prot · GE0958 · 1991-02-07 00:00:00 — Jag delarutbildningsministerns uppfattning att vi inte skallgöra så många långfilmer i . De som görsskall vara så bra att folk vill se dem. Film ärinternationellt, och det är i internationellkonkurrens som vi måste hävda oss. Det gäller pådetta område liksom på andra områden.Att använda resurserna väl är att ge människormöjlighet till bra kultur. Vi har kunnatse hur socialdemokraterna satsar miljoner påallting som har en socialistisk grundsyn, utan attnågra utvärderingar gjorts. Vad har det blivit av demer än 30 milj. kr. som satsas på Arbetets Museumi ? Arbetsplatsbiblioteken gerkommunerna moralisk rätt att stängabiblioteksfilialer som verkligen skulle kommaeftersatta grupper till godo. En bok för alla har nuuttömt den goda litteraturen och ger ut mångagånger oläsbara verk.Statens konstråd och våra museer har inte medelsom räcker för att köpa in vår tids konst. Menstatliga medel anslås till Skådebanan, FolketsHusföreningar och Folkparkerna, Folkets bio samtArbetarrörelsens arkiv. Det är bra, och visst skallockså de kunna bedriva kulturverksamhet i dessolika former. Men statliga resurser skall inte spridasut på detta sätt.Vi kommer inte att med den socialdemokratiskakulturpolitiken få bort den statliga styrningen, trotsatt det är nödvändigt för att genomföra denregionalisering av kulturen som vi alla anser varavärdefull.Herr talman! Det är mycket man skulle vilja ta upptill debatt som detta. Men tiden ärbegränad, och därför har jag nöjt mig med attkommentera de regionala kulturfrågorna.Anf. 63 ():Herr talman! När snålvinden blåser isocialdemokraternas budget drabbas ocksåkulturen. liberalerna visar också upp ettstramt budgetalternativ, men några utsattaområden skyddas. Det gäller det glömda ,det gäller vårt trots kärva tider rika lands ansvarmot världens fattiga. Det gäller också kulturen.I kärvare tider behövs, som vi säger i vårpartimotion, ett fritt och vitalt kulturliv som gerstimulans och motverkar de krafter som vill förledamänniskor till passivitet och rädsla. Delaktighet ikulturlivet stärker fantasin, känslan, toleransen,förståelsen och glädjen samt bidrar därigenom tillatt skapa ett mänskligare samhälle.Ett uppmärksammat inslag i kulturpolitiken harvarit socialdemokraternas löften om 300 nyamiljoner till kulturområdet. svikersocialdemokraterna det löftet. Det är många löftensom socialdemokraterna lämnar ouppfyllda, menjust det här sveket är ett av dem som slår allrahårdast.Jag skall motivera dessa ord, som ytligt sett kanbedömas som hårda i när åtstramningarmåste göras. Regeringen har arbetat för att föra utkulturaktiviteter i hela landet, den s.k.regionaliseringen. Det lokala ansvaret skullekommuner och speciellt landstingen ta.Kommunerna har ställt upp, men drabbas nu ocksåde av brist på pengar. Sjukvården är och skall varaden primära uppgiften för landstingen. Skola ochsocial omsorg är stora uppgifter för kommunerna.Med skattestopp och trångt budgetutrymme harkommuner och landsting med rätta kunnat väntasig att kulturministern skulle fullfölja sin del avansvaret, nämligen att ge regionerna de statligabidrag som utlovats. När nu regeringen intefullföljer sina löften kan det bli ödesdigert förkulturlivet ute i landet. Det blir lättare förkommunerna att säga: skär också vi i deinstitutioner som vi har kommit överens med statenom att ta över. Det kan bli beskedet tillkulturministern.Det är i stort sett kulturen ute i landet utanförstorstadsområdena som drabbas hårdast. För att fåutrymme för den i och för sig otillräckligasatsningen på konstnärerna väljer kulturministernatt stympa den gren han sitter på, nämligenRiksteatern, som får en kraftig reducering av sinaanslag. Det kan i och för sig vara modigt att vågaskära i en verksamhet som rimligen borde vara enhjärteangelägenhet. Men för delskulle ett bifall till budgetpropositionen blikatastrofalt.Nu har en lång rad socialdemokratiska ledamöterockså uppfattat detta och lämnat in