prot · GF0918 · 1991-11-05 00:00:00 — Ivilken utsträckning föräldrar som arbetar hemmabidrar beror alldeles på vad man värderarhemarbetet till. I och med en så låg värdering avhemarbetet som vi har i undervärderas denproduktiva insats som hemarbetandesmåbarnsföräldrar faktiskt gör. Den insatsen bordeverkligen uppvärderas. Jag vill hävda att det härförekommer en jätteinsats i det tysta.Bengt har inte talat om de marginellaeffekterna, säger han. Det är konstigt. Ipressmeddelandet från gälldediskussionen just att det inte är rimligt att fortsättautbyggnaden av daghemmen därför att det skulleinnebära en orättvisa mot de mammor som väljeratt stanna hemma. Då är det ju fråga om enmarginell kostnad.Anf. 57 Socialminister ():Fru talman! Låt mig först konstatera att det äralldeles självklart att om en person blir merproduktiv i arbetslivet och därmed får möjlighet bättre löneutveckling, kommer det också attpåverka skatteinkomsterna. Detsamma gäller omman bidrar till vinst ute i näringslivet. Eftersom vihar vinst beskattning kommer det också att fåstatsfinansiella effekter. Detta är inte ensamhällsekonomisk kalkyl. Jag skall gärna svara påen fråga som gäller den samhällsekonomiskakalkylen . Men det är inte den jag harfått en fråga om, och det är inte den jag tar upp imitt svar.Jag fick inte svar på min motfråga till HugoHegeland om hur den hemarbetande bidrar tillfinansieringen av försvar, rättsväsende och skola.Min bedömning är att om en kvinna är hemma ochser efter barnen lämnar hon inget bidrag till tilldetta. Det innebär att om hon förvärvsarbetar ochbetalar in skatt, kan man mycket väl se det som attde skattepengarna till väsentlig del, inte helt, kananvändas för att subventionera debarnomsorgskostnader som följer av hennesförvärvsarbete.Anf. 58 ():Fru talman! Jag vill hävda att en hemarbetandevisst bidrar till kostnader för försvar ochrättsväsende indirekt. Om den marginellakostnaden -- det är ju den som är intressant,eftersom det talas om en fortsatt utbyggnad avdaghem -- uppgår till , måstehemarbetets värde vara minst lika högt. Därutövergörs en rad andra insatser en förälderär hemma och tar hand om sina barn. Eftersom vikom in på professorer i nationalekonomi kan jagnämna att , som har fåttekonomipriset till Nobels minne, hävdar att detarbete som utförs i hemmen är lika mycket värt sombruttonationalprodukten. Egentligen är det totalaproduktionsresultatet lika stort sombruttonationalprodukten, om vi räknar in detarbete och de tjänster som utförs i hemmet. Detvisar också att man underskattar det värdet. Därförkommer man fram till att det är så oerhört lönsamtatt bygga daghem, även på marginalen.Anf. 59 Socialminister ():Fru talman! Jag skall gärna i något sammanhangdiskutera hemarbetets värde ochsamhällsekonomiska kalkyler med HugoHegeland, men har jag försökt att svara på denfråga som skriftligen har ställt tillmig, och den gäller inte detta. Jag förstår uppriktigtsagt inte hur den hemarbetande bidrar tillfinansieringen av försvar, rättsväsende och skolor.Men den relevanta frågan vi skall ställa oss är: Ökarkostnaderna för försvar, rättsväsende och skolordärför att en kvinna tar steget från hemarbete tillförvärvsarbete? Då tycker jag att det självklarasvaret är nej. Det ökar inte. Försvaret är lika stort,rättsväsendet och skolverksamheten likaomfattande i bägge fallen.Anf. 60 ():Fru talman! Det gäller i så fall även pensionärer,alla barn osv. Den jämförelsen haltar faktiskt. Jagvill också hävda att man i svaret från departementetär inne på tankegångar om en fortsatt utbyggnad.Nu hävdar socialministern att det är bra som det är.Det är inte fråga om någon subvention för dem somarbetar utanför hemmet, menar han. Men det ärdet ju faktiskt. Vi subventionerarsmåbarnsföräldrar för att de skall arbeta utanförhemmet och skaffa inkomster. Men visubventionerar inte med ett enda öre dem som ärhemma och tar hsnf om sina egna barn. Ändå stårdet i den proposition som socialministernöverlämnade i går att det måste finnas