prot · GE09126 · 1991-06-05 00:00:00 — Men vi måste faktiskt säga att skalldetta hävdas i fortsättningen, måste det skötas pånågot så när skolmässiga villkor när det gälleranvändningen av resurserna.Vi undervisar på 89 olika språk i grundskolan.Det kommer att bli färre språk i fortsättningen meddenna förändring. Det inser alla. Dock kommer debarn som kommer i åtnjutande avhemspråksundervisning enligt min uppfattning inteatt behöva bli särskilt många färre än . Manbehöver hjälpas åt med att ordna undervisningen.De får däremot sin undervisning i grupper som ärmer skolmässiga, dvs. minst fem elever i varjegrupp. Däri ligger förändringen.Anf. 105 () replik:Herr talman! Det här är en diskussion om vadriksdagen bör säga i olika frågor i den rollfördelningsom nu skall förekomma på skolområdet. Därförtycker inte jag att utskottsmajoriteten ytterligarebör precisera hur punkterna vi har tagit upp börtolkas. Där har jag fullt förtroende för att t.ex.kommunalpolitikerna är fullt kapabla att avgöravad som är ändamålsenliga lokaler för verksamhetför sexåringar i skolan.Jag har ett exempel. Det finns en socialdemokratiskmotion som behandlas i betänkandet, Ub178, somjust handlar om sammansättningen avpersonalgrupperna. Såvitt jag kan finna ärcenterpartiet med på svaret på den motionen.Utskottet framhåller vad föredragande statsrådethar sagt. Det föredragande statsrådet framhåller attdet redan förekommer att lärare tjänstgör iförskolan, liksom att förskollärare tjänstgör pålågstadiet. Det anses självklart att sådantjänstgöring kommer att bli vanligare i framtiden.Att t.ex. en förskollärare ingår i arbetsenheten pålågstadiet finner det föredragande statsrådetnaturligt.Jag tycker att den typen av uttalande inte utgörnågot hinder för att statsmakterna också vidtarliknande åtgärder . Jag tycker att dentypen av kommentarer som utskottsmajoriteten hargjort i sammanhanget bara skall uppfattas sompositiva.Anf. 106 () replik:Herr talman! När man lyssnade på man få intrycket att även jag ochvänsterpartiet accepterat nedskärningen om 300milj.kr. på sektorsbidraget till skolan. Jag vill baraklargöra att så inte är fallet. Det framgår av denreservation som vi lämnade i det sammanhangetnär det gäller anslagsbeloppet.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )11 § betänkande1990/91:UbU18 Folkbildningen (prop. 1990/91:82och 1990/91:178).Anf. 107 ():Herr talman! Den detalj- och regelstyrning vidstatsbidragsgivningen som styrt studieförbund ochdelvis också folkhögskolor har i många styckenvarit olycklig. Det är därför positivt attfolkbildningsorganisationerna fortsättningsvis skallvara självstyrande. Däremot tycker vi moderateratt man skapar en onödig byråkrati närfolkbildningsorganisationerna åläggs att bilda ettnytt folkbildningsråd.Vi förordar i stället att de föreslagna uppgifternaskall läggas på det etableradeFolkbildningsförbundet. Majoritetens invändningmot förslaget, att det skulle gynna studieförbundengenom att folkhögskolorna inte är med i detnuvarande , är enligt minmening en felaktig beskrivning. BådeRörelsefolkhögskolornas intresseorganisation,, och länsbildningsförbunden är i dagmedlemmar. Det som krävs är att ocksåLandstingsförbundet blir medlem; sedan är sakenklar.När det gäller den framtida utvecklingen för bådefolkhögskolor och studieförbund är det enligt våruppfattning oerhört viktigt att man satsar påkvalitet i stället för kvantitet. Vi moderater har i vårmotion yrkat på att folkhögskolorna skall ha enallmän kurs och 20 deltagareoch att detta skall vara uppfyllt senast läsåret1992/93. Detta är ju kärnan i folkhögskolansverksamhet och det specifika för dess profil attförmedla bildning.Jag är mycket förvånad över att vi behövt reserveraoss när det gäller längden och deltagarantalet påfolkhögskolornas allmänna kurser.Folkhögskolekommittén föreslog i sitt betänkandeatt ''på varje statsbidragsberättigad folkhögskolaskall ges minst en allmän kurs om minst 30veckors längd. Kursen skall ha minst 20 deltagarenärvarande vid