prot · GF0912 · 1991-10-17 00:00:00 — EG är uppbyggt avmedlemsstater och av företrädare för deeuropeiska -- ännu så länge västeuropeiska --folken. När säger att EG ärnågonting som bara tjänar profit, som stöter ut , som bär sig allmänt illa åt på världsscenen,är det följaktligen detsamma som att säga att deövriga västeuropeiska folken är så ruttna att vi intekan samarbeta med dem -- det är trots alltmedlemsfolken som avgör EGs politik.Vi har faktiskt inte den inställningen. Vi granskarför- och nackdelar med ett EG-medlemskap på ettkritiskt sätt, men att man generellt anser att maninte kan ha ett intimt och nära samarbete medövriga västeuropeiska länder tycker jag är svårt attacceptera.Sedan, fru talman, måste jag säga att det är klartatt det värmer ens hjärta när man lyssnar på PierreSchori och hans tal om internationell solidaritet.Jag instämmer i de värderingar han ger uttryck för.Men vad som bekymrar mig är att densocialdemokratiska verkligheten har varit såannorlunda. Det som har hänt är attsocialdemokraterna två gånger lagt fram förslagsom inneburit att vi skulle gå ifrån enprocentsmåletoch fått dessa förslag stoppade i . Sedanhar man med hjälp lyckats drivaigenom att östbistånd och flyktinghjälp skallfinansieras genom att man tar de pengar som vilovat till tredje världens fattiga länder. Det ärverkligheten.I dag finns det därför här i kammaren två partiersom står för att biståndet till Central- ochÖsteuropa skall finansieras genom att vi tar pengarsom vi avsett för tredje världens länder. De tvåpartierna är socialdemokraterna och nydemokrati.Jag begär ett klart besked från socialdemokraterna:Är ni beredda att överge er tidigare ståndpunkt ochansluta er till den nya regeringens linje att biståndettill skall finansieras utanförenprocentsmålet?Talmannen anmälde att och anhållit att till protokollet få antecknat attde inte ägde rätt till ytterligare repliker.Anf. 18 Utrikesminister () replik:Fru talman! uttrycker sin solidaritet ipoetiska termer. Svensk utrikespolitik måste bärasav visioner, av fasta värderingar. Men den måsteockså vara förankrad i verkligheten, den svenskalika väl som den internationella. Alltför litet har,tycker jag, sagts i svensk debatt om hur denförsämrade svenska ekonomin i själva verketurgröper det reella innehållet i t.ex. vad vi gör förtredje världen i form av biståndspolitik.Jag tycker också att det är värt att uppmärksammaatt det finns många som har lyckats. Dehar samtliga tillämpat marknadsekonomi. Alla ärinte demokratier, men de flesta av dessa länder ärockså på väg mot demokrati. Vad de fattigamänniskorna i de allra fattigaste länderna i mångafall behöver är faktiskt ett bättre styrelseskick:demokrati, fria val, att slippa fruktan förförföljelse, att slippa fruktan att hamna i fängelse.Då kan också en ekonomisk utveckling starta.Jag menar att det finns -- det skall vi vara mycketuppmärksamma på -- en glädjande utveckling motdemokrati också i t.ex. . Jag menar att viskall ta till vara de bättre möjligheter för svenskbiståndspolitik som öppnar sig genom attdemokratin får fotfäste också i tredje världen.Det är naturligtvis regeringsdeklarationen som ärsvaret på de många frågor som har ställts. Det ärregeringsdeklarationens ord som gäller och somgäller för den politik som vi är beredda att arbetaför i framtiden.Anf. 19 MAJ ():Fru talman! Låt mig börja med att gratuleraMargaretha till utrikesministerposten.Det är alltid en glädje att se duktiga kvinnor påkvalificerade poster.Av naturliga skäl har jag några frågor att ställa tillvår nya utrikesminister.Jag vill gärna ge utrikesministern en eloge förhennes uttalande i FN att de ofantliga ochbetungande kostnaderna, förbundna medrustningarna, skall kunna frigöras för mänskligutveckling och för ömsesidigt förtroende och ävenför hennes klara markering för en begränsning avhandel med konventionella vapen. Det är positivt.Vi lever i en historisk tid, när det kalla krigetär över och det ser ut som om kapprustningen harersatts av en