barnomsorgutanför hemmet av god kvalitet för den som vill hadet och bättre ekonomiska möjligheter för den somså önskar att stanna hemma när barnen är små.Varför skall man ha dessa bättre ekonomiskamöjligheter, om det är så bra , somsocialministern påstår?Anf. 61 Socialminister ():Fru talman! kom vi in på en helt annan fråga,nämligen om det är önskvärt att ge ett ekonomisktbidrag som underlättar för de föräldrar som villstanna hemma. Detta tycker jag vore mycketönskvärt. Det kostar en del pengar och är därförinte alldeles lätt att genomföra. Men så fort vi harresurser till det, tycker jag att det är viktigt att viökar de möjligheterna. Men det är en helt annansak än frågan ifall de föräldrar somförvärvsarbetar -- eller de småbarnsmammor, somdet i praktiken är frågan om -- bidrar eller inte tillfinansieringen av den barnomsorg som krävs för attde skall kunna förvärvsarbeta. Där är det minbestämda uppfattning att de skatter de betalar in ärtillräckligt omfattande för att subventionera denbarnomsorg som de tar i anspråk. Det är två heltolika problem som vi nu diskuterar.Anf. 62 ():Fru talman! Min lika bestämda uppfattning är attde inte bestrider de totala kostnaderna för dethemarbete som andra utför i och med attsmåbarnsföräldrar har barn på daghem. Vi fårfortsätta den diskussionen, eftersom vi har klartannorlunda uppfattningar.Jag tycker ändå att kunde fällaen tår för den orättvisa som här föreligger mellandem som arbetar utan någon ersättning och demsom arbetar borta och får stora subventioner påmarginaler upp till 110 000 kr.Jag läser just nu . I den nämns att sombarn hade lätt för att gråta, framför allt när hanläste i , då somnade isnöstormen bredvid den blodförgiftade, döendedrängen. Som vuxen borde väl fälla en tår över den orättvisa behandlingenav hemmavarande föräldrar som tar hand om sinaegna barn.Anf. 63 Socialminister ():Fru talman! Jag tillåter mig att tycka att det ärlättare att gråta över än över det som HugoHegeland vill att jag skall gråta över.Från moderat håll har man ofta framfört en tanke,som det i och för sig ligger mycket i, nämligen skall se på kostnader för barnomsorg somutgifter för inkomstens förvärvande. Om man valdeatt lägga hela subventionen på det viset, skulle manmycket tydligt se att det är bara den som har enförvärvsinkomst och därmed kostnader förbarnomsorg som har någon inkomst att dra avdenna kostnad ifrån. Frågan om hur barnomsorgskall subventioneras och finansieras är ett problem.Ett annat problem är hur man skall skapa bättreekonomiska möjligheter för dem som väljer attstanna hemma under barnens småbarnsår.Det första problemet är vi på god väg att lösa. Jaghoppas att vi skall få fullbehovstäckning inom barnomsorgen.Det andra problemet återstår att lösa, och detkostar också en del pengar att göra det, men jaghoppas att vi skall få råd att så snart som möjligtkomma till rätta med även detta problem.Anf. 64 ():Fru talman! Jag är inte ledsen över att BengtWesterberg inte gråter över vad jag säger. Det finnsde som presterat ett betydligt känslosammareresonemang.Det finns en fråga som hör ihop med detta och somBengt har uttryckt stor oro för. Omman gör det lättare för småbarnsföräldrar att varahemma med någon form av barnomsorgspeng,skulle detta dränera arbetsmarknaden på denvårdpersonal som arbetar på t.ex. de kommunaladaghemmen. Detta är också ett fullständigtohållbart resonemang. Vi har ju en rörligarbetsmarknad och vi har arbetslöshet. Därför ärdet för mig obegripligt hur detta kan vara denkatastrof som det har framställts som i olikauttalanden av socialministern.Anf. 65 Socialminister ():Fru talman! vidgar nu dennadiskussion, och gärna för mig.Det finns många småbarnsmammor ute påarbetsmarknaden som gör utomordentligtvärdefulla insatser, t.ex. inom äldre- ochhandikappomsorgen. Tanken på att dessasmåbarnsmammor skulle dra sig tillbaka frånarbetsmarknaden är för mig mycket oroande.Visserligen har vi tillfälligtvis arbetslöshet, menlångsiktigt kommer det att bli ett