prot · GE09121 · 1991-05-29 00:00:00 — Vi behöveren ny näringspolitik, en politik med en klar ochoreserverat positiv inställning till enskildamänniskors initiativkraft och skapande.Herr talman! Självfallet stödjer jag allareservationer från . Men jag nöjer migmed att yrka bifall till reservation 1, den reservationsom handlar om näringspolitikens förutsättningaroch inriktning i Sverige.Anf. 4 ():Herr talman! Det råder inget tvivel om att Sverigeär en betydande industrination. Även om Sverigeär ett litet land låter svenska företag, svenskaföretagsledare och svenska industriprodukter talaom sig över hela världen. Alla bör vi vara stoltaöver vad svenskt näringsliv och svensk industri haruträttat och uträttar.Flera faktorer har bidragit till att det svenskanäringslivet har varit framgångsrikt internationelltsett. Ett förhållandevis stabilt politiskt system,duktiga arbetare och tjänstemän i våra företag samtvisionära företagsledare har gjort att vårt land är enav världens rikaste industrinationer. Detta skall vivärna och vidareutveckla.Under de senaste åren har, dess värre, svenskindustri halkat efter jämfört med industrin i andraOECD-länder. Bl.a. detta är resultatet av en illaförd ekonomisk politik i vårt land, en av densocialdemokratiska regeringen illa förd politik.Inför återstoden av 90-talet måste vi kavla uppärmarna, ta nya tag och se till att svenskt näringslivåter får en tätposition i internationellasammanhang. Men för att det skall gå attåstadkomma detta behövs det en bättrenäringspolitik, en ny ekonomisk politik och enpolitik som syftar till investeringar i hela landet.Svenska företags investeringar måste i störreutsträckning ske i vårt land. har en flykt av investeringar från tillframför allt EG-området. Det är klart att det är ennaturlig utveckling med hänsyn tillintegrationsprocessen i . Men det måstebli en bättre balans mellan investeringar i vårt egetland och investeringar utomlands. Den härnegativa trenden måste alltså brytas. Det måste heltenkelt bli ett bättre investeringsklimat i . Vimåste också öppna gränserna för utländskainvesterare. Vi får inte stänga in . Det fåralltså inte vara fråga om en sluten krets. Sverigemåste, med ett bättre näringsklimat, bli EuropasGnosjö under 90-talet.Målet för näringspolitiken måste enligt centernsuppfattning vara att vi får ett starkt näringsliv somger hög sysselsättning och som ger människornaanställningstrygghet i olika typer av företag. Vidaremåste detta innebära att vi får resurser förvälfärdsutvecklingen i hela vårt land.Näringspolitiken måste också inriktas påutvecklingen av ny teknik och nya företag samt påökad differentiering, mångfald och ett bättredecentraliserad utflytande och ägande. Vi måstestimulera nyföretagandet. Den snabbainternationaliseringen av näringslivet, med ökadeinvesteringar utomlands i svenskägda företag,måste balanseras genom ökade nyetableringarinom landets gränser.Vi måste få ett näringsliv som huvudsakligen ärgrundat på fri konkurrens, fri företagsamhet samtenskilt och kooperativt ägande. Det är ett sådantnäringsliv som ger de bästa förutsättningarna förfortsatta ekonomiska framsteg och ettdecentraliserat näringsliv.För att möta den internationella konkurrensenmåste vi utveckla produktion med högtkunskapsinnehåll. Där måste vi ökaansträngningarna inom forskning, utbildning ochproduktutveckling. Vi måste också få ett system därolika typer av företag arbetar på likvärdiga villkor --privata, kooperativa och statliga företag. Även omvi från sida vill sälja ut statliga företag,måste vi inse att statliga företag kan behövas för atttillgodose särskilda samhällsbehov genomspecialinsatser för teknikutveckling och för att avoch till klara regionala och strukturellasysselsättningsproblem. Men ett starkt näringslivförutsätter stora och små företag. De mindreföretagens betydelse kan aldrig nog understrykas.Det är genom de små och medelstora företagen somvi får tillväxtkraft och får förnyelse i näringslivet.Utvecklingen under harinneburit en ökad privat och offentlig finansiellmaktkoncentration. Sparandet ochförmögenhetsuppbyggnaden har skett inomoffentlig sektor genom försäkringssystem, AP-fonder, löntagarfonderna, olika typer av privatainstitutioner, investmentbolag ochförsäkringsbolag. måste vi bryta detta.Man kan säga att förstärktes denstatliga företagssektorn. 