tävlan i nedrustning mellan de tvåsupermakterna. Konventionella vapen nedrustasmarkant i . Också kärnvapen -- framför alltgamla sådana -- börjar försvinna från deninternationella arenan. Men huvuddelen avkärnvapen finns kvar. Och något stopp förkärnvapenproven och därmed för utvecklingen avnya kärnvapen ställer inte upp på, inte hellerFrankrike.Nedrustningen är inte något som kommer av sigsjälvt utan genom starka folkliga krav och genomaktivt och konstruktivt arbete från såväl regeringarsom individer. Inte heller fortsätter nedrustningenav sig själv, och den kan definitivt inte överlåtas påde stora militärmakterna att själva avgöra.Vad som för det första nu krävs är ett fullständigtstopp för alla kärnvapenprov. Ett provstopp ärsjälva nyckeln till verklig kärnvapennedrustning.Kärnvapenprovens verkliga syfte är att utvecklamer och effektivare kärnvapen. Påförhandlingsbordet i ligger ett svenskt,konkret förslag till avtal som jag lade fram . Kommer regeringen att fullfölja dettasvenska initiativ? Om inte, varför?För det andra behövs en kraftig begränsning av deninternationella vapenhandeln. Det har Gulfkrigetverkligen lärt oss. Vad som behövs ärinternationella normer under FN för att begränsaoch kontrollera vapenhandeln, normer som måsteinvolvera både köparland och säljarland ochomfatta inte bara vapen utan också militär serviceoch kunskap.Förslag om detta har jag lagtfram från svensk sida. Kommer regeringen attfullfölja detta svenska initiativ? Om inte, varför?För det tredje är det viktigt att möta hoten mot vårmiljö. Resurser som används för militäraändamål inom t.ex. forskning och utveckling,organisation och teknologi kan användas för attskydda och återställa miljön. Under mittordförandeskap har en FN-studie arbetat framkonkreta förslag inför FNs miljökonferens 1992.Kommer regeringen att fullfölja detta initiativ? Ominte, varför?Sverige har alltsedan dagar varitledande i det internationella freds- ochnedrustningsarbetet, alltid med stöd av en stormajoritet av FNs medlemsländer men inte direktapplåderade av supermakterna -- snarare tvärtom.Sveriges kritik mot båda supermakterna harirriterat. bok ''Spelet omnedrustningen'' skildrar hur kapprustningenssanslösa oförnuft kunde fortsätta bakom deinternationella nedrustningsförhandlarnaslugnande dimridåer. Den lärde oss att inte lita pådem utan varje gång kritiskt granska och ifrågasättade starka militärmakternas agerande.Det vore för mycket begärt att regeringen efterbara skall kunna ha en politik klar påalla områden inom utrikespolitiken. Men nog är detunderligt att fred och nedrustning inte med ett ordberörs i regeringsdeklarationen. Har regeringeningen freds- och nedrustningspolitik? Eller fick deninte plats i regeringsdeklarationen?Inte heller i FN-talet finns något om hur regeringenskall fullfölja den svenska aktivanedrustningspolitiken i denna historiska tid. Vadvill den nya borgerliga regeringen själv göra förinternationell nedrustning? Om detta finns inte ettord, och det gör mig allvarligt orolig. Hur skalldetta tolkas? Har regeringen ingen uppfattning,eller än värre vill regeringen lägga ner svensknedrustningspolitik och foga in sig i de starkanationernas ledband?Skall aktivt freds- ochnedrustningsarbete bli passivt? Är detta i så fall hela regeringens politikeller är det ?Redan på 60-talet förankrade svensknedrustningspolitik i riksdag, då honinrättade nedrustningsdelegationen som ettrådgivande organ till regeringen. Inedrustningsdelegationen ingår sedan dessrepresentanter för oppositionen, som kontinuerligtinformeras om regeringens nedrustningspolitik ochhar möjlighet att påverka den. Tanken bakom varsjälvklar: Freds- och nedrustningspolitiken börvara förankrad i och ha ett så brett stödsom möjligt.I proposition 1975/76:96 regleradesnedrustningsdelegationen formellt ocksåadministrativt, liksom Genèvedelegationen ochordförandens roll. Det är således riksdagsom inrättat nedrustningsdelegationen. Kommerregeringen nu att föreslå att avskaffa denparlamentariska