prot · GE09121 · 1991-05-29 00:00:00 — Det kommer att gällabruttoinkomster och alla skattesubjekt.Den nya skatten beräknas inbringa ungefär 30miljoner. Det kan jämföras med vad man tidigarefått in -- 1989.Beloppen är ganska osäkra. De som har gjort dessabedömningar anser emellertid att det är på dettasätt. Vidare sker här en breddning av underlaget förbeskattningen. Det kan vara en av anledningarnatill att man rör sig med helt andra tal. Det återstårnaturligtvis att konstatera om detta förslagverkligen får de konsekvenser som bl.a. framhålls ireservation nr 1. Man kan inte vara säker på det.När det gäller artister fastställs ersättningen oftagenom förhandlingar, vilket innebär att förslagetinte får de konsekvenser för kulturarrangemangoch utbyte med andra länder som man gör gällandei reservation nr 1.De konsekvenser som kan uppstå till följd av vid arrangemang av detta slag tecknarkontrakt på -- en artist kan varainbokad kanske i förväg -- har vi iskatteutskottet eliminerat genom att vi har flyttatikraftträdandet fram till den 1 januari 1993.Därmed kan jag yrka avslag på reservation nr 1.Jag har svårt att förstå anledningen tillreservationerna nr 2 och 3, eftersomskatteutskottet vill skjuta på ikraftträdandet medett år.Utskottet tillstyrker regeringens förslag attbeskattningen av s.k. korsvisa rabatter liberaliserasmen vill i sammanhanget tillfoga att nära sambandockså bör anses föreligga när det är fråga omprodukter som är näraliggande dem som ingår iarbetsgivarens sortiment. Exempel härpå kan varaolika typer av bilar eller olika slagshushållsapparater.Frågan om beskattningen av fria tidningar tillbostaden för anställda vid tidningsföretag harutskottet behandlat tidigare och därvid avstyrktmotionsförslag om att beskattning inte skall ske. Vihar hänvisat till att det i första hand är en fråga förriksskatteverket.Jag yrkar avslag även på reservationerna nr 4 och 5och bifall till utskottets hemställan.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )15 § betänkande1990/91:JuU31 Säkerhetspolisen (prop.1990/91:100 delvis).Förste vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas . )AjourneringKammaren beslöt att ajourneraförhandlingarna till för middagsuppehåll.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 19.00.16 § betänkande1990/91:32 Narkotikabrottslighet (prop.1990/91:127).Anf. 121 ():Herr talman! är nu utsatt för ett myckethårt tryck från de internationellanarkotikasyndikaten. Anledningen till detta är attproduktionen av narkotika har nått nya rekordunder som dennordamerikanska polisen numera har en betydligthårdare narkotikakontroll än tidigare;har ju alltid varit en stornarkotikamarknad. Detta har medfört att de storanarkotikaligorna ökat trycket mot för att fåavsättning för sina produkter.Kokainet, som inte tidigare varit så vanligtförekommande i vår världsdel, är nu på väg att bliden verkligt stora drogen här. De sydamerikanskaligorna har gjort till Europaskokainmagasin.Förklaringen till detta är naturligtvis att denkulturella och språkliga gemenskapen mellanSydamerika och gör det lättare för t.ex. encolombiansk eller boliviansk narkotikasmugglareatt undgå uppmärksamhet i än i ,eller Köpenhamn.De colombianska narkotikakungarna dökvisserligen upp i . Vi minns hur från Medellinoch från då ledde sinaorganisationer från lyxiga högkvarter utanförMadrid. Men det är först nu som desydamerikanska narkotikakungarna i blivitverkligt starka.Galicien nära den portugisiska gränsen haridentifierats som den viktigaste inkörsporten förkokainet. Narkotikasmugglarna har övertagit degamla lederna för tobakssmuggling och lejertidigare tobakskungar och deras hantlangare attleda operationerna. Enligt uppgift från den spanskanarkotikapolisen är det sydamerikaner som ärchefer och spanjorer som är underhuggare.Uppfinningsrikedomen när det gäller att smugglanarkotika är stor och leder till att polisen hela tidenligger ett steg efter smugglarna. lyckaspolisen emellertid avslöja verkligt fantasifullagömställen. Som