kurstarten. ''Även det snart begravda SÖ påpekar i sittremissvar att detta statsbidragsvillkor är ettgrundläggande krav för stadga i verksamheten ochför upprätthållande av en bred kompetens hoslärarkåren. Det markerar betydelsen av engemensam bas av allmänorienterande kurser ochmotverkar tendensen till dominans för korta ochmer specialbetonade kurser.'' Vidare sadeskolöverstyrelsen: ''En lång allmänkurs är också enförutsättning för att de utbildningspolitiska målennås.'' Denna uppfattning, som bådefolkhögskolekommittén och skolöverstyrelsenframförde, beaktades varken av regeringen ellerutskottets majoritet, vilket jag beklagar. Man bryrsig varken om de allmänna kursernas längd ellerdeltagarantal.Vi moderater delar alltså den uppfattning somframförts av folkhögskolekommittén ochskolöverstyrelsen.Utbildning vid folkhögskola kan vara en bra lösningför den som söker alternativ utbildning eller denspeciella arbetsform som folkhögskolan kanerbjuda. Därför skall folkhögskolan ses som ettfullvärdigt alternativ, som skall stå öppet för allasom har fyllt 16 år.Jag konstaterade i min inledning attfolkbildningens anordnare i fortsättningen självalägger fast målen för verksamheten, medanregering och riksdag lägger fast målen förbidragsgivningen. Det är bra.Ser man på det nuvarande statsbidragssystemet tillstudieförbundens verksamhet, kan man i storutsträckning finna att det premierar kvantitet förekvalitet. Ju fler studiecirklar som inrapporteras,desto högre statsbidrag. Detta har som sagt varitolyckligt. Ett skäl till att vi fått denna utveckling äratt den kompetensgivande utbildningen, i formellmening, inte får bedrivas av studieförbunden.På s. 17 i betänkandet behandlas bl.a. yrkande 1och 2 från vår kommittémotion. Det har där smugitin sig en liten felaktighet. Där står att vi föreslagitatt ''som villkor skall ställas att den utbildning somges inom studieförbunden leder till formellkompetens''. Så är det inte. Vad vi däremot har sagtär att de centralt fastlagda målen i realiteten ocksåutgör motiv för den statliga bidragsgivningen. Sålänge huvudmännen för folkbildningen, i detta fallstudieförbunden, inte tillåts bedriva formelltkompetensgivande utbildning är det risk för att dennuvarande ordningen består. Därigenom begränsasockså motiven för statligt stöd till verksamheten.Studieförbunden står inför ett vägval. Antingenväljer man att verka för att bedrivakompetensgivande utbildning eller att sätta andramål i centrum. Motiven för offentligt stöd tillverksamheten måste då analyseras och debatteras.Detsamma gäller den del av folkhögskolornas kortakurser som i många fall är en form avuppdragsutbildning som inte bör finansieras frånfolkbildningsanslaget.Det går, enligt vår uppfattning, att bättre utnyttjaoch utveckla studieförbundens potential för attdessa med sitt finmaskiga nät skall kunna bidra kvalificerad utbildnings- ochbildningsverksamhet.Folkbildningsrådet skall enligt förslaget årligenutvärdera verksamheten. Utöver detta skallregeringen svara för en fördjupadutvärdering. Givetvis skall man utvärdera sin egenverksamhet, det ligger i ens eget intresse, men detär ännu viktigare att man också låter en friståendeenhet utvärdera och granska verksamheten.Elever som genomgår folkhögskola får ettstudieomdöme. Vid ansökan till högre utbildningutgör elever från folkhögskola en egen kvotgrupp.För att skapa möjligheter till jämförelser mellaneleverna finns det s.k. folkhögskoleprovet.Allt fler folkhögskolor avstår från att använda dettaprov. Någon normering av provet har heller inte ägtrum . Regeringen ochutskottsmajoriteten hävdar att proven kan utgå ochatt det räcker med studieomdömet samt att allt flerväljer att söka in på högskolan via högskoleprovet.Det är vår uppfattning, att antingen bestämmerman sig för att folkhögskolan inte skall ha en egenkvotgrupp, och då blir nomineringsförfarandetinaktuellt och eleverna får genomgåhögskoleprovet, eller så behåller man den särskildakvotgruppen, och då är normeringen nödvändig.Om det