prot · GF0912 · 1991-10-17 00:00:00 — a. frågor samtutvidgad personkrets samt, rätten tillrehabilitering, flyttning, kontaktperson ochpersonlig assistent.Också inom barnomsorgen måste mycket hända.Visst har det börjat blåsaförnyelsevindar. Olika former av delegeratbudgetansvar har fört utvecklingen framåt inomden kommunala barnomsorgen.Föräldrakooperativen växer som svampar urjorden och erbjuder alternativ för familjerna ochinspirerande konkurrens för de offentligaalternativen.Även andra möjligheter har öppnats. är detdags att riva alla hinder, och därför kommerregeringen att lägga fram en propositionsom öppnar för ytterligare alternativ inombarnomsorgen.Vad gäller våra socialförsäkringssystem så ärmissförhållandena uppenbara. Svenskaarbetsmiljöer är sannolikt bland världens bästa,men vi har flest anmälda arbetsskador i världen.Svenska folket tillhör ett av världens friskaste folk,som sjukskrivningarna är många. Detleder till flera slutsatser. Naturligtvis finns detfortfarande åtskilliga arbetsplatser där miljön förde anställda behöver förbättras. De gäller för övrigtinte minst inom själva vårdsektorn. Förbättradarbetsmiljö åstadkoms bl. a. genom att låtaarbetsgivarna få ekonomiskt intresse av att deanställda är så friska som möjligt. Detåstadkommer vi med hjälp av s. k.arbetsgivarperioder i sjukförsäkringen, vilka ochsom nu införs fr. o. m. den 1 januari.Genom att utforma arbetsskadeförsäkringen ochreglerna för förtidspensioner så att manuppmuntrar till rehabilitering hoppas regeringenkunna bryta den utveckling som vi ser påmånga håll. är det omkring 50 000personer som förtidspensioneras. Att gemänniskor som skadats en rejäl möjlighet attrehabiliteras är ett ytterst viktigt socialt mål i sig.Det vore en angelägen åtgärd även om den skullekosta en hel del pengar. Är det emellertid så, att enökad rehabilitering i själva verket leder till radikaltminskade kostnader, är det förstås ingen nackdelatt på det här området få det både bättre ochbilligare.Jag vill i det här sammanhanget poängtera att viinte kommer att kunna nå alla mål bara genomavregleringar, konkurrens, valfrihet, sundareekonomiska incitament och nya reformer. Deträcker inte med insikter i problemen, högaambitioner och goda idéer, även om det ärvärdefullt. Här kommer också att krävasmer resurser. Dessa resurser kan vi inte få utanekonomisk tillväxt.Jag noterade med en viss förvåning attoppositionens främste talesman på det härområdet, , i debatten verkade tala omett som vi andra inte ser, ett utannågra som helst ekonomiska problem. Det somvisades mycket tydligt i den ekonomiskpolitiskadebatten i går var att socialdemokraterna nu harlämnat efter sig ett med betydandeekonomiska problem. Det är den verklighet som viandra tvingas leva i, även om skullevilja avstå för egen del.Ett av de viktigaste målen för regeringenssocialpolitik är att medverka i ansträngningarna iatt ge en ny start. Det kommer att krävasbesparingar, inte minst påsocialförsäkringsområdet. Men det är den endamöjligheten om vi skall kunna förverkliga deönskade reformer som inte kan genomföras utanmer resurser.När det gäller socialförsäkringsområdet har redanpensionsfrågan nämnts av i dagensdebatt. Han undrade om uttalandet iregeringsförklaringen, att vi söker brettsamförstånd i pensionsfrågan, var något slags roppå hjälp. Mitt svar är nej; det är inte ett rop påhjälp. Däremot är det en mycket allvarligt menaduppfattning hos regeringen att pensionsfrågan pågrund av dess långsiktighet och stora betydelse --inte bara för människors välfärd utan också förkapitalbildning, sparande, arbetsvilja etc. -- är såviktig att man bör försöka få ett så brettsamförstånd som möjligt. Det är vår intention. Vifår väl se om den möts av ett motsvarande intressefrån oppositionens sida. Det är min bestämdaförhoppning att så blir fallet.Även om den här regeringen hoppas och avser attsitta några mandatperioder ochkanske en bit in på nästa sekel, utgår vi ändå ifrånatt det, innan jag och andra pensioneras enligtvanliga pensionsregler, väl blir ett eller annatmaktskifte i . Det är därför viktigt att fåfasta regler för pensionssystemet. I det härsammanhanget vill jag slå fast vad som ärvälfärdsstatens huvudsakliga uppgift. Enkeltsammanfattat handlar det om att tillgodosemedborgarnas behov av trygghet, trygghet vidolyckor, vid plötsliga katastrofer eller vid smygandesvaghet på grund av ålderdom eller vad vi iblandkallar för grå sjukdom. En verklig trygghet når viendast genom en välfärdspolitik, som syftar till attdet tillhandahålls vård och omsorg och att det finnsen standardtrygghet vid sjukdom, arbetslöshet ochålderdom. Att denna standardtrygghet måsteförenas med självrisker av olika slag och attsystemen måste utformas så att de inte hindrar denekonomiska tillväxten, som är förutsättningen förvälståndet och därmed för välfärden, är enligt minmening uppenbart. Att få kombinera denambitionen med en valfrihetsrevolution hör till1990-talets största politiska utmaningar.Anf. 71 () replik:Herr talman! Vi har med stor uppmärksamhet lästregeringsdeklarationen, för att försöka få reda påvad regeringen vill i det för medborgarna absolutcentrala område som välfärden i vid bemärkelseutgör. Det visar sig att det inte går att få reda pånågonting, inte vad ni konkret har för mål på olikaområden, inte hur ni skall betala det ni vill göra ochinte vad ni egentligen menar. Det visar sig också attden här delen av regeringsförklaringen i ovanligthög grad präglas av att varje parti har fått föra in enhjärtefråga utan att ge konkreta besked om hur ochnär den skall uppföljas.Ni har ställt ut löften om vårdnadsbidrag, fritt valdhusläkare, fler ålderdomshem, eget rum, ökathandikappstöd och en rad andra saker, utan att pånågon punkt tala om hur de skall betalas. Däremottalar ni om att ni skall sänka skatterna för andra änmedborgarna -- det skall betalas. Ni skall ta utkarensdagar, ni skall ta bort reduktionen förfackföreningsavgiften, ni skall ta bortungdomsbostadsstödet och ni skall spara 15miljarder kronor. Inte på någon punkt redovisar nihur det skall betalas. försökte påklassiskt sätt komma ur den fällan genom attbeskylla oss för att inte redovisa hur vi skall betalavälfärden.Vårt svar är mycket enkelt och har givits vid mångatillfällen, men jag upprepar det än en gång. Vi ärinte beredda att lova stora skattesänkningar -- allraminst till de grupper som ni vill gynna -- så längesom det finns stora sociala behov för barn ochbarnfamiljer, för de gamla och sjuka och för dehandikappade.Här går skiljelinjen glasklart mellan oss och denborgerliga regering som representerar.Just och visar ovanligttydligt hur det går med sjukvården, med skolan,med barnomsorgen och med omvårdnaden avsvaga människor i behov av solidaritet, ommajoriteten består av borgerliga partier som t.o.m.sänker skatterna när de skulle behöva höjas för skall klara dessa behov.Anf. 72 () replik:Herr talman! talar om monopol, ochdet brukar borgerliga politiker gärna och ofta göra.Men jag skulle gärna vilja ha några synpunkter pådetta. Det finns faktiskt monopolliknande företagockså i den privata sektorn. Vi har ett aktuellt fall,som i och för gäller sig ett halvstatligt företag somheter och som planerar att ta överstora delar av den svenska äldreomsorgen. Detskulle vara intressant att få veta om Bo Könbergtycker att det ligger någon fara i att stora privataeller halvt privata och halvt privata koncerner taröver stora delar av det som tidigare skötts inomramen för den offentliga sektorn.Jag har ett annat exempel somkommunalpolitiker i . Jag motioneradeen gång om att stadsdelsnämnderna och de lokalaförvaltningarna skulle ha rätt att köpa sina böckerfrån de lokala bokhandlarna i stadsdelen. Läget varnämligen att stadens tre stora bokhandlare bildadeen kartell, för övrigt med ganska storaförsänkningar inom parti. Men mittförslag avslogs. De stora kommunala uppköpen avläromedel skulle fördelas via skoladministrationencentralt. Det var inte tillåtet att gå ut till de lokalabokhandlarna.Sedan talade naturligtvis även omplanhushållning. Det är lika luddigt när han talarom det som när alla andra talar om det. Kan BoKönberg t.ex. tänka sig att ge personalen på ettsjukhus rätt att rösta fram sin egen ledning? Är deti linje med den uppbrytning av den svenskaplanhushållningen som vill ha?Till sist vill jag fråga om pensionerna.Om ni nu vill överlägga med de andra partierna ompensionerna, måste ni ju ha något slags idé om vadförhandlingarna skall handla om. Den linje som BoKönberg företräder i t.ex. artikeln tillsammans medAnne går helt på tvärs mot dencenterpartistiska profilen. Jag tror att det är påsamma sätt med kds. Ni vill vidga klyftorna, vilketdrabbar framför allt kvinnliga pensionärer.Centerpartiets förslag ligger mycket i linje med vårtförslag. Något slags utgångspunkt måste ni väl ändåha för dessa samtal? Är det linje somgäller eller är det den moderata och folkpartistiskalinjen som gäller när ni går in i dessa förhandlingar?Anf. 73 Statsrådet ()replik:Herr talman! Jag hade kanske inte så oerhört storaförhoppningar om att efter sittinledningsanförande ens i en given replikomgångskulle ta upp det som var min huvudinvändning mothennes resonemang. Min huvudinvändning gälldenämligen inte så mycket välfärdspolitiken, att detär bra med valfrihet och det andra som BirgittaDahl tog upp. Hon resonerade som om det intefanns några ekonomiska problem i . Detnärmaste hon har kommit den frågeställning som ärden dominerande för och tyvärrkommer att vara det ärangreppen på de skattesänkningar som vi föreslår.Vårt syfte med dessa skattesänkningar är inte varitatt hjälpa människor som är rika därför att vi tyckerdet är bra med stora inkomstskillnader. Vi tror attvi inte kan komma ur den ekonomiska stagnationsom befinner sig i utan att ta bort skatten påexempelvis arbetande kapital inom småföretagen.Om detta finns ingen som helst skymt av insikt hosBirgitta , utan socialförsäkringar, pensioneroch sjukvård lever sitt liv helt vid sidan om utannågot beroende av vilket samhälle det handlar om.Birgitta klagar över attregeringsdeklarationen inte är tillräckligt tydlig.Hon vill ha besked på några punkter. Mitt svar äratt hon kommer att få besked på många punkterinom . Det kanske inte är helt orimligtatt den nya regeringen får någon månad på sig föratt gå igenom det ekonomiska läge som vi befinneross i och för att hantera de akuta kriser som dykerupp, t.ex. bankkriserna, för att sedan presenterareformtankar inför . Det kommer vi alltsåatt göra.Birgitta klagade över att finansieringen av endel reformer inte har angetts iregeringsförklaringen. Jag kan bara konstatera attnågra av dem närmast är av den arten att de intekostar pengar utan t.o.m. spar pengar. Jag har också uppfattatatt det har blivit en betydande enighet överpartigränserna om detta som för ett antal år sedanvar kontroversiellt.Jag har tidigare inte haft förmånen att diskuteramed . Det är därför mycket begärtatt han skall känna till min inställning imonopolfrågan. Men den är mycket enkel. Jag äremot monopol. Det gäller även om de är privata.Det är inte någon ny insikt för liberaler, utan denhar funnits åtminstone sedan dagar.Vi kan därför fortsätta att föra den diskussionenutan att jag kan ge mig in påbokhandelsfrågorna i . Jag ber om ursäkt,men mitt kunnande räcker inte till för att klara denfrågan.Till sist frågade om vårautgångspunkter för pensionssamtalen. Regeringenkommer naturligtvis att redovisa dem i sambandmed samtalen. Under de närmaste veckornakommer vi att få in remissvaren med anledning avden stora pensionsberedningen. När vi har gåttigenom remissvaren skall bl.a. de tas till bas fördessa samtal. Men avsikten med samtalen är attskapa ändrade regler i vissa avseenden som gör attpensionssystemet blir mer robust och tryggt. Exaktvad samtalen kommer att innehålla kan de olikapartierna förstås ha olika uppfattningar om. Jag hari olika sammanhang, bl.a. som representant förfolkpartiet liberalerna i pensionsberedningen,redovisat vad jag tycker. Vi har också skrivit en deloffentliga artiklar. Men regeringens samladeuppfattning kommer naturligtvis att redovisas vidöverläggningarna, som jag hoppas skall leda framtill att vi kan presentera förslag till förändringar ipensionssystemet som kan träda i kraft inför 1993.Anf. 74 () replik:Herr talman! När parterna i den tilltänktaregeringen satt och förhandlade under ett parveckor var det med det uttalade syftet att reda utolika synpunkter och komma överens om någotsom man kunde regera utifrån. Det dröjde inte merän någon dag förrän det stod klart att man inte allshade kommit fram till något som man kunde regerautifrån, utan bara något som man till nöds kundebilda regering utifrån.Sedan startade den offentliga förhandlingen mellanolika ministrar och partier i regeringen. Dådeklarerade man de skilda ståndpunkterna i olikafrågor som ett spel, förstår jag, i pågående inreförhandlingar och budgetförhandlingar.Ett sådant besked som var mycket välkommet föross gav . Men jagkan tänka mig att de andra tre regeringspartiernagrinade mycket illa. Det gällde löftet från hans sidaatt ett vårdnadsbidrag inte skulle få bekostas medpengar från barnomsorgen. Men hur är detegentligen inom regeringen i denna fråga? Jag ärövertygad om att man inom regeringen inte äröverens på den punkten och på en rad andrapunkter. Det går inte ihop om man först har ettsparkrav på 15 miljarder, ospecificerat hur det skallklaras. Sedan har man ett tiotal löften om reformer,ospecificerat hur de skall betalas. Vid sidan av detfinns det dessutom löften om att ta bort socialaförmåner på en rad områden som är centrala förmänniskors trygghet och välfärd. Jag tänkeråterigen på t.ex. karensdagarna och vad vi är räddaför att ni tänker göra med pensionssystemet. Vikommer naturligtvis att ställa upp i diskussioner ompensionsfrågan. Men tro inte att vi kommer att varaberedda att ändra pensionssystemetsgrundläggande karaktär, som är av så unikbetydelse för människors trygghet och välfärd ochför rättvisan i det här landet.Sedan vill jag säga att vi är djupt oroade över vadsom verkar vara en avsikt, om än inte klart uttalad,att ersätta den generella välfärdspolitiken med engrundtrygghet på låg nivå för flertalet och engräddfil med särskilda förmåner -- bättre skolor,bättre sjukhus -- för dem som kan betala, tala försig eller har någon som talar för sig. I så fall skulle nistarta en nedmontering av det välfärdssystem, detfolkhem, som vi i stället vill utveckla.Anf. 75 (nyd) replik:Herr talman! tal om att han är emotprivata monopol är välkommet. Men jag undrarnågot varför det stod så litet om den saken iregeringsförklaringen. Och ännu intressantareskulle det vara att få litet mer konkreta besked omvad och regeringen planerar att göra föratt bryta den privata maktkoncentrationbeträffande svenskt näringsliv som faktiskt harförstärkts ytterligare under 80-talet.Det finns en del konkreta exempel att nämna. Jagtänker då på bl.a. . Om jag förstår sakenrätt planerar ni att sälja ut den statliga andelen iProcordia. Då kommer kanske eller någotannat större svenskt företag att äga alltihop. Menkommer det då att vara tillåtet för ett så här stort,så här gigantiskt, multinationellt företag att ta överen stor del av äldreomsorgen här i ? Det äralltså en konkret fråga.Sedan något om begreppet robust pensionssystem.Ja, det här låter just robust. Men vad dettaegentligen betyder är mycket svårt att veta.Eftersom inte bemöter minbeskrivning av hans och artikel samtav de förslag som föreligger från ochmoderaterna i pensionsfrågan förutsätter jag att viär överens om denna min beskrivning. Era förslaginnebär alltså att skillnaderna mellan olikapensionärer förstärks ytterligare. Pensionärer medlåg eller ingen ATP -- det rör sig om ungefär400 000 kvinnor -- kommer att få det ännu sämremed den politik som ni vill driva i pensionsfrågan.Anf. 76 Statsrådet ()replik:Herr talman! Bara en gång till upprepar jag vad jagredan har sagt två gånger, nämligen att BirgittaDahl totalt undviker att diskutera den miljö i vilkenvi utformar välfärds- och välståndspolitiken. Detgör att de delarna av diskussionen lätt blir någotartificiella -- eller eteriska, i den meningen att dethela utspelas i någon form av lufttomt rum skilt frånden verklighet som vi andra befinner oss i. Jag lovaralltså att inte upprepa detta i dagensdebatt.Det är så, att ni har lämnat efter er ett land iekonomisk stagnation. Och det är så, att vi i slutetav förmodligen inte kommer att ha meraatt dela på än vi hade . Svensk ekonomistår stilla . Vi har inte mer avresurser för privat konsumtion och vi har inte merav resurser för sjukvård eller pensioner änvi hade . Var och en förstår, utom densom skall försvara det nioåriga socialdemokratiskafögderiet, att detta inte håller. Det är ju inte baraså, att vi har en stagnation, utan vi har ocksålöpande kriser runt omkring i svenskt näringslivmed arbetslöshetssiffror som vi inte har sett sedan30-talet enligt AMS och med bankkriser vars like viknappast har sett i vårt land över huvud taget.Birgitta känner oro. Vi skall återkomma tillden här frågan och presentera våra förslag. Jag harju talat om ungefär när vi kommer att göra det.Johan vill gärna diskutera detta medprivata monopol av olika slag i näringslivet. Jag harfått för mig, men jag är ju nybörjare i dettasammanhang, att den debatt som vi har haft rördevälfärdspolitiken och frågor som gäller det socialafältet t.ex. Jag skall gärna i annat sammanhang, omJohan vill diskutera just dessa frågor medmig, återkomma till dessa saker. Jag kan bara pekapå exempelvis det program som ochfolkpartiet liberalerna lade fram , där,förstås, också frågan om privata monopol tas upp.Det som är viktigare i debatten här är kanskefrågan om pensionssystemets robusthet. JohanLönnroth ironiserade något över detta uttryck, ochdet kan man förstås göra. Jag tror att det är enekonomterm. kan nog bättre änjag gissa vad det handlar om. Vad som avses medbegreppet, och vad som avsågs med det ipensionsberedningen, är förstås att vi skall ha etttryggt pensionssystem, som gör att vi i framtidenkan vara säkra på att pensionärerna får sinapensioner. Pensionsberedningen var enig i sinbedömning av det svenska ATP-systemet så till vidaatt detta inte klarar sig om vi inte kanupprätthålla en tillväxt om i storleksordningen ettpar procent per år.Man kan önska sig hur mycket som helst och hållahur vackra tal som helst. Men får vi inte en tillväxt inämnda storleksordning kommer pensionssystemetatt urholkas -- vare sig vi vill det eller inte och varesig FN, eller någon oljeshejk ser tillatt det svenska pensionssystemet fungerar genomgåvor till oss eller ej. Det är bara vi själva som kanåstadkomma något här. Detta är ett av syftena medde överläggningar som vi kommer att inbjuda till.Andre vice talmannen anmälde att anhållit om att till protokolletfå antecknat att de inte ägde rätt till ytterligarerepliker.Anf. 77 ():Herr talman! En av de allra viktigaste uppgifternaunder är att avreglera den i dagmonopoliserade sociala tjänstesektorn. Vad vi villgöra är att med utgångspunkt i system medgemensam finansiering låta pengarna i storutsträckning följa de val som den enskilde träffar.Därmed kombineras marknadens fördelar med detgemensamma ansvarets rättvisa.Familjer är olika och har varierande behov ochönskemål. Många föräldrar har ensamma ansvaretför barnens försörjning och fostran.Familjepolitiken måste därför utformas så, att denpassar alla familjer och det blir möjligt för dem attta sitt ansvar på det för just dem bästa sättet i olikasituationer. Det offentliga stödet till barnomsorgenskall därför följa barnet, oberoende av vilkenbarnomsorg föräldrarna väljer. Den nyaregeringens självklara uppgift är att avveckla densocialdemokratiska politikerstyrningen avfamiljerna. Familjerna måste äntligenmyndigförklaras.Allt är inte välbeställt inom svensk sjukvård. Detfinns många goda sidor. Jag tänker då på områdendär vi har uppgiften att värna och vidareutveckladessa sidor. Men vi har också skyldighet att rätta tilldär det har gått snett. Många rapporter berättar attsvårt sjuka inte får vård . Det händer t.o.m. attpatienter dör medan de köar för vård. Valfrihetenär t.ex. inom äldrevården mycket begränsad.Vårdideologier styr i stället för människors behovoch önskemål.Operationsköerna och det stora antalet medicinsktfärdigbehandlade åldringar som ligger kvar påakutsjukhus därför att de inte har någonannanstans att ta vägen är några av de störstaproblemen.Man tvingas använda de dyrasteslutenvårdsplatserna som hotell, därför att det intefinns ålderdomshem, sjukhem och liknandeomsorger i tillräcklig omfattning. Dessaförhållanden är inte bra för de gamla. Det blirextremt dyrt, och härigenom blockeras dessutomen mängd operationer. Alla märker och oroas avbristen på institutioner, och det gäller då allt frånservicehus och ålderdomshem till sjukhem ochsjukhus. Så här har det blivit som en följd av densocialdemokratiska modeflugan att ''rivainstitutionerna''.Nedläggningen av ålderdomshem, sjukhem ochandra omsorgsinstitutioner måste upphöra, ochresurser måste användas för att få bort köer ochpatienter i korridorer samt för att åstadkommautskrivningar i rätt tid.Vi måste känna ett ansvar för dem som hardrabbats av sjukdom och för dem som vårdas ilivets slutskede. Vi måste bry oss om. Vårgrundläggande tanke, med utgångspunkt i våravärderingar beträffande livskvalitet, är att ävensvårt sjuka, dementa och handikappade skall fåbehålla sitt värde som människor och även ett egethem inom äldrevården -- också sedan man flyttat institution -- så långt detta är ekonomiskt ochpraktiskt möjligt!Det är angeläget att hälso- och sjukvården anpassasbättre till behoven hos dem som drabbas av endemenssjukdom. Resurserna för forskning är klartotillräckliga, och mycket återstår innan forskningenhar de möjligheter som sjukdomarnas omfattningoch svårighetsgrad kräver. I förhållande till annanmedicinsk forskning är detta område åsidosatt.Vården av dementa måste bli mer differentierad.De demenssjuka måste kunnabo kvar och vårdas i sitt eget hem. Detta förutsätteren god samplanering av den vård som ges av denegna familjen och av andra vårdgivare.Alternativen måste bli fler, och möjligheterna tillexempelvis dagvård och gruppboende skall öka.Vi moderater har därför efterlyststimulansbidrag för gruppboende -- och såsmåningom fick vi också gehör för detta krav här iriksdagen. Det är angeläget att kommuner ochlandsting får möjlighet att utveckla sådana formeravpassade efter lokala förhållanden. Det regelverksom bl.a. bostadslåneförordningen ställer upp ochsom låser fast bostädernas utformning ochgruppernas storlek återstår dock att avveckla. Härmåste regeringen ta nya initiativ för att göra detlättare för kommunerna att leva upp till sittansvarstagande!Slutsatsen, herr talman, är uppenbar: Det behövsverkligen ett nytänkande inom vård och omsorg föratt den enskildes vilja skall kunna sättas i centrumoch för att vård skall kunna garanteras . Därförär förändringar nödvändiga.Herr talman! Mycket snart kommer vi att seförändringar också på ett annat område. I regeringsförklaringen gjorderegeringen klart att en alkoholpolitisk kommissionskall tillsättas. Det är bra under förutsättning attdenna kombineras med vad regeringen samtidigtutlovade, nämligen att man skall titta över och tabort onödigt krångel och byråkrati. Det kan t.ex.gälla mattvång och tidsbegränsningar. Vimoderater förutsätter att regeringen snaraståterkommer till med ett förslag i enlighetmed regeringsdeklarationen, så att vi även på dettaområde en gång för alla kan myndigförklara vuxnamänniskor.Anf. 78 ():Herr talman! Jag avser att i detta anförandebegränsa mig till en enda delfråga inomfamiljepolitiken. Att jag gör det beror på att denfrågan är så utomordentligt typisk för densocialdemokratiska synen på välfärdspolitiken.Med en drucken papegojas envishet har jag här,sedan jag kom in i och förövrigt även , drivit frågan omdagbarnvårdares rätt till barnomsorg för sina egnabarn, dvs.