nedrustningsdelegationen?Under mina år som ordförande för den svenskanedrustningsdelegationen har enighet rått omsvensk nedrustningspolitik mellansocialdemokrater, och folkpartiet.Undantaget har varit , som irriteratsöver den svenska aktiviteten.Min fråga till slut till är: Ärde nya signalerna hela regeringens politik på freds-och nedrustningsområdet eller är de moderaternasegna?Min fråga till , och kanske ävenkds är: Vilken freds- och nedrustningspolitik står ninu för? Kommer ni att lägga ner denparlamentariska nedrustningsdelegationen?Anf. 20 ():Fru talman! Jag vill först gratulera afUgglas och till deras resp. utnämning.Biståndsmålet på en procent ligger fast harregeringen deklarerat. noterar dettamed tillfredsställelse. Det kanske nu kan varamöjligt att få en konstruktiv debatt om påbörjandetav målet av BNI i bistånd.Biståndet har sin betydelse men är inte tillräckligtför att ändra på de enorma skillnaderna som finnsmellan jordens länder.När vissa i-länder, t.ex. , brottas medproblem som orsakas av gigantiskresursförbrukning och energislöseri, har hundratalsmiljoner människor framför allt i tredje världensvårt att hitta mat för dagen. Denna orättvisafördelning av jordens gemensamma resurser ledertill ett omänskligt lidande och till förödandemiljöskador. Inte minst barnen utsetts för enfruktansvärd brutalitet.Orsakerna till detta är många, men den rikavärldens utplundring av råvaror och arbetskraft itredje världen är en starkt bidragande orsak.Denna utplundring är tyvärr heller ingenting somupphört. Den tar sig bl.a. uttryck i den s.k.skuldkrisen. innebär det i praktiken attjordens fattigaste länder betalar tillbaka mer ilåneräntor till jordens rika länder än vad de får ibistånd och nya lån.Skulden har gigantiska proportioner. Tio avAfrikas fattigaste länder har skulder på tio gångerexportinkomsterna. De skulle få lägga ned alla sinainkomster på avbetalningar fram för attbli skuldfria.Ett sådant tillstånd är naturligtvis ohållbart ilängden. Om ett fattigt land vill försöka få i gång sinekonomi, sin demokratiska utveckling, sittutbildningsväsende och sin sjukvård läggerskuldbördan effektivt en död hand över alla sådanareformer.En ledande afrikansk ekonom uttrycker valså här: Valet står mellan att göra avbetalningar elleratt ge våra barn mat. Möjligheterna att väljabegränsas av att barnen lever.Utrikesminister hade följandeformulering i sitt FN-tal: ''Skuldkrisen är ännu inteövervunnen''. Detta är minst sagt ett menlöstkonstaterande. Skuldkrisen och dess effekterförvärras för många länder.Enligt har jordens 42 fattigaste ländermed en befolkning på 440 miljoner inte bara en lågutan också en minskande ekonomisk tillväxt.Det finns enligt min mening en framgångsriklösning när det gäller skuldkrisen, och det är att denså långt möjligt skrivs av eller att det införs ettskuldmoratorium.Fru talman! Det finns två andra stora frågor varslösningar snabbt och effektivt kan bidra till atttredje världens länder kan få i gång fungerandeekonomier.Den första rör handelspolitiken. I-ländernaskyddar sitt jordbruk och sin tekoindustri med bl.a.importrestriktioner och tullmurar. Beräkningarvisar att om en del av handelshindren avskaffas förjordbruks- och tekoprodukter, skulle detta getredje världen möjlighet till exportinkomster somvida överstiger vad dagens bistånd ger.Regeringen talar mycket om frihet för varor ochmänniskor. Vi hoppas att det inkluderar allamänniskor och särskilt dem i tredje världen somskulle vinna mest på ökad frihet. I arbetet för ökadinternationalisering och ökad handel måste defattigaste ländernas behov komma först -- inte ettrelativt välmående behov.Den andra grundläggande frågan är om vi kanbegränsa utgifterna för militära ändamål ochanvända dessa pengar för utvecklingsändamål itredje världen men också i f.d. Östeuropa.De flesta av partier har under storsamstämmighet beslutat om minskningar av stödettill olönsam jordbruksverksamhet. När, herrbiståndsminister, får vi se samma samstämmighetbeträffande