prot · GE0947 · 1991-01-10 00:00:00 — I stället nöjer jagmig med att lyfta fram några synpunkter från enfacklig organisation, som inte brukar stå regeringenlika nära.I december presenterade TCO-ekonomerna enrapport som tog upp, som man sade, sex myter omsvensk ekonomi. Jag vill lyfta fram dessa teser, förde slår hål på några av de föreställningar som fåttfäste även utanför det nyliberala lägret.För det första: har inte haft sämreekonomisk tillväxt under större delen av 80-talet änjämförbara industriländer.För det andra: Den offentliga sektorn har intehindrat industrin från att växa. Den offentligasektorn är inte och har inte varit löneledande.För det tredje: Inflationens huvudorsak är intelönerna. En av de främsta drivkrafterna iinflationskarusellen är i stället en otillräckligkonkurrens inom näringslivet. Monopol, kartelleroch prisöverenskommelser fungerar som olja påinflationsbålet.För det fjärde: Det svenska folket arbetar mer ände flesta andra folk. Svenskarna jobbar t.ex. nära200 timmar mer per person och år än de ''flitiga''tyskarna.För det femte: Man skall inte blanda ihop, jag trorTCO-ekonomerna säger äpplen och päron. Dehöga sjuktalen beror på att långtidssjukskrivningaroch förtidspensioneringar ökar snabbt.Försämringar av sjukpenning och införandet avkarensdagar hjälper inte mot sådana tendenser.För det sjätte och slutligen: har starkaoffentliga finanser. Få länder i har så starkafinanser som . Om det offentliga sparandetkommer att minska beror det snarare på attregeringen valt att underfinansieraskatteomläggningen. Nedskärningar av offentligsektor kan inte motiveras av budgetskäl.Ja, herr talman, detta var sex punkter där jag kanvara tämligen överens med TCO-ekonomerna. Jagvill fråga finansministern: de alldeles fel?Anf. 10 ():Herr talman! Situationen i världen påminneralltmer om 1956. som det rustas för krigi stramar åt greppet iBalticum, särskilt i . Det är säkert ingentillfällighet att den östliga supermakten slår till motfrihetssträvanden inom sitt intresseområdesamtidigt som västmakterna är helt upptagna avhändelser i . Så skedde också 1956 dåSovjetunionen utnyttjade västmakternas låsning avSuez-krisen för att krossa frihetssträvan.Därför är det nu dubbelt viktigt att fredsfristen förIrak förlängs, att FNs roll i sammanhangetomprövas, så att FN inte blir part i krig, utanbehåller sig fredsfunktion och att Sverigekanaliserar sitt humanitära bistånd via Rödakorset, så att inget tvivel kan uppstå om Sverigesmilitära neutralitet. Ett trovärdigt neutralt Sverigemed kontakter åt alla håll kan snart behövas.Det är nu också viktigare än någonsin att Sverigeklart säger ifrån att erkännande av densovjetiska ockupationen av Balticum 1940 intelängre äger giltighet. måste deklarera attSovjets militära intervention i icke kanbetraktas som en intern sovjetisk angelägenhet,utan som ingrepp i en suverän stat. börväcka frågan om de baltiska staternas suveränitet iFN.Men det är statsverkspropositionen som är ämnetför dagens debatt.Detta är statsverkspropositionen för !Men det är ju totalt omöjligt att bilda sig enhelhetsuppfattning av regeringens politik, eftersomstora områden skall behandlas i kommandepropositioner.Ett litet framsteg i propositionen jämfört medtidigare år är att det finns en del vackra ord om attden ekonomiska politiken skall medverka till enuthållig tillväxt, men fortfarande står miljömåletförst på sjätte plats och ekonomisk tillväxt på andraplats. De vackra miljömålen står alltså sist och detär ju därför som det inte händer något.Propositionen innehåller inga konkreta förslag somkan rädda miljön och så har det ju varit hela tiden.Nu hade det verkligen varit dags för offensivamiljösatsningar efter alla svek. I stället tar man bortanslaget till bidrag för avgasrening och anslaget tillutveckling av godstrafik. Man minskar anslaget tilltransportstöd i och minskar anslaget tillköp av persontrafik på järnväg, vilket bl.a. slår motinlandsbanan och --Östersundslinjen.För att