stort problem attförsörja svensk arbetsmarknad med arbetskraft.Det stora problemet längre in , inte minstinom äldre- och handikappomsorgen, kommer attbli personalförsörjningen. Om många av dessasmåbarnsmammor drog sig tillbaka, skulleföljderna för äldreomsorgen bli katastrofala.Därför ligger det i samhällets, de äldres och dehandikappades intressen att dessasmåbarnsmammor är beredda att göra den insats påarbetsmarknaden som de gör.Anf. 66 ():Fru talman! Jag tror inte alls att det är någonkatastrof om förvärvsarbetande småbarnsföräldrardrar sig tillbaka -- som uttrycktesaken -- för att arbeta i hemmet. I själva verket görde en större arbetsinsats i hemmet. Det är ju intebara fråga om barnomsorg, utan också om mycketannat. Man kan inte betrakta det som att dessasmåbarnsföräldrar drar sig tillbaka frånarbetsmarknaden, utan i själva verket drar de sigtillbaka för att utföra ännu större arbetsinsatser,som inte ersätts på något sätt, såvida inte dessamammor har en generös man. Det kan ju tänkas,för sådana finns ju.Det kan ju inte heller vara fråga om någonkatastrof, eftersom man inte kan subventionera attmänniskor skall arbeta på olika platser i samhälletbara för att arbetsmarknaden inte annars skullefungera.Anf. 67 Socialminister ():Fru talman! Detta är närmast en fördelningsfråga.Det är sant att den som är hemma kan göra mycketannat än att se efter barnen.Häromdagen såg jag i en tidsstudie att det är ocksåvad man faktiskt gör, dvs. den som förvärvsarbetarlägger lika mycket direkt tid på barnen som densom är hemma. En hemarbetande kan alltså göramycket annat. Men detta kommer ju inte de gamlaoch handikappade till del, utan det har familjensjälv nytta av. Man skall självfallet ha denna frihetatt välja, men det kommer att bli ett problem för deäldre och handikappade som är beroende avsmåbarnsmammors arbetsinsatser, ifall dessamammor skulle dra sig tillbaka till hemmet ochägna sig mer åt familjen än vad de gör.Jag bara konstaterar att priset för en sådanutveckling skulle ytterst få betalas av många äldreoch handikappade. Det ser inte jag som någonönskvärd utveckling.Anf. 68 ():Fru talman! Om man så att säga byterarbetsmarknad och går från arbete utanför hemmettill arbete i hemmet, utför man även mycketannat -- det var helt enig medmig om.Också hemmavarande småbarnsföräldrar kan tahand om handikappade och äldre. De har möjlighetatt sköta sina åldriga föräldrar, vilket de inte har omde arbetar utanför hemmet. Detta blir inte någotstörre problem. Tvärtom, det blir flera sådanainsatser, men dessa insatser värderas inte, utan dehar kommit bort i debatten. Det förefaller precissom att de som gör en produktiv insats är de somsubventioneras för att arbeta utanför hemmet,medan de som arbetar i hemmet inte får någrasubventioner, som värdet av deras totalaarbetsinsats underskattas.Anf. 69 Socialminister ():Fru talman! Låt oss konkretisera den härdiskussionen.Under valrörelsen besökte jag Flens sjukhem -- jaghar skrivit om detta besök i några artiklar. VidFlens sjukhem är över en tredjedel av den kvinnligapersonalen småbarnsmammor -- det är nästan barakvinnor som arbetar där -- som är beroende avbarnomsorg. Om det inte fanns någon barnomsorgeller om något annat gjorde att dessasmåbarnsmammor var ointresserade av att arbetapå Flens sjukhem, vill jag fråga skall man kunna ta hand om de gamla och oftahandikappade människorna på Flens sjukhem omdenna tredjedel av personalen plötsligt försvinnerdärifrån?