prot · GF0944 · 1991-12-12 00:00:00 — Det nämndes att eninformationssekreterare t.o.m. hade högre lön änalla statsråd undantagandes statsministern. Ändåkan okunnigheten vara rätt stor även där. Det fannsen informationssekreterare i ett av departementenföre denna regering som inte bara uppträdde iovårdad klädedräkt utan också hade en mycketovårdad språkdräkt. Han presteradepressmeddelanden som var fulla av stavfel ochgrammatikaliska fel.Internationellt sett är vi en låglöneledandeledamotsgrupp. Olika arvoden i andra parlamenthar nämnts. När jag satt i finansutskottet besökte vikongressen i , och det var intressant att se atten senator, från , där hade 30medarbetare och hemma i 30medarbetare. Han hade alltså 60 medarbetare somarbetade för honom. Jag tyckte att det var orättvist,för jämfört med honom har jag bara 0,6sekreterarhjälp. Men jag räknade ut att jag barahar 15 000 väljare bakom mig, medan dennesenator hade 1,5 miljoner bakom sig. Han hadealltså hundra gånger fler väljare än jag har, och hanborde alltså ha hundra gånger störresekreterarhjälp, vilket han hade. Internationelltsett är det tydligen rättvist.Arvodena är alltså betydligt högre i kongressen iUSA, men jag läste i den 3oktober om kongressledamöter som hade satt sig iskuld till sin riksdagsrestaurang med inte mindre än667 . Det hjälper alltså inte att man harhöga arvoden -- man kan tydligen också skaffa sigstora skulder. har vi här i bara enrestaurang, till skillnad från det brittiskaparlamentet, där man har fem restauranger och sjubarer -- vi har inte en enda bar. Sedan är det ocksåmycket torra debatter och ett mycket nyktertleverne här, som alla vet.Avslutningsvis skulle jag då kunna säga, att omväljarna vill ha kvalificerade riksdagsledamötersom gör en hundraprocentig insats får denaturligtvis också betala oss för detta. Men jag hari stället varit med i den inkomstutjämningsprocesssom från stabiliseringssynpunkt är helt ointressant.Efter skatteomläggningen har vi ledamöter som borutanför förlorat ca . per årgenom försämrade traktamentsvillkor och förlusterav andra, mindre uppenbara förmåner, och dessahar ingalunda kompenserats av de sänktamarginalskatterna. Vi betraktas fortfarande, herrtalman, som en samling knapptryckare och betalasdärför i knappaste laget.Anf. 47 i (m):Herr talman! I debatten i går tyckte jag att mansänkte anseende rätt väsentligt, när manliknade varandra vid djur. Det är en debattmetodiksom vi icke bör fortsätta med i riksdag.Däremot vill jag tillåta mig att säga följande.Efter att ha följt debatten både tidigare och i dagkan jag konstatera att det här i kammaren finnsmånga släktingar till biskop . Vi har alltid haftproblem med våra arvoden, om de skall höjas före,under eller efter en avtalsrörelse. Detta berorfrämst på Jantelagen, som har fått en så enormomfattning och utsträckning i . OmJantelagen hade kunnat omvandlas till elektriskenergi hade vi inte fört någon kärnkraftsdebatt iSverige. Vi hade t.o.m. kunnat exportera elektriskström.Vi har här hört hur landstingsråd ochkommunalråd, trots , kraftigt harhöjt sina löner. refererade tillsituationen i och sade att hanspartikamrater minsann inte var med på den höjningsom man nu kommer att få där nere. Nej, det ärriktigt, men de använde samma argument: Visst ärvi värda en högre lön, men inte just nu.I december 1990, när opinionssiffrorna försocialdemokraterna hade rasat, fickman ilningar längs ryggraden då man kände att vimåste bli lagbrytare; vi kan inte följa den lag som visjälva har stiftat. Det är väl ingen hemlighet att dens-märkta riksdagsgruppen i debatten internt intevar så enig som de vill låta påskina här i kammareni dag. Men de ville ta snabba, populistiska poängoch beslöt att vi inte skulle få någon lönehöjning1990. De refererade till Rehnberg.Men här skall det poängteras att beslutet omhöjningen hade fattats innan Rehnbergsavtaletträdde i kraft. Vi i skall självfallet, precissom alla andra, följa , men viskall inte göra det innan det träder i kraft. Det ärtyvärr det som