prot · GE09119 · 1991-05-27 00:00:00 — Mendet kanske har ett politiskt värde att man ställer sigbakom detta, och det skall inte jag ta bort.Det handlar således om svikna löften. Jag skullevilja säga att detta vallöftessvek är värre än deövriga sveken om skatteomläggningens effekter,sjukförsäkringen och föräldraförsäkringen. I regelrör det sig om kvantitativa ingrepp där manförsämrar, men i det här fallet låter man bli att göranågot som verkligen berör människor. Det äravgörande för människans liv eller död, hälsa ellerohälsa och trivsel eller vantrivsel i tillvaron. Därförtycker jag att det här är avsevärt mycket värre.Jag tror också att man nonchalerar den här fråganoch låter andra krafter i samhället bestämma påvilken nivå man vill ha arbetsmiljön när det gällerlagstiftningen. Vi har en stor debatt om att Sverigehalkar efter och att är slut somindustrination. En del tycker här, vilket jag kundemärka, att vi inte skall ha någon arbetsmiljö efterindustrimåttstock, som man hävdar att viskall öka vår konkurrenskraft. Dessa argument gårinte riktigt ihop.Det har här talats om arbetsmiljön och vad som ärutgångspunkten för vår konkurrenskraft. Jaginstämmer i den analys därav som presenterades iAftonbladet . Men det är faktiskt denbristande produktiviteten som är Sverigesstora problem. Det man inte berör och den frågaman inte törs ta upp är arbetsorganisationerna,människors inflytande och engagemang. Det är justdetta som helt ställs åt sidan, som det måste handlaom framöver. Om alla människor i samhället skallvara välutbildade och vi skall ha en hög tekniskstandard måste vi ha en demokratiskarbetsorganisation, och då utgör arbetsmiljön enhörnpelare.Jag vill erinra om att när det gäller arbetsmiljön harvänsterpartiet ett mångårigt förflutet. hardet varit så att det vi föreslår har varit något avmorgondagens förslag. Vi drev asbestfrågan. Ibörjan av 80-talet blev det beslut om förbud.Det tog . När lag kom till påpekade videt allvarliga i att inte makten i företaget fanns medom människor skulle bli utslitna. Arbetsmiljölagenkunde inte göra något åt belastningsskador ochförslitningsskador. Det var i stort settförhandlingsfrågor och MBL-frågor. Vi ville ha indessa frågor i arbetsmiljölagen. Vad hände?Hanteringen av belastningsskador utgjorde ändockgrunden vallöften, men gör maningenting. Vi utgår ifrån att de arbetande ocharbetsgivarna inte har något gemensamt intresse.Arbetsgivarna har ett rent ekonomiskt intressemedan de arbetande har sin hälsa att ta hänsyn till.Med denna utgångspunkt föreslår vi att fackligaorganisationer och skyddsombud skall ha rätt attstoppa farligt arbete, även om det inte föreliggernågon akut risk för skada. Den enskilde arbetarenskall få möjlighet att ställa rättsligt skyddade kravpå arbetsköparen och kunna gå vidare. Denenskilde skall kunna vägra att utföra ett farligtarbete. Arbetsköparens skall åläggas ett striktstraffrättsligt ansvar för arbetsmiljöbrott. Manmåste ha en morot eller ett tvång -- t.ex. i form avföretagsbot -- för arbetsgivaren -- så att denne sertill att förbättra arbetsmiljön.Arbetarskyddsstyrelsen måste ha en mera offensivinriktning. Föreskrifterna skall vara tvingande.Skiftarbete skall endast godkännas i undantagsfall.Ackord skall minskas eller förbjudas. Det är enlång rad av åtgärder som vi föreslår. Alla förslag utgångspunkten att de skall värna omarbetsmiljön och den enskilde som arbetar i den. Vianser att regeringens förslag är alltför vaga. Det äregentligen svårt att förstå att helautredningsapparaten medarbetsmiljökonventionen drogs i gång utan att detkommer mer på bordet och blir resultat ipropositionen.Vi har en dålig arbetsmiljö, och den förbättrastyvärr inte. Utvecklingen i samhället går fortare änåtgärderna för att förbättra arbetsmiljön sätts in.Det allvarliga är nog att arbetssjukdomarnaständigt ökar. Vi kan ta till åtgärder när det gällerarbetsskador och olyckor i större utsträckning. Vikänner till mycket av som händer, och vi kanminska olycksfallen. Men