80-talet varfondsocialismens, storföretagens och fusionernasårtionde. måste 90-talet göras till småföretagensårtionde.Spåren efter socialdemokraternas näringsplitikunder 80-talet förskräcker i ett antal avseenden.Under 70-talet exempelvis var socialdemokraternasstora misslyckande 80 i . Det var somett monument, och över det finns nu en sandplanstor som hundratals fotbollsplaner. Ett av 80-taletssocialdemokratiska misslyckanden blev den understor pompa och ståt etablerade Saabfabriken iMalmö. Om socialdemokraterna får fortsätta medsin näringspolitik, har vi bara att invänta 90-taletsstora misslyckanden. Det som utlovades avsocialdemokraterna har istort sett blivit misslyckade satsningar.Småföretagen är näringslivets ryggrad. De allraflesta företag i vårt land är småföretag, som oftafungerar som underleverantörer till storföretagen.Små- och nyföretagandet är 90-talets ochnäringslivets framtid. Det är dessa företag somkommer att ha växtkraften och tryggasysselsättningen. Det är i dessa företag som vi får seinnovationer, produktutveckling och som den nyatekniken utvecklas för att skapa ny sysselsättning.Men det behövs en rad förändringar. Det behövsregelförändringar för att skapa ett bättreföretagsklimat för de mindre företagen. Det gällerriskkapitalförsöjning och förändringar i företagensbeskattningssituation, som tidigare talare har varitinne på. Det är särskilt viktigt att vi fårnäringspolitik som innebär gynnsamma villkor förde mindre företagen och nyföretagandet, som göratt vi får expantion i industrin och fårnyetableringar inom sektorer som dominerasav statliga monopol. Genom ett stort antalsmåföretag kan sårbarheten i näringslivet minskas.Men det förutsätter att småföretagens arbetsvillkorväsentligt förbättras.Det är flera faktorer som har medverkat till att demindre företagen får arbeta i division 2 eller3. Vi har en ogynnsam företagsbeskattning, medsvårigheter att skaffa externt riskkapital. Dethandlar om olika skatter som hämmar tillväxt ochexpansion. Egenföretagarnas situation är ju viktigatt beakta. Det är många egenföretagare i detsvenska näringslivet.I den skattereform som trädde i kraft vid årsskiftethar egenföretagarnas skattesituation i stort settlämnats utan lösning. Från sida anser videt nu nödvändigt att skyndsamt inrikta arbetet påatt skapa en rimlig skatte- och avgiftsnivå föregenföretagarna. Exempelvis måste socialaavgiftsnivån ändras, så att egenföretagarnas ochsmåföretagens avgiftsnivå bättre anpassas tillkostnaderna i socialförsäkringssystemet. Det gälleri synnerhet sjukförsäkringssystemet.Konkret vill vi från sida -- vi har väcktförslag i och tidigare om detta -- attegenföretagarna skall befrias frånarbetsgivaravgiften upp till ett basbelopp. Vi måsteåterinföra kvittningsrätten för nystartade företag,kanske inte för all evighet utan låt oss säga de 5första åren av företagets verksamhet så att man dåfår möjlighet att kvitta mellan inkomster av tjänstoch inkomster av näringsverksamhet. Det här ärviktigt bl.a. för att främja nyetableringar. Vi måstefå bättre möjligheter att göra avsättningar tillskatteutjämningsreserver. Vi måste förbättraavdragsmöjligheter för egenföretagarna som måsteanvända sin egen bil. Avdrag för resor med egen bili tjänsten för egenföretagarna måste medges medden verkliga kostnaden. Detta är några viktigafrågor som måste så att vi kan få fart pånyföretagande och egenföretagande.Förutom gynnsammare beskattning av företagetskapitalbildning och av egenföretag -- det handlarom att slopa skatten på arbetande kapital -- krävsockså att vi får bättre tillgång till riskkapital i demindre och medelstora företagen. Men deninriktning som socialdemokraterna har valt för