inte finns ett normeringsinstrumentkommer förtroendet för studieomdömena atturholkas. Detta gagnar varken elever eller skolor.Jag tror att det är en uppenbar risk att manomedvetet sänker statusen på folkhögskolan ochdess utbildningar när man säger nej tillfolkhögskoleprovet.När det till slut gäller statsbidraget till centralkursverksamhet anser vi att de organisationer somfår bidrag bör själva svara för sina kostnader. Vikan inte finna några skäl till varför staten skallfinansiera denna verksamhet.Herr talman! Med det anförda yrkar jag bifall tillreservation 1.Anf. 108 ():Värderade talman! Den här dagens olikautbildningsdebatter har behandlatutbildningsmöjligheter för olika åldrar. gällerdet vuxna som i den s.k. folkbildningen skall fåchansen att i en framgångsrik pedagogisk modellstudera sådant som de själva uppfattar somvärdefullt. Det kan gälla att ta igen sådant som manmissat i sin tidigare skolgång. Det kan också varastudier som behövs för insatser i demokratiskasammanhang.Studiecirkeln har haft en enorm betydelse för attutveckla demokrati. Folkhögskolan haralltid haft stor betydelse som komplement tillannan ungdoms- och vuxenutbildning. För mångaav oss har just folkhögskolan givit chanser till högreutbildning som vi annars inte kommit åt.I utbildningsutskottets betänkande omfolkbildningen föreslås att folkbildningensorganisationer och skolor skall få ett förtroende,något som hälsas med glädje av alla som ärengagerade i den verksamheten. De nu gällandeganska snåriga statsbidragsreglerna skall upphöraatt gälla, och folkbildningen skall själv fördelatillgängliga statsbidrag och svara för huvuddelen avkontrollen. Regeringen visar tilltro tillfolkbildningens möjlighet att själv fastställa måloch inriktning för sin verksamhet.Folkpartiet liberalerna anser att de målen räckersom bedömningsgrund för huruvida statsbidrag ärmotiverade. Dessa mål bör vara tillräcklig grundför offentliga bidrag utan att staten dessutom skallange specificerade mål för statsbidrag tillfolkbildningen. Den utvärdering somverksamheten givetvis måste underkasta sig får visaom motiven för bidrag kvarstår.Därför har och jag reserverat ossmot utskottsmajoritetens uppfattning att statensom bidragsgivare måste ange mål för styrning avfolkbildningen. Utskottet skriver att det måstebetraktas som både naturligt och nödvändigt attstaten anger vad man främst vill uppnå med destatliga medel som anslås till folkbildningen.Vi anser att det bör vara tvärtom. Folkbildningentalar om vilka mål den har och vad den vill arbetaför. Bidragsgivarna kan då avgöra om dedeklarationerna motiverar bidrag. Om kontrollenefteråt visar att målen inte uppfyllts, börnaturligtvis bidragen upphöra.Värderade talman! För folkhögskolor ärdet här beslutet överraskande positivt. -- i vilken bl.a. jag ingick --har arbetat med folkhögskolans framtid.Kommittén skriver, att folkhögskolorna alltjämt börha till huvuduppgift att ge allmän medborgerligbildning. De bör också ge fördjupade ochspecialinriktade kunskaper och färdigheter, t.ex.inom den praktiskt-estetiska sektorn. Därutöverbör de få ge utbildning förfolkbildningsverksamhetens, folkrörelsernas ochde ideella och fackliga organisationernas behov avledare och funktionärer samt utbildning förledaruppgifter främst inom kultur- ochfritidssektorn.Regeringens proposition och utbildningsutskottetsbetänkande ger folkhögskolan goda möjligheter attspela den roll som folkhögskolekommitténskisserade. En extra finess är att nu gerfolkhögskolan möjlighet att -- tillsammans medövriga delar av folkbildningen -- själv styra sinverksamhet utan detaljerade anvisningar frånstaten.Värderade talman! Jag står förstås bakom samtligareservationer där liberalerna finns med.För att vinna tid i den här debatten nöjer jag migmed att yrka bifall till reservation nr 10 och i övrigttill utskottets hemställan.I detta anförande instämde ().Anf. 109 ():Herr talman! Jag skall göra det här inlägget ganskakort, eftersom jag hade ett överdrag i mitt