däremot ökararbetssjukdomarna. Alla undersökningar visar attmörkertalen är mycket stora. Sjukdomar ochskador anmäls inte. Man får därför egentligeningen bild av vilka problem arbetslivet förorsakaroch som hamnar i samhällets vård -- ochomsorgsapparat. Många människor blir egentligenmycket sjuka av att arbeta, och vi har inget bragrepp om det . Det är ett problem. Dennautgångspunkt bör vara mycket viktig när manfastställer hur man skall klara av arbetsmiljön ifortsättningen.Arbetsmiljön har således stor betydelse för deanställda, men arbetsköparna har ekonomiskaintressen. Lagen måste därför formuleras utifrånmakten i företagen. Om man även i fortsättningenhar en lag där det förutsätts att arbetsgivare ocharbetstagare har ett gemensamt intresse tror jag missar en stor del av det som kan göras. Det ärtrots allt så att arbetsgivaren har sitt huvudsakligaintresse formulerat i aktiebolagens 12 kap. 1 §andra stycket där det står att det huvudsakligaintresset är att bereda aktieägarna vinst. Det kanväl knappast någon bestrida. Att då tro att man isamverkan skall kunna klara av arbetsmiljön är välen illussion som redan har krossats. Boven är dekortsiktiga vinstkraven, som ökar än mer. Vi vet juatt och regeringens hantering avekonomiska kalkyler och utsikter ändras med tremånaders intervaller. Hur går det då till i företagennär man har den inriktningen? Var fårarbetsmiljöfrågorna plats?Det har byggts en lagstiftning på klasssamarbetet,där statsapparaten och alla organisationer skallvara företrädda tillsammans. Detta är det klassiskaklassamarbetet. När man nu från regeringens sidabygger upp hela den här lagen säger man ironisktnog från att maninte vill vara med. Man kan däremot tänka sig attvara med i underkommittéer och annat, men manvill inte ta ansvar för statsapparaten och ha någonkooperativ ordning. Det är ganska intressant. Manhade dock kunnat hoppats att det hade varitfackföreningsrörelsen som hade haft dessainvändningar och sagt att det rör partsfrågor, inte kan överta statens roll och sitta göra uppom det som , lagstiftaren, bordebestämma. Vad händer nu? SAF går ur detta menkommer att sitta med i arbetsgrupper och bedrivalobbyverksamhet. Vad har socialdemokratin föråsikt om detta? Vad har man för framförhållning?Vad händer med svensk lagstiftning. Jag vet inte omdet är eller som harfunderat över detta, men nog borde man väl ägnaen tanke åt det. En av hörnpelarna isocialdemokratins bygge rasar . Jag har inte setttill några motdrag från regeringens sida.Hur skall arbetsmiljölagens intentioner kunnaförverkligas? I arbetsmiljölagen står oerhörtmycket som är vackert och fint, och jag har haft skälatt instämma i det . Förverkligandetutgör däremot ett problem. ,haren roll. De skall fylla ramlagen med något vettigt.Hittills har de sagt att de skall ta det mycketförsiktigt, och de har haft en mycket låg profil.Normgivningen har gått mycket långsamt, och helaföreskriftskarusellen har varit mycket vag. Det harkommit mycket kritik från arbetarna därför att detinte händer någonting. Från har visagt och krävde återigen som inriktning förarbetsmiljöpolitiken att föreskrifterna skall varaformulerade på ett sådant sätt att de är mer precisa,ställer krav på den som har ansvar förarbetsmiljön -- dvs. företag och myndigheter -- ochger stöd i förhandlingar till den arbetande parten.Man kan knappast säga att utvecklingen har gått iden riktningen.Dessutom finns det synpunkter på arbetsmiljö ochekonomi. Man utgår ifrån att föreskriftsarbetetskall medföra någon form av ekonomisk nytta. Mangör en kalkyl där man ställer kostnaden för enåtgärd i relation till den nytta man åstadkommer.Det kanske man måste göra. Men om man gör detpå arbetsmiljöområdet och vet att det leder tillskador och ohälsa, får det orimliga konsekvenser.Högsta visdom är att om effekterna av ensatsning på en och en halv miljon inte blirtillräckligt stora, kommer intearbetarskyddsverkets styrelse att föreslå någraföreskrifter. Det är då inte ekonomiskt