atttillgodose behovet av riskkapital i de mindreföretagen är enligt uppfattning felaktigoch ett tydligt bevis på det centraliserade ägandeoch den styrning som socialdemokraterna alltförofta eftersträvar. Det beslut som påsocialdemokraternas initiativ fattade om attbilda stora regionala riskkapitalbolag innebär att desmå företagen kommer att bli beroende av fondersom de har fått vara med och betala pengartill. De riskkapitalbolag som bildas finansierasgenom löntagarfonderna och småföretagsfonder,men man drar in pengar också från de regionalautvecklingsfonderna. Detta är otillfredsställande.Det måste finnas andra vägar. Som tidigare talare --jag tror att det var Per -- tog upp finnsdet andra system för att klara av detta. Dels måstevi öka möjligheterna för sparande i aktier i mindreföretag, dels kan vi gå utanför landets gränser ochhitta fina idéer om hur vi skall kunna klarakapitalförsörjningen i de små företagen. Det tyskasystemet med egenkapitalhjälp som har gällt sedan1979 är ett sådant system som vi med fördel kundeöverföra till och hitta en svensk modell av.EKH-lånen i har fallit mycket väl ut.Överlevnadsgraden ligger pådrygt . Detta är att jämföra vidandra lånformer. Det beror helt enkelt på de högakompetenskrav som ställs, men också på den långaamorteringsfria period som småföretag med EKH-lån får använda sig av. En sådan modell skulle vibehöva i för att klarariskkapitalförsörjningen, för att stimuleranyetablering av företag.För att få ett fungerande näringsliv måste vi ha enbra infrastruktur i hela landet. Den propositionsom regeringen har lagt och som vi nu delvisbehandlar innehåller ett förslag om en satsning påinfrastruktur, men merparten av pengarna skullekomma ett fåtal regioner till del. Det brukar iblandfrån socialdemokratisk sida sägas att man har stängtakutmottagningen i industridepartementet. Fråganär om man inte med propositionen om infrastrukturöppnar en ''cityakut'' för ett antal större orter i vårtland. Skall vi få ett fungerande näringsliv i helalandet behöver vi bättre vägar, bättrekommunikationer och bättreutbildningsmöjligheter.När det gäller infrastruktur, som t.ex. vägar har vifrån sida sagt: Låt oss sätta ett10-miljardersprogram i sjön och börja investera förbättre vägar, bättre järnvägar och öka satsningarnapå högskolan för att vi skall stå rustade förframtiden. Ett bra vägnät är A och O för allaföretag. Eftersom jag kommer från norra ,vet jag att skogsindustrin är i mycket stort behov avett upprustat vägnät -- skogsindustrin utgör ju del av svensk exportindustri. Den passivitetsom regeringen har visat när detgäller väginvesteringarna i vårt land ärbeklämmande att se. Det behövs nu förändringar,och det står vi för.Det behövs även en politik som främjarinvesteringar i . Om vi öppnar de svenskagränserna, öppnar vi också för utländskainvesterare i . Genom ett som gårut på att blir medlemmar i EG, får vitillgång till hela EGs marknad. Detta är ett förstasteg. Nästa steg bör vara ett svenskt medlemskap iEG. På detta sätt kan tillsammans medandra länder i bidra till att bygga upp, intebara EG och näringsliv, utan vi kan bli enhävstång för utvecklingen i Öst- ochCentraleuropa.Småföretagen behöver också komma ut på EG-marknaden. Mot denna bakgrund har vi fråncentern lagt fram förslag om att man skall ge ettspeciellt anslag till utvecklingsfonderna, som t.ex. isamarbete med kan främja exportenfrån de mindre och medelstora företagen ochfrämja deras möjligheter att komma ut på deninternationella marknaden.Till nya och spännande framtidsbranscher hörbiotekniken. Här behövs ökad forskning och ökadesatsningar. Ett forskningsprogram när det gällerbioteknikområdet bör utarbetas. ärfaktiskt ett av de få industriländer som saknar ettsådant forskningsprogram. Detta är ett område därmöjligheterna att utveckla företagsamheten ärgoda. Här behövs ökade satsningar från svensksida.Herr talman! några ord ommyndighetsstrukturen vad gäller detnäringspolitiska området.Regeringen föreslår att det skall inrättas en nynäringspolitisk