(Applåder)Anf. 70 ():Fru talman! Vi har faktiskt en rörligarbetsmarknad. Det är också fråga om vilkenersättning man betalar till dem som utför ett arbete.Men här tror inte på enmarknadshushållning, för plötsligt blir det katastrofnär det blir förändringar i arbetsmarknaden, när ettantal människor inom ett arbetsområde slutar. , t.ex. vid löpande band, är det förnärvarande omställningar på gång. Det är klart attdet tar inann man fått fram nyarbetskraft. Jag kan inte se att detta skulle varanågot som helst problem som motiverar eninvändning mot att man underlättar för dem somvill arbeta i hemmet.För övrigt visar SIFO-undersökningar att tvåtredjedelar av föräldrar till småbarn upp till tre årskulle vilja arbeta hemma, om det voregenomförbart med tanke på de ekonomiskaförhållandena. Men eftersom skatterna är så högaoch bostadskostnaderna ännu högre, har de interåd. Därför tvingas bägge föräldrarna att arbetautanför hemmet i stället för att dela upp arbetet.Anf. 71 Socialminister ():Fru talman! Jag börjar nu förstå varför HugoHegeland ställde denna fråga. Tanken är alltså attvi skall dra in subventionerna till barnomsorg ochdärmed barnomsorgen. Sedan skall vi betala dekvinnor som arbetar på Flens sjukhem och allaandra sjukhem i så mycket att de får råd attsjälva betala barnomsorg med sina beskattadepengar. Det som blir över är ungefär lika mycketsom . Det är den typen av omfördelning somHugo Hegeland tänker sig. Han är inte beredd attsäga att vi kan klara Flens sjukhem utan de kvinnorsom arbetar där.Anf. 72 ():Fru talman! excellerar detförenklade resonemang som förekommer redan isvaret på min fråga. Det finns ju mekanismer i enmarknadsekonomi som löser dessa problem. Därmålar en icke okänd potentat påväggen.Det blir visserligen omställningsproblem. Jaghävdar personligen att man skall satsa på billigareformer av barnomsorg, t.ex. familjedaghem. Dåhar man redan byggnaden, så man behöver intebygga en massa nya daghem i fina parker.Jag ser fram emot denna undersökning.Socialministern säger också i svaret att ''minbedömning är att den bild som den enklakalkylen'' -- en enligt min uppfattning alldeles förenkel kalkyl -- ''ger förstärks av attberäkningen görs på ett mer fullständigt sätt''. Jagfår väl avvakta till detta fullständiga sättpresenteras. Då kan vi på nytt ta upp en diskussion.Anf. 73 Socialminister ():Fru talman! Det är väl dags att avrunda dennadiskussion. Jag vill bara konstatera att viuppenbarligen har mycket olika värderingar i dethär fallet. Min uppfattning är att även desmåbarnsmammor som finns på svenskarbetsmarknad gör utomordentligt värdefullainsatser. Dessutom räcker den skatt som de betalarin till för att subventionera den barnomsorg som detar i anspråk. Barnomsorgen frigör mer arbetskraftän den som binds inom barnomsorgen för att se tilldessa småbarnsmammors barn. På denna punkt harHugo Hegeland och jag uppenbarligen helt olikauppfattningar.Anf. 74 ():Fru talman! Jag bestrider inte attförvärvsarbetande småbarnsföräldrar görutomordentliga insatser på arbetsmarknaden.Därvidlag är vi av precis samma uppfattning. Menjag är övertygad om att de skulle göra ännu merutomordentliga insatser om de fick arbeta i sitt egethem, vilket två tredjedelar skulle vilja göra om detgick att klara ekonomiskt.Där ligger skillnaden. Då får man väl hitta påformer som gör det billigare.Barnomsorgskostnaderna i vårt land är dubbelt såhöga som de i t.ex. , och andra länderkommer inte i närheten av våra höga kostnader.Detta är därför enligt min uppfattning en viktigsynpunkt på hur vi skall få resurserna att räcka tillnu när de verkligen börjar bli knappa.Värderingen av de olika arbetsinsatserna skiljer sigpå det sättet att jag vill höja värdet av dearbetsinsatser som förekommer i hemmet ijämförelse med motsvarande arbetsinsatser somutförs utanför hemmet. Det kan jag hålla med om.Anf. 75 Socialminister ():Fru talman! Min uppfattning är att det för gamlaoch handikappade är oerhört viktigt att dessasmåbarnsmammor finns ute på arbetsmarknadenoch inte i hemmen. I hemmen kommer dehandikappade och de gamla aldrig att få hjälp ominte recept är att vi skall ta entredjedel av de gamla på Flens sjukhem och fördeladem på de småbarnsmammor som i HugoHegelands samhälle kommer att stanna hemma.Det samhället vill emellertid inte jag tillbaka till. Såvar det , och det tycker jag inte var bra.Anf. 76 ():Fru talman! ställer att arbeta utanför hemmet motalternativet att arbeta i hemmet, och han säger attom man väljer det senare alternativet kan ingen tahand om