realistiskt.Människor kan dock bli sjuka. Det kanske bara blir25 när man har tänkt sig 100, och då offrar man 25.Riksdagen borde naturligtvis ta avstånd från dennatyp av resonemang och värderingar. Det äregentligen inte arbetarskyddsverkets fel, utanlagens ramlagskaraktär där brukarintressen ochlönsamhetsintressen får stå som motpoler. Det ären helt obegriplig ståndpunkt om man vill hävdaarbetsmiljöns betydelse.Vår utgångspunkt är således att fackföreningarnabehöver maktmedel. Som jag sade tidigare föreslårvi en rad sådana maktmedel. När det gäller fråganom att stoppa farliga arbeten reserverade man sigt.o.m. från LO centralt i arbetsmiljökommissionentill förmån för att skyddsombuden skulle få avbrytaarbete som inte är direkt livshotande, vilketegentligen är innebörden av dagens lagparagraf.Vänsterpartiet har alltså stöd av LO centralt, motregeringens förslag och mot tre nöjda borgerligapartierna. Om man vill stärka det lokalaarbetsmiljöarbetet, och lägga tyngdpunkten påsyddsombud och fackföreningar är ett stoppfaktiskt oerhört stimulerande.Vi i vill inte stanna vid att enbart låtaskyddsombud ha möjlighet att stoppa arbete somger skada. Även fackföreningar skall kunna göradet.Man kan även fundera över om vårarbetsrättslagstiftning över huvud taget skallförbjuda strejker när det gäller frågan omarbetsmiljö. Arbetsmiljöstrejk borde kunnaaccepteras.Nu föreslår regeringen att det i skallinföras ett särskilt arbetsmiljöbrott. Frågan lyftsupp i och med detta. Men som vi sagt i vår motionär regeringen som vanligt släpphänt. De som skallbevisa att skada har skett på grund av oaktsamheteller på grund av att en mängd saker harförsummats vet hur svårt det är att fälla någon isådana fall. Vi i menar därför attföretag och myndigheter måste ha ett strikt ansvarpå den här punkten.Detta ansvar bör utformas med utgångspunkt i attde arbetande inte har makten över sinarbetssituation. Det är så att arbetet organiseras påarbetsköparens premisser. Det gällerarbetsorganisation, löneform, arbetspass,utbildning, egentligen allt, därför börarbetsköparen också ha ansvaret.En naturlig följd av regeringens förslag iproposition 1990/91:140 angående ett bättrebefästande av arbetsgivarens eller arbetsköparensstrikta ansvar för arbetsmiljön borde också vara attarbetsgivaren eller arbetsköparen kan dömas vidskador och sjukdomar.En viktig fråga angående arbetsmiljön ärnaturligtvis löneformer och ackord. Det gäller intebara industrin utan servicesektorn och den privatasektorn. Det gäller över huvud taget vilka krav manställer på dem som arbetar. har regeringen lagt fram förslag omatt löneformen skall beaktas i lagstiftningen. Dethar även tidigare stått att vi skall ha en braarbetsmiljö, men har ytterligare en detaljtillkommit, nämligen hur den skall beaktas.Vi i vill ha en strikt lagstiftning, så kan se till att ackordsliknande arbetsuppgifterförbjuds. Det är ett led i att få en braarbetsorganisation.Olika typer av , närvaropremier ochliknande belöningssystem kan näppeligen stimuleratill en bra arbetsmiljö, en bra arbetsorganisationeller en bra sammanhållning i arbetet. Det börförbjudas i lag. Vill man ha ett oerhörtkonkurrenskraftigt näringsliv bör vi naturligtvissträva efter att få engagerade människor som intekänner tvång inför sin arbetssituation.Den psykosociala arbetsmiljön som var ett stortdebattämne tidigare och som behandlades i ettsärskilt litet häfte, där man inte på något sätt kundenärma sig den psykosociala frågan, handlaregentligen om vårt välbefinnande och om MBL.Det är vad som saknas. Det går man totalt förbi.Visserligen kan man säga att det är väldiga problemmed den psykosociala arbetsmiljön, menegentligen handlar det om arbetsorganisationensinnehåll och om hur MBL utformas. Hur mångaarbetsskador och olycksfall skall vi tillåta i vårtland? Och jag skulle vilja beteckna att detta idagens situation inte blir bättre utan att vi snararekan se en försämring, vilket egentligen är ettnederlag för vårt samhälle och ett nederlag