prot · GE0968 · 1991-02-21 00:00:00 — Jag vill komplettera den fråga somLars ställde med anledning av påståendetatt den svenska energipolitiken skulle ha lett tillökad arbetslöshet. Vad får att säga attföretagen skulle välja att flytta ut -- de flyttar ju uttill högre energipriser? Det är någonting i det härsom inte stämmer.Jag har en fråga till, herr talman, till att den här uppgörelsenkommer att leda till att den svenska kärnkraften äravvecklad ? Ja eller nej?Anf. 47 ():Herr talman! När det gäller frågaeller snarare påstående att det är konstigt att jagsäger att den svenska energipolitiken har skadatsysselsättningen i , när vi har haft en högsysselsättning under . Det visar precishur kortsiktigt man tänker inom det parti som LarsNorberg representerar.Det är inte så att en åtgärd följs avkonsekvenser för t.ex. sysselsättningen. Det ärförst år efter det att man fastställer en tokigpolitik -- såsom när man har bestämt sig för att intebygga ut pappersindustri i , utan lägga nypappersindustri i t.ex. -- som dessanegativa konsekvenser börjar visa sig. Det är avjust det skälet, som säkert äroförmögen att fatta, som jag anser det vara såviktigt att energipolitiken förs mera långsiktigt ochmed en bred förankring i den svenska riksdagen.Någon ställde frågan till mig om vilket som är detsvåraste problemet. För egen del anser jag att detsvåraste energiproblemet -- och det sammanhängersjälvfallet med miljöproblemen -- ärväxthuseffekten och vår alltjämt mycket storaanvändning av fossila bränslen. Detta framstår förmig som det allvarligaste problemet när mangranskar den svenska energipolitiken. Jag är isärskilt hög grad angelägen om att medverka till enförändring av detta. Därför är det bra att den häröverenskommelsen innebär en satsning påbioenergi, och framför allt en långsiktig satsningsom innebär att när vi får fram en teknik, t.ex.förgasningstekniken, för att använda bioenergi påett effektivt sätt skall vi också ha förutsättningar attgöra detta.Ge besked, sade någon här: att dethär leder till att kärnkraften kommer att varaavvecklad ? Det vet jag inte. Jag kan intesvara på det. Så långt sträcker sig inte min sikt. Detgörs olika bedömningar kring detta, men så mycketkan jag säga att förutsättningarna för att vi skallkunna klara oss med en energi som vi vill ha ochkan överlämna till kommande generationer medstolthet, ökar som en följd av det energibeslut sommitt parti har varit med om att fatta.Anf. 48 ():Herr talman! I motsats till har jagarbetat inom industrin och känner till en delom långsiktighet. Jag har konstruerat maskiner,och jag vet att det tar ungefär från det manbörjar med de första skisserna till dess maskinen äri drift. Jag vet alltså en del om långsiktighet, somHadar kanske inser.Å andra sidan kan också industrin vara ganskasnabb. När fattade sitt beslut om attavveckla två reaktorer planerade iSmåland att bygga ut sina pappersmaskiner med enny anläggning för flisråvara. På bara några månaderplanerade man om den anläggningen, eftersomman befarade att energipriserna skulle stiga, till enåtervinningsanläggning där man använderreturfibrer för att framställa tidningspapper. Vityckte att detta var en positiv effekt avavvecklingsbeslutet. Detta borde för övrigt ha varitganska väl känt, eftersom beslutet fattades redan1980. Det är inte fråga om att man hattar från detena året till det andra. Här har det förekommit enrelativt långsiktig politik, som man i praktiken hargett upp genom den uppgörelse som deltagit i. De s.k. aktörerna på marknadentolkar uppgörelsen så.Det gläder mig att upplever attfossilbränslena -- han sade växthuseffekten, menjag antar att det är ungefär detsamma som det jagkallade för fossilbränslena -- är ett stort problem.Vi menar att detta är ett mycket stort problem, menvi menar också att uran som energiråvara är ettlikvärdigt