motioner.Frågan är om dessa är ett spel för gallerierna.Sanningens minut närmar sig, när kulturutskottetskall behandla budget. Jag förbehållermig rätten att vara optimist och tro att pånågot sätt skall kunna rädda Riksteatern.Statens stöd till de regionala institutionerna utanförRiksteatern utgår i form av grundbidrag. I vårbudget föreslår vi att utställda löften skall hållas ochföreslår fler grundbidrag till länsmuseer, orkestraroch teatrar. De fria grupperna, som bl.a. har ansvarför en stor del av barnteatern ute i landet, får ocksåen uppräkning.Konstnärerna, som väntat så länge, får trots kapetfrån inte de förstärkningar som manrimligen kunde ha väntat. Vi föreslår bl.a. att 30nya långtidsstipendier inrättas och att projektetKonst där vi bor permanentas.Kulturmiljövården är eftersatt. Vi tar upp behovenpå det området i en särskild motion. liggerlångt efter många andra länder när det gällerbevarandefrågor. Vi har ungefär 1 000byggnadsminnesförklarade byggnader. Somjämförelse kan nämnas att har 9 000 ochHolland 43 000. Jag har ställt migsjälv frågan, när jag innan jag kom till riksdagenarbetade med den här typen av frågeställningar:Vad beror detta på? Är det en följd av det långasocialdemokratiska maktinnehavet i vårt land? Ärdet så att lusten att göra upp med det förflutna varitså stark att man man arbetade medsocialismen som ledstjärna -- vilket man kanskeinte gör i samma utsträckning längre -- ville göraupp med det förflutna genom att utplåna det gamlaför att skapa nytt? Är socialdemokraternas mångagånger över hela landet dokumenterade ointresseför bevarandefrågor ideologiskt betingat? Detskulle vara intressant att höra kulturministernsuppfattning om detta.Nu säger statsrådet att han avser att återkomma tillkulturmiljövården i samband med den aviserademiljöpropositionen. I landskapsvården finns ocksåkulturmiljövården, och utplåningen avkulturminnen genom försurningsskador är ettmiljöhot -- det gäller runstenar, hällristningar ochbyggnader. Vi avvaktar med intresse vadkulturministern kommer att föreslå i samband medmiljöpropositionen.Herr talman! Jag skall inte nu fortsätta med enuppräkning av våra förslag i den förstärkning avkulturbudgeten med ungefär 60 milj.kr. som vi frånfolkpartiet liberalerna vill genomföra. Vi får juåterkomma i samband med realbehandlingen undervåren.Jag vill avsluta mitt anförande med att frågakulturministern, med anknytning till vad jag försttog upp: Är det inte så att det kulturella skapandetoch det kulturella engagemanget behöveruppmuntras i stället för att straffas, när vi går in ien något bekymmersammare tidsperiod, närvärldssituationen också i övrigt gör att det somutvecklar och stimulerar människan behöver fåstörre utrymme? Är det verkligen rimligt att de isammanhanget små kulturanslagen av någon sortsdiffusa rättviseskäl måste vara med när den storaosthyveln går fram? Är det någon form avsocialdemokratisk syn på rättvisa att ocksåkulturarbetarna måste drabbas, när man nu måsteförsvara marginella förändringar för de stora ochstarkare grupperna?Anf. 64 ():Herr talman! har allt störreuppmärksamhet kommit att riktas motinfrastrukturens betydelse för utveckling på en orteller i en landsdel -- dvs. hur kommunikationerfungerar, hur utbildningsinsatser fördelas och iväxande grad även kulturens möjligheter att varaen regional utvecklingskraft.För många människor är möjligheten till ett riktkulturliv en avgörande faktor vid val av bosättning.En av kulturens främsta uppgifter är enligt centernsmening att föra samman människor tillgemensamma upplevelser. Ur den gemenskapenkan sedan födas mänskliga nätverk, som i sin turger upphov till såväl sociala som kommersiellaaktiviteter.En livsnerv i vårt samhälle utgör det självständigaföreningslivet och organisationslivet.Folkrörelserna är en oundgänglig del av vårtkulturliv, även i då samhälletsstrukturomvandling förändrat folkrörelsernasmöjligheter och konkurrensen om fritiden harökat.Mycket av kulturverksamhet