förrainledningsanförande.Jag konstaterar som att detbeslut kommer att fatta är en glädjandetilldragelse för folkbildningsorganisationerna, förFolkbildningssverige. Men jag tycker att det finnsanledning att påminna om att när folkbildningentog på sig ansvaret att vara mottagare avstatsbidragen, att själv sköta fördelningen ochsvara för både sin utvärdering och sinamålbeskrivningar, gjorde man det under denförutsättningen, som man i varje fall dåförespeglades, att man skulle få en treårigbudgetperiod, där man visste vilka resurser manskulle ha att röra sig med under de kommande treåren.När propositionen väl kom, innehöll den bara enettårig budgetperiod. Det var naturligtvis en storbesvikelse, och det vållade mycket oro blandfolkbildningsorganisationerna. De konstaterade juatt det var näst intill omöjligt att planera förverksamheten, ta på sig det stora ansvaret med ensådan att planera för, utan att därefter vetavilka resurser de skulle ha till sitt förfogande.Av den anledningen väckte en motion, därvi föreslog att budgetperioden skulle utsträckas . Vi kan glädjas åt att ett enigt utskott hartillstyrkt den motionen. Det kommer att bli entreårig budgetperiod, och det är bra.Men det som stör litet grand i bilden är attmoderaterna och har lämnatett särskilt yttrande, där man säger att man villpåpeka att propositionen om folkbildningen inteinnehöll det beslutsunderlag som hade varitönskvärt som grund för en treårsplanering.De som avgivit yttrandet förutsätter att regeringenåterkommer med ett bättre beslutsunderlag för detvå senare åren i planeringsperioden. ''Därmed fårdet av utskottet nu förordade beslutet omtreårsramar i första hand en principiell karaktär'',står det vidare.Detta har naturligtvis vållat oro bland dem somläser utskottets betänkande och det här särskildayttrandet. Jag vill därför ställa frågan konkret tillUlf och : Innebär detsärskilda yttrandet att ni inte står fast vid attfolkbildningen för de två därpå kommande årenskall ha samma statsbidrag som första året, medden indexuppräkning som utskottet förutsätter?Vi vet att moderata samlingspartiet upprepadegånger lagt frambesparingsförslag som gällt folkbildningen. MenarUlf att man med det särskilda yttrandetkänner sig oförhindrad att till ett kommande årlägga fram nya besparingsförslag? I så fall, , kommer då att ställa sigbakom den typen av besparingar?Det är inte en ointressant fråga, i all synnerhet somdet är ett valår. Alla våra resp. partier gör juanspråk på att komma i den positionen att de kanvara med och bestämma hur det blir ifortsättningen.Därför är det, tycker jag, ganska viktigt att ni bådanu ger ett rejält besked till folkbildningen och dessorganisationer, om ni står fast vid beslutet omtreårig budgetperiod med samma beloppfortsättningsvis och med den indexberäkning somvi har varit överens om i utskottet.Anf. 110 ()replik:Värderade talman! Som svar på om liberalernas inställning tillettårs- eller treårsbudget kan jag svara precis somdet står i det särskilda yttrandet, att det saknastillräckligt underlag i propositionen. Det kan manväl förstå, eftersom propositionen inte allsinnehåller någon treårsbudget. Därför fanns detnaturligtvis inget sådant underlag, men det kanskevi kan få så småningom.Att nu binda sig vid samma belopp tycker jag inteär nödvändigt. Det kan bli både mer och mindre.Att säga att vi måste acceptera exakt det beloppsom hänvisar till innebär ju attlägga locket på. Ingen regering kan ju ge någralöften om vad som skall hända framöver.Det tror jag att folkbildningens organisationer välinser.Anf. 111 () replik:Herr talman! Jag vill bara tillägga till det som sade att vi moderater har lagt framett budgetförslag. Det är alldeles riktigt, som LarzJohansson säger, att vi ligger 240 milj.kr. under pådet här anslaget, och det står vi för.Vi har anvisat hur man skall kunna görabesparingar motsvarande detta belopp. Vi harockså anvisat hur man kan ge större möjligheter förframför allt studieförbunden att verka i framtiden.Det går inte att komma ifrån