handikappade och gamla. Men de somarbetar i hemmet gör ju redan detta, eftersomsamhället inte i tillräckligt stor utsträckning tarhand om handikappade och åldringar. Det är istället tack vare de hemarbetandes insatser ochäldres insatser som vi klarar det problemet. På detområdet är vi ju underförsörjda.Detta är ytterligare ett exempel på hur manunderskattar de insatser som görs avsmåbarnsföräldrar som är hemma och som sköteräven andra handikappade, kanske grannar, elleräldre människor, framför allt äldre föräldrar.Dessutom finns det givetvis andra, friska äldremänniskor som tar hand om detta. Detta är alltsåinsatser som man inte tror finns.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på frågorna 1991/92:79 och 86 ombarnbidraget m.m.Anf. 77 Socialminister ():Fru talman! har frågat migvilka regeringens argument är för att låtabarnfamiljerna bära en så stor del av samhälletsåtstramningar genom att dra in den beslutadebarnbidragshöjningen och minska ersättningen iföräldraförsäkringen.Annika har frågat mig om regeringenavser att lämna förslag till om höjdabarnbidrag från årsskiftet 1991-1992.Jag besvarar frågorna i ett sammanhang.Regeringen har presenterat enproposition om den ekonomiska politikensinriktning. Mot bakgrund av problemen i svenskekonomi, med bl.a. utebliven tillväxt under åren1990--1992, en snabbt växande arbetslöshet ochökande budgetunderskott, är det självfalletregeringens strävan att föra en sådan ekonomiskpolitik att det åter kan bli tillväxt i ekonomin så attvälfärd och sysselsättning kan tryggas. Resultatenav denna politik kan emellertid inte nås snabbt.För att lindra effekterna på arbetsmarknaden avden tidigare regeringens misslyckanden föreslåsomfattande arbetsmarknadspolitiska åtgärder,bl.a. för handikappade, liksom tidigareläggning avinvesteringar. Det är därför nödvändigt att i störstamöjliga utsträckning undvika andra ökningar avstatens utgifter. Det är mot den bakgrundenregeringen har föreslagit bl.a. att den planeradebarnbidragshöjningen skall skjutas upp ett år.Däremot är det inte aktuellt med någon minskningav ersättningen i föräldraförsäkringen.Utformningen av föräldraförsäkringen kanvisserligen i ett senare skede komma att ses över,men då som ett led i den större omläggning avfamiljepolitiken som har aviserats iregeringsförklaringen.Anf. 78 ():Fru talman! Jag ber att få tacka socialministern försvaret.Under de senaste veckorna har det bl.a. imassmedia spekulerats om vilka åtstramningar,indragningar och besparingar som regeringen kankomma att presentera i syfte att få på rättköl igen. En fråga har gällt en eventuell indragningav riksdagsbeslutet om att höjabarnbidraget med . , och en annanhar gällt en minskning av föräldraförsäkringen med80 %.Eftersom detta har varit utkastade frågor ochpåståenden som oftast inte har fått några svar är jagtacksam för att socialministern har givitbesked. Jag tror också att beskedet när det gällerföräldraförsäkringen glädjer många.Många upplever nämligen den ekonomiskasituationen generellt sett som instabil och oroandejust , och den oron kanske framför alltbarnfamiljerna känner och på olika sätt också geruttryck för. Diskussionen i massmedia om denuteblivna höjningen av barnbidraget ochsänkningen av föräldraförsäkringen har inte precisgjort situationen lugnare för dem, eftersom t.ex.beslutet om höjningen av barnbidraget skullekompensera den ökade boendekostnaden, ochhöjningen av barnbidraget har ju blivit uppskjutenen gång tidigare. Jag hoppas att det inte är en orsakeller ett argument för att inte nu höja barnbidraget.Det är ju inte säkert att det går lättare att höjabarnbidraget . Detta visar den nu uppkomnasituationen.Boendekostnaderna för barnfamiljerna, som harutretts noga i många sammanhang, tycks inte hellerminska genom den aviserade minskningen avränteavdragen, utan i stället öka. Den utlovadesänkningen av matmomsen , som bl.a.skulle hjälpa upp barnfamiljernas ekonomi, hållerenligt massmedia redan på att ätas upp. De storagrossisterna har aviserat prisökningar på mellan 2och , och sänkningen av matmomsen ärsåledes ingen garanti för att barnfamiljernasekonomi förbättras.