exempel kan nämnas en händelsesom inträffade på en spansk flygplats för någraveckor sedan.Tulltjänstemännen blev misstänksamma när enlastbilschaufför visade tecken på nervositet då hansfrakt av badkar och bassänger skulle granskas.Polisens kemister upptäckte då att det tillhörandefiberglaset blandats med narkotika. När glasetbrutits ned frigjordes ca kokain.Men det kan också vara rena tillfälligheter att ennarkotikasmuggling avslöjas. I rebruari gjorde denspanska polisen ett rekordbeslag på fartyget efter det att fartyget förlist utanförKanarieöarna.Under 1990 beslagtogs i inte mindre än 5,3ton colombianskt kokain, vilket var en ökning med3,från året dessförinnan.Som framgått av det jag sagt är det i huvudsaksydamerikanska narkotikasyndikat som smugglarin kokain till via . Man räknar medatt av den narkotika som kommer tillSpanien är avsedd för vidareexport till andraeuropeiska länder, däribland Sverige.Den totala kokainproduktionen kan uppskattas tillmellan 500 och . Av denna mängdbeslagtas endast en mindre del. För varje ton sombeslagtas räknar man med att det går ut tio påmarknaden.Även när det gäller heroinsmuggling haraktiviteten i världen -- och då i synnerhet --ökat av de skäl jag tidigare anförde. Här har mandessutom upptäckt ett nytt fenomen.Samstämmiga uppgifter från olika håll tyder på attvästafrikaner, och då främst nigerianer, håller på attta över heroinmarknaden i och . Densammanlagda mängden heroin som i hela världenbeslagtogs från västafrikaner var ca 25 kilo.1989 hade siffran ökat till ca . Statistiken för1990 är ännu inte klar, men visar en ytterligareökning.Under tiden juli 1989--greps iEuropa inte mindre än 500 nigerianska medborgaremisstänka för narkotikabrott. Meninrapporteringen är inte hundraprocentig. Depersoner som gripits utanför flygplatser ochhamnar finns inte med i statistiken.Nigerianerna är också inblandade i dennarkotikasmuggling som sker från Sovjetunionentill . Det finns flera direktförbindelsermellan huvudstad och . Iflera svenska polisutredningar har man kunnatkonstatera att heroin smugglats sträckan ----Stockholm.De nigerianska myndigheterna börjar emellertid nufå upp ögonen för problemen. Seriösa nigerianskaaffärsmän har känt sig trakasserade när de blivitutsatta för omfattande kontroller i samband medsina resor. har hotat med attom inte dessa ''trakasserier'' slutar så skall de se tillatt varje vit man som reser in i skall utsättasför samma kontroller. Det hela har lett tillbesvärande relationer mellan och de ländersom är viktiga för ur handelssynpunkt, t.ex.USA och Storbritannien.En nationell narkotikabyrå har upprättats i Nigeriaunder , Narcotic Drug , NDLEA. Amerikanska har hjälptNDLEA med att utarbeta ett utbildningsprogramför polis och tull på de internationella nigerianskaflygplatserna. har skänkt narkotikahundar.Även har skänkt utrustning tillNigeria och bistått med utbildningshjälp.NDLEA försöker nu få till stånd en lag som innebäratt nigerianska medborgare som dömts förnarkotikabrott i andra länder skall återföras tillNigeria, där de skall dömas dels för att illegalt hafört ut narkotika ur landet, dels för att ha skadatstaten internationella rykte. har inte dödsstraff för narkotikabrott, men detfinns starka krafter som vill införa det.Myndigheterna kommer också att starta enkampanj för att ändra nigerianernas syn pånarkotika och smuggling. Det finns de som fruktaratt skall bli ett andra medkorruption och maffiastyre.Tyvärr har narkotikan en bra grogrund i devästafrikanska länderna. Analfabetismen är storoch befolkningen vet oftast ingenting om världensnarkotikaproblem, varför de flesta inte sersmugglingsverksamheten som något särskiltkriminellt. När narkotikasmugglande nigerianerkommer hem efter att ha rest runt i världen har desåväl pengar som snygga, moderna kläder med sig.Under dessa omständigheter är det naturligtvis intespeciellt svårt för profitörerna att värva nya kurirer.Herr talman! Jag har gjort den här internationellabeskrivningen för att fästa