för denorganisation och den utveckling som vi har haft isamhället samt för arbetsmiljölagen och desspremisser.Fru talman! står naturligtvis bakomalla sina reservationer i betänkandet, men jag yrkarbifall till reservationerna 3, 5 och 19.Anf. 12 ():Fru talman! har ju arbetsmiljöngenomgått förbättringar. Men förändrasbåde företag och processer; nya ämnen, verktygoch maskiner kommer in i hanteringen. Det gör attvi på alla nivåer måste vara uppmärksamma ochanpassa lagar och bestämmelser efter de nyaförhållandena.I en motion från allmänna motionstiden beskrev vivår syn på det goda arbetet i dess naturligaberoende av en mängd kringförhållanden, t.ex.möjlighet till kortare och flexibel arbetstid, trivsamoch sund miljö, företag i mänsklig, överblickbarstorlek, där de anställda har möjlighet att påverkaoch ta eget ansvar.Något som mera sällan nämns är att arbetsmiljönnaturligtvis påverkas av den yttre miljön och att allapå arbetsplatsen påverkas av de båda miljöerna iförening. de gröna har ofta påpekat attgränsen mellan arbetsmiljö och yttre miljö inte ärdistinkt, men vi har inte fått mycket gensvar. Efterdet att vi i en motion har yrkat på att man skall tahänsyn till detta, särskilt i de områden där den yttremiljön är svårt nedsmutsad, kom signaler frånregeringshåll bl.a. i propositionen, om att dettaförhållande skulle observeras. Jag har också sett atten enskild socialdemokratisk riksdagsman harväckt en liknande motion. Kanske är det snart tidför ett gemensamt beslut om att yrkesinspektionenbör lägga stor vikt vid att sammanväga riskerna förarbetsmiljö och yttre miljö. Till att börja med bordede mest utsatta arbetsmiljöerna i de sämsta yttremiljöerna kartläggas och observeras.I samma översiktliga motion betonar vi ocksåbehovet av en grönare syn på ekonomin, varimiljöfrågorna -- överlevnadsfrågorna -- överordnasde ekonomiska frågorna för att vi skall få ett frisktoch långlivat samhälle. En god början görs nugenom att det ofullständiga BNP-begreppet börjarsättas i fråga.I en annan motion drar vi fram problemet med atts.k. besvärliga personer ''oskadliggörs'' genom sätter dem på meningslösa arbetsuppgifter.Det är naturligtvis oacceptabelt att tillgripa ensådan lösning. Personalledning och fack bör kunnalösa sådana problem gemensamtMed de högteknologiska hjälpmedlen har vi fåttutmärkta arbetsredskap, men också nyahälsoproblem, som uppkommer som synergistiska,och därmed också svårspårade, hälsoeffekter.Metallsyndromen och de ökande doserna avelektromagnetisk strålning utgör sådanakombinationer där forskarna ännu måste erkännaatt de inte kan överskåda effekterna på levandeorganismer. Så kommer det också berättelser ompersoner, som efter långt lidande, fullständigtoförstående från läkare och diagnosen psykiskabesvär äntligen får upprättelse när det konstaterasatt de är elallergiska. Också har tagitupp elöverkänslighetens problem och kräverytterligare forskning.För sedan kom en rapport om att manmed psykoterapi kunde ''bota'' elallergi. Det ärenligt min mening ganska chockerande att ta bortkroppens varningssignaler och påstå att det ledertill bättring. Vad händer i kroppens celler vidfortsatt bestrålning när varningssignalerna satts urspel? Inte släcks en av att man stängt avbrandvarnaren.Vi har gett regeringens beskrivning av den godaarbetsmiljön beröm och föreslår att den skall kunnatjäna som rättesnöre för ståndpunkter iarbetsmiljöfrågorna vid överläggningarna om EG-harmoniseringen. Utskottet svarar välvilligt attdetta inte kan anses vara erforderligt, och vi hoppasatt så är fallet.De ensamarbetandes arbetsmiljö kan ge mångamänniskor svåra problem, då de just genom att dearbetar ensamma inte uppmärksammas i sammagrad som övriga. De ensamarbetandes problembehöver analyseras, särskilt vad beträffar den hosdem ofta bristande stimulansen i arbetet -- även omdet naturligtvis finns ensamarbetande som i sittarbete finner tillräcklig stimulans.Centern har tidigare väckt en motion om detta, ochjag hörde att man i stöder