vi har gjort.Efter att ha noterat att det var tre partier som beslötom denna frysning, kan jag säga att det stora partietgjorde sin största valförlust någonsin, attvänsterpartiet höll på att åka ur och attmiljöpartiet åkte ur . De tog alltså ingapoäng på det agerandet.Herr talman! Vi har hört talas om att vi skallhöja lönerna 1993. Men det finns ett KU-dokumentsom ingen har pratat om, och det är följande.Under allmänna motionstid i vintrasmotionerade jag om att vi skulle fålöneförhöjningen från . Jagvisste att det inte skulle gå, men det presenteradesett enigt betänkande, enligt vilket vi skulle ha denbetalningen fr.o.m. . Det finnsett riksdagsbeslut om det.Nu blir det inte så -- och vad säger att det kommeratt göras en ändring 1993? Jag tror inte ettögonblick på det, herr talman. Är det någon härsom inbillar sig att vi eller kommeratt få en löneförhöjning som motsvarar närmare5 ? Man skall vara mycket naiv om man troratt så kommer att bli fallet.Majoriteten av oss politiker har en tendens attskjuta alla problem till morgondagen. Man hoppaspå under. Man hoppas på Columbi ägg, men jagkan tala om att hönans fertilitet är starkt begränsad.Men det kommer alltid en morgondag, och jag ärsäker på att vi står här i kammaren 1993 och attmajoriteten säger att vi skall följa lagen och ärvärda att få en löneförhöjning, men att det intepassar just . Jag tror, herr talman, att det jagsäger nu kan kopieras direkt och användas undersenvintern 1993.Det som också förvånar mig är att en del av demsom har förespråkat denna frysning, enligttaxeringskalendern är, riksdagsledamöter ochpensionärer med stora arvoden från andraorganisationer. Det kan vara lätt för dem attpredika återhållsamhet.Jag anser, herr talman, att om vi skall vinna någontilltro hos svenska folket skall vi så fort som möjligtbesluta att den lag som gäller, men som vitillfälligtvis har gjort undantag från, skall strykas.Det lilla anseende vi har kommer trots allt att blibättre om vi vågar prata i klartext. Vi kommeraldrig att kunna följa denna lagstiftning.Jag yrkar bifall till samtliga reservationer som harmoderata representanter bland reservanterna.I och med att det kommer upp en företrädare förNy Demokrati efter mig skall jag, precis som BirgerHagård, be att få en förklaring till det särskildayttrande som finns med anledning av dettabetänkande. ''En arbetsgivare, en lön'' -- innebär det attmänniskor som har en sidoinkomst inte skall kunnavara ledamöter i riksdag? I så fall är jagrädd för att nuvarande antal ledamöter i kammarenkommer att reduceras mycket kraftigt.Anf. 48 (nyd):Herr talman! I går gällde det strutsar, skvadrar ochkrokodiler, kom hönsen. Det har talats omnykomlingens okunnighet och Ny Demokratisfloskler, osv. har vi iMalmö som talar om hur debatten bör gå till. Jagförmodar att talmannen uppskattar hans hjälp.Jag skall försöka att inte tala om kineser och hönsoch ej heller citera . Men jag vill genast sägaatt det som sades om landstingsrådens löner -- somalltså är väsentligt högre änriksdagsledamöternas -- är ytterligare ett bevis påatt landstingen bör läggas ned, vilketåterfinns i Ny Demokratis program tillsammansmed mycket annat klokt.Vi lever i löneförhandlingarnas förlovade land. Därlyckas man lamslå hela landet utan attriskera någonting själv. Statliga arbetsgivareblockerar statliga arbetstagare och låter tredje manfå lida och betala alltihop.Detta har kommit in i , därriksdagsmännen är förste man, andre man ochtredje man på en gång. Det är oerhört intressant.Om en riksdagsledamot jobbar hårt och effektivt ärhon givetvis mer värd än dagens lön. Men dettafaktum gäller många andra svenskar också.Om tidigare riksdagar hade vågat besluta om ettrent, logiskt och stenhårt systematiskt sätt attfungera och justera riksdagsmännens löner, dåhade vi inte haft dagens situation. Men detfungerade aldrig. Ni chickade ur direkt -- det ärengelska och betyder ungefär att ni ''lade er platt''.Nu har vi dock dagens situation och den innebärkris. Det är arbetslöshet, svångremmar och allt vadni vill. Krisen är till stor del politiskt betingad.Visserligen är blandningen av statsråd ochriksdagsmän litet annorlunda än förut, men det trorjag inte folk ser på det viset.I det läget är det tokigt om en ny riksdag höjer sinalöner, även om riksdagsmännen vore värda högrelöner.Arbetslösa ungdomar är värda arbete.Fattigpensionärerna är värda högre pension, menvad fick de? Jo, i present fick de en utredning.Därför föreslår jag att riksdagsmännen också får enutredning i present i stället för en lönehöjning. Dåskall man utreda hur systemet egentligen borde seut.Vårt svar till oss själva bör vara detsamma som viger till andra. Låt oss svälja vår egen medicin. Detär bekvämt med utredningar, och det passar brahär, tycker jag.Då kan man ta fram ett fräscht, rakt, rättvistlönesystem. Ur min synpunkt bör det innefatta vadvi har skrivit och vad jag har motionerat om: enarbetsgivare och en lön.Det betyder att om man jobbar åt en arbetsgivare --i detta fall staten -- har man kontrakt med staten,och staten betalar mig för att jag jobbar och gör såmycket jag kan. Om jag sedan sitter ibolagsstyrelser eller i ett utskott, så har jag i alla fallbara en lön. En arbetsgivare, en lön. Har man enannan arbetsgivare kan man också ha en annan lön.Men vi skall inte ha en kombination av lön,arvoden, specialtillägg, pensioner och allt sådant.Ute i folkdjupet misstänker man, inte helt utan fog,att sådant pågår.Alla ni som tyckte att och 74öre till barnen i var för mycket,alla ni som tyckte att 1 miljard, dvs. permedborgare och år i statsbudgeten var en fråga värdregeringskris, devalveringsrykten och höjda räntor,alla ni som gjorde detta måste nu brinna av längtanatt föregå med gott exempel.Exemplets makt är stort. Besparingar är ordet fördagen.Tänk så mycket viktigare det nu blir att ökaköpkraften på kronan, eller snarare se till att inteurholka den ännu mer. Alla riksdagsledamöter harnu ett gott incitament för att göra ett bra arbete.Jag kan lugna er med att i ochjag själv bägge har förlorat på att gå in i --givetvis inte politisk uppmärksamhet, men ipekuniära medel. Jag säger detta för att glädjakammarens majoritet. Jag förstår att det gör ermycket glada.Debatten kring riksdagsledamöternas löner ochvillkor är nyttig. Det finns mycket att ändra på ipolitikens förunderliga värld.Det som tog upp -- och som jaghade rätt att replikera på, vilket talmannen medgavsenare -- nämligen att hälften så mångariksdagsmän som fick dubbelt så mycket hade enbra service, det programmet står jag fortfarandeför. Det finns att läsa i Ny Demokratis program. Vihar också med personval och mycket annat småttoch gott, men vi är inte där . ser det ut somdet gör. Det är kris i Sverige.Jag vill upprepa en tes ur en visa: Ska manförändra världen då får man ligga i.Jag yrkar bifall till utskottets kloka slutsatser.Anf. 49 i (m)replik:Herr talman! Jag ställde som jag tyckte en rak frågatill Ny Demokrati angående deras särskildayttrande. svarade på ett sätt somjag tyckte var mindre klart. När man läser dettasärskilda yttrande får man den uppfattningen att enpolitiker och ledamot av riksdag skall haen arbetsgivare och en lön för arbetet.Då är min fråga: Kan man enligt Ny Demokrativara ledamot i riksdag men också ha lönfrån t.ex. ett uppdrag i en styrelse i ett privatföretag eller från ett annat arbete?Det särskilda yttrandet är inte riktigt klart. Det svarIan presenterade var inte hellerklart.Ge nu klart besked. Om man sitter i , skall man då inte kunna ha någrasidoinkomster, enligt Ny Demokrati?Anf. 50 (nyd)replik:Herr talman! Jag märker att iMalmö ofta uppfattar det jag säger som något annatän vad jag har sagt. Jag skall då försöka igen, så fårjag se hur uppfattar det.Med en uppdragsgivare menar jag i det här falletstaten. Om staten gör ett avtal med mig att arbetaför staten, då skriver jag på avtalet och får en bralön i det scenario jag talar om. Sedan fullgör jagmitt uppdrag åt staten på samma sätt som jag skullegöra om jag arbetade i en större koncern. Jag sitterkanske med i ett dotterbolags styrelse. Jag kanskeblir medlem i en utredning. Jag gör mitt bästa. Menfrån den uppdragsgivaren har jag klart och tydligten peng. Denna peng kan gärna för mig få vara50 . , för att göra . Men allt finns på bordet. Jag kommer inte attha möjligheten att mygla till mig ett litetstyrelsearvode här, litet utlandsresor där osv. Alla vet att allting finnspå bordet och att det handlar om en viss summapengar.Anf. 51 i (m)replik:Herr talman! Jag vill först säga att det inte är statensom skapar kontrakten med oss, utan faktisktväljarna.Men om jag har fattat rätt är detså här: Är du ledamot av så skriver du ettkontrakt med staten. Om du senare deltar i olikautredningar eller blir med i olika statliga styrelserskall du inte ha någon extra ersättning för densaken.Om du däremot som ledamot av riksdagkan komma med i ett privat företags styrelse ellerkanske få ett tiondelsjobb som konsult i ett privatföretag, då är extra ersättning acceptabelt.Har jag fattat det rätt, ?Anf. 52 (nyd)replik:Herr talman! Att väljarna är våra uppdragsgivarehar jag påmint denna kammare om förut. Väljarnaär de främsta uppdragsgivarna, men det är inte desom skriver kontrakten.Deras resonemang skulle nog kunna kännas igenganska mycket i det resonemang jag harförsökt föra.När det sedan gäller detaljerna, hur detta skallgöras i praktiken, så tycker jag på fullt allvar attdenna riksdag har gjort sig väl förtjänt av enutredning i present och svar. Det är precis vad vi geralla möjliga andra när det gäller angelägna frågor.När det gäller fattigpensionärerna skall vi förstutreda hur det känns att vara fattig, och sedankanske vi skall göra något åt det.Nu kan vi utreda hur det känns att varariksdagsman och sedan göra någonting åt det.Det finns många roliga element i denna diskussionom hur man sedan skall utforma saken praktiskt.Jag har aldrig sagt att de som gör ett bra jobb inteskall få bra betalt, men jag har sagt att i den rörasom är nu och den kris är i nu är det fel attgöra någonting åt lönerna.Varsågod och svälj! Tillsätt en utredning som kankomma med ett bättre förslag!Anf. 53 ():Herr talman! Om riksdagsledamöternas lönerskulle knytas till vissa riksdagsreportrarsgenomsnittslöner, vore det kanske lättare att uppnåkonsensus i kammaren när det gäller den härfrågan.Kurt gör det litet väl enkelt för sig idebatten, när han talar om hur enig man tidigarehar varit. Han sade att man måste föra diskussionenpå ett allvarligt plan. Förlåt, men vem var det sombröt enigheten? Vem var det som ageradepopulistiskt ? Det var ett enda Eko-inslag aven duktig reporter som fick en regering att snabbtvända på klacken och bli mycket handlingskraftig isitt agerande. Det är förbluffande vilken styrkaman använde sig av i det här sammanhanget,som det när det gäller andra frågor kan taåratal att få någonting gjort.Vi kristdemokrater har försökt att följakonsensusprincipen, eftersom den här typen avfrågor, liksom många författningsfrågor, lämpar sigväldigt illa för partipolitiska strider. Vi har inte pånågot sätt varit låsta, utan vi har varit beredda attta rejäla kliv för att återställa nivån förriksdagsledamöternas löner. Vi var också bereddaatt gå med på en upptrappning, men eftersom detinte fanns någon majoritet i utskottet, fanns detingen anledning att bedriva endemonstrationspolitik. Steget blir dock mycketkraftigt , vilket säkert kommer attväcka debatt. Jag kan tänka mig att puritanenJohan fortfarande vill hålla sig till bara enöl på tåget hem. Det kan bli problem i den situationsom uppstår 1993. Det hade varit bättre, om manredan nu hade tagit ett stort steg.Det finns en annan fråga, som jag tillsammans medBertil Fiskesjö har varit inne på i ett särskiltyttrande, och det är de konstitutionellakonsekvenserna. Det drar ett löjets skimmer överbåde och när manformulerar lagar om avvikelser från lagarna. Jaghar ställt upp i det här sammanhanget, men ifortsättningen är jag inte beredd att medverka tillatt det skapas lagar om avikelser från lagar. Det kanju -- som var inne på -- bli som medde kinesiska askarna, att vi skapar lagar omavvikelser från lagar om avvikelser osv. i alloändlighet.Herr talman! Också statsrådslönerna har varit påtapeten, även om debatten dominerats avriksdagsledamöternas arvoden. Enlig mitt sätt attse är det orimligt att överlåta frågan omstatsrådslönerna till regeringen för beredning --statrådens löner skall alltså utredas av statsrådensjälva! Det är klart att statsråden inte vill ta i denfrågan, inte ens med tång. Därför yrkar jag bifall tillreservation 4.Anf. 54 ():Herr talman! På grund av ett annat sammanträdehar jag inte haft möjlighet att lyssna till den debattom riksdagsledamöternas arvoden som har pågåtthär i drygt en timme.När jag nu har kommit in i kammaren finner jag detangeläget att begära ordet, och det gör jag iegenskap av ledamot av den arbetsgrupp som föråtskilliga år sedan gjorde slut på förhållandet attriksdagen själv bestämde när ledamöternasarvoden skulle höjas. Också var detekonomiska läget i landet inte sådant att det tilläten höjning av riksdagsledamöternas arvoden -- ettargument som flitigt har använts här under densenaste kvarten.Den gamla arbetsgruppen kom framtill den mycket lyckliga lösningen att riksdagensarvoden skulle kopplas till arbetsmarknadensparter. Vi anslöt oss till en grupp som bestod avbl.a. rådmän och domare. Det var en bra grupp attjämföra sig med, eftersom är denlagstiftande församlingen. stiftarlagarna, och domarna/rådmännen tillämpar dem.Den här lösningen medförde att vi gick in i enharmonisk period. bestämde inte längreriksdagsmännens löner, utan de bestämdes övervåra huvuden av arbetsmarknadens parter. Dettaaccepterades helt av alla.Så kom då av ekonomisk nedgång ilandet, och från socialdemokratiskt och även frånmiljöpartistiskt håll väcktes tanken att riksdagenskulle föregå med gott exempel och frysaledamöternas löner. Sedan två är tillbaka är alltsålönerna frysta, och t.o.m. försämrade till följd avden skatteöverenskommelse som träffades.Det har tillsatts en ny arbetsgrupp, som jagockså är ledamot av. Man har kommit fram tillatt höja lönerna från i enlighet medRehnbergkommissionens rekommendationer, ochatt skall följas fram till den 1 april1993.I denna arbetsgrupp har samtliga partiföreträdaremuntligen utfäst sig att lagen omriksdagsledamöternas arvoden återigen skall trädai kraft . Sedan får man se om det gåratt hålla denna utfästelse, men på något sätt måstevi återinföra den procedur som tidigare gällde,nämligen att arbetsmarknadens parter, och ickeledamöterna själva, beslutar om ledamöternasarvoden.Något som verkligen är bekymmersamt i dagensläge är att de tidigare ledamöter som harpensionerats på detta sätt utsätts för eninkomstfrysning som i sig är orimlig. Det finns alltsåinga möjligheter för deras pensioner att följa medi den allmänna pensionsutvecklingen när det gällerriksdagens arvoden. Alla försök att rätta till detförhållandet har tyvärr visat sig vara förgäves.Jag hoppas att kammaren kan fatta ett beslut nästaår, som infriar det som den här arbetsgruppen harutfäst, nämligen att återställa ordningen den 1 april1993.Slutligen vill jag säga att det är genant att somrepresentant för denna arbetsgrupp ständigtbehöva föra diskussioner med enskilda ledamöterfrån samtliga partier som säger att dagens situationär absolut vansinnig och att de personligen anser attlagen skall träda i kraft, men att partiledningarnaär motståndare till detta. Det gäller företrädare församtliga partier. Det är ytterst få som har sagt tillmig att de anser att det nuvarande systemet är enbra tingens ordning.Det som jag nu har sagt var en liten kritikadresserad till det partisystem som vi har, där visom enskilda ledamöter i frågor av den här typenmåste följa det beslut som våra partigrupper harfattat.Anf. 55 ():Herr talman! Vi har hört här att vi kds-areskall tänka på skriftens ord. Det är nog många flerän vi som borde tänka på skriftens ord, bl.a. detsom står om och och tjäna två herrareller som det