nedskärningar av de svenska militärasatsningarna? Det är en verksamhet som inte baraär icke produktiv utan rent destruktiv.Destruktiviteten kommer till uttryck utanförSveriges gränser på grund av vapenexporten.Vänsterpartiet har länge -- som ett led iavrustningen -- krävt stopp för svensk vapenexport.Kravet blir alltmer aktuellt, inte minst på grund avden internationella fredsutvecklingen. Svenskvapenexport är ur global synpunkt förkastlig urbåde freds- och utvecklingsperspektiv. Det ärdessutom ett brott mot barnen i tredje världen ochdelar av Europa.Biståndsministern, när avser ni att vidta åtgärderför att stoppa eller kraftigt minska den svenskavapenexporten?Anf. 21 ():Fru talman! Jag vill också delta blandgratulanterna. Jag vill gratulera till dess nyautrikesminister.Fru talman! Ett ensamt par på en öde strand spanarmot en fjärran kust. Det är den bild som illustrerarden socialdemokratiska broschyren MedborgarnasEuropa. Tydligare kan man inte illustrera detfaktum att svenskarna fungerar som ett ö-folk, trotsatt faktiskt hänger samman medkontinenten via . Man måste åka båt för attkomma hit. Det sätter sin prägel på svenskarna.Vår självpåtagna isolering gör att vi inte ser tydligtvad som händer i , det som vi nuskall bli medlemmar i.Den nya rörligheten gör att nationalstaternas tid ärförbi. Nästa sekel är regionernas -- tvärs övernationsgränserna. ------, ----, ,--är sådana starka tillväxtcentratvärs över de gamla nationsgränserna.Det är tre faktorer som ger starka regioner. Denförsta faktorn är starka universitet för kreativitet,forskning och utbildning. Den andra är en starkinfrastruktur, allra främst på flygets område. Dentredje är goda livsmiljöer i form av ett bra kulturliv,bra fritidsutbud, bra boende och bra skolor.Det är på dessa områden som vi måste lyckas, justså som regeringen föreslår i sin regeringsförklaring.Europa satsar på de stora universiteten och ger demrejäla resurser. Man satsar inte på små spriddastatussymboler.Europa satsar på all infrastruktur, inte bara påsnabbtåg -- där för övrigt våra är världenslångsammaste -- utan också på flygleder,motorvägar och båttrafik. Starka trafikleder ihuvudriktningarna väst--öst och nord--syd knytersamman de nya regionerna. Se exempelvis på dennya motorväg längs södra som hållerpå att skapas. Det är i människors möten somkreativitet och tillväxt uppstår.Europa satsar på kvalitet och mångfald i kultur,fritidsutbud, skolor och boende. Vi behöver gåsamma väg.Vår nästan medeltida länsindelning skapar ocksåsvårigheter i samarbetet. När vi i skullebygga upp samverkan med och , vem var då förhandlingsparten? Var dettvå landshövdingar, tre landsting, femkommunalförbund, två länsavdelningar eller 24kommuner?Vem skall i skapa den samverkan medEuropas regioner och delstater som vi så välbehöver? I vårt land behöver vi färre och störreregioner med ökad självständighet, gärna kring dekreativitetscentra som universiteten utgör. Det äralltså fråga om 6--8 regioner. Det är också så detfungerar i praktiken, trots våra politiska beslut.Sverige är dock på väg att bli centrifugalt.Stockholm söker sig till , Göteborgsöker sig till och , --sökersig till och . Det ger Sverigemöjligheter i regionernas Europa.Starka regioner skapas inte av politiker, menpolitiker kan ge förutsättningar för starka regioner.Nordeuropas centrum kommer att bliNordtyskland ensamt om vi sitter med armarna ikors, och det, herr talman, vore inte bra. Det finnsanledning att med kraft driva den utveckling somregeringsförklaringen ger underlag för.Anf. 22 Statsrådet ():Herr talman! Efter den europeiska revolutionen1989 och 1990 tror jag att vi alla registrerar, runt omi men också i vårt land, en het vilja eller ivarje fall en ganska stark benägenhet att fly så långtfrån den extrema kommunismen som möjligt. Nuär inte sällan inriktningen att anamma en extremkapitalism.Pendeln slår ut åt höger med kraft. Det verkarnästan som om många sitter fast i något slagsmekanisk inställning till det historiska