den också idag.Vad beträffar de förslag som gällerföretagshälsovården har vi inom intelagt fram någon egen motion. Företagshälsovårdenbör dock enligt vår mening, som tidigare avsetts,främst inriktas på förebyggande åtgärder. När detgäller patientavgifter eller inte anser vi att denförebyggande vården också i fortsättningen skallvara avgiftsfri. Vi får väl återkomma med egnamotioner om detta vid nästa motionstillfälle.I ett särskilt yttrande tillsammans med ochfolkpartiet liberalerna instämmer vi medregeringen om att personalekonomiskaredovisningar bör bli allmänt förekommande, mennaturligtvis bör både redovisningens innehåll ochfrågan om vem som skall ta emot informationendiskuteras ingående. Viktigt är det i detta som i såmånga andra sammanhang att man inte gör intrångi den personliga integriteten.Det här korta inlägget slutar jag med deklarationenatt vi naturligtvis stöder alla reservationer där vifinns med och att vi yrkar bifall till reservation 4, 12och 26.Anf. 13 ():Fru talman! Vi kan konstatera, och har gjort detflera gånger i kammaren, att ser man internationelltpå arbetsmiljöarbetet finner man att ochsvensk fackföreningsrörelse befinner sig i främstaledet i hela världen. Vi är trots detta inte nöjda,eftersom det finns problem ute på arbetsplatserna.Det är emellertid på sin plats att poängtera att detav socialdemokratin och fackföreningsrörelsen hargjorts stora insatser för att det skall bli trygga ochbra arbetsplatser i vårt land. Det är nu roligt att seatt vi kan flytta fram positionerna ytterligare. Frånsocialdemokratins och utskottsmajoritetens sida ärvi mycket nöjda med den proposition somarbetsmarknadsministern har lagt fram. I detarbetet har arbetsmiljökommissionens slutsatserlegat till grund.Vi tillstyrker förslagen i propositionen på allapunkter utom en. Det gäller 500 milj.kr. Vi är övertygade om attpropositionen kommer att bli ett alldelesutomordentligt fint instrument för att man skallkunna bygga vidare mot det goda arbetet. Det rörsig inte om de sista förslagen för att förbättraarbetsmiljön, men det är en bra bit på väg. Ipropositionen tas de saker upp som är så svåra attlösa. Här kan arbetslivsfondens insatser blibetydelsefulla. De arbetsorganisatoriska frågornahar nu mycket stor betydelse. Bl.a.belastningsskadorna är ett av de svårastegisslen på arbetsplatserna. Även de psykosocialaarbetsmiljöfaktorerna tas upp, vilka också är svåraatt hantera. Här betyder de miljarder som finns iarbetslivsfonden enormt mycket för att man skallkunna lösa de här mycket svårlösta problemen.Vidare tas också arbetstagarnas möjligheter attdelta i utformningen av sitt eget arbete upp. Dettahar kanske varit en av de mest negativa bitarna. Imånga arbeten har man haft mycket småmöjligheter att påverka och utveckla sitt egetarbete. Detta är en av de verkligt angelägnafrågorna som måste lösas, om vi skall få en bättrepsykosocial situation för dem som arbetar på våraarbetsplatser. Det här ger också arbetsgivarna ettstörre ansvar för att systematiskt arbeta påarbetsmiljöområdet. Det har tidigare mycket oftavarit relativt bra, men det har funnits enbenägenhet att säga: De här frågorna omarbetsmiljö skjuter vi till skyddskommittén, det fårskyddskommittén sköta om. ligger frågornaunder arbetsgivaransvaret, och det tycker vi är bra.Skyddskommittéerna kommer ändå att ha fullt uppmed arbete och kan ge goda råd till ledningen påarbetsplatserna när det gäller förbättringar avarbetsmiljön.Beträffande rehabiliteringsarbetet förhåller det sigpå samma sätt. Det sägs klart ifrån att detta arbeteskall planeras och att arbetsgivaren skall ha dettotala ansvaret för att rehabiliteringen av dearbetande får en god lösning.En annan fråga som har varitföremål för diskussion och där det funnits stortintresse gäller det arbetsmiljöansvar som införsför dem som arbetar med bl.a. projektering avbyggnader. Det gäller arkitekter, statistiker m.fl.Nu får de ett ansvar för att de förslag som läggsfram överensstämmer med god arbetsmiljö. Dettager