myndighet. Vi i anser attdet är välmotiverat att förändra strukturen imyndigheterna på detta område, men vi föreslår enhelt annan lösning som också förordas avmoderaterna och liberalerna.I stället för att göra en mix av SIND, Energiverketoch STU -- som socialdemokraterna vill -- väljer vien kombination av SIND och . Vi förvår del anser att den nya myndigheten med fördelbör kunna lokaliseras till Nyköping.Det finns anledning att påpeka att den nyanäringspolitiska myndigheten inte får bli ett nyttSIND, utan besluten och ansvaret måste i störreutsträckning än föras över från central tillregional nivå. Den nya näringspolitiskamyndighetens uppgift bör vara teknisk forskning,utveckling med inriktning på näringslivs- ochenergifrågor samt tillförsel och användning avenergi.Till länsstyrelserna och till de regionalautvecklingsfonderna bör ansvaret försmåföretagsfrågor, regional utveckling ochnäringspolitiska utredningar och utvärderingarförläggas. Det finns mycket som kan göras påregional nivå i detta avseende.Herr talman! För svenskt näringsliv i allmänhet ochde mindre och medelstora företagen i synnerhetbehövs en ny politik och en ny regering. Centernerbjuder en ny näringspolitik inför 90-talet. Vi ärberedda att ta vårt ansvar efter valet i en nyregering, om väljarna så önskar.Herr talman! Med det anförda vill jag yrka bifall tillreservationerna 1, 49 och 55. Vi vidhåller förståsvåra ställningstaganden i övriga reservationer, menjag yrkar i detta sammanhang inte bifall till dem.Anf. 5 ():Herr talman! Jag vill börja med att yrka bifall tillreservationerna 2, 9, 21 och 71, så att jag integlömmer det i hastigheten.Vi är nu mitt inne i en debatt som kommer att hållapå . Den handlar om några av deviktiga frågor som är förknippade mednäringspolitiken. Det är en debatt dels om riktlinjeroch principer, dels om speciella problemområden,såsom de små och medelstora företagens situation,vilken berördes av de föregående talarna. Vikommer att behandla vissa, speciella branscher ochsmå och stora frågor.Litet kommer debatten att handla omde statliga företagen, som också är ett viktigtnäringspolitiskt område.Miljöfrågor, kommunikationer, energipolitik ochde viktiga utbildningsfrågorna behandlas för sig,trots att de är intimt förknippade mednäringspolitiken. Det är väl av nödvändiga ochpraktiska skäl, men det innebär att helhetenriskerar att försvinna och att regeringensproposition om näringspolitik för tillväxt styckasupp i smådelar. Det är inte utan att man iblandbeklagar att inte har någon motsvarighettill regeringens ''superdepartement''.Herr talman! behöver en näringspolitik.Jag tror att det är viktigt att konstatera detta. Detbehövs en genomtänkt strategi för att möta deutmaningar vi står inför.Det som behövs är en ekologisk näringspolitik, ennäringspolitik som utgår ifrån vad naturen tål, menockså en näringspolitik som utgår ifrån vadmänniskan tål. Det är uppenbart att det svenskanäringslivet behöver omstruktureras och förändrasradikalt för att vi skall komma dit. Den kunskap vihar om olika produktionsmetoders och produktersmiljöeffekter och påverkan på människan måsteutnyttjas offensivt. Produktionen måste inriktas påkretslopp och vara energi- och råvarusnål. Detinnebär också att vi måste avstå från vissproduktion.Ett sätt att offensivt möta utmaningarna är att satsapå miljöteknik. har lagt fram förslagom detta. Vi har också lagt fram förslag omutveckling av järn- och stålindustri i mera energi-och resurssnål riktning. Vi har krävt att det görs engrundlig utredning av bilindustrins framtid och attregeringen tar ett samlat ansvar för industrigrenensframtida utveckling.Som jag tidigare sade måste en offensivnäringspolitik också anpassas till vad människan tåloch till vad människan förmår. De så intensivtdiskuterade produktivitetsproblemen i svenskindustri måste mötas med en utveckladarbetsorganisation och med ett ökat arbetsinnehåll.Det är bara genom att demokratisera arbetslivet,göra jobben intressantare samt genom att ökaansvaret