skeendet.Tillvaron uppfattas i det närmaste som någotlaggivet cykliskt.När polackerna äntligen nådde sin frihet, bad deinte om att få föreläsningar om kommunismensvedervärdigheter. -- Vi vet att kommunismen ärond, sade polackerna. Ni behöver inte tala om detför oss. Berätta i stället för oss hur vi bygger ettbättre samhälle, det samhälle som vi alla drömmerom efter den marxistiska mardrömmen.Det nya sammanhållna framtid skallsjälvfallet förankras så långt från planekonominsom möjligt. Ingen vill väl ersätta planekonomimed planekonomi. Det är demokratibegreppet ochmarknadsekonomins principer som skall vara allaländers ledstjärna. Demokratin har ett värde i sig,och demokrati och planekonomi har aldrig kunnatoch kommer aldrig att kunna gå i armkrok. Men detbör faktiskt också påpekas, att marknadsekonomiinte med något slags tvärsäkerhet garanterardemokrati, och att det vid sidan ommarknadsekonomins väg finns djupa diken i vilkadet moraliska människovärdet kan störtas ner ochgå under.Tjeckoslovakiens president har talatmycket om ''ett liv i lögn'' och om ''ett liv i sanning''.Då är det inte ett historiskt bundet skeende,pendelns cykliska rörelser, som över. Han talar i stället om ''något slagsomfattande existentiell revolution''. Han hyseråsikten, ''att lösningen inte kan sökas i något slagstekniskt konstgrepp, dvs. ett yttre projekt sominnebär en enbart filosofisk, enbart social, enbartteknologisk eller t.o.m. enbart politisk förändringeller revolution. Den existentiella revolutionen kanoch måste omfatta alla dessa områden. Men dessegentliga område kan endast vara den mänskligaexistensen i dess djupaste mening. Endast härifrånkan den övergå i en allmän moralisk och i slutändansjälvklart även politisk rekonstruktion avsamhället. ''Herr talman! Tidskriften tider hade enintressant artikel i sitt sommarnummer. Den varskriven av filosofen . Rubrikenvar: Utan det förbjudna är människan inte mycketvärd. -- När jag försöker peka på modernitetensfarligaste kännetecken brukar jag summera minfruktan i en enda mening: Upphävandet avtabun. --Upphävandet av ett tabu, underhänvisning till att det är irrationellt, leder till endominoeffekt som får också andra tabun att vittrabort. Så skriver Kolakowski.Herr talman! Jag tror att demokratin fordrar vissatabun och jag tror att det är rimligt att vi ärligt ochutan fixeringar vågar fundera över och dryfta vilkade är.Sverige tillhör . Det deklarerar vi med allkraft. Och det finns all anledning att med spänningoch mycket stort intresse se fram mot resten av 90-talet.Men jag kan omöjligt acceptera att människan idetta framtidsarbete är alltings mått. Jag kan hellerinte föreställa mig att är alltings mått. Jagskulle i denna utrikespolitiska debatt ha velat lyftafram de, enligt min mening, demokratins kvaliteter,som gör det möjligt att tala om ''ett liv i sanning''.Salman har i ?påtalat, ''att vi är på väg mot en värld där det intekommer att finnas några verkliga alternativ till denliberal-kapitalistiska samhällsmodellen -- -- -- Denliberala kapitalismen eller demokratin eller den friavärlden kommer att som aldrig förr vara i behov avfantasier, ifrågasättanden och tvivel. Vår fiende ärvår hjälpare, sa , och omdemokratin kan få sina egna idéerklargjorda av motvallskärringen kommunismen, såkanske den i stället måste ha litteraturen sommotståndare.'' Så skriver Rushdie.Herr talman! har förstås också gjortiakttagelsen att när ''vi bevittnar kommunismensdöd i kan vi inte undgå att läggamärke till den religiösa anda som genomsyrar såmånga av inspiratörerna till dessa revolutioner, ochvi måste erkänna'', skriver , ''att det intebara är en viss politisk ideologi som har gjortbankrutt, utan också själva idén att människanskulle definiera sig själv i termer som exkluderarhennes andliga behov''. Jag tycker att detta är eniakttagelse som är värd eftertanke också i en svenskutrikespolitisk debatt.Herr talman! kommer inte att hakommunismen som motvallskärring. Men Europakommer inte att enbart