också möjlighet att ansluta sig till på området, vilket inte var möjligtföre denna lagändring. Det är ju också så, att dehälsorisker som förekommer oftast återfinns på dearbetsplatser där det är ensidiga arbeten och där detfinns små möjligheter till utveckling. Ofta rör detsig om kvinnlig arbetskraft. Det är betydelsefullt attjust arbetslivsfondens pengar kan användas förutveckling på detta område. Då blir det ocksåmöjligt att förverkliga det goda arbetet för alla påvåra arbetsplatser.Det framhålls också att man skall undvika ett starktstyrt och bundet arbete. Det är mycket positivt förarbetsmiljön. Det står också att betydelsen avlöneformen och arbetstiderna skall beaktas ute påarbetsplatserna. Arbetsgivaransvaret förarbetsanpassning och rehabilitering måste innebäraatt vi kan flytta fram positionerna på ett alldelesutomordentligt sätt. får då störremöjligheter att arbeta med andra angelägna frågor.Yrkesinspektionens rådgivande verksamhet börminskas. Därmed ökas myndighetsfunktionen.Yrkesinspektionen har en fin regional organisationpå arbetsmiljöområdet, och det är angeläget får ägna mer av sin tid till föreläggande,inspektion och annat. Vi tycker alltså att detta ärbra.Under en lång tid har man diskuterat hur mycket avföretagshälsovårdens arbete som skall få varasjukvård. kan vi, som några har gjort föremig, konstatera att sjukvården omfattar för stor delav företagshälsovårdens arbete. Det bör bli merförebyggande arbete och mindre vård. Det föreslåsockså att inga avgifter skall få tas ut. Det finnsdelade meningar. Somliga säger, att tar vi bortpatientavgifterna också för sjukvården, kommerpressen på företagshälsovården att bli sådan attsjukvården i realiteten kommer att öka. Detta kanvi läsa i några reservationer till betänkandet, menäven företagsläkare och andra inomföretagshälsovården befarar detta. Det bör vara enuppgift för dem som arbetar inomföretagshälsovården att se till att så inte blir fallet.Man kan utan vidare vara överens om att man böreftersträva att det blir mindre av vanlig sjukvårdinom företagshälsovården. Företagshälsovårdenhar en alldeles utomordentligt viktig uppgift iarbetsmiljöarbetet. Ett gott samarbete mellanföretagshälsovården och de fackligaorganisationerna och skyddskommittéerna kan varaen garant för en god arbetsmiljö.Så, fru talman, några kommentarer till vadutskottsrepresentanter före mig har sagt. MonaSaint Cyr ondgör sig över skyddsombudenssituation och tycker att yrkesinspektionen ocharbetslivsfonden är någonting helt onödigt. Sålänge jag har arbetat med arbetsmiljöfrågor ifackligt arbete och i harmoderaterna haft samma inställning. Man talar illaom arbetsmiljöarbetet och vill minska medlen tillarbetarskyddet och arbetsmiljöarbetet. Därför ärdet naturligt att man också vill avskaffaarbetslivsfonden, som ju ger unika möjligheter attforska och flytta fram positionerna iarbetsmiljöarbetet. Det är ganska naturligt attMona å vägnar vill ta bort15 miljarder kronor. De gör, menar hon, ingennytta utan bör pytsas ut till företagen där de antasgöra mycket större nytta. Nej, , detgör de inte. Pengarna kommer i så fall inte attanvändas lika effektivt för arbetsmiljöförbättrandeåtgärder som om de fördelas på ett bra sätt inomarbetslivsfonden.Charlotte pratar om kvinnors arbetsmiljö.Vi har samma uppfattning i den frågan och den ärviktig. underströk också att viflyttar fram positionerna med det nya förslag somutskottet tillstyrker.Hon kom också in på det internationella arbetetoch det är ganska intressant. Hon undrar när viskall börja hjälpa , så att de också kan fåen något så när dräglig situation.Fackföreningsrörelsen har gått i spetsen förarbetsmiljöarbetet tillsammans medsocialdemokratin. Båda dessa rörelser är djuptinternationellt engagerade. Det finns därför allanledning att också se framtiden an med tillförsikt.Vi vill arbeta internationellt och vårt kunnande pådet här området kommer andra länder till del. Såkommer också att ske med det arbete som röröststaterna.