prot · GF0944 · 1991-12-12 00:00:00 — Detta är en lagstiftning som är full avundantag och som inte ger en regel för handlarna.Jag anser inte att det är utanhandeln och konsumenten som skall bestämma.Jag som konsument i min butik kan kräva attdet finns prismärkning utan att det införs enlag om detta.Anf. 157 () replik:Herr talman! Som jag sade har det visat sigatt vi behöver lagar och regler för att handelnskall foga sig i konsumenternas . Vi anseratt måste få en stor roll när detgäller att dra upp riktlinjer och utfärdaföreskrifter för hur förhållandena mellankonsumenterna och handeln skall vara. Närkonkurrensen och samarbetet fungerar brakan man ju slopa alla lagar. Men vi är ännu intedär, . Jag tycker att den verkligakontrollen av att detta tillämpas ordentligt skallske utifrån konsumenternas intressen. Genomdenna lag vet konsumenterna precis vad de kankräva av handeln. Konsumenterna vill ha enordentlig prismärkning. Och kan de gå tillsin butik och säga att det är lag på detta ochatt detta är vad de vill ha. Då får butikenfaktiskt rätta sig därefter. Jag tycker precissom att detta är mycket bra.Tredje vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat atthon inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 158 PER STENMARCK (m) replikHerr talman! säger att det ärkonsumenterna som skall avgöra. Ja visst, detär precis det som vi från de borgerligapartiernas sida också har sagt. Menlåt då handeln själv få avgöra om den villanvända sig av detta konkurrensmedel. Då fården enskilde, som skall gå till butikerna ochgöra sina inköp, själv avgöra var han eller honvill göra det.Om vi nu lagstiftar om att livsmedelsbutikerna,inte alla, men de allra flesta, skall haprislappar på en mycket stor del av sina varor,vad skall vi då lagstifta om härnäst? Skall vifatta beslut även om andra konkurrensmedel?Det är enkelt. Skall vi lagstifta omöppettiderna nästa gång eller om denservicegrad som butikerna skall hålla? För varjegång tar vi bort ett konkurrensmedel, dvs. enmöjlighet för butikerna att bli effektivare ochbättre och för konsumenterna att välja.Nu kommer jag in på ett av de viktigaste skälentill att vi inte skall ha någon lagstiftning pådetta område, och det är att vi härigenom låseross vid ett gammalt prismärkningssystem.Därmed finns risken att nya tekniska lösningarmotarbetas, och sådana är faktiskt -- det vet viju -- på väg. Om vi förbjuder de här systemen,låser vi oss med lagens hjälp fast vid något som ärföråldrat.Det vore ett synnerligen olyckligt beslut. Hurvill socialdemokraterna göra för att undvika attdet blir som jag här har redogjort för?Anf. 159 () replik:Herr talman! Jag tror inte att det finns fog förnågon ängslan över de tekniska lösningarna här.Inom handeln ängslas man alltså över att detinte blir möjligt att tillvarata derationaliseringsvinster som den nya teknikenmed datakassor innebär. Det behövs ju enprislapp på varorna.Själv tror jag att datakassorna har en annanfunktion -- jag bortser då från det här medprismärkningen. Datakassorna är faktiskt enhjälp för handeln när det gäller planeringenav inköp. Det blir en rationalisering pålagerhållningssidan. Jag tror inte att vi har fåttdatakassemärkningen bara för attkonsumenterna skall få en prisupplysning. Detskulle nog kunna ordnas på ett annat sätt.Det handlar i stället om att vi får en ny teknik,och denna kan utvecklas. Det finns enordentlig redogörelse både i den propositionsom vi behandlade och i det betänkandesom vi behandlar. Det sägs nämligen atttekniken inte skall bromsas. Den kan i ställetutvecklas. När konsumenterna kan vara meraförutseende och när de i efterhand kan summerasamt när det tydligt anges i affären vad en varakostar är vi nöjda -- ja, då har vi uppnått vad vieftersträvat.Anf. 160 PER STENMARCK (m)replik:Herr talman! säger att teknikenskall utvecklas. Det är bra. Men då får vi intebinda oss vid något som är gammalt.Socialdemokraterna säger sig eftersträva sänktapriser. Men det förslag som ni nu är bereddaatt säga ja till går på ett helt avgörande sätt motdenna strävan. Vi kan väl vara överens om attpriserna därmed höjs för i stort sett varendavara som skall prismärkas. Det handlar omåtskilliga hundratals miljoner i kostnader varjeår. Det är den totala effekten. ochalla andra vet att alla konsumener får vara medoch betala detta.