riksdagensuppmärksamhet på det hot som för närvarandefinns för del när det gäller narkotikan.Sverige är mer sårbart än tidigare genom attpolisens och tullens resurser minskat . Narkotikabrott är ju s.k. upptäcktsbrott,vilket innebär att storleken på de bekämpanderesurserna är helt avgörande för möjligheten attförhindra att narkotikabrottsligheten utvecklas.Straffen i vårt land för olika former av grövrenarkotikahantering är vid en internationelljämförelse dessutom tämligen milda.Sammantaget har detta lett till attnarkotikahandlare från andra länder i storutsträckning sökt sig till för att här utöva sinverksamhet -- i många fall i organiserade former.Ett land med milda straffsanktioner utgör ju enattraktiv marknad för internationellt verksammatillverkare och försäljare.Vi har från moderat sida gång på gång pekat på denhär utvecklingen. Själv har jag stått i den härtalarstolen vid åtskilliga tillfällen och varnat för deinternationella narkotikasyndikatens ökade tryckpå vårt land. Att problemet inte tagits tillräckligt påallvar från alla håll har naturligtvis fördröjt kampenmot narkotikan.Den socialdemokratiska regeringens politik harunder genomsyrats av 60-talets ochdet tidiga 70-talets flumpolitik. Andra som harbagatelliserat problemet har gjort det därför att dehelt enkelt inte velat tro att situationen varit såallvarlig som den varit. Det har nog funnits en heldel av den mentalitet som kan sammanfattas meduttrycket ''det kan inte hända oss''.Jag minns när jag i ett TV-program beskrevhur jag trodde att 80-talet skulle gestalta sig för vårtland ur narkotikasynpunkt. När jag framfördeteorin att kokainet och dess närbesläktade preparatinom skulle vara ute på den svenskamarknaden i full skala log programledaren ochundrade om jag inte överdrev. Flera politiker hördeav sig och tyckte att jag målade upp en alltför mörkbild.Nu har vi facit i vår hand. Kokainet och dessbiprodukter, t.ex. crack, florerar på marknadensom aldrig . På grund av den stora tillgången ärpriset i allmänhet så lågt att det är billigare attberusa sig på kokain än på starköl. Det är ocksåvanligt att kokainaffärer görs mellan borden påmånga av våra krogar -- inte minst i storstäderna.Tillgången på heroin, amfetamin, cannabis ochandra kända ''märken'' är större än någonsintidigare. Det finns inte minsta tecken på förbättringav narkotikasituationen. Allt ser bara ut att blisämre. De senaste årens narkotikapolitik har inteuppfyllt målet om ett narkotikafritt samhälle,varför det nu krävs mer kraftfulla tag motnarkotikamissbruket än tidigare.Av denna anledning är det nödvändigt med en heltny inriktning på narkotikapolitiken.Utgångspunkten för denna politik bör vara dels attmålet skall vara ett narkotikafritt , dels attingen skall kunna missbruka narkotika utan attmöta en tydlig reaktion, dels att strängarestraffregler och striktare vårdlagar bör införas.Konsumtion av en viss mängd narkotika bör intebedömas ha ett lägre straffvärde än innehav avsamma mängd. Straffskalan för eget bruk avnarkotika bör därför sammanfalla med den förinnehav. Detta innebär att fängelse bör införas istraffskalan för eget bruk vid ringa narkotikabrott.Därigenom blir det också möjligt för polisen attgöra kroppsbesiktningar, t.ex. ta blodprov ochurinprov, på misstänkta missbrukare. En sådanlagändring skulle sätta ett effektivt tryck påmissbruksmiljöerna. Vi skulle kunna pressa devårdbehövande mot nödvändig vård, pressa de ickevårdbehövande, dvs. nöjesknarkarna ochnybörjarna, ur narkotikamarknaden och avhålla såmånga som möjligt från att över huvud taget börjaanvända narkotika.När det gäller gränsdragningen mellannarkotikabrott och ringa narkotikabrott har vi oacceptabel praxis i framför alltstorstadsregionerna. Som ringa brott bedöms iallmänhet innehav av upp till 1 hekto cannabis, amfetamin, kokain eller 1 gramheroin. Det är alltså möjligt att inneha narkotikaför utan att riskera något högrestraff.Det är angeläget att utrymmet för att bedömanarkotikabrott som ringa begränsas kraftigt. Detbetyder