den ekonomiska politiken skall fungeralångsiktigt måste den underordnas miljöpolitiken. Ikonsekvens med detta borde kanske ligga undermiljödepartementet och i stället förtvärtom.Insikten att situationen inte är så bra som deekonomiska indikatorerna visar sprider sig.Bergen-mötet var ett tecken på detta. Jo, miljöministrarna. Inte en endafinansminister hade besvärat sig att åka dit.Hur mycket av det nyvaknade miljöintresset somfanns under valrörelsen finns kvar? Det verkarinte vara någonting. Ingen har nämnt ordetmiljö annat än möjligtvis inom parentes.Vi har inte fått den radikaliserade miljöpolitik iriksdagen som vi trodde var självklar.Positionerna i miljökampen har inte skjutits frampå ett avgörande sätt. Hade inte miljöpartietfunnits i hade det säkert varit ännu värre.Vi har inte fått det trendbrott i energipolitiken,trafikpolitiken, jordbrukspolitiken och inom andraområden med avgörande betydelse för vår framtidamiljö som vi och svenska folket hade anledning atttro.Nej, miljöpolitiken och fördelningspolitiken harlidit nederlag på nederlag sedan valet, därför attCarlsson har varit vågmästare och varje gångtillsammans med moderater och folkpartister valtdet alternativ som blivit nederlag för miljön.De beslut som drabbat miljön är många.Planerna på att bygga en kommer attöka trafiken och förvärra miljöproblemen i Skåne.Sveket att avverka de fjällnära skogarna förstördelar av våra sista urskogar. harföreslagit importstopp på tropiska träslag, men dethar naturligtvis röstats ner.Jordbruksbeslutet innebär inte den omläggning tillett miljöriktigt mindre intensivt jordbruk medmindre bekämpningsmedel som var nödvändig.Det är anmärkningsvärt att alla övrigariksdagspartier stod bakom detta beslut. Vart togcentern och vägen?Storstadsmiljön har totalt försummats. TrojkanAdelsohn, och satsar påbiltrafikleder i gammal vanlig ordning. Pengarna ifinansplanen går till biltrafikleder i stället för tillkollektivtrafiksatsningar. Av det omskrutnamiljöprojekt inte så mycket, i stortsett ingenting.I omläggningen av skattesystemet hade manmöjligheten att använda skattepolitiken som etteffektivt styrinstrument inom miljöpolitiken. Också ur fördelningssynpunkt ärskattesystemet en katastrof.Avvecklingen av kärnkraften ligger kvar ilångbänken och kommer att uppskjutas, trots attsvensken använder tre gången så mycket el somEG-medborgaren. Om sänkte sinelkonsumtion till normal EG-nivå i dessa EG-anpassningens dagar skulle ju kärnkraften blionödig.Momsbeläggning av kollektivtrafiken ochneddragning av järnvägstrafiken på bl.a.inlandsbanan är ytterligare några av demiljöeffekter som har drabbat oss under densenaste valperioden.Vi befinner oss i en framgångsillusion. LesterBrown kallar det The Illusion of Progress. Vi troratt vi strävar framåt, men egentligen går vi bakåt.Det är lätt att konstatera.Koldioxidhalten på jorden stiger oavbrutet.Ozonskiktet uttunnas.Försurningen ökar.Skogarna förstörs, både åkerarealen ochåkermarkens bördighet minskar.Vattenkvaliteten på jordklotet försämras.Det är klart att det går bakåt. Detanmärkningsvärda är att det i den ekonomiskapolitiken används mått som ändå visar på ökningoch framsteg.Varifrån kommer regeringens politik? Det är enintressant fråga. Jo, den kommer frånmoderaterna. Här i kammaren hade moderaternakongress om 90-taletsskattesystem. Detta skattesystem genomfördes avsocialdemokraterna och folkpartiet.Sjukförsäkringen blev precis som villeha den efter överenskommelse medsocialdemokraterna.EG-anslutning har och moderaternaagiterat . har de fått sin viljaigenom.Tittar vi på vad som hänt visar det sig att i tvåav tre huvudvoteringar här i kammaren harsocialdemokrater och moderater röstat likadant.