bedrivs avfolkrörelser och föreningar. Under temat ''HelaSverige skall leva'' kom Folkrörelsesverige attblomma upp i hela vårt land. Det är viktigt att deninitiativkraft som då kom till uttryck kan fortsätta,där kultur för barn och ungdom prioriteras.Förra året begärde vi från sida en översynav vissa riksinstitutioner. Av budgetpropositionenkan vi nu utläsa att det pågår en översyn avkostnaderna för att driva teaterverksamhet.Framför allt gäller det , Operan ochDramaten. Operan och bedriver ju sinaverksamheter i aktiebolagsform. Ett sätt att skaffanya medel till verksamheten borde vara att erbjudanyteckning av aktier. I fallet Operan hade kanskeen nyemission varit smakligare än det hårtkritiserade sponsorsavtalet med har i anslagssammanhangbehandlats lika som Operan och -- meninte . Operan och får ibudgetpropositionen sina anslag uppräknade med6 %. Det är anmärkningsvärt att det nu föreslås enneddragning av anslaget till utan attteaterkostnadsutredningen presenterat någotförslag. Vi menar från sida att omRiksteatern verkligen skall kunna leva upp till vadbudgetpropositionen säger och som vi ocksåinstämmer i, nämligen att vara kompletterande tillregional och lokal verksamhet, måste Riksteaterntillföras 23 milj.kr. utöver regeringens förslag.En betydande del av det svenska kulturlivet harunder erhållit ett omfattande stödvia arbetsmarknadspolitiken. Arkiv, museer ochstudieförbund har exempelvis haft ett stort antallönebidragsanställda. noteradeförra året att regeringen aviserade en förändring tillmer flexibla lönebidrag. utgick dåifrån att regeringen särskilt skulle uppmärksammade problem som uppstår inom kultursektorn vidförändrade regler. Som exempel kan jag nämnalänsmuseet i , Museum, somhar lönebidragsanställda.En konsekvensanalys borde ha föregått regeringensförslag. Jag vill därför fråga kulturministern: detändå inte rimligt att göra en dylik utredning innanförändringar görs, framför allt inomkulturområdet?Man kan naturligtvis ställa frågan vilka krav somskall ställas på ett anslags system. Det har ocksåskett här . Storleken på anslaget är viktig, mendet är också viktigt att kulturverksamma tidigt fårbesked i ekonomiska frågor för att därmed bättrekunna planera sin verksamhet.Centern har därför föreslagit ett system förhanteringen av statens kulturbudget, med ensamlad kulturbudget . Likaså menar viatt främsta uppgift skall vara attförbereda denna. Driftmedel kan då ställas direkttill institutionernas förfogande åt gången,även projekt- och utvecklingsmedel. Vidare börpartsrepresentation undvikas vidsammansättningen av , institutionernasstyrelser och konstnärliga nämnder.Ett annat område som jag vill beröra är de centralamuseernas bevakningskostnader. Kostnaderna förbevakning har ökat kraftigt, och under 1990presenterade resultatet av sin prövning,vilken utvisade stora behov. För att klara det härökade behovet beslutade riksdagsmajoriteten efterförslag från regeringen att ta i anspråk medel somtidigare tilldelats anslaget Utvecklingsverksamhet.Vi anser från sida nu som då, att beslutetär och var felaktigt. Planering var nämligen i gångför ett unikt, landsomfattande projekt, Densvenska historien. I detta projekt skulle den storaallmänheten samlas kring den svenska historien isamverkan med TV och andra massmedia, skolor,folkbildningsorganisationer m.fl. Medlen böråterföras för projektets genomförande, anser vi.Många människor har som sitt största intresse attmåla, skulptera eller på annat sätt låta känslor ochtankar komma till uttryck. Det finns ett flertalkonstsalonger, men få som får möjlighet att ställaut. I museers och andra institutioners ägo finnsmånga konstverk som aldrig visas för allmänheten.De förvaras i magasin. Delar av dessa kulturskatterborde kunna ställas ut på skolor och andraoffentliga institutioner. Men det är en fråga som dåförst måste ut: försäkringsfrågan. Jag skullevilja fråga om kulturministern är beredd attmedverka till att en sådan översyn görs.Herr