och kanske ännu större problem. Bådadessa problemen behöver aktivt angripas. Sverigeär till beroende av dessa två energislag, uranoch fossilbränslen, enligt FNs metod att räkna.Dessutom accepterar en uppgörelse somsiktar på att energianvändningen skall ökaframöver. Detta tycker vi är upprörande. Vi har imotion efter motion sagt att siktet i den svenskaenergipolitiken måste vara inställt på en minskning.Vi har preciserat detta och sagt att det bör vara enminskning . Det leder till denönskade halveringen på 35 år.Anf. 49 ():Herr talman! Jag har bara arbetat ungefär isvensk industri och därefter som kunsult iny affärsutveckling.Hadar talar om långsiktighet, men tydligeninte om en sådan långsiktighet att man skall kunnaförutsäga när kärnkraften kan vara avskaffad. Närindustrin gör planer har man faktiskt en planeringsom också innehåller årtal. Där talar man inte omårtalsexercis. Där betraktar man nog planer sominte innehåller klara tidsangivelser som någontingsom över huvud taget inte gäller. Det ingår ilångsiktig planering att kunna ange när en sak skallske och att sätta ett mål även i tiden -- naturligtvisockså i resultat -- och sedan arbeta mot detta mål.Man ser helt enkelt till att man är färdig vid angiventidpunkt. Annars blir det inget av, herr talman.Om växthuseffekten är problemet, ,varför belägger man inte energiproduktionen mednågon typ av utsläppsskatt på koldioxid? Det skulleväl vara ett sätt att minska växthusproblemet omman minskade användningen av fossila bränslen.Till slut vill jag upprepa frågan vad det är somhindrar att man avvecklar en kärnreaktor , omman verkligen vill slå in på den nya energipolitikenoch ge signaler till detta.Anf. 50 ():Herr talman! Jag kan bara beklaga att LarsNorbergs och mångårigaerfarenhet från svensk industri satt så få spår i deraspolitiska verksamhet.Överläggningen var härmed avslutad.Propositionen hänvisades till näringsutskottet.6 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesMotionerna1990/91:L16 till lagutskottet1990/91:Kr10--Kr12 till kulturutskottet1990/91:Ju21--Ju24 till justitieutskottet1990/91:N15 och N16 till näringsutskottet1990/91:Ju25 till justitieutskottet7 § BordläggningAnmäldes och bordladesPropositionerna1990/91:81 Filmstöd1990/91:97 Förslag till lag om förbud mot utförselav vissa produkter som kan användas imassförstörelsesyfte, m.m.8 § Anmälan om interpellationerAnmäldes att följande interpellationer framställtsden 20 februari1990/91:153 av () tillindustriministern om sysselsättningen i Norrbotten:Den positiva utvecklingen på Norrbottensarbetsmarknad har förändrats i negativ riktningoch arbetslösheten ökar snabbt. Arbetslösheten ärnu mer än dubbelt så hög som riksgenomsnittet,främst drabbas kvinnor och ungdomar.Den negativa utvecklingen på arbetsmarknadenberor dels på konjunkturnedgången, dels förstärkseffekten genom de pågåendestrukturförändringarna inom basindustrierna.Dessa förändringar kommer att beröra tusentalsanställda . Det gällerförändringar inom såväl ----SJ----m.fl. till basindustrierna beroendeunderleverantörer och serviceföretag.Bara inom Svenskt Stål, och SJ i Luleåberörs ca 500 arbetstillfällen. i ,har också signaleratstrukturförändringar som kan innebära atthundratals jobb kommer i fara.Nyligen har regeringen genom olika förslag satsatstora resurser för att sätta fart på tillväxten samtgenom en rad åtgärder sökt motverkalågkonjunkturens effekter. Det är mot denbakgrunden angeläget att åtgärder vidtasför att säkra utvecklingen och produktionen även ide statliga företagen.Där kontaktvägarna och ägarinflytandet måstenyttjas att på ett effektivare sätt för att tryggasysselsättningen i det län som hårdast pinas avarbetslösheten.Det statliga engagemanget i näringslivtillkom för att förädla länets råvaror och därmedtrygga sysselsättningen. dominerardessa