Är det inte dags att bilda regering snart?Varför skäller på socialdemokraterna?De genomför ju politik.Vår ökade användning av energi och råvaror äroförenlig med såväl bibehållet välstånd som våröverlevnad. Vi måste därför utveckla våraproduktionssystem, energisystem ochkonsumtionsmönster så att de inte går stick i stävmed våra egna grundläggande intressen. Vi måsteanvända cykliska system, med återvinning ochåterbruk, i stället för nuvarande linjära system.Miljöpartiet de gröna anser att ett av de viktigasteinstrumenten för att uppnå detta är ett grönt,solidariskt skattesystem med en ordentligbeskattning av både råvaror och utsläpp. Det krävsdessutom stora satsningar på konsumentupplysningför att vi skall kunna förändrakonsumtionsvanorna. En solidariskfördelningspolitik innebär inte bara ett skydd förlåginkomsttagarna utan bör också kunna innebäraen ökning av biståndet till de fattigaste länderna.Att i ett sådant läge urholka biståndet genom att ta700 milj.kr. till flyktingmottagande anser vi varafel. Dessa pengar skulle vi ha kunnat ta någonannanstans.Vi anser att det är bra att industrin får använda sina20 miljarder kronor, men det finns ingen garanti föratt dessa går till miljöinvesteringar. Därför föreslårvi att i stället för regeringens AMS-terapi 10miljarder kronor skall användas förmiljöinvesteringar för att öka sysselsättningen ochför att reparera årtiondens miljöförstöring. Dettavill vi finansiera genom utförsäljning av stora delarav . Pengarna skulle räcka för att genomföra strukturinvesteringar inommiljöområdet. Vilka är egentligen regeringenspolitiska avsikter för det kommande valåret? Ärdet fråga om en fortsatt betongpolitik?Anf. 11 Finansminister ():Herr talman! kunde inte sehelheten i politiken. Då vill jag rekommenderaClaes Roxbergh ett noggrant studium avfinansplanen. Där finns det en väl genomarbetadredovisning av hur olika delar i budgeten hängerihop och hur aspekterna på ekonomisk tillväxt,välfärd, sysselsättning och miljö förenas. Jag troratt ett noggrant studium skulle ge också ClaesRoxbergh en viss klarsynthet.Låt mig beträffande miljöfrågorna göra denpersonliga deklarationen att jag är starkt engageradi dessa frågor. Jag hade förmånen att vara medredan för många år sedan, under , vid utarbetandet av ett av de förstamiljöpolitiska programmen. har jagföljt utvecklingen, och jag är mycket angelägen omatt det skall finnas ett samspel mellan ekonomiskpolitik och miljöpolitik. I den här finansplanen harvi gjort en rejäl ansats för att åstadkomma detta.Men miljöpolitiken måste vara förenlig med denekonomiska tillväxten. I annat fall blir det en dåligmiljöpolitik.Om man ser på oppositionens recension av denframlagda budgeten kan man säga att kritiken harvarit blandad och i många avseenden positiv. Jag targärna fasta på detta. Jag har emellertid inte kunnatfinna någon gemensam front i oppositionens kritik.Moderaterna går sin egen väg, och jag tycker att deinlägg som har kommit ifrån ochOlof har innehållit mycket konstruktivt,som jag tror att det kan vara fruktbart att ta fastapå i den fortsatta diskussionen. Jag vill också sägaatt och harsynpunkter som jag gärna vill fortsätta attdiskutera. Men det allmänna intrycket är att detinte finns någon gemensam front, ingen bärandetanke som kan utgöra ett alternativ till denekonomiska politik som regeringen harpresenterat.Låt mig sedan säga några ord om lönebildningen.Vi befinner oss i en mycket allvarlig situation. Denär allvarlig internationellt, och det finns inteutrymme i svensk ekonomi för någraäventyrligheter på lönebildningens område. Utanett stabiliseringsavtal kommer ett stort antalarbetstillfällen att försvinna, framför allt inomindustrin. Och det är industrins arbetare ochtjänstemän, ungdomar, som drabbas, om detta intekan genomföras. Det stabiliseringsavtal som BertilRehnberg och hans medarbetare har arbetat framhar en viktig profil. Det har när det gällerkostnadsnivån exportindustrins förutsättningarsom utgångspunkt, och när det gällerfördelningsprofilen ligger de lågavlönades intressentill grund. Det är en mycket skicklig kombination,och det har också visat sig att huvuddelen avarbetsmarknaden nu ställer upp på detta. Det ärviktigt att vi får till stånd ett allomfattande avtal,men någon