prot · GE0977 · 1991-03-13 00:00:00 — Det visar sig också att det underden tid som förflutit sedan senastbehandlade dessa frågor inte har hänt någontingsom egentligen skulle ge anledning för attha en annan uppfattning än tidigare.Motionärerna visar dock att det finns ett stortengagemang för frågor om djurskydd och hur vibehandlar våra djur. Detta engagemang finns intebara här i och hos , utandet finns minst lika starkt i alla grupperingar ute ivårt svenska samhälle. Det finns hos allmänheten,djurskyddsorganisationerna och inte minst blanddjurägare -- det gäller ägare både till husdjur ochtill sällskapsdjur. Vi skall inte heller glömma bortjägarorganisationerna. De lägger ned ett mycketomfattande arbete på att skydda de vilda djuren ivår natur för att vi skall kunna behålla dem som ettbra inslag i den svenska naturen. Dennasamstämmighet har lett till att vi i vårt land gåttmycket långt när det gäller att skydda djuren ochatt de inte på något sätt skall utsättas för onödigtlidande. Djur som hålls i fångenskap och användsför livsmedelsproduktion skall så långt möjligtkunna leva under sitt naturliga beteende och måväl.Jag tror också att vi, och den lagstiftning vi har pådetta område, i en internationell jämförelse intarden absolut ledande platsen när det gäller attskydda djur. Jag är övertygad om att vi är överensom att vi skall behålla den platsen. Vi skall inteförtröttas i vår ambition att djuren skall ha godaförhållanden i alla situationer, det gäller inte minstvåra husdjur, från födsel fram till dess djurenavlivas genom slakt.Detta har naturligtvis kostat på. Vi har enomfattande lagstiftning om hur djur skall vårdasoch där djurägarnas skyldigheter regleras. Igengäld har vi den minsta dödligheten blandvärldens alla länder när det gäller våra husdjur.Det är inte bara ekonomiskt kostsamt att vårdadjuren väl. Jag satt faktiskt, herr talman, med idjurhälsoutredningen . Detvisade sig då att vi hade kostnader för sjuka djur påomkring 450 milj. kr./år. Med dagens penningvärdeär den kostnaden betydligt högre. Det är lönsamtatt vi har nått en nivå där vi försöker att så långtsom möjligt eliminera skador och sjukdomar hosdjur.Det ligger ett stort värde i att vi i stort sett hargemensam syn här i på vård av djur ochvad gäller på vilka områden vi har brister och måstegå vidare.Om man läser utskottsbetänkandet ytligt kan manfå uppfattningen att det råder stor oenighet om vårsyn på djurvården, eftersom det tillutskottsbetänkandet ha fogats tolv reservationer.Läser man betänkandet mera noggrant finner manatt det är mera markeringar i reservationerna änskillnader i uppfattningen om hur vi genomlagstiftning och riksdagsbeslut skall driva frågornaom en förbättrad djurvård. Jag vill dock någotkommentera reservationerna och de krav somframställts där.1988 års riksdag tog ställning till en nydjurskyddslag. Den innehöll dels nya förslag till ettomfattande skydd för djuren, dels ändringar ochskärpningar av tidigare lagstiftning. Vissa åtgärderkunde genomföras direkt, när det gäller andragjordes bedömningen att man skulle skjutaikraftträdandet framåt i tiden. Man skulle dock haen fastställd tid för dess genomförande. I några fallgällde , i andra och i några särskilda fallskulle förändringarna genomföras under entioårsperiod. Detta berodde på att vi ville gå långt ibestämmelserna om vilka förhållanden som skullegälla för skötsel och utrymme för djuren.Djurägarna skall veta vilka bestämmelser somkommer att råda. Då kan man göra de rätta ochnödvändiga investeringarna.I vissa fall var vi när det gällde lagstiftningen föremed de bästa och mest praktiska lösningarna. Manskulle därför få rimlig tid på sig att hitta de mestlämpliga och humana lösningarna. Detta varavsikten inte minst när det gällde vår vilja attavskaffa nuvarande bursystem för höns som hållsför äggproduktion. Det gällde också damm- ochventilationssystem i djurstallar, men en rad andraområden, inte minst arbetsmiljön för dem som skallsköta djuren.Att nu kräva en allmän översyn avdjurskyddslagstiftningen eller ändringar idjurskyddsorganisationen skulle inte på något sättföra frågan framåt. Vi skulle i stället tappa tempo.Ingen skulle våga göra några som helstinvesteringar i avvaktan på en sådan översyn och iavvaktan på den lagstiftning som kan komma tillstånd.När det gäller ändringar i 29 § delar jag BengtRoséns uppfattning att det är helt klart att depåståenden som görs i reservation 3 inte hartäckning i lagtexten.Vad beträffar gränsöverskridande djurtransporteroch åtgärder mot djurplågeri inryms de förslag tillåtgärder som framförs i reservationerna i dennuvarande lagstiftningen ochtillämpningsföreskrifterna. Jag tycker inte att viskall förtröttas när det gäller att komma till rättamed de fall av vanvård och djurplågeri som iblandförekommer, men lagstiftningen är klar i fråga omalla former av djurplågeri och vanvård.Tyvärr sker det ibland överträdelser, men vi måsteockså konstatera att det kan göras anmälan motdjurägare i fall där förhållandena ändå inte varit avden arten att ett åtal skall kunna komma till stånd.