prot · GE0985 · 1991-03-25 00:00:00 — Jag tror attdet finns goda förutsättningar att lyckas med dettamed en bevarad välfärdsutveckling.Skall vi lyckas förutsätter detta dock att berördasamhällsgrupper på ett aktivt sätt medverkar iarbetet som vi bevarar de grundläggandestrukturer i det svenska samhället som varit enförutsättning för den mycket positiva utvecklingsom det svenska samhället genomgått. Pålönemarknaden ger nu parterna ett exempel på attdetta är möjligt under frihet och med ansvar inomramen för arbete.En betydande del i framgången med den svenskavälfärdsmodellen har varit en sedan lång tidvälutvecklad självstyrelse. Det är i denkommunala verksamheten som närheten finnsmellan människorna -- mellan dem som beslutaroch administrerar och dem som nyttjar och brukar.Denna självstyrelse, byggd på förutsättningarna aven egen beskattningsrätt, har gjort de svenskakommunerna unika i världen. Det har också gettunika resultat.Fenom skattestopp, indragning av likviditet ochgymnasie- och äldrereformerna har kommunernaredan tagelskjortan på -- detta inte minst motbakgrund av utsikterna , dåegentligen ingen konsumtionsökning kan ske ikommunerna om den samhällsekonomiskabalansen skall kunna upprätthållas.Det är min uppfattning att de tiotusentalsförtroendevalda och anställda ute i kommunernakommer att klara den uppgiften. Det visar redan nuden omfattande förändringsverksamhet somkommit i gång. Men då får vi inte från statens sidaförutom tagelskjortan också utsätta kommunernaför gisselslag av den typ som nya, ensidigtbeslutade, kostnadsökningar innebär.Mot den här bakgrunden och med hänsyn till dettorftiga svaret vill jag förnya mina frågor, någotomformulerade:Är finansministern beredd att medverka till att denbegränsning av ökningstakten i den kommunalaverksamheten som måste ske på grund avsamhällsekonomin sker med bevarad kommunalsjälvstyrelse och i samverkan med kommunerna?Om så är fallet, delar finansministern då minuppfattning att detta förutsätter att inga nyauppgifter åläggs kommunerna utan att detta förstförankrats i överenskommelser med kommunerna?Anf. 27 Finansminister ():Herr talman! Jag skall inte gå in i en debatt om deenskilda sakfrågor som här nämnts. Riksdagenkommer att behandla dem i ett sammanhang, ochdet blir då tillfälle att ytterligare utvecklaargumenten kring dessa frågor.Min uppfattning är att de förslag som regeringenaktualiserar under detta år som helhet står iöverensstämmelse med principen att inte åläggakommuner och landsting nya uppgifter utan att desamtidigt ges möjlighet att finansiera nyaåtaganden med andra medel än höjda skatter.Jag tror att och jag är överens omatt det samhällsekonomiska läget kräver en stramoch ansvarsfull finanspolitik och att detta ocksåmåste prägla statens relationer till kommunerna.Det bästa bidraget vi kan ge till den kommunalaekonomin är att få ned inflationen och grepp omkostnadsutvecklingen. Jag tror att vi är helt överensockså på den punkten. Jag tycker att vi nu är på godväg. Vi kan se en betydligt lugnare utveckling underdet kommande året, och detta kommer också attbidra till att undanröja en del av de svåra problemsom kommunerna har brottas med.När det gäller de frågor som nysformulerade, har jag svarat på det första. Denandra frågan handlade om överenskommelser. Jagvill här understryka vad jag sagt. Vi arbetari nära kontakt med kommun- ochlandstingsförbunden, men regeringen måsteförbehålla sig rätten att fatta beslut, och det ärriksdagen som har den yttersta makten att fattabeslut i dessa frågor. Den makten kan vi inteöverlåta genom överenskommelser med kommun-och landstingsförbunden. Men vi skall självfalletföra våra diskussioner i en mycket positiv ochkonstruktiv anda och försöka hitta bra ochframkomliga vägar i detta arbete.Anf. 28 ():Fru talman! Jag skall i detta sammanhang nöja migmed att konstatera att jag tolkar finansministernskompletterande svar på så sätt, att finansministerni själ och hjärta håller med mig men av formella harvissa svårigheter att ge uttryck för detta, och det harjag respekt för.Anf. 29 Finansminister ():Fru talman! Jag utgår ifrån att också ÅkeWictorsson av formella skäl vill hävda riksdagensrätt att ytterst bestämma och att inte regeringeninte skall träffa överenskommelser som förhindrarriksdagen att utöva folkets befogenheter.Anf. 30 ():Fru talman! Jag utgår ifrån att vi på samma sättsom i det förgångna även kommer att haregeringar som åtnjuter förtroende.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1990/91:165 omhomosexuella flyktingarAnf. 