och självständigheten som man långsiktigtkan öka produktiviteten. Detta kräver att mansatsar på utbildning både från samhällets och frånföretagens sida och att man visar djärvhet ochexperimentlusta. Man måste satsa påkunskapsintensiv produktion.I en ekologisk näringspolitik har tillväxten sin givnaplats. Den är önskvärd, men den är ingetöverordnat mål. Tillväxten måste underordnashänsynen till naturen och till människan. Denmåste underordnas den globala solidariteten.Fördelningen av tillväxtens frukter måste varasolidarisk. Den skall vara demokratiskt och rättvistfördelad mellan människor och mellan regioner.Det hävdas ganska ofta att stark ekonomisk tillväxtär en förutsättning för ekologiskt hänsynstagande.Detta är en grov förenkling. Perioder av snabbekonomisk tillväxt har ofta varit perioder avrovdrift på människor och miljö. Tillväxtenödelägger ofta, som den skaparekonomiskt utrymme för reparation av demiljöskador som den själv har gett upphov till. I enframtidsinriktad näringspolitik måste mannoggrannt väga kravet på tillväxt i ekonomin motandra vitala samhällsintressen. Det är för oss ivänsterpartiet självklart att sådana avvägningarinte kan överlåtas till privata kapitalintressen. Dekräver demokratiska beslut och kollektivalösningar.Herr talman! En framtidsinriktad näringspolitikmåste bygga på olika ägarformer. Det svenskanäringslivet domineras av ett starktkoncentrerat privatägande. Det är därför önskvärtmed ett ökat inslag av samhälleligt ägande. Ensatsning på kooperativa företagsformer behövsockså.Tillgången på kapital är avgörande förinvesteringar i framtidsinriktad svenskaproduktion. Erfarenheter har med eftertryck visatatt det privata kapitalet inte förmår uppfyllabehoven. Det är därför nödvändigt att det finnstillgång på nationellt kapital för viktigainvesteringar. har länge hävdat attdet kollektiva kapitalet i ochlöntagarfonderna skall få en demokratisk styrningoch att de skall användas för att bygga uppnäringslivet i enligt de principer som jagnämnt tidigare. Industriministern har gett uttryckför liknande tankegångar och en proposition harutlovats om ändrade placeringsbestämmelser ochändrad organisation för fonderna. Vi ser medspänning fram mot denna.För en dynamisk utveckling av näringslivet är detockså viktigt att steget från forskning tillproduktion blir kort och löper smidigt. Små företagi anslutning till universitets- och högskoleforskningmåste få tillgång till riskvilligt och uthålligt kapital.Det här är inte något självklart. ForskningsbynIdeon i min hemstad beskrivs som en av debästa, ja, kanske den bästa, forskningsbyn ochutvecklingsmiljön i . Men man konstaterarockså att insatserna på forskningsbyn hargivit förvånansvärt litet utslag i det lokala ochregionala näringslivet. Även här brister alltså detlokala näringslivet, de lokala och regionalakreditinstitutionerna, när det gäller risktagandeoch förmåga att föra idéer om forskning ochutveckling vidare från dessa miljöer till enframgångsrik, uthållig produktion.Det jag har sagt gäller givetvis inte bara deforskningsbaserade småföretagen, utan de små ochmedelstora företagen i allmänhet. De har enoerhört viktig näringspolitisk och regionalpolitiskroll. Även här visar erfarenheten att kortsiktigavinstintressen och strävan efter säkra placeringargör att den privata kapitalförsörjningen intefungerar.Genom tillkomsten av regionala riskkapitalbolaghar samhället tagit sitt ansvar för försörjningen medriskvilligt kapital och dessutom öppnat vägen förprivat deltagande i den här kapitalförsörjningen.Det är beklagligt att de borgerliga partierna barahar ideologiskt motiverade klagovisor därsocialdemokraterna och vänstern har konkretalösningar på problemen.Herr talman! Det är uppenbart att den s.k. tredjevägens politik åtminstone ur viss näringspolitisksynvinkel har varit ett stort misslyckande. Under1970-talet och växte deforsknings- och kunskapsintensiva företagenmycket snabbt. De arbetsintensiva ochkapitalintensiva sektorerna växte långsammare