basindustrier länets industrisysselsättning, entveksamhet att investera för att utveckla företagenkan få förödande effekter på länets arbetsmarknad.Oron och osäkerheten över företagens framtid ökarnu bland de anställda, därför vill jag tillindustriministern ställa följande frågor:1. Vilka åtgärder är industriministern beredd attvidta för att trygga sysselsättningen vid ASSIKarlsborgsverken?2. Är statsrådet beredd att vidta åtgärder för attsäkra utbyggnaden av metallurgin vid Svenskt Ståli ?den 21 februari1990/91:154 av () tilljustitieministern om länsrätten i län:Länsrätt i HaningeRegeringen har föreslagit en ny instansordningoch organisation för rättskipningen isocialförsäkringsmål. Försäkringskassornas ochriksförsäkringsverkets beslut isocialförsäkringsärenden skall överklagas tilllänsrätten, och de nuvarande treförsäkringsrätterna skall upphöra. Mycket talar föratt kommer att bifall regeringens förslag.LokaliseringenNär försäkringsrätterna (FR) tillkom 1979spelade lokaliseringen en stor roll. Den störstarätten, försäkringsrätten för (FRM),placerades i , utanför ,den näst största, försäkringsrätten för (FRS), i och den minsta,försäkringsrätten för (FRN), iUmeå.Ett resultat av försäkringsrätternas avskaffande ären betydande centralisering främst till centralaStockholm men också till , ochJönköping, där det redan finns många och storadomstolar. Större delen av FRMs personal kommersåledes enligt propositionen att flytta till länsrätteni och till kammarrätten iStockholm, vilka bägge är belägna i Stockholmsinnerstad. Personalen vid FRS kommer till störstadelen att flytta till länsrätterna i ochMalmö och till kammarrätterna i ochGöteborg. Endast FRNs personal kommer tillstörsta delen att bli kvar i Umeå.Domstolarnas storlekI sitt remissyttrande över promemorian (Ds1990:80) Rättskipningen i socialförsäkringsmålnoterade att länsrätten i förnärvarande är cirka sju gånger så stor som de övriga23 länsrätterna i genomsnitt och att varje nymålgrupp som tillförs länsrätterna leder till störreökningar av länsrätten i än av övrigalänsrätter.Länsrätten i beräknas i samband medintegreringen få ett tillskott av ca 30 tjänster, vilketmotsvarar en medelstor länsrätt i landsorten.Skulle man i stället dela länsrätten i länmitt itu får man efter integreringen två länsrättermed ca 110 tjänster var. Dessa bägge skulle ändå bliklart större än de bägge länsrätterna i ochMalmö och långt större än den genomsnittligalänsrätten.Det är känt att mycket stora domstolar kan få svårtatt driva verksamheten på ett rationellt sätt. Manhar av den anledningen ofta diskuterat att delaStockholms tingsrätt som är drygt dubbelt så storsom varje annan domstol i landet. Länsrätten iStockholms län kommer som en följd avpropositionsförslaget att kunna ta upp tävlan medSvea hovrätt och om platsensom näst största domstol i landet.Regionalpolitiska skälStockholmsregionen kännetecknas av en starkobalans mellan just och inteminst de södra förorterna. Till fannstidigare lokaliserad en annan statlig myndighet,statens arbetsmarknadsnämnd (SAMN), med ett100-tal anställda. Den upphörde för ett par årsedan. , som är en stor statligarbetsgivare i , planerar enligttidningsuppgifter nu att skära ned personalen iHaninge och med 200. Till FRM är förnärvarande knutna ca 110 personer, varav ett 90-taltjänstgör i rätten och ett 20-tal domare ochföredragande är tjänstlediga för arbete i bl.a.regeringskansliet, ochförsäkringsöverdomstolen.För , som är en kommun med relativt settfå arbetsplatser inom den offentligatjänstemannasektorn, betyder nedläggningen avFRM självfallet ett svårt avbräck. Mot den härbakgrunden finns det inte minst starkaregionalpolitiska skäl för att se till att FRMefterträds av en ny länsrätt.Närmare om delning av länsrättenDen nuvarande länsrätten i ärbildad av instanser som en gång var