det som jag påpekadei mitt huvudanförande, att studieförbunden harkommit till att jaga cirklar för att få in pengar.Kanske har de också låtit utgifterna springa i väglitet grand. Vi vågar påpeka detta.Principen om treårsbudget har vi naturligtvisingenting emot. Men en ny regering måste också fåmöjlighet att sätta sig in i det faktiska ekonomiskaläge som landet befinner sig i. Därför har vi avgivitdet särskilda yttrandet.Anf. 112 () replik:Herr talman! Då var det alltså sagt i klartext attegentligen står inte och moderatasamlingspartiet bakom utskottsbetänkandet. Detsom vi har varit överens om och som i varje fallCarl-Johan är mycket medveten om, detsom vi har diskuterat medfolkbildningsorganisationerna, är just att garanteradem likvärdiga ekonomiska villkor för dekommande tre åren.Det var också en förutsättning för att de skulle vågata steget att gå in i arbetet, bilda Folkbildningsrådetoch ta på sig det gemensamma ansvaret. harbåde och moderata samlingspartiet gettbesked om att de för sin del känner sigoförhindrade att lägga fram besparingsförslag vadgäller folkbildningen under ,trots utskottsbetänkandet.Anf. 113 ()replik:Värderade talman! gör naturligtvisvilka tolkningar han vill av det här. Själv hänvisarjag till vårt särskilda yttrande. Självfallet stöder viinnehållet i betänkandet. Annars hade vi ju avgiviten reservation. Ett särskilt yttrande innebär att vistår bakom utskottets beslut men att vi har avgiviten förklaring.Jag förstår inte varför tar upp enhätsk debatt om detta. Låt oss i stället tillsammansarbeta för en stark ställning för folkbildningen iframtiden. Det tycker jag är en mer stimulerandeuppgift än att i detta läge fundera över vad vimöjligen kan mena när vi yrkar bifall till hemställani betänkandet i samma delar som . 114 () replik:Herr talman! Detta är ingen hätsk debatt, och jaghar inte heller gjort något hätskt angrepp. Jagförsökte bringa klarhet i vad som egentligen gäller.Jag tycker inte att skall spelaupprörd. Han känner väl till förutsättningarnaunder vilka studieförbunden och folkhögskolornahar gått in i arbetet. Han känner också väl till att deförespeglades en treårig budgetperiod. har vi iutskottet sett till att de får det. Då tycker jag det ärhögst anmärkningsvärt att man i ett särskiltyttrande säger att det bara gäller i princip. Vadavser pengarna gäller det inte.Anf. 115 ():Herr talman! Den bredd och den förankring isamhället som folkbildningen har i är någotfullständigt unikt. Den allmänna medborgerligabildningen, förmedlad och utvecklad i studiecirklaroch på folkhögskolor, är och har varit en viktiggrund för vår demokrati. Det är något som vi skallvara stolta över och rädda om.Ändå har vi alltjämt utbildningsklyftor i landet.Fortfarande finns över en halv miljon människormellan 35 och som endast har sjuårig folkskolabakom sig. Det är viktigt att ha detta i åtanke närman diskuterar folkbildning och vuxenutbildningoch, som , förändringar av folkbildningensorganisation.Jag skall inte hålla något inledningsanförande omsjälva betänkandet, då vi alla är bekanta med dessinnehåll. I stället skall jag direkt kommenteraförslagen i betänkandet. Det handlar i mycket storutsträckning om nyorganisation och avreglering förhela folkbildningen. Ett skäl för denna avregleringär att studieförbunden och folkhögskolan skall varasjälvförvaltande. Staten, dvs. riksdag och regering,skall endast fastställa övergripande mål och villkorsom skall ligga till grund för bidragsgivning.Folkbildningens anordnare skall lägga fast målenför verksamheten. Vi är, herr talman, positiva tillden här självförvaltningstanken.Vi har ställt oss bakom förslaget om ettfolkbildningsråd som ett nytt fristående centraltorgan för folkbildningsfrågor. Det har vi gjort omän med viss tvekan. Vi tycker att det är bra attstudieförbunden och folkhögskolan befrias frånden detaljreglering som tidigare ordning innebar.Vi ser emellertid också att det kan finnas vissarisker att på det sätt som sker överlåta båderesursfördelning, uppföljning