talman! anser det nödvändigt atttillföra kulturen 65 milj.kr. Utöver de satsningar som jag redan angettvill vi fullfölja den satsning som vi här i riksdagenvarit överens om, nämligen ytterligare grundbelopptill regionala och lokala teater-, dans- ochmusikinstitutioner, museer, de fria teater-, dans-och musikgrupperna samt på kulturmiljöområdet.Vi kan tyvärr konstatera att regeringen inte förmårfullfölja sitt löfte om en treårig satsning påkulturen. å sin sida anser att tidigareutfästelser bör fullföljas för att därmed gekulturlivet bättre förutsättningar.Låt mig till slut säga att den breda samstämmighetsom rådde när det svenska kulturpolitikens målbeslutades är en tillgång. Målen äralltjämt giltiga. Det som behövs är en samladutvärdering av de olika målen, och i en sådanutvärdering måste de som engagerades förformuleringarna få delta. Allteftersom tiden gårmåste vissa avsnitt kanske förnyas eller tillkomma.Anf. 65 ():Herr talman! Det är viktigare än någonsin attslå vakt om att utveckla den idémässiga, kulturellaoch ideologiska mångfalden i samhället.Det är viktigare än någonsin att slå vakt omyttrandefriheten och skapa förutsättningar för attden skall komma till uttryck.Det är viktigare än någonsin att genom ettlevande och mångfaldigt kulturutbyte göra detmöjligt för människor att få en nyanserad ochallsidig bild av verkligheten och att få de egnaerfarenheterna bekräftade genom kulturen och attse sambanden i deras liv.Det är viktigare än någonsin att slå vakt omoch utveckla människans kulturella identitet ochkulturarv, att skapa alternativ till den avkommersiella krafter dikterade försäljningen avideologier, värderingar, sanningar och livsstilar.Det är viktigare än någonsin att skapaförutsättningar för att enskilda människor skallkunna åskådliggöra de idémässiga ochvärderingsmässiga mytologier eller lögner somalltid har använts av härskande klasser och nationerför att rättfärdiga sitt eget maktmissbruk och sinutplundring av människor och nationer.Det är viktigare än någonsin att inte förloratilltron till människans kreativa förmåga, fantasioch skaparkraft;Därför att utvecklingen går tydligt mot ettkommunikationssamhälle som försvarar socialaoch kulturella nätverk.Därför att utvecklingen präglas av en växandepolitisk och massmedial opportunism och fler ochfler själadöda och feta fiskar flyter med strömmen.Mot denna bakgrund kan man konstatera att densocialdemokratiska regeringen har grovt svikitkulturen och kulturarbetarna.Det är inte bara det att de har svikit vallöftena omen ökning av anslagen till kulturen med 300 milj.kr.på tre år, utan årets budgetproposition innebär defacto en minskning av resurserna till kulturen.Det är möjligt att regeringen och socialdemokratininte till fullo har insett den kulturella mångfaldensbetydelse. Det är också möjligt att de harunderskattat avideologiseringens och den politiskaoch massmediala opportunismens betydelse.Men om ni vill bryta den här cirkeln, om ni vill slåvakt om arbetarrörelsens grundläggandevärderingar humanism, solidaritet,medmänsklighet och jämlikhet, så måste ni satsa påoch stöda en levande kulturell utveckling i landet.Någon genväg finns inte!Anf. 66 ():Herr talman! Jag instämmer i mycket av vad deföregående talarna har sagt när det gällerriksteatern, länsmuseer etc. Det har vi utvecklat ivår motion. Vi vill satsa 90 milj.kr. mer änregeringen på de olika kulturpolitiska åtgärder sombehövs. Jag tar mig här friheten att utveckla ettideologiskt tema i vår motion, som kanske kan föratill ett nytt kulturpolitiskt mål -- det nionde.Vår kulturmotion inleds med mottot: ''Denlyckliga upplevelsen av björken i solskenet finns ibjörken lika mycket som i mig som åskådare. ''Citatet härleds till och , bådafilosofer, den senare avhoppad professor i ämnetoch miljökämpe.För egen del finner jag innebörden i denna meningdjupt betydelsefull när det gäller vår syn på naturoch kultur. Jag vill gärna tolka in att den visar pånågot lustfyllt och