uppdelade påA- och B-län. Ett naturligt sätt att dela länsrättenkunde vara att låta den nuvarande länsrätten påSödermalm i få kommunsom domkrets och föra övriga kommuner i länet tillden nybildade länsrätten. Ett annat sätt kunde varaen delning av länet i en nordlig och sydlig del, vilketockså skulle innebära en delning av Stockholmsstads område. Den nya länsrätten kunde då övertaFRMs lokaler och administration i Haninge.Praktiskt taget all administrativ personal vill stannai och detsamma gäller åtskilliga jurister.Handens tingsrätt, som ligger helt nära FRM ochhar en struktur som liknar länsrätternas, har intehaft några problem med att rekrytera vare signotarier eller domare till sig. Tingsrätten harvidare -- för övrigt i likhet med FRM -- haft lättareän domstolarna i attrekrytera administrativ personal. För Handenstingsrätt och för kommun skulle detinnebära flera fördelar om en ny länsrätt med dessvarierade målsammansättning lokaliserades tillHaninge.Regeringen har hävdat att en delning av länsrätteni skulle medföra ökadelokalkostnader. Uppenbarligen syftar man på attlänsrätten sägs kunna inrymma också dem somskall nyanställas i samband med integreringen.Länsrätten bör då hellre avstå de lokaler som inteutnyttjas. Generellt sett är lokalkostnadenbetydligt lägre i än de är i Stockholmsinnerstad. Det torde dessutom vara ganska enkeltatt utvidga och anpassa FRMs nuvarande lokalertill en ny och eventuellt något större domstol medett större inslag av muntliga förhandlingar.Haninge kan nås med pendeltåg eller bil på mindreän från , ochom kommuner norr om skulle ingå idomkretsen behöver man ändå sällan räkna medlängre resa än . Man behöver inte jämföramed förhållandena i Norrlandslänen för att tyckaatt en sådan ''tidsutdräkt'' är i sammanhanget rättförsumbar. För många boende i den södralänsdelen är mer lättillgänglig änStockholms innerstad.Självfallet kommer en delning att medföra en delpåfrestningar för den nuvarande personalen vidlänsrätten i , liksom det blir en delmerarbete för och andrainblandade. Men svårigheterna bör inte överdrivas.En stor och välskött domstol med utmärkta lokaleri står beredd att ta emot nyaarbetsuppgifter från länsrätten och en delvis nypersonal. Och för den nya organisationen avrättskipningen i socialförsäkringsmål kan det inteminst övergångsvis vara till stor fördel att enbetydande del av socialförsäkringsmålen i landet iförsta domstolsinstans kommer att handläggas i endomstol, som säkerligen i stor utsträckning hämtardomare och annan personal från den gamla FRM.En ny länsrätt i borde lämpligen ta handom de mål enligt den äldre lagstiftningen omyrkesskadeförsäkring som FRM nu är ensamspecialdomstol för.Att den nya organisationen får en lämpligutformning redan från början är så viktig attreformens genomförande kan uppskjutas etthalvår, om det skulle visa sig nödvändigt avpraktiska skäl.En delning av den förhållandevismycket stora länsrätten i bör göras nunär stora grupper av nya mål tillförs länsrätterna.Ändringar i socialförsäkringslagstiftningen liksomdomstolsutredningens arbete kan visserligen såsmåningom leda till förändringar i arbetsundelagetför de framtida länsrätterna. Om dessaförändringar sammantaget betyder ökade ellerminskade arbetsuppgifter kan dock inte avgöras förnärvarande. Men de bägge stora domstolar somskulle bli resultatet av en delning av länsrätten iStockholms län måste kunna möta sådanaförändringar lättare än det stora flertalet övrigalänsrätter. Det kan snarare göra det mindre sårbartän om den nuvarande länsrätten i länfinns kvar som en av de allra största domstolarna ilandet.Om en delning inte kommer till stånd bordelänsrätten i sin helhet lokaliseras till såsom framförts av i län.Med hänvisning till det anförda ställer jag följandefrågor till justitieministern:Är statsrådet beredd att ta upp till förnyad prövningfrågan om en delning av länsrätten i läni samband med övertagandet avsocialförsäkringsmålen, varav en skulle lokaliserastill med utnyttjande av de resurser somhittills använts av Försäkringsrätten förMellansverige?