att avsevärt fler brott än böranses vara av mellangraden. Därmed skulle andrapåföjder än böter komma i fråga. Även anhållandeoch häktning skulle komma att aktualiserasbetydligt oftare.En förändring i detta avseende kan uppnås omnarkotikastrafflagens 2 § ändras så, att den på ettklarare sätt anger att endast den som haftbefattning med mycket små mängder narkotika kandömas för ringa brott.Det är emellertid inte lämpligt att i själva lagtextenange några mängder. Däremot vore det fullt möjligtatt skriva att endast en ''obetydlig mängd''narkotika skall anses som ringa brott.Innebörden av lagrummet kan sedan närmareförklaras i de s.k. motiven, exempelvis på så sätt attdet klargörs att med obetydlig mängd narkotikaskall avses en så liten mängd att den normalt intekan delas upp ytterligare före konsumtion. Ipraktiken skulle alltså endast den minsta tänkbaramängd som en missbrukare bär på sig eller på annatsätt har befattning med kunna rubriceras som ringabrott. Under rubriceringen ringa narkotikabrottbör alltså bara få rymmas en enda s.k. dos.Större mängder skulle falla under mellangraden avnarkotikabrott med strängare påföljder ochmöjligheter till straffprocessuella ingripanden.För att sätta press på langare och tillverkare krävskraftiga höjningar av straffen för narkotikabrottoch grovt narkotikabrott. Maximistraffet förnarkotikabrott bör höjas från fängelse tillfängelse . Straffskalan för grovtnarkotikabrott bör höjas från fängelse i lägst två åroch högst till fängelse i lägst och eller livstid.Med strängare straffsatser kommer det att bli käntatt det är farligt att försöka syssla mednarkotikahantering i stor skala i . Enhöjning av straffminimum bör i förening med riskenför ett livstidsstraff få en avgörande verkan på dengrova narkotikabrottsligheten.Det har blivit allt vanligareatt smyggla narkotika genom att svälja eller stoppain narkotikan i kroppens håligheter. Inte minst devästafrikanska smugglarna använder sig i storutsträckning av den metoden. Detta förfaringssättvållar tull och polis stora svårigheter när det gälleruppdagandet och förhindrandet avsmugglingsbrottet. Trots att detta är en mycketavancerad smugglingsmetod kan påföljden oftastanna vid böter. Straffet för denna typ avsmuggling bör därför höjas. Genom att straffet blirmer kännbart bör det i större utsträckning än förnärvarande kunna avhålla personer från att ge sigin på sådan smugglingsverksamhet.Herr talman! Narkotikasituationen i haraldrig varit så allvarlig som . positionsom ett av de främsta målen för de internationellanarkotikasyndikaten gör det nödvändigt med enskärpning av den svenska narkotikapolitiken. Deförslag till förändringar som jag här talat för -- ochsom i huvudsak bygger på moderata motioner -- ärhelt grundläggande i det avseendet. Men det ärockså väsentligt att det internationella samarbetetpå narkotikaområdet intensifieras.Sveriges tillträde till FNsnarkotikabrottskonvention utgör ett viktigt steg idet sammanhanget. Det är också viktigt att vi fårett utbyggt europeiskt samarbete i narkotikafrågan.En särskild europeisk strategi förnarkotikabekämpning är vad som behövts undermånga år.Införandet av den inre marknaden inom EGmedför i princip en avveckling avgränskontrollerna, varigenom resande frittkommer att kunna passera gränserna. EGsministerråd har i ett uttalande den 8 oktober 1990om tullmyndigheternas fortsatta roll påpekat attden fria rörligheten för varor och personer kommeratt medföra ökad risk för illegal trafik med t.ex.narkotika eller annat som utgör ett hot motsamhället. Därför har pekat påbehovet av kontroller vid de inre gränserna.Denna kontroll skall enligt skediskret och stickprovsvis samt vara inriktad påhögriskobjekt. En effektiv kontroll kommersjälvfallet också att göras vid de externa gränserna.Rådet understryker att samarbetet mellantullmyndigheter och andra myndigheter måsteförstärkas.Sex EG-stater -- , ,, , och -- harslutit det s.k. med ikraftträdandetidigast . I detta avtal sägs atttraditionell tullkontroll