estetiskt tilltalande i självaperceptionsakten, men också på att naturen i sig ärbärare av en inneboende skönhet.Kanske är det just detta som det bästa i konstenalltid kunnat uttrycka. ger oss en brautgångspunkt när han säger att det finns lika mångaglädjeämnen som det finns ting som glädjer, menarNaess. Om man går ytterligare ett steg, kan manbetrakta glädjeämnen som en del av objekten ochobjekten som en del av glädjeämnena.Men kultur och natur är två fenomen som välannars stått i viss motsättning till varandra. ''Närman tar avstånd från naturen och det naturliga'',säger , ''tar man avstånd fråndet som jaget är uppbyggt av''.Om identiteten hos människor bryts ner, då brytsockså självkänslan och självrespekten ner. ArneNaess varnar enträget för att ett avståndstagandefrån naturen, bl.a. i ''kulturens'' namn leder tillsjälvdestruktion.För och en växande grupp människor är vimänniskor och naturen delar av samma helhet. Alltliv följer samma lagar. Vad som är gott för naturenär också gott för människan. Om man menar attnaturen fortsatt kan utnyttjas hur som helst, såkommer detta också att drabba människor.Respekt för naturen är respekt förmänniskan -- det är kanske filosofi i ettnötskal.Sådana här tankar är inte förbehållna enbartekologiska filosofer. I undersökningen''Människovärde och människovärdering'' ställdesfrågan till ett representativt urval av svenskar omman ''bör visa större respekt för människor än förandra levande varelser''. Till viss förvåning ansågtvå tredjedelar av de tillfrågade inte detta.Tanken om allt livs lika värde har djupa rötter ifolkmedvetandet. En överväldigande majoritetansåg också att naturen har ett egenvärde, inte baravärde i förhållande till människan. Skilda arters rätttill existens oberoende av människans önskemål,naturens skönhet och av människan opåverkadelivsmiljöer är emellertid exempel på livsbetingelsersom är nära nog omöjliga att mäta i siffror.Herr talman! Hur skall vi förhålla oss till natureninom oss och runt oss? Kan kulturen och konstengöra en insats för att närma kultur och natur tillvarandra?Kunskap om naturen kan, som vonWright framhållit, ha två fundamentalt olika syften.Det kan handla om att förstå för att kunna anpassasig till naturens olika villkor eller om att förstå föratt kunna påverka.Under de senaste seklerna har vetenskapen varitinriktad på herravälde över naturen, att lära sigutnyttja naturkrafterna. Den renlärigenaturvetenskapsmannen tenderar att försummaförhållanden som inte går att uttrycka i siffror ellerinte är ''objektiva''. Naturen reduceras till ettobjekt för människors studier. Dialogen blirensidig -- ett ''jag-du-förhållande'' ersattes med ett''jag-det-förhållande''. Naturen avsjälades.Ekosoferna markerar vårt behov av kunskap för attlära oss att förstå de gränser naturen sätter förmänniskors existens. de grönaförsöker grunda sin politik på en teori om naturenoch människors förhållanden till denna.Politiken handlar inte längre endast om att fördelade tillgångar som produktionen skapar. Det ärvillkoren för produktionen det gäller i allt högregrad.Vidmakthållandet av naturen är ett av debiologiska samhällets imperativ: det handlar omöverlevnad. Att förena utnyttjande och varsamhetär alltså en av de stora uppgifterna för detbiologiska samhället.Livsstilen i moderna industriländer anklagas oftaför kortsiktighet. När vi bygger upp vårt välstånd,sker det ofta på bekostnad av dem som kommerefter oss. Många med mig menar att mentaliteten ikonsumtionssamhället behöver ersättas med etthlet annat sätt att förhålla sig till resurser ochråvaror.Herr talman! Kan kulturen bidra till en annorlundamentalitet vad gäller målsättningen att formuleraen moral som sätter gränser för människan ochhennes teknik eller den i den tekniskacivilisationens struktur inneboende och planlösadynamik som driver denna civilisation mot ettsammanbrott. I vår del av världen är det fråga omen överflödets apokalyps som leder till utmattning,förorening