Är det fullkomligt ointressant försocialdemokraterna att en samlad kår avlivsmedelshandlare motsätter sig den aktuellalagstiftningen? De vet ju att de därmed intekan erbjuda kunderna det bästa -- vilket deannars skulle kunna göra.Allra sist vill jag tala om att vi på vår expeditionför bara någon timme sedan fick ett telefonsamtalinnehållande en uppmaning till oss politikerfrån ett antal handelsanställda kvinnor.Uppmaningen löd: Prya gärna och gåomkring med tunga märkningspistoler! Detsliter på armar och axlar och gör att de kvinnorsom sysslar med detta får värk. Arbetet i kassoroch butiker är tungt nog ändå.Vad rekommenderar dessakvinnor att göra?Anf.161 () replik:Herr talman! Jag rekommenderar dem attföreslå sin handlare att införa den nya teknik somstår till buds och som skulle underlätta arbetet.Dessutom skulle prisinformationen bli bättre.Jag tror faktiskt att man, om viljan finns, kanåstadkomma en något bättre arbetsmiljö pådet här området.Några ord om det här med en samlad kårs krav.Ja, det finns en annan samlad kår som harkrav. Jag tänker då på de konsumenter,handikapporganisationer och pensionärer somhar krävt en bättre prismärkning.Utskottet har uppvaktats av representanter förhandeln och för . Handelnsargument var välbekanta, för de harförekommit i fackpressen -- t.ex. itidskrifterna debatt. De argumenten var redan dåkända för oss. Däremot tror jag att vi iutskottet, och det gäller alla partier, tog till ossden information som vi vid den aktuellahearingen fick från de synskadade. Deberättade att de måste gå omkring med ettförstoringsglas, som de måste hålla frånen hyllkant för att kunna se vad som sägs ihyllkantsmärkningen. I bästa fall kan de sevad som är angivet. Men det förutsätter att detär en ljus etikett med svarta siffror.Jag tror således att det här mera rör sig om ettmänskligt problem. Det handlar alltså inte i förstahand om ett problem för handeln.Sedan till frågan om priserna. Som jag tidigarehar sagt accepterar jag inte en diskussion omkostnaderna för prismärkningen så länge detinte förs någon diskussion om extraprisernaoch om kostnaderna för dessa. Om det nukostar per hundralapp att prismärkaenligt den aktuella lagen skall det jämföras medkostnaderna för extraprismärkningen -- som juomfattar större delen av varusortimentet -- ochsom uppgår till 90--per hundralapp.Det förekommer en mängdextrapriskampanjer, och dessa kan, såvitt jagförstår, vara ganska otrevliga. Det kan man juläsa om i tidningarna. Just i dessa tider dåjulhandeln har börjat kan man se exempel pådetta. Det är alltså inte alltid sommarknadsföringslagens intentioner följs.Om vi kunde slippa dessa extrapriskampanjeroch om vi dessutom kunde införa den nyatekniken för att därmed möjliggöra det somsägs i den ursprungliga propositionen, tror jag attvi skulle komma en bra bit på vägen.Efter alla turer i debatten kan vi somkonsumenter fråga: Är handeln till för att ge osskonsumenter service, eller är konsumenternatill för att ge handeln största möjliga vinst?Tredje vice talmannen anmälde att PerStenmarck anhållit att till protokollet fåantecknat att han inte ägde rätt till ytterligarereplik.Anf. 162 ()replik:Herr talman! Det är uppenbart att det är svårtatt vara både konsekvent och logisk i den härdebatten. säger att en bättreprismärkning eftersträvas. Men hon sägerockså att ingenting skall förändras utan att alltskall vara som det är i dag.Ett annat argument som anförs är attextraprismärkningen är mycket dyr. Därför kanman lika gärna ha den här aktuella märkningen.Men det tycker jag är ett märkligt resonemang.Vidare sägs det att konsumenterna vill attsystemet med prislappar skall vara kvar. Ja, ingenhar sagt något annat. Vad vi reservanter vill haär en vidareutveckling här, så att vi får ett bättresystem. Det gäller att inte hålla fast vid detgamla systemet.Vad det egentligen handlar om är att vi har olikagrundfilosofi. Staten skall inte detaljregleramärkningen. I stället får det här bli en naturligdel av butikens information till kunderna. Vitror att marknaden kan ta ett ansvar ochåstadkomma en utveckling på den här sidan.Frågan är faktiskt om det finns ett stöd här ikammaren för kravet på minskat krångel ochminskad byråkrati. En bra prismärkning kan vifå om vi låter utvecklingen gå vidare och omvi tar vara på den nya utvecklingen i stället föratt låsa oss enbart vid det som gäller i dag.Anf. 163 () replik:Herr talman! Den här debatten blir lång. Jagvill dock säga att jag inte tycker att det är ettkrångligt system att ha en prislapp på en vara.När jag går och handlar kan jag ju se vad enviss vara kostar. Jag behöver inte ha en pennamed mig för att skriva vilket pris som anges vid enpristerminal eller på en hyllkantsmärkning.Systemet måste bli bättre för kunden. Jaghåller med om att det går attutveckla det här systemet. Vi behöver alltsåinte behålla det gamla. Något måste alltsågöras. Men det måste då finnas ett samarbetemellan konsumentorganisationerna -- som får takonsumentverket till hjälp -- och handelnsrepresentanter.Branschorganisationerna har ett väldigt stortansvar. De skall se till att de butiker som deansvarar för verkligen har en ordentligprismärkning. Jag vet att viljan finns hosbranschorganisationerna, som dock inte alltidklarar av att föra ut information om sinaintentioner. Här behövs det ettpåtryckningsmedel. Det gäller alltså att fåbranschorganisationerna att ta sitt fulla ansvar,så att konsumenterna får vad de önskar.Handeln är ju till för att erbjudakonsumenterna varor och för att gekonsumenterna prisupplysningar. Dessutomskall handeln vara en serviceinrättning.Anf. 164 ()replik:Herr talman! Jag skulle vilja ställa ett par frågortill . Intresseorganisationer,fack och även den förra regeringen har ju avgettsignaler till handelsledet om att dessa skall sänkakostnaderna, därför att det är viktigt attlivsmedlen är billiga, dvs. att kostnadernamarginellt blir lägre.Det här uppfattas, det vet vi, som en fråga somi hög grad handlar om arbetsmiljön för depersoner som manuellt skall sköta de härsakerna. Mina frågor är således:Var står ni socialdemokrater i de här frågorna ? Har ni ändrat ståndpunkt, eller är det någotannat som är orsaken till ert ologiska agerande?Jag tänker på ert tidigare agerande.Anf. 165 () replik:Herr talman! Jo, vi ställer helt och fullt upp påkraven på lägre priser, framför alltbeträffande maten. Mat är ju något som allabehöver. Men vi tror också att prisuppgifternagör det möjligt att planera inköpen.Konsumenterna skall slippa extrapriserna, somgör att hushållens inköp styrs av handeln. Vitycker att det inte får vara så. Konsumentenskall i stället utifrån en ordentligprisinformation kunna planera sina inköp ochdärmed sin hushållsbudget. För att detta skallvara möjligt måste det finnas en ordentligprisinformation. Alla intresseorganisationerhåller med oss på den punkten.Tredje vice talmannen anmälde att HolgerGustafsson anhållit att till protokollet fåantecknat att han inte ägde rätt till ytterligarereplik.Anf. 166 ():Herr talman! Vad handlarprisinformationslagen egentligen om? I korthetkan man som svar på den frågan säga att det härhandlar om prislapparnas vara eller inte vara.Litet mera korrekt uttryckt innebär den lag somvi fattade beslut om -- då det fanns enmajoritet för här aktuella förslag -- att uppgiftom pris i regel skall lämnas när ensnäringsidkare marknadsför bestämda varor ochtjänster. Den saken har inte nämnts i debatten.Det handlar alltså inte bara om prislappar påvaror utan också om tjänster. Jag skallåterkomma till detta litet senare.Bortsett från vissa undantagsfall skall prisetanges på varan eller i dess omedelbara närhet. Förde självbetjäningsbutiker uppe i somUlla Orring har litet problem med, som föralla självbetjäningsbutiker med dagligvaror, ärhuvudregeln att själva varan skall prismärkas.På en del punkter är lagen en kodifiering avgällande praxis, på andra punkter innebär den attfrågor lagregleras där en fast praxis saknats.Vi i ansåg och vi anserfortfarande att en prisinformationslag behövs.Det har gjorts många försök till frivilligaöverenskommelser mellan dagligvaruhandelnoch konsumentföreträdare. Antingen harförsöken till överenskommelse slutat med atthandeln har struntat i dem eller ensidigt sagtupp dem. Detta är ingen ny fråga, som en del villantyda, då de hänvisar till att man påfrivillighetens väg skall komma överens om detta.Det är mångåriga problem som ligger bakom.De som har fått sitta emellan därför att man intehar kunnat träffa överenskommelser som harhållit är konsumenterna. Därför är kravet på enprisinformationslag ett konsumentkrav, ochbeslutet var en seger för konsumenterna.Prisinformationslagen tillkom inte i enhandvändning. Den föregicks av ettomständligt utredningsarbete. delbetänkande (SOU1990:108) angavs i allt väsentligt argumentenför en prisinformationslag.Så kom remissbehandlingen. I samband medbehandlingen av betänkandet om förslaget tillprisinformationslag visade det sig att det iprincip fanns två motstridiga uppfattningar omvikten av en sådan lag. Den ena, somföreträddes av dagligvaruhandelns storakoncernjättar, var naturligtvis negativ. Denandra uppfattningen, den positiva, framfördes avolika konsumentföreträdare. De var lika enigaom att man ville ha den här lagen.Detta är naturligtvis ingenting att förvånas över.Det anmärkningsvärda ligger i stället i att i vårastvå riksdagspartier, moderata samlingspartietoch liberalerna, med hull och hårköpte handelns argument. Man ifrågasatte intederas argumentation på en enda punkt. Deövergav konsumenterna och deras krav på godprisinformation.Det handlar mest om prislappar, sade jag. Desom är mest beroende av att enskilda varor ärförsedda med prislappar är ju alla demänniskor, de kan vara äldre, som har svårtatt böja sig för att titta på sådana härhyllkantsmärkningar eller som kanske ser litetdåligt och har svårt att orientera sig bland detstora utbudet. Det är handikappade, särskiltsynsvaga naturligtvis, men också alla de sommåste hålla väldigt hårt i penningpungen ochportmonnän och därför vill jämföra olika varor,priser och kvaliteter.En prislapp är en god hjälp, det kan jag vittnaom, för att hålla koll på vad varor kostar. Manlär sig helt enkelt mycket lättare vad kostnadenär om man varje gång får en prislapp på varan ochäven kan bära med sig den hem på burken,påsen eller vad det nu handlar om.Prismedvetandet ökar så att säga av sig självtgenom prislappar på varorna. Man behöverfaktiskt inte vara särskilt gammal eller gaggigför att inte ha lust att stå som ett fån ochförsöka leta reda på priset på en burk eller påsegenom att försöka hitta fram genom virrvarretav lappar på en hyllkant. Jag försäkrar att det ärganska lätt att tappa bort sig. Jag har själv varkentid eller lust till detta. Jag vill direkt se vad envara kostar. Aldrig så detaljerade kvitton kan inteheller ersätta den priskännedom som prislappenger mig genom att den finns på varan.Bara förslaget om en prismärkningslag förraåret innebar faktiskt att vi på en mängdområden, där man tidigare hade haft svårt att fåförhandsbesked om vad en tjänst kostade, kundese en klart märkbar förbättring. Hos frisöreroch hårfrisörskor, hos taxi osv. blev detvanligt att sätta upp skyltar med uppgifter omvad dessa tjänster kostar. Det tycker jag är ettexempel på hur bra det här lagförslaget var.Herr talman! I finns det nu enmajoritet som delar ochsocialdemokraternas åsikter om prislapparna.Det är väl. Jag vill yrka bifall till utskottetshemställan, så att det är gjort.Men jag vill också göra en annan kommentar tillhela det här ärendets historia.I somras, under valrörelsen, var vi många somfick ställa oss mycket undrande till olika kds-ares mycket varierande uttalanden ikonsumentpolitiska frågor. Det kommotstridiga besked om för konsumenternaganska väsentliga problem ochfrågeställningar. Det var helt uppenbart attkonsumentfrågorna inte var särskilt genomtänktainom kds. Det må vara dem förlåtet. Jag kanmycket väl förstå att det var på det sättet.Att kds-aren och civilministern första åtgärd som minister, i stället för attförsöka lära sig litet mer om dekonsumentpolitiska problemen och vila på hanennär det gäller förslag, skyndar sig att lägga framen proposition om att ta bort det väsentligaste iprisinformationslagen, nämligen prislapparna --och detta långt innan lagen ens har hunnitprövas -- gör att man har anledning att fråga sigom den här virrigheten i kdskonsumentpolitik har resulterat iatt man övertar moderatkrav och struntar i attgöra egna analyser. Jag vill påstå att kds medden här propositionen svek de egnaväljargrupperna, alla dem som vill haprisinformation. Det här beslutet bådar integott för konsumenterna i framtiden.Jag vill också säga att konkurrenskommittén --för att återvända till den -- i sitt huvudbetänkande(SOU 1991:59), som har kommit , vidhållerkravet på en prisinformationslag. Denkommer i slutbetänkandet också med etttilläggsförslag som ytterligare skulle förbättrainformationen till konsumenterna.I dag är det mycket vanligt med marknadsföringsom vilseleder i fråga om prisets förmånlighet.Lurendrejeriet med extrapriser blir allttydligare. Det senaste kunde vi höra talas om iKonsumentekot . Man säljerhyacinter till extrapriser och bryter i och med detmot alla upptänkliga överenskommelser omextrapriser. De överenskommelser som har gjortsbeträffande extrapriser går ut på att en varaunder minst skall säljas tillordinarie pris för att sedan kunna åsättas ettnedsatt pris . Manskall alltså kunna relatera extrapriset till detordinarie priset. Det är inget tal om detta när detgäller julhyacinter. Jag skall inte dra alla andraexempel på lurendrejeriet och fusket medextrapriserna.Konkurrenskommittén menar att det mycket välgår att lagreglera även detta och att, om entillfällig prisnedsättning marknadsförs somsärskilt förmånlig, nedsättningen dels skallvara påtaglig i förhållande till det pris somomedelbart har tillämpats, delsskall den tid anges som prisnedsättningen gäller.Jag och menar att det ärangeläget att vi får en sanering även iextrapristräsket. Ett tillägg tillprisinformationslagen i den riktning somkonkurrenskommittén föreslår är angeläget. Viär positiva till det. Men det får bli en senarefråga.Jag måste efter denna långa debatt ändå fåtillåtelse att kommentera resonemanget omglesbygdsbutiker. Så många påståendenframkastas som om de vore sanningar, bådenär det gäller kostnader för extrapriser och närdet gäller de enorma problem förglesbygdsbutiker som prislapparna skulleinnebära. Jag påstår att detta är påståenden sominte är någonting annat än påståenden. Detfinns inga bevisbara fakta bakom.Beträffande kostnaderna för prismärkningenhar siffror på allt från 100 till 900 milj.kr.förekommit. Jag kan slänga fram en fras om attdet har gjorts beräkningar av vad extraprisernahar inneburit i kostnader för konsumenternaoch att siffran satts till 9 miljarder om året.Det finns ingenting som säger att mitt påståendeär mindre sant eller mer falskt än påståendet omde 900 miljonerna. Detta är naturligtvis inte ettavgörande argument mot prislappar.Något om glesbygdsbutikerna. Jag bor själv iglesbygd. Det finns glesbygd även på andra hållän i . I den livsmedelsbutik som jag hartillgång till är man naturligtvis så klok att man inteanställer extrapersonal för att sätta prislapparpå varorna. Sådant gör man avdagen då det inte är så många kunder och denpersonal som man ändå måste ha i butiken intenödvändigtvis har någonting annat att göra. Jagtror som sagt att man kan lösa detta problemganska väl. Jag vill fråga: Den beramade nyatekniken, kostar inte den också pengar?Sedan vill jag vända mig till Per Stenmarck, somvill framstå som mycket kostnadsmedveten ochsom värnar om örena. Jag utgår, PerStenmarck, från att vi som är motståndare tillde röda extrapris-prislapparna, som kostarkonsumenterna -- låt mig åtminstone få säga det --åtskilliga miljoner mer än prismärkningen, i PerStenmarck har fått en edsvuren i kampen mot defördyrande extrapriserna.Anf. 167 () replik:Fru talman! Vi har lyssnat till ElisabethPerssons vältaliga anförande. Jag vill påstå attElisabeth påståenden är justpåståenden. Jag vet inte vad det finns förfakta bakom hennes påståenden.På något sätt tycker jag att det verkar som omElisabeth anser att samhället är statiskt.Om vi nu får en prisinforamtionslag, kommeralla varor att vara prismärkta. Då blir detmycket bra för konsumenterna. Jag tror attElisabeth helt har bortsett frånkostnaderna. De kostnader som jag har nämnt,900 milj.kr., innebär att varje ordinarieprismärkning kostar ca per styck. Dekostnaderna har räknats fram medutgångspunkt i de artiklar som finns i handelnoch kostnaderna för de handelsanställda.Det förvånar mig att , som i andrafall verkligen vill måna om konsumenterna ochvill hålla nere utgifterna, helt utan kritiskgranskning går in för det här förslaget. Detkommer att medverka till högre kostnader, detkommer att leda till att regleringsbehovetökar och priserna höjs. Jag vill definitivt avvisaElisabeth påstående om att det här intekommer att drabba glesbygdsbutikerna.Jag har fakta om detta. Jag vet attkonsumentföreningarna har räknat ut vaddetta innebär. Tre glesbygdsbutiker iVästerbotten har, tack vare att man harkunnat använda sina vinster tillrationaliseringar och kunnat införa datakassor,gjort en stor rationaliseringsvinst påpersonalsidan. Det måste man göra om man skallha effektivt drivna butiker och bra priser.De samhälleliga konsekvenserna avnedläggningen av glesbygdsbutiker tycker vifrån liberalernas sida är betydligtviktigare än eventuella vinstökningar påstormarknader, de storalågprismatvarumarknader som finns i andradelar av landet där det bor mycket folk och därman kan göra vinster. Men man gör ingavinster i glesbygdstrakterna. Tvärtom kommerdet här att innebära ytterligare en påfrestning förden handel som lever med mycket minimalavinstramar.Elisabeth och jag har diskuterat frågani maj då den var uppe i . Jagbeklagar att inte har insett detfelaktiga med det här förslaget.Anf. 168 ()replik:Fru talman! Det här har sagts så många gångerunder debatten att det känns litetpinsamt att behöva upprepa det, men jag skallgöra det och lovar att jag inte skall säga detfler gånger. Låt oss anta att det skulle kosta 3 %mer för konsumenterna med dessa prislappar.Det betyder på en krona. Detta är vaden del påstår. Det finns de som påstår att detrör sig om några ören på en hundralapp. Mendet är ingen som kan påstå att det verkligen ärpå det ena eller på det andra sättet. Men låt ossvara överens om att det är några ören på enhundralapp utslaget på alla varor. Jämfört medhur prisfluktuationen är på varorna inomdagligvaruhandeln är den normalafluktuationen betydligt större. En vara kan kosta18,. i en butik och 20er. i en annan. Det äralltså inte så mycket. Jag vill påstå att deeventuella kostnadsökningar som prislapparskulle innebära är faktiskt någonting somdagligvaruhandeln klarar av.Man skall inte se på frågan så statiskt.Verkligheten är sådan att framför allt de mindrebutikerna, glesbygdsbutikerna osv. har mycketstora möjligheter att utnyttja sin personalunder tider då den kanske annars har så mycketatt göra, och på det viset blir tilläggskostnadernaför prismärkningen knappast märkbara.Om och verkligen påallvar bekymrar sig för de stora kostnadernaför prissättning och marknadsföring över huvudtaget, låt oss då tillsammans kämpa mot det somverkligen fördyrar, nämligen direktreklam,extrapriser, rabattkuponger och andra fånigamarknadsföringsmetoder. Det skulle innebäraen rejäl prissänkning för konsumenterna attbli av med sådant.Anf. 169 () replik:Fru talman! Det har sagts mycket i dennadebatt. Jag vill verkligen övertyga ElisabethPersson och om att det för oss ifolkpartiet liberalerna är väldigt viktigt meden prispress, dvs.