Är statsrådet i annat fall beredd att förorda attlänsrätten i i sin helhet börlokaliseras till ?9 § Anmälan om frågorAnmäldes att följande frågor framställtsden 20 februari1990/91:433 av () tillsocialministern om reglerna för statsbidrag tillhandikappanpassning av lokaler:I ett besvärsärende rörande statsbidrag förhandikappanpassning av en samlingslokal harboverket uttalat följande:''Emellertid har distriktet numera också meddelatatt droger, varmed torde avses bl.a. tobak ochalkohol, inte får förekomma i lokalen. Enligt vadsom sagts ovan är en sådan inskränkning i rätten attanvända lokalen också en grund för avslag. ''En organisation som vill förbjuda alkohol ochtobak i sina samlingslokaler kan enligt boverketalltså inte få statsbidrag till handikappanpassningav lokalerna.Är detta i överensstämmelse med regeringenssträvan att begränsa bruket av alkohol och tobak?den 21 februari1990/91:434 av () till statrådetErik om förslaget omrapporteringsskyldighet om enskildas innehav avkonst m.m.:Riksskatteverket föreslår i sitt remissvar överförslaget om ny förmögenhetsskatt attauktionsfirmor och försäkringsbolag skall bliskyldiga rapportera om enskildas innehav av konstoch andra värdeföremål.Detta har med fog upprört många, och jaghemställer att statsrådet redan nu uttalar sig motdenna form av angiveri.1990/91:435 av () tillarbetsmarknadsministern om nedsättningen avarbetsgivaravgiften i stödområde 1:Nedsättning av arbetsgivaravgiften i stödområde 1gäller tyvärr inte alla verksamheter. Det skapar ensnedvriden konkurrens inom en och sammabransch. Turismen i västra får tjänasom exempel på detta. I västra ärturismen den dominerande näringen, som består avhotell, camping eller stuguthyrning. Hit hör ocksåmånga små värdshus och restauranger. Företagenär på små orter som --Funäsdalenberoende av samma gäster -- turister. Vissa får 10 %nedsättning av arbetsgivaravgiften medan andrainte får någon nedsättning alls.Restauranger som drivs i samband med hotell ellercamping och stuguthyrning får nedsättning, medanen liftanläggning med servering--värdshus inte fårdel av nedsättningen. Ej heller alla de smårestauranger och värdshus som är nödvändiga förturisterna i området. I --Funäsdalenligger dessa företag tätt intill varandra.Kommer arbetsmarknadsministern att undanröjadessa otroliga orättvisor mellan företag inomsamma bransch?1990/91:436 av () tillsocialministern om tillsynen över den psykiatriskavården:I ett uppmärksammat fall i har det uppdagatsatt en patient som varit föremål för psykiatrisk vårdkontinuerligt har misshandlats av främst outbildadvårdpersonal. Fallet har väckt berättigadupprördhet över hur oskyldiga och utlämnademänniskor riskerar att bli behandlade i ettvälfärdssamhälle som Norge.Enligt RSMH finns det heller inga garantier för attdenna form av misshandel, såväl psykisk som rentfysisk, inte också förekommer i vårt land. Samtidigtär det uppenbarligen så att inga ansvarigamyndigheter i på ett mer genomgripandesätt har studerat situationen på landets psykiatriskasjukhus. Detta är allvarligt, eftersom de som vårdaspå dessa ofta inte är starka nog att själva anmälaeventuella övergrepp och att i fall där misshandellett till åtal, dessa har lagts ned i brist på bevis.Jag vill därför fråga statsrådet följande:Vilken tillsyn förekommer över psykiatriskasjukhus och vårdhem för att övergrepp liknande detnorska Sol-fallet kan undvikas?10 § Kammaren åtskildes kl. 15.12.Förhandlingarna leddesav andre vice talmannen från sammanträdetsbörjan t.o.m. 5 § anf. 32 (delvis) ochav tredje vice talmannen därefter tillsammanträdets slut.