och ödeläggande av vår planet.Den lyckliga upplevelsen av björken i solskenetfinns i björken lika mycket som i mig som åskådare.Det går inte att isolera björken därute som ett tingoch glädjen som en känsla i mig, menar ekosofenArne . Att bli delaktig av kulturlivets frukterkan stärka människors förmåga till fantasi, känslaoch förståelse. Det ger glädje och näring åt själen.Vi behöver en gränsöverskridande kultur, engränsöverskridande konst med ekologiska insikter.Konstnären var ekologisk ochmilitant. Han trängde ned i kulturella bottenskiktmed sina installationer av filtar, bårar, sopor,uppstoppade harar, fettskulpturer och planteringav 7 000 ekar i . Han kunde besvärjaförgängelsen i naturen men var fylld avenergi och hopp.Gränsöverskridande har just blivit ett nyckelord fördagens konstnärliga aktiviteter. Det är sak sammaom det kallas skulptur, installation, grafik ellerdesign -- medierna är inte längre sig själva nog, ochdet har resulterat i många fruktbara möten.Konstnärer har alltid fungerat som ideologiskaspjutspetsar och moraliska väckarklockor ochlackmuspapper. Vissa kostnärer formulerar sinabilder till miljöappeller och målar förstörd natursom väckningssignaler. De formulerar förnärvarande på sina håll ett program som villuttrycka att ''konst är att göra livet viktigaste änkonst''.Så här skriver konstnären och professorn : ''Under 90-taletkommer vi att inse att människan är märkvärdigareän maskinen. För att distansera oss från maskineroch datorer kommer kreativitet, humor ochmedkänsla att vara det viktigare inom konsten. ''Herr talman! Skall den svenska kulturpolitikenhänga med i de nya tendenserna ?Anf. 67 Utbildningsminister ():Herr talman! Jag väljer att i mitt anförande först taupp ett antal principiella och generella resonemangoch skall därutöver också inom ramen för minanförandetid söka besvara de frågor som ställdes.Om jag inte hinner det ber jag att få återkomma ien senare replik.Vi kan notera ett starkt och växande intresseför kultur och -- även i denna kammare --ett starkt växande intresse för kulturpolitik ochkulturpolitiska diskussioner. Det är viktigt att slåfast som en utgångspunkt för varje sådan debatt, attvi har ett vitalt kulturliv i och att vi faktiskthar flera konstnärligt helt verksamma personer ännågonsin tidigare. Det finns en strävan att beskrivatillvaron som om det ständigt blev sämre. Låt migdå påminna om att när det första frigruppsstödetinfördes för fria teatergrupper, gällde det 56yrkesverksamma personer inom de grupperna. Vidden senaste redovisningen jag har sett gäller det 583personer som är yrkesverksamma inom de friateatergrupperna. Det har således skett en mycketstor ökning av antalet personer som ägnar sig åt ensådan yrkesmässig verksamhet. Sedan får vierkänna att de var och en för sig har förutsättningarsom inte är de vi skulle önska.Men om man ser på den samlade insats som manfrån skattebetalarnas, medborgarnas ochsamfällighetens sida gör på konstområdet är det enväsentlig ökning av insatsen och uppmärksamhetenjämfört med utgångspunkten.År 1988 konkretiserade socialdemokratin ivalrörelsen sina ambitioner på kulturområdet i enutfästelse som omfattade två led: trehundra friskamiljoner på vissa angivna områden,av vilka utbyggnaden av kulturens verksamheter ihela landet var ett och insatser för deyrkesverksamma konstnärerna var ett annat. Om viser till beloppen -- och detta är viktigt -- kan vikonstatera att det harsatsats väsentligt mera. Om man räknar fram vadden budgetproposition som har lagts framinnebär, har i realförstärkning, i fast penningvärde,en ökning av kulturanslagen med 376 milj.kr. skett.Det är de pengar som har gått ut. Men de har integått till de områden på vilka densocialdemokratiska regeringen gick ut ochförutsatte att ökningarna skulle ske. Det innebäratt det är obetaget att göra andrafördelningar. har delvis gjort detta, menman har därvid förbrukat de medel som vi i vårtreårsplanering hade förutsatt för denna insats.