trakta och trängta eftermarknadsekonomi och demokratin somstyrelseform. kommer att hungra och törstaefter demokratins mentalitet, efter ''ett liv isanning''. Det är just en ''existentiell revolution'',''den mänskliga existensen i dess djupaste mening'',för att använda uttryck, som Europamåste sträva efter att nå fram till. Annars kommerpendeln förr eller senare att slå tillbaka, och då harvi inte tagit vara på utmaningen.Herr talman! Jag tror -- och det hoppas jag i någonmån framgår av mitt anförande -- att ochEuropas rikedom kommer att mätas och vägasutifrån flera kriterier än den ekonomiska tillväxten.Det är min uppfattning att blir ett riktEuropa och ett säkerhetspolitiskt tryggt ,bara om vår kontinent, våra folk, åter börjar vändablickarna mot den s.k. tredje världen, mot . Det är allra största utmaningsedan läkts samman och börjat andas medbåda lungorna att aktivt, och den här gångengivande, bry sig om de fattigabrödrakontinenterna.Det gångna året har präglats av massvält, storaflyktingströmmar och mänskliga tragedier i u-världen. De allra flesta av de stora katastrofernahänger samman med krig, konflikter och bristanderespekt för de mänskliga rättigheterna. Ihjälparbetet har givarsamfundet ofta möttregeringar som inte tagit ansvar för den nödlidandebefolkningen. Det är tragiskt att så mångakatastrofer förorsakas av människan själv. Våraökade ansträngningar att med katastrofbiståndmöta människors omedelbara behov måste därförkopplas till en aktiv och långsiktig politik för attfrämja utveckling, demokrati och mänskligarättigheter.De internationella FN-normerna om mänskligarättigheter måste få utgöra en grundval för våraåtaganden att bistå fattiga människor i fattigaländer. Utvecklingssamarbetet kan i sin helhet sessom ett bidrag till att dessa människor skall kommai åtnjutande av sina ekonomiska och socialarättigheter.Herr talman! Stöd till ekonomiskastrukturreformer, som går ut på en stabilisering ochomstrukturering av ekonomin samtskuldreducering, är nödvändigt för att uppnåekonomisk tillväxt i utvecklingsländerna och på sikteliminera fattigdomen. har givit aktivt stödtill de länder som genomför ekonomiska reformer isyfte att övergå från ett planekonomiskt system tillmarknadsekonomi. Detta stöd har pågått desenaste tio åren och samordnas oftast medInternationella valutafonden och Världsbanken.Samtidigt är det naturligtvis utomordentligt viktigtatt värna om de sociala sektorernna, t.ex.upprätthållandet av en godtagbar standard inomhälsovård och utbildning.Herr talman! Jag känner av en otålighet ibiståndsdebatten. Många har synpunkter på svenskbiståndspolitik. Det är bra. Misstag har begåttsoch, jag måste få påstå, kommer att begås. Det harju faktiskt inträffat att felsatsningar också gjorts iSverige -- det finns löpsedlar och t.o.m.propositioner som vittnar om detta. Det äremellertid aldrig någon ursäkt och inget vi villgömma oss bakom, att missgrepp gjorts. Vårmålsättning är, herr talman, att göra vårt ytterstaför att främja de synsätt och värderingar ibiståndspolitiken som regeringsförklaringeninnehåller.Anf. 23 ():Herr talman! EG förändras nu snabbt. Det går inteatt säga hur det EG ser ut som skallanpassa sig till vid ett medlemskap vid årtiondetsmitt. Det blir i hög grad beroende på vilka politiskaoch sociala krafter i som påverkarutvecklingen . Den fråga vidäremot kan ställa är om vi i aktivt vill varamed och delta i utformningen av det nya Europasom nu växer fram i den snabba förändringen. Somsocialdemokrat svarar jag ja på den frågan.Europa har präglats av motställda kraftfält.Centralisering balanseras av ett regionaltinflytande. Ambitionen att åstadkomma enharmoniserad inre marknad 1992-1993 innehållerockså motverkande drivkrafter. Harmoniseringbetyder politisk samordning men inte självklartenkelhet. Ett exempel är det för hela Europagemensamma tulldokument som skapades förnågra år sedan. Det blev visserligen ett dokumentmen med betydligt mer av byråkratiskt ifyllandeoch många flera rutor än .