allmän lönelag bör enligt min meninginte stiftas. Däremot delar jag den uppfattning sombl.a. och hargivit uttryck för, nämligen att det är viktigt att dethär kommer till stånd. Vi vill ha politiskaöverläggningar för att pröva vilka metoder sombehövs för att det skall bli ett genomslag.Sedan till . Han tog ju upp mångasaker, men jag kan inte beröra alla på den korta tidsom har tilldelats mig. Beträffandesysselsättningsfrågorna vill jag framhålla att jag ärmycket angelägen om att dessa skall lösas.Strävandena för att få ned inflationen är vårviktigaste insats för att klara arbetena framöver. Viskall föra en aktiv arbetsmarknadspolitik, och vihar på det området en viss erfarenhet, som liggertill grund för den politik som vi vill föra. Vi gör nuen kraftigare satsning än den som skatteutskottetpresenterade . Jag hoppas att den prövningsom kommer att ske skall visa att det är en braavvägning, att politiken både kan medverka i denallmänna inflationsbekämpningen och i en aktivarbetsmarknadspolitik, som gör att problemenklaras både på kort och på lång sikt. Jag tror attLars kommer att finna att detta är en brapolitik med tanke på de enskilda individerna.Lars synpunkter i övrigt innehåller såmycket. Det påminner om vad som har yttrats av enav partivänner, Svensson.Denne sade att vpk har blivit ett missnöjesparti.Det är så mycket som tas upp, och man skulle viljase hur det hela egentligen hänger ihop. hade svårt att se hur det kunde gå ihop,och jag upplever på många punkter sammasvårighet när jag lyssnar på jag slutligen säga några ord till . CarlBildt ägnade mycket tid åt att beskriva problemenoch eländet i . I framställningblev det en mycket negativ bild av . Tillskillnad från tror jag bergfast på Sverige.Jag vet vad vi kan åstadkomma i samverkan. Det ärett bra land. oroade sig förarbetslösheten och talade om stålbad. Jag ärutomordentligt angelägen om att människor skallha arbete och gör allt vad jag kan när det gäller densaken. Men skall vara glad över att varaoppositionspolitiker i det socialdemokratiskt styrdaSverige där arbetslösheten uppgår till . HadeCarl Bildt varit parlamentariker i ,eller , hade varittvungen att stå upp i parlamentet och försvara enborgerlig politik, en högerpolitik, som hade lett arbetslöshet på 5, 7 eller . skallvara glad att han har en socialdemokratisk regeringsom bedriver en politik som gör att vi klarararbetena. Jag skall göra allt för att skallfå behålla den bekväma positionen.När man lyssnar på kan man få intrycketatt allt vad svenska folket gjorde varfelaktigt. Var det verkligen felaktigt att fördubblaindustrins investeringar och lyfta industrin ur detmiserabla läget 1982?Var det fel att skapa ordning och reda i statensfinanser och göra oss av med det väldiga underskottsom ni lämnade efter er?Var det fel att ytterligare 400 000 människor fickjobb ?Var det fel att bygga ut vården och omsorgen och setill att välfärden blev bättre för de stora grupperna?Nej, det var inte fel. Det är ett bra land där det finnsså starka ambitioner. Men vi gick fram litetsnabbare än vad produktionsresurserna räckte till,och det skapade överhettning ochkostnadsproblem.Den politik som jag nu har redovisat är en kärv ochansvarsfull politik. Vi har varit tvungna att dra åtett par hål i svångremmen om statens verksamhet,men vi gör det för att skapa svängrum förproduktion och investeringar. Vi befinner oss nu iett allvarligt skede internationellt, och vi kan om visjälva gör vårt bästa få till stånd en vändpunkt i densvenska ekonomin.Carl Bildt såg mycket tillbaka, och det är kanskeCarl Bildts natur. Jag ser framåt, det är min natur,och jag ser möjligheterna att åstadkomma envändpunkt. Jag vill få till stånd den samverkan sombehövs för att vi skall uppnå detta. Det gällerinflationen, det gäller konkurrenskraften, detgäller industriproduktionen, det gällerinvesteringarna och det gäller hushållens sparande.På många områden kan vi se vändpunkten framföross, men för att nå den behöver vi hålla