och utvärdering påsamma organ. Folk- och vuxenutbildningen är ettrikt förgrenat träd, och alla dess delar kannaturligtvis inte finnas representerade ifolkbildningsrådet. De stora studieförbunden ochde största intressenterna inom folkhögskolankommer naturligtvis att dominera med risk för attdet tummas på pluralismen och mångfalden inomfolkbildningen. Självstyrningen får inte stanna vidatt folkbildningsrådet förvaltar folkbildningen.Skulle så ske innebär det försämradsjälvförvaltning i cirkelverksamhet och på skolor, tyåtminstone SÖ har -- bortsett från detkomplicerade systemet med ansökanomstatsbidrag -- tillåtit ett stort mått av frihet föråtminstone folkhögskolan.Alltsedan sin tillblivelse har folkhögskolan i såvälpedagogiskt som metodiskt avseende varit enföregångare. Den speciellafolkhögskolepedagogiken har också varitbefruktande för andra delar av utbildningssektorn.Ett viktigt fundament i denna pedagogik ärvälkomnandet av ett starkt elevinflytande ochelevstyrning. Friheten från fastlagda kurs- ochläroplaner är ett annat kännemärke.Folkhögskolelärarnas inflytande över kursernasinnehåll och uppläggning är däremot av störstabetydelse. Av erfarenhet vet man påfolkhögskolorna hur viktig all personals medverkanär i den gemensamma målsättningen. Om ett målmed denna verksamhet är att stärka människorstilltro till sin egen förmåga, ge dem insikt i hurviktigt det är att alla har möjlighet att delta idemokratiska beslutsprocesser och ge demsjälvförtroende nog att kunna vara med ochpåverka samhällsutvecklingen mot demokrati ochjämlikhet, så är det viktigt att leva som man lär.Man kan inte lära ut vad demokrati är i enodemokratisk skola där elev- ochpersonalinflytande inte är en självklarhet.För att garantera såväl lärarnas som elevernasinflytande över verksamheten på den egna skolan --både av demokratiska skäl och för attundervisningen skall ge ett gott resultat -- bör rättentill inflytande regleras i förordning. Enligtvänsterpartiets mening står detta inte i någon somhelst motsättning till vare sig folkhögskolanstraditionella frihet eller den föreslagnaavregleringen. Tyvärr har vi inte fått majoritet fördetta förslag.Utskottets majoritet anser ''att det bör överlämnastill huvudmannen och styrelsen för folkhögskolanatt finna lämpliga former i fråga om medinflytandeför skolans personal och elever''. Tyvärrframkommer här samma kompletta okunskap omvad det egentligen handlar om som hos denfolkrörelsebyråkrat -- det finns faktiskt ocksåsådana -- som motsatte sig ett reglerat elev- ochpersonalinflytande i folkhögskolekommittén, närhan yttrade: Vi har ju MBL! Det räcker väl meddet!Det gör det inte, herr talman. Det ärfolkhögskolelärarna, ofta i positiv opposition motstyrelse och huvudmän, som har utformat denspeciella folkhögskolepedagogik som jag tidigarehar talat om. Det är folkhögskoleelevernas aktivamedverkan och påverkan på undervisningen somgett folkhögskolan dess alldeles speciella karaktär.Det är viktigt att deras inflytande över den egnaskolans verksamhet garanteras, att nuvarandeelevråds och lärarråds inflytande och verksamhetregleras i förordningstext.Jag yrkar bifall till reservation 8 och vill göra herrtalmannen och kammarens ledamöteruppmärksamma på att det endast är i reservation 8som den här frågan tas upp till behandling.Reservation 7, som finns under samma moment,behandlar endast frågan om skolornas styrelse ochsåledes inte detta viktiga elev- och lärarinflytande.I folkhögskolekommitténs betänkande finns enmedvetenhet om betydelsen av att små skolor gesmöjlighet att bli större, bl.a. för att internat- ochadministrationskostnaderna per elev inte skall bliorimligt höga. Likaså finns det en mycket klaruppfattning om riskerna för att mycket stora skolortenderar att ägna sig åt, för vuxenutbildningen ochfolkbildningen, mindre angelägen verksamhet.Även utbildningsministern har tidigare uttalat attfolkbildningsanslaget inte skall få användas till attsubventionera organisationerskonferenshotellverksamhet.