31 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig vadskälet är till att man frångått de av riksdagengodtagna principerna om en generös tillämpning avreglerna om uppehållstillstånd av humanitära skälavseende homosexuella asylsökanden samt omregeringen är beredd att ägna dagens rutiner tilldem som godtog 1987.Barbro grundar sin fråga, enligt mittförmenande, på en felaktigt slutsats. Jag kan härbara upprepa vad jag sagt vid samma typ avfrågeställning.I varje enskilt ärende görs en individuell prövningav de skäl som åberopats. Finner regeringen att enasylsökande riskerar allvarlig förföljelse på grundav sin sexuella läggning vid ett återsändande tillhemlandet beviljas uppehållstillstånd avhumanitära skäl.I de fall där förföljelse på grund av homosexualitetåberopas tillämpas bestämmelserna omuppehållstillstånd av humanitära skäl i en enlighetmed de av godtagna principerna. Detfinns därför ingen anledning till ändring.Anf. 32 ():Fru talman! Tack för det kortfattade svaret.Både och jag har tagit upp dennafråga tidigare. Men jag fortsätter debatten eftersominvandrarministerns svar om att man inte ändratprinciperna för beviljande av asyl för homosexuellainte stämmer med verkligheten. Jag vet att fallenbedöms individuellt, men som utgångspunkt brukarman utöver lagstiftningen ha en praxis.Praxis i dessa ärenden utvecklades första hälft på grundval av ett antal ärendendär regeringen ändrade invandrarverkets avstyrkantill asyl och beviljade asyl av bl.a. humanitära skäl.Det var bl.a. fall från som gav anledningtill detta. Där bestraffas homosexualitet medmaximalt fängelse, böter och piskrapp. Detvar fråga om personer från som riskeradefängelsestraff och personer från , där detinte finns formella lagregler men där mångamoralfrågor inkl. homosexualitet regleras av olikareligiösa föreställningar. Det var också fråga om fallfrån , där man visserligen kan leva öppet somhomosexuell men utsätts för en allvarligdiskriminering. Det var fall från Equador, där denallmänna inställningen till homosexualitet ärmycket intolerant och negativ.Variationen var stor i dessa ärenden. Det var frågaom alltifrån att riskera fängelsestraff till att leva iintolerant och negativ miljö. höllsig till denna praxis fram till dess nyautlänningslagen kom . Jag kan intese annat än att man då skärpte praxis, man lämnadeden. Den behandling som de asylsökandesovjetmedborgarna fått och som lett tillutvisningsbeslut, vilka visserligen nu i dessa senastedagar omprövats, strider nämligen mot tidigarepraxis.Invandrarverket inhämtade information från vårambassad i . Man fick i korthet till svar attmanlig men inte kvinnlig homosexualitet ärstraffbar enligt 121 § och att straffet ärfängelse i högst . Lagparagrafen skulle enligtsovjetiska jurister användas sällan, eftersom detvar så svårt att bevisa homosexualitet. Men årligenlär 800 homosexuella hamna i fängelse dömda förbrott enligt denna lagparagraf. En ny brottsbalk äratt vänta, men vi vet inte hur den kommer att se ut.Trakasserier mot oliktänkande är nu vanlig ävenom man fått en litet friare syn på homosexualitet,och homosexuella har fått starta en egen tidning.Men säger ambassaden att situationen förhomosexuella är svårare än på andra håll. Detförekommer bl.a. utpressning av läkare sombehandlat homosexuella för könssjukdomar. Detfinns en rädsla för HIV, och det förekommertrakasserier. Ambassaden landar förvånande nog islutsatsen att ''sammanvägt framstår emellertid intedenna grupps situation i svårare än tidigare, snarare något bättre''.Verkligheten är den, att lesbiska kvinnor kallas tillpolisförhör trots att de inte omfattas av dennalagparagraf. KGB har en specialavdelning förprostitution och homosexualitet. Domstolarnagodtar skriftligt godkännande av endast en avparterna för dom. Detta möjliggörutpressningssituationer och bekännelser underpåverkan. Homosexuella har utsatts förutpressning och trakasserier, bl.a. på grund avrädslan för HIV. Polisen gör sig skyldig tillutpressning av stora penningssummor.Den tidsskrift som skulle ges ut har kommit ut i trenummer. Men polisen har beslagtagit tidningenskorrespondens, artiklar, foton,prenumerationsregister och två tredjedelar av depengar som samlats in för fjärde numret. Idecember kallades ett antal homosexuella knutnatill tidningen till polisförhör misstänkta förbrott mot paragrafen.Det finns tyvärr rapporter om homosexuella sombegått självmord i fängelse. Inrikes- ochhälsovårdsmyndigheterna har utfärdat ettgemensamt dekret om att homosexuella skallregistreras på grund av HIV. Amnesty har fåttfångbrev från homosexuella i . Ettkafé i för homosexuella har fått stänga pågrund av polisrazzior.Homosexuella har varit utsattaför överfall och beskjutning utanför Bolsjojteatern.Sammanfattningsvis kan sägas att situationen förhomosexuella i är betydligt sämreän vad ambassadens sammanfattande kommentarutvisar.Invandrarverkets beslut att utvisa asylsökandehomosexuella Sovjetmedborgare innebär som jagser det en betydande skärpning av bedömningen