ihop.Carl Bildt sprider pessimism över . Jag villför min del göra gemensam sak med alla som vill seSveriges möjligheter. blåser till strid ochvill splittra krafterna men kan inte ens åstadkommaen gemensam borgerlig front. Jag vill få till ståndgemensamma tag för bättre tider, överblockgränserna.Därför vill jag understryka det som står i slutordeni finansplanen, att vi nu kan lägga grunden till en nyperiod av framsteg. Kring denna för medborgarnaoch nationen viktiga uppgift inbjuder jag till bredsamverkan.Herr talman! Jag tror på Sverige.Anf. 12 () replik:Herr talman! Jag tror inte på socialdemokratin.Det jag gör och det jag tycker att det är riktigt attvi gör är att tala sanning om hur det faktisktförhåller sig.När finansministern står i denna talarstol t.ex. ochsäger att investeringarna kommer att bli lika höga iår som de varit under de två tidigare åren, stämmerdet inte ens med siffrorna i den egna nationalbudgetsom han har lagt fram.Faktum är -- och det är ett faktum som allakänner -- att arbetslösheten ökar. Antalet varselslår rekord. De har inte ökat så snabbt underåtskilliga decennier. Det är litet förvånande attsocialdemokrater behandlar detta med det lättsinnesom jag tycker att de gör.Faktum är att priserna ökar rekordsnabbt i Sverige.Det känner vi alla när vi är ute och handlar. Vikänner det i livsmedelsbutikerna och när vi handlarkläder. Inte minst ser vi det i statistiken.Faktum är att räntorna är skyhöga, att de har ökatkraftigt och att det med nuvarande ekonomiskautveckling inte finns några egentliga förutsättningaratt få ner dem.Faktum är att detta leder tillboendekostnadsökningar och annat som allakänner av.Faktum är att underskotten i affärer medutlandet aldrig har varit så stora i modern tid. Vihar bytesbalansunderskott som praktiskt tagetgalopperar i väg och som finansministern inte ensnämner i sin presentation.Faktum är att de svenska investeringarna flyrSverige, medan de utländska investeringarna skyrSverige.Faktum är -- det är sanningen, finansministern -- attvi går mot sämre tider 1991 och 1992 och att detkrävs en kraftfull omläggning av den ekonomiskapolitiken för att det skall vara möjligt att vändadenna utveckling.Då står finansministern här och tvingas konstateraatt man misslyckades med att vändalönekostnadsutvecklingen , för detgjorde man. stod hans företrädarehär och sade: är den kritiska punkten. Klarar videt inte , så kommer arbetslösheten.Han misslyckades då med att få sin regering med sigpå en kraftfull politik. Det enda han hade attkomma med till var inbjudan till vad somblev de berömda kafferepen på , som ledde tillingenting och som slutade i tumult och detmisslyckande med att klara problemen som vi sågunder förra året.Nu säger finansministern att situationen ärallvarlig. Ja, det är inte svårt att hålla med om det.På den punkten tror även jag på finansministern.Men i denna allvarliga situation förefaller man inteha så hemskt mycket att komma med. Man kundehoppas på , men efter de svar som harinkommit är det uppenbart att något avtal somomedelbart undertecknas av samtliga parter icke äraktuellt.Det är också uppenbart att regeringen själv avvisartanken att låta fortsätta. Det är ocksåuppenbart att regeringen själv avvisar möjlighetentill en allmän lönelag, som man formulerar det hela.Och det är uppenbart att man nu som ett litet dacapo till vill ha överläggningar i den enaeller andra formen, dvs. tillbaka till statliginkomstpolitik av ett eller annat slag.Då infinner sig frågan: Vad skall denna statligainkomstpolitik handla om? Är det nya hotgentemot fackliga organisationer och gentemotarbetsgivarna av den ena eller andra typen? Det harman försökt . Det försökte man , ochdet misslyckades då. Eller är det nya löften av detena eller andra slaget om förmåner eller vad det nukan vara för någonting som är aktuellt i dennainkomstpolitik? Det har försökts förr, av regeringarav alla kulörer i alla konjunkturlägen, och det har isamtliga fall misslyckats. Erfarenheterna