inte får företas. Kontroll fårbara ske vid misstanke om brott. I Schengen-avtaletfinns dock viktiga inslag om samarbete mellanberörda länders myndigheter när det gällerexempelvis spaning.Det råder alltså en viss osäkerhet om hur EG exaktkommer att utforma tullkontrollen. Det står klartatt en svensk EG-anslutning väntas medföra kravpå en förstärkning av den yttre kontrollen mottredje land. finns behov av en effektivgränskontroll för att förhindra narkotika och andrasamhällsfarliga varor att komma in i landet viaannat EG-land.Sammantaget gör jag den bedömningen att vi inomramen för det nya bör ha en chans tillframgång på narkotikaområdet som vi inte hafttidigare.Jag yrkar bifall till reservationerna nr 2 och 4.Anf. 122 ():Herr talman! Narkotikamissbruket är ett avvärldens största sociala problem. Det är också ettav världens största kriminalproblem genom denkorruption och de brott av olika slag det leder till,såsom mord och egendomsbrott.För att komma åt narkotikamissbruket ochnarkotikahandeln krävs insatser på såvälinternationellt som nationellt plan.Förenta nationerna och Världshälsoorganisationenhar prioriteratnarkotikabekämpningen. Många länder gör ocksåkraftfulla insatser för att bekämpa narkotikan.Men, herr talman, tyvärr finns det också stater sominte visar något som helst intresse för att bekämpahandeln med droger. Det finns t.o.m., som bekant,länder vars ekonomi är helt beroende av sådanförsäljning. Det är därför viktigt att de lagar ochinternationella överenskommelser som finns ocksåtillämpas. Ja, det är helt avgörande för attnarkotikabekämpningen skall lyckas.Därför, herr talman, har vi från folkpartietliberalernas sida ingenting att invända motregeringens förslag till att godkänna om åtgärder i kampen mot deninternationella narkotikabrottsligheten.Narkotikautvecklingen i visar på fortsattaallvarliga problem, med god tillgång på narkotikaoch tyvärr en nyrekrytering av missbrukare.Missbruket är spritt över hela landet, och alla vårainsatser måste syfta till att förebygga, att hejda ochatt tränga tillbaka missbruket. Sambandet mellanmissbruk och kriminalitet är så tydligt att det intefinns någon brottsbekämpande åtgärd som skulleha större effekt än en framgångsrik kamp motmissbruket.Vi i liberalerna är inte nöjda med densvenska narkotikalagstiftningen. Den behöverskärpas i några viktiga avseenden, vilket vi ocksåhar gett uttryck för i ett par reservationer till dagensbetänkande. Jag syftar på reservationerna 2 och 3.I den förra framhåller vi att det skall vara självklartatt konsumtionen av en viss mängd narkotika inte,som , skall bedömas ha lägre straffvärde äninnehav av samma mängd. Då man kan dömas tillfängelse för ringa innehav av narkotika, bör manockså kunna dömas till fängelse för egen ringakonsumtion av narkotika, inte minst därför attfängelsestraff i straffskalan är nödvändigt om manvill tillgripa vissa tvångsmedel, t.ex.kroppsbesiktning, och för att kunna döma till vård.Herr talman! Jag yrkar bifall till reservation 2, ochjag stödjer reservation 3, som behandlar gränsenför ringa narkotikabrott. Gränsen för vad somavses med ringa narkotikabrott har förskjutitsuppåt till en nivå som är för hög. Det kan enligt vårmening vara ringa brott bara när man har så litetnarkotika på sig att den inte kan delas uppytterligare för konsumtion. Innehar man mera,skall det anses vara icke ringa narkotikabrott.Anf. 123 ():Herr talman! Narkotikan är ett mycket svårtsamhällsproblem och utgör också orsaken till enbetydande andel av den ökande brottsligheten.Hanteringen av narkotika är ofta förbunden medvåld, och det innebär att kampen mot narkotikan ärmycket angelägen också för att komma till rättamed våldsbrottsligheten.Ibland sägs det i olika sammanhang attnarkotikabruket minskar i , men det harunder senare tid gjorts en undersökning i tiokommuner i där man har visat påden motsatta tendensen. Man talar om enfyrdubbling i stället för en minskning. Man har intefått fram några tendenser till att bruket minskar.Detta stämmer också med vad olika myndigheteribland rapporterar om ökningen av bruket avamfetamin och kokain bland unga och även blandvuxna som är socialt etablerade. Kombinationennarkotika--alkohol är mycket vanlig i denna s.k.socialt etablerade grupp.Det ökande bruket av narkotika i skenbart stabilasociala miljöer är extra allvarligt och måste stoppas.Helgmissbruk ger framför allt barn och ungdomartill missbrukande föräldrar en alldeles felaktig bildav missbrukets effekter. Ur denna grupphelgmissbrukare rekryteras självklart många av deså småningom grava missbrukarna.Narkotikamissbruket måste bekämpas i alla led.Här finns det erfarenheter bl.a. från denverksamhet som polismyndigheten i Arbogagenomförde . Verksamhetenvisar att narkotikamissbruket kan kraftigt minska iomfattning genom en intensiv satsning på att jagagatulangare och bevaka kändanarkotikamissbrukare. På så sätt kunde polisenlokalisera ett stort antal socialt väl etableradeokända missbrukare och minskanarkotikamissbruket på orten mycket markant.Det är viktigt att sänka toleransnivån för innehavav narkotika. Initiativ från bl.a. harlett till att innehav av narkotika numera ärstraffbart. Erfarenheterna har dock visat atttoleransnivån för innehav är alldeles för hög. Sedan1986 har gränserna för vad som skall betraktas somringa innehav av narkotika, t.ex. hasch ochamfetamin, i praktiken höjts. Det är naturligtvishelt otillfredsställande. Ofta leder upptäckt avsådant innehav inte till några kännbara åtgärderalls, knappt intagning på polisstation. Det kan såsmåningom kanske bli böter som vanligtvis inte kanbetalas av den som har blivit dömd till böter. Det ärbara att konstatera att lagen i straffrättsligthänseende inte är tillräckligt effektiv.Angående eget bruk av narkotika stadgas inarkotikastrafflagen att om gärningen består i etteget bruk av narkotika döms bara till böter.Avsaknad av fängelse i straffskalan har medfört attkriminaliseringen av eget narkotikabruk ipraktiken blivit verkningslöst. Polisen saknarmöjligheter att presentera bevis, såvida denmisstänkte inte frivilligt medger blod- ellerurinprovstagning. För att möjliggöra för polisen attta blod- och urinprov och genomföra husrannsakankrävs fängelse i straffskalan -- som tidigare talareredan har sagt. Jag föreslår att påföljden för brotteteget bruk av narkotika skall vara böter ellerfängelse. Straffskärpningen ger domstolenmöjligheter att döma den missbrukare som vidupprepade tillfällen har dömts för eget bruk tillkontraktsvård.I dagarna har vi fått ett upprop från ett antalorganisationer som handlar om behovet av attstoppa narkotikamissbruket. mot narkotika, Riksförbundetnarkotikafritt samhälle, Riksförbundetnarkotikafri ungdom, ,och . I uppropet argumenterar manför allvaret i att sätta in fler åtgärder.Den första punkten gäller att ökade resurser skallsatsas på information och utbildning för att kunnaförebygga och tidigt upptäcka narkotikamissbruk.För det andra att möjliggöra tidiga ingripanden motmissbrukare som vårdresursernaförstärks. För det tredje skall narkotikastrafflagensbestämmelse om straff för missbruk av narkotikaändras så att möjligheter skapas att säkra bevisgenom urin- och blodprov samt husrannsakan. Fördet fjärde skall åtalspraxis tillämpas lika i landetoch mindre narkotikabrott ej avskrivas ellerrutinmässigt endast leda till böter. För det femteskall fängelser och andra institutioner inomkriminal- och socialvård hållas helt narkotikafria.Herr talman! Vi i känner ett starktstöd för de synpunkter vi har anfört i vår motion.Jag yrkar bifall till reservationerna 2 och 3.Anf. 124 ():Herr talman! Det är inte ofta som jag kan hållamed . Men tyckte jag att hansanförande var bra i den första delen, dvs.redovisningen av den internationellanarkotikaverksamheten. Det tycker jag att JerryMartinger skall honoreras för. Den andra delentyckte jag däremot inte om. Vi har helt skildauppfattningar.Egentligen kan denna diskussion besparaskammaren. Vi skall fatta ett beslut om ennarkotikakonvention.