Även om ekonomin är hårt ansträngd är det viktigtatt barnfamiljerna inte får en känsla av att det är desom står i frontlinjen för de ekonomiskanedskärningarna.Anf. 79 ():Fru talman! Jag ber att få tacka för svaret på minfråga, ett svar som jag naturligtvis inte är nöjd med.I den proposition om den ekonomiska politikensom regeringen har lämnat utlovar man envalfrihetsrevolution inom välfärden. Jag vet inteom man menar att detta förslag är ett led i dennarevolution, men jag vet alldeles bestämt att för demånga barnfamiljer som faktiskt har en ansträngdekonomi och som får en alltmer ansträngd ekonominär vi får högre arbetslöshet och en ekonomisk krisbetyder detta en minskad valfrihet.Före valet mötte oss liberalernasbudskap om att befria på många affischeroch plakat, men jag kan inte påminna mig att jagnågonstans såg det konkretiserat i att det varbarnbidragshöjningen vi skulle befrias från.Den ekonomiska kris vi nu förvisso befinner oss ivar inte okänd före valet. Jag tycker att dennuvarande regeringen försöker låtsas som om deekonomiska problemen nu kommer ramlande nerfrån himlen, men vi har i den här församlingenlänge diskuterat dem och försökt hitta åtgärder motdem. Jag menar att man före valet kunde haredovisat att detta var en av de åtgärder man tänktevidta.När regeringen så tydligt talar om för andra grupperatt man avser förbättra deras ekonomi, måste dettyda på att man tycker att just barnfamiljerna hartillräckligt god ekonomi för att betala det här högapriset. Man kunde t.ex. vänta med att avskaffaomsättningsskatten på aktier, man kunde väntamed att befria arbetande kapital från skatt, ochman kunde ytterligare framåt i tiden skjutaavskaffandet av förmögenhetsbeskattningen. Menman valde just den här åtgärden, och det visar vilkagrupper den nya regeringen solidariserar sig medoch vilka man inte solidariserar sig med.Anf. 80 Socialminister ():Fru talman! Det där är ett missförstånd om deekonomiska sambanden. När vi har en svagekonomisk utveckling och rekord i konkurser, nären tredjedel av börsföretagen går med förlust ochvi har mycket stora problem i näringslivet, vilket isin tur tar sig uttryck i en växande arbetslöshet, dåkan inte en regering sitta med armarna i kors ochtro att barnbidragshöjningar och liknande åtgärderlöser de problemen, utan vi måste till varje prisförsöka skapa ett bättre näringsklimat. Det gör vibl.a. genom att sänka förmögenhetsskatten påarbetande kapital i småföretag och genom en radåtgärder som presenteras i propositioner under denhär veckan.Detta, tillsammans med arbetsmarknadspolitiskaåtgärder, gör emellertid att vi inte har råd med endel saker som vi i och för sig hade velat genomföranu . Det hade funnits alternativabesparingar om vi hade haft . Men vi harhaft ganska kort om tid på oss att utforma den härekonomiska politiken, och det har därför blivitnödvändigt att skjuta på de utgiftsökningar somskulle ha inträffat men som det har varit möjligt attskjuta . Barnbidragshöjningenär ett sådant exempel.Vi hade naturligtvis -- om vi hade haft påoss -- t.ex. kunnat göra förändringar isjukförsäkringen, vilket hade slagit på ett annat sättför många fler människor än vadbarnbidragshöjningen gör. Men det tar tid attutforma de förslagen, och därför kan de integenomföras . I det korta perspektivethar vi fått ta till de åtgärder som har funnitstillgängliga.Vi hoppas att de åtgärder vi nu genomför dels skalllindra effekterna på arbetsmarknaden -- det utgårvi från --, dels skall se till att vi får bättre fart påsvensk ekonomi så att vi på det sättet kan tryggavälfärd och sysselsättning.Anf. 81 ():Fru talman! Det är mycket viktigt att de signalerregeringen nu sänder ut till barnfamiljerna går ipositiv riktning. Jag tror nämligen, som jag sadeförut, att det är väldigt många som känner sigosäkra inför den situation som har uppstått och somuppstår.