av dennatyp av inkomstpolitik är entydigt negativa.Erfarenheten är att det är sådant som tas till av enregering som inte har någoting annat att ta till.Herr talman! Det är en bekymmersam tid.Regeringen har misslyckats med den ekonomiskapolitiken . Det blev ett förloratdecennium. Det var, herr finansminister, fel att litabara på devalveringen. Det var fel att lita på dentredje vägens ekonomiska politik. Det var fel atthöja skattetrycket på det sätt man gjorde.Därför misslyckades man med att fåkostnadsutvecklingen under kontroll. Därför sittervi här med underskotten, med räntorna, medpriserna, med varslen och med den ökadearbetslösheten. Sådan är sanningen. Jag tror inteatt den socialdemokrati som har misslyckats så medden ekonomiska politiken längre har kraften.Sverige går mot sämre tider. Låt oss hoppas att vikan vända den utvecklingen. Det kan vi, men detkräver en annan politik, och en annan politikkräver en annan regering.Anf. 13 ()replik:Herr talman! sade att det inte fannsnågon gemensam front i kritiken. Nej, det varkanske en viss arbetsfördelning, närbudgetpropositionen skulle kritiseras. Men nog kanman väl se ganska tydliga konturer till en frontändå.Carl Bildt och jag tillsammans och moderaternaoch liberalerna tillsammans här iriksdagen har visat riktlinjerna för en alternativpolitik. har publicerat enrapport som i hög grad innebär att man ansluter sigtill denna politik. Detta tycker jag innebär att dengemensamma fronten avtecknar sig tydligare än påmycket länge, vilket är glädjande.Då är det betydligt värre med regeringensstödpartier i . Hör på , dengamle kommunisten, som inte har skakat av signågon av de fördomar han har levt med i alla år.Han säger att vi skall lösa problemen med merregleringar, ökad offentlig sektor och ökadeskatter. Det är som ett eko från Stalintiden, närLars står här och talar. Och det är detpartiet som regeringen skall stödja sig på!Eller som -- vilket jag har storrespekt för -- känner stor oro för attmiljöinvesteringarna minskar. Men varför gör dedet? Jo, därför att tillväxten minskar, och den villju minska ännu mer. Det är baraen illustration av att det som tyckerär viktigt, nämligen miljöinvesteringar, kräverekonomisk tillväxt.Därför är politik på det här områdetkontraproduktiv. Den är ett hot mot miljön, inte ettskydd för miljön. Och det är de här partierna somAllan skall stödja sig mot. Men det äralldeles tydligt att den fronten inte är särskilt stark.Allan riktade sig formellt till ochfrågade om det var fel att fördubblainvesteringarna, att ge jobb åt 400 000 till och att tabort budgetunderskottet . Jag kanskeändå kan tillåtas kommentera den saken. Nej, detär klart att det inte var fel att göra det. Det äralldeles självklart att det är bra att allt detta skedde.Men då kan det heller inte vara fel om vi kritiserarregeringen när regeringens ekonomiska politikleder till att investeringarna minskar, till attbudgetunderskottet ökar och till att arbetslöshetenstiger. Det finns ju tydliga tecken på att vi ärtillbaka i de problem som vi hade . Men då hade vi problem efter den längsta ochdjupaste internationella lågkonjunkturen efterkriget. avtecknar sig problemen motbakgrund av den längsta högkonjunkturen efterkriget. Det är alltså en oerhört stor skillnad i frågaom bakgrunden till och förutsättningarna för vad vinu ser. Det som socialdemokraterna harmisslyckats med är just detta med att rida på eninternationell framgångsvåg.Allan pekar på den avmattadeinternationella konjunkturen och får det att låtasom om problemen här i beror på den. Mendet är inte sant. Det är riktigt att tillväxten dämpasnågot i och i industriländerna över huvudtaget . Men det är fortfarande fråga om enpositiv ekonomisk tillväxt om eller mera.Vidare räknar man med att tillväxten kommer attbli större . Det är i detta internationellaklimat som skiljer ut sig. är detenda industriland som har en negativ ekonomisktillväxt.Regeringen har således verkligen ingenting attskylla på.