iförhållande till hittillsvarande praxis av vad sommenas med humanitära skäl och står i strid till vadriksdagen uttalat och vad invandrarministern sagthär i kammaren. Jag undrar hur invandrarministernkommer att reagera på detta. Det är väl inte så är rädd för att invandringen av homosexuellaskulle bli för omfattande om man genomförde enliberalisering?Anf. 33 Statsrådet ():Fru talman! Får jag för säkerhets skull påpeka fördem som, till skillnad från , intevet det att det förhållandet att svaret var kortfattatberor på att vi tidigare debatterat precis sammafråga här i riksdagen.Jag har all respekt för för de homosexuella och för hennesbekymmer för att vi, som hon ser det, intebehandlar deras asylsökningar på rätt sätt. Men jagvill peka på att precis samma engagemang för andragrupper finns hos andra ledamöter. Olika grupperhar här i sina talesmän, och det är bra.Det kan gälla allt ifrån rumänier, kurder ochbulgarienturkar till judar och kristna minoriteter.Alla som har detta engagemang utgår, precis somBarbro nu gör, från ett enskilt fall ochdrar den generella slutsatsen att lagstiftningen integer möjligheter att för just deras grupp beaktahumanitära skäl när politisk förföljelse inteföreligger. Men bedömningen av de enskildaärendena med hänsyn till graden av den förföljelsesom riskeras skiljer sig inte nämnvärt från grupp tillgrupp.När det gäller de homosexuella hänvisar BarbroWesterholm till förhållandena . Vi utgår vid bedömningen av dessa fall frånde uttalanden som gjordes i propositionen''Invandrings- och flyktingpolitiken'' /84.Det slogs där fast att de asylsökande som riskerarstränga straff för icke-politiska handlingar,exempelvis förföljelse på grund av homosexualitet,även i fortsättningen skall kunna få stanna avhumanitära skäl. Det sker en samlad bedömning avden situation som den asylsökande skulle få efterett återsändande till hemlandet. Dessutom sadesdet i propositionen att en flykting i detta fallundantagsvis skulle kunna falla under de facto-flyktingbegreppet men att en sådan bedömningmåste överlåtas åt rättstillämpningen.Jag kan försäkra att vi även gör denna avvägning och denna värdering ivarje enskilt ärende när homosexualitet åberopassom asylskäl.Anf. 34 ():Fru talman! Jag bara konstaterar att det behövdesmindre tungt vägande skäl för en del av dem somunder 80-talets första hälft sökte asyl än vad det nubehövs. Jag vill fråga invandrarministern om honinte tror att de asylsökande som öppet erkänt sinhomosexualitet och som anför denna som skäl försin ansökan löper en stor risk att trakasseras ochförföljas när de kommer tillbaka till Sovjetunionen.Eller har invandrarministern en klar försäkran attingenting kommer att hända dem när de kommertillbaka till hemlandet?Anf. 35 Statsrådet ():Fru talman! ställer återigen enfråga som jag avkrävts svar på här ikammaren. Hon begär något slags generellförsäkran om att homosexuella från Sovjetunioneninte skall kunna avvisas, dvs. att vi generellt skullege ett uppehållstillstånd för homosexuella frånSovjetunionen. Ett besked i den riktningen kan jagtyvärr inte ge för en grupp av asylsökande -- likalitet i detta fall som i något annat.Anf. 36 ():Fru talman! Jag tycker ändå att situationen för denhär gruppen med allt som kan hända dessamänniskor är så allvarlig att jag gärna skulle se attregeringen här verkade för att dessa människor fårstanna. Jag vet mycket väl att statsrådet inte kan gåin på enskilda ärenden, men däremot anser jag atthon borde kunna uttala vilken praxis hon anser börgälla, precis som skedde i början av 80-talet.Vidare tycker jag att regeringen bör verka för enstörre förståelse internationellt för dehomosexuellas situation. De flesta människor villju ändå bo kvar i sitt hemland och slippa fly tillandra länder för att få en trygg tillvaro. Jag antaratt man skulle kunna göra mycket även påregeringsnivå för att i detta avseende skapa enstörre tolerans.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesPropositionerna1990/91:126 till lagutskottet1990/91:129 till justitieutskottet9 § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återFinansutskottets betänkanden /91:FiU13 ochFiU14Skatteutskottets betänkanden /91:SkU15 ochSkU16Kulturutskottets betänkanden /91:KrU15 ochKrU16Arbetsmarknadsutskottets betänkanden1990/91:AU11, AU12, AU16, AU18 och betänkande 1990/91:BoU910 § BordläggningAnmäldes och bordladesPropositionerna1990/91:117 En ny kommunallag1990/91:136 Ändringar i sparbankslagen m.m.Motionernamed anledning av prop. 1990/91:120 Denrättspsykiatriska undersökningsverksamheten,m.m.1990/91:So55 av m.fl. (m)1990/91:So56 av m.fl. (v)1990/91:So57 av ()betänkande1990/91:KU33 Ändring i radioansvarighetslagenm.m.11 § Kammaren åtskildes kl. 13.56.Förhandlingarna leddes av förste vice talmannen.