ängenomsnittet. hardenna utveckling svängt. Orsaken är i hög graddevalveringarna 1981 och 1982. Den tredje vägenspolitik medförde ett alltför högt vinstläge inomtraditionella industrisektorer. De senaste årensomfattande investeringar har i stor utsträckningskett i basindustrin och transportmedelsindustrin;sektorer där den internationella efterfrågan varitsvag. Felsatsningarna inomtransportmedelsindustrin och satsningarna inombasindustrin är en viktig förklaring till densammantaget låga produktivitetstillväxten inomsvensk industri . Till detta kommer attsämre kvalitet och färre unika produkter har gjortatt priset har blivit alltmer viktigt somkonkurrensmedel. Devalveringspolitiken har ocksåhämmat nytänkande och offensivaframtidsinvesteringar. Den har lett till sämrearbetsmiljö genom att expansionen har skett inombranscher med masstillverkning vid löpande band,där jobben är lågt kvalificerade och i allmänhet inteupplevs som särskilt meningsfulla. Dessaverksamheter fick sedan rekryteringsproblem m.m.vilket bidrog till att driva upp kostnaderna. Det äri dessa branscher vi nu ser de storaomställningsproblemen.Det är därför en viss tröst att konstatera attindustriministern har lovat att problemen den härgången inte skall mötas med akutmottagning ochatt konstgjord andning inte kommer att vararegeringens recept. I stället har man lovat attnäringspolitiken nu skall inriktas på att underlättastrukturförändringarna. Vi välkomnar detta.Det som behövs är satsningar på infrastruktur,framtidsbranscher, forskning och utveckling samtnyföretagande. Man måste också ta tillvara deuppfinningar och idéer som utvecklas i . Härhar samhället ett visst ansvar. Men de privataföretagen är upprörande flata när det gäller att tatillvara svenska idéer och svenska uppfinningar. Detsom nu sker och som man bör underlätta äromstrukturering, ett rustande av företagsamhetenoch näringslivet för framtiden. För att det skallkunna ske måste mänskliga och regionalpolitiskahänsyn tas vid omställningarna. När det gällersatsningen på omstrukturering finns det mycket i detvå senaste näringspolitiska propositionerna somjag starkt gillar; jag har nämnt riskkapitalbolagen.Det statliga förvaltniningsbolaget är ettannat sådant inslag.Vänsterpartiet delar inte regeringens och deborgerliga partiernas positiva värdering av ettsvenskt EG-medlemskap. Vi menar att det ärmöjligt att uppnå de flesta fördelarna med ökatinternationellt samarbete utan att bli medlem i EG.Internationellt forskningssamarbete är viktigt. Frihandel har sitt stora värde. Men detta är möjligt attuppnå utan EG. Det kanske till och med är så attmöjligheten till fri handel hotas av EGsprotektionistiska tendenser snarare än främjas.Energipolitiken är en viktig förutsättning förnäringspolitiken. Vi anser inte atttrepartiöverenskommelsen skapar den klarhet omden framtida energipolitiken som behövs och somdet påstås i propositionen. Den uppgörelsen hotasdessutom av högeralliansens kärnkraftsromantiker.Det är viktigt med satsning på ökad konkurrens.Ökad konkurrens på hemmamarknaden är viktigför utvecklingen av en slagkraftig industri. Men detsom krävs är också ett samarbete mellan företag,främst mellan små och medelstora företag.Herr talman! När det gäller de borgerliga partiernakan man bara konstatera att de inte har någonegentlig näringspolitik -- kanske måste man göra ettvisst förbehåll för . För de borgerligapartierna är det skattepolitik och privatisering avdet gemensamt ägda och EG som gäller.Marknaden skall sedan sköta det mesta. Parollentycks vara att det ordnar sig alltid om man tar detsom det kommer.Det vi har hört av samtliga tre företrädare för deborgerliga partierna är inget annat än en hejdlösskattekverulans. började visserligenoptimistiskt, men han visade sin sanna natur somliberal skattekverulant ju längre han kom i sittanförande. Han slutade närmast som ennydemokratisk festtalare. Det är dennaskattekverulans som de borgerliga partierna begärväljarnas mandat för att göra till en konkretnäringspolitik.