står på ett annat ställe i skriften, att viskall ge kejsaren vad han skall ha och vad Gudskall ha. Detta borde kanske också gälla vår tid.Jag tycker att det som tog upp isitt särskilda yttrande om att vi skall ha enarbetsgivare, ett arbete och en lön var bra. Därförär det lämpligt att se över den lönemodell somtillämpas. En arbetare är värd sin lön, men ocksåvärd en pensionsförmån, vilket inte harframkommit tillräckligt tydligt under den härdebatten. Som ny ledamot av denna kammare kanjag konstatera att mitt risktagande är ganska stortmed tanke på mina intjänandeår i fråga om ITPeller STP som upp till . har passerat, har jag inte en krona att ''geigen'' gentemot de ITP- och STP-intjänandeår somjag febrilt kämpar med fram till 65år. Därför är det mycket angeläget att denutredning, som kanske kommer till stånd och somskall se över ledamöternas arvoden, också beaktaratt det finns en avtalad tjänstepension inomarbetslivet. Jag kommer själv från näringslivet, ochdär har man -- som säkert alla känner till -- enersättning att vänta , ITP eller STP. Menmed en kortare tjänstgöringstid här i harjag tydligen ingenting att hämta. Var vänliga, nisom skall arbeta med detta, att beakta hur det blirmed vår tjänstepension.Till skillnad från vill jag yrka bifalltill reservation nr 1. Tack för ordet.Anf. 56 ():Herr talman! Till vill jag säga attden beredningsgrupp som förvaltningsstyrelsen hartillsatt har till uppgift att se över inte bara hur manskall lösa arvodesfrågan, utan även hur man skalllösa frågan om pensioner och andraavgångsvederlag.Man kan däremot ställa sig skeptisk till den tankesom en av Ny Demokratis representanterframförde, att man skulle höjariksdagsledamöternas arvoden så kraftigt attsamtliga ledamöter vid uppdrag inom det statligamyndighets- och styrelseväsendet inte skulleuppbära några särskilda arvoden för sådanauppdrag.Jag vill fästa uppmärksamheten på att det inte allsförekommer någon omfattande sidoarvodesflorabland ledamöter. De flesta har strängttaget inga andra inkomster änriksdagsledamotsarvodet.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 17 §. )7 § Kyrkliga frågorFöredrogskonstitutionsutskottets betänkande1991/92:KU8 Kyrkliga frågor (prop. 1991/92:39).Anf. 57 ():Herr talman! liberalerna har i många årarbetat för att varje trossamfund bör stå fritt frånstaten. Därför har vi också varit pådrivande ireligionsfrihetsfrågor. Det gäller tillkomsten avreligionsfrihetslagen 1951 och utredningarna 1958och 1978 om stat--kyrka-frågan liksom beslutet omde fortsatta samtalen mellan staten och kyrkan imitten av . De presenterades förkyrkomötet , tror jag. Tyvärr avvisadekyrkomötet det förslag till uppgörelse som dåpresenterades. I och med detta avvisande stod detklart att det inte skulle varamöjligt att få till stånd ett beslut. I det läget valde viatt arbeta för en frigörelse för den svenska kyrkangenom successiva reformer, och ett antal beslut harfattats i den riktningen.Den religiösa situationen i vårt land har emellertidförändrats ganska påtagligt under de senaste åren.Sedan länge tillhör ett betydande antal invånare ivårt land de frikyrkliga samfunden. Och genom desenaste årtiondenas invandring har därutöverkyrkor med fast kyrkostruktur ochfolkkyrkotradition tillkommit, vilka ställerbestämda krav på respekt från det nya värdlandetssida.Svenska kyrkans lagfästa ställning innebär i dennasituation i ännu högre grad än att densituation som vi har är orimlig. Om vi som nationskall leva upp till våra ideal i fråga om en praktisktfungerande religionsfrihet för alla invånare ilandet, ställer detta också krav på att ställning förändras. Enligt vår mening bördet bli tydligare för alla att är någotannat än en samhällsfunktion eller en offentligmyndighet.Av omtanke om den möjligheteratt fylla denna funktion, vill vi uttala som vårmening att , oavsett hur detfortsatta reformarbetet kommer att fungera, ocksåskall ha möjligheter att fungera som en öppenfolkkyrka.Vi har tidigare alltid reserverat oss i dessasammanhang.