Även den möjligheten måste ges utrymme i vårlagstiftning.Det är helt klart att djurägare kan skiljas från att hahand om djuren. Man kan också avlägsna djur frånde stallar som har använts. Så det räcker inte medatt någon annan övertar ägandet och en person somhar bedrivit djurvård på ett inhumant sätt ändå kanfortsätta med detta. Djurägaren är alltid ansvarigoch kan alltid ställas till svars.Det finns också en reservation ompälsdjursuppfödning. I den frågan vill jag säga att ilantbruksstyrelsen pågår en översyn av nuvarandebestämmelser.Det förekommer import av skinn från länder därman tillämpar bestämmelser och fångstmetodersom vi inte godkänner eller har belagt med förbud,men vi skall komma ihåg att inte är någotstort och betydande land när det gäller skinnimportfrån länder med bestämmelser av det slag som detpekas på i reservation 7. Ett förbud mot import avskinn från dessa länder skulle bara innebära attSverige inte var ett köparland, men förhållandena ide länderna skulle ju kvarstå.Det är en bättre väg som vi har valt från svensksida, att man genom internationella avtal ochkonventioner kommer överens om att sådant somvi betraktar som inhumana fångstmetoderavskaffas i alla länder. har vi ju inte löstproblemet. Ett förbud för import till Sverigekanske bara skulle innebära en fördröjning avmöjligheterna att komma till rätta med problemengenom internationella konventioner och avtal.Slopande av burhönssystemet har utskottetföreslagit att det borde göras en utvärdering av. Vivisste redan när beslutet fattades 1989 att det intefanns någon i alla delar lämplig ersättning förnuvarande burar, men vi var övertygade om att detskulle gå att finna av fram till1999. Det gällde att få i gång prövning av olikamodeller, och vi fastställde att 1993 skulle det finnasen kontrollstation. Då skulle vi ha ett underlaggenom de insatser som gjorts på området, och dåkunde vi gå vidare.Att som utskottsmajoriteten föreslår göra dennaavstämning under innevarande år, skulle inte pånågot sätt flytta fram positionerna. Vi vet att det inte finns så mycket att utvärdera, förförsöksarbetet har just kommit i gång. Det är förstnu som olika modeller sätts i verket, och detkommer att göras en utvärdering , så att vi kanbedöma vilka modeller som det finns anledning attgå vidare med.Därför vill jag yrka bifall till densocialdemokratiska reservationen nr 4.Låt mig sedan säga att jag är mycket glad för attriksdagen fattade beslutet om förbud motsvanskupering på hundar och att jag är glad för attdet i utskottet finns majoritet för att detförbudet skall vara kvar. Även om det skulle uppståproblem med skador på svansen hos vissahundraser, finns möjligheten att genomveterinäringrepp amputera svansen. Men det kanju inte motivera ett generellt upphävande avförbudet för alla raser. Jag tycker att det finns enförtäckt tanke här, att får vi en utvärdering avförbudet så kan vi upphäva beslutet.I reservation 9 framförs synpunkter om attersättning skall utgå till djurägare för merkostnaderpå grund av att de inordnar djuren under humanaoch goda förhållanden. Jag vill upprepa det jag sadeinledningsvis, att det är en vinst att djuruppfödningoch djurhållning sker under mycket humanaförhållanden. har vi avreglerat jordbruket,och det ankommer då på jordbrukarna själva att setill att de kan sköta sina djur under vad vi anser varaacceptabla förhållanden.Herr talman! Jag vill som sagt yrka bifall tillutskottets hemställan med undantag för mom. 4,där jag yrkar bifall till reservation 4.Anf. 94 () replik:Herr talman! Jag måste säga att jag tycker att detär pinsamt när bristande insikt och bristfälligakunskaper avslöjas så obarmhärtigt som faktiskthar skett i den här debatten.I det betänkande som jordbruksutskottet harjusterat står det: ''När förbudsbestämmelsenursprungligen infördes i djurskyddslagstiftningenunderströks att förbud fick tillgripas endast isärskilt kvalificerade fall med hänsyn till deavsevärda ingrepp i den drabbadesförsörjningsmöjligheter som ett förbud kundeinnebära och de verkningar i övrigt som dettakunde få för den enskilde. Vid behandlingen av nugällande djurskyddslag konstaterades att dettaäven i fortsättningen bör gälla.'' Detta har alltsåriksdagen konstaterat.Nu har denna lag prövats. I flera fall har man förtärenden ända upp till kammarrätten. Det handlarom uppenbara fall av vanvård, där djur har fåttnödslaktas på platsen därför att de inte ens harkunnat resa sig upp, där djur har haft skinnensönderfrätta, inte fått någon mat, fått ligga i sinegen träck. I sådana fall har kammarrätten, medhänsyn till den citerade formuleringen, sagt attdenna djurägare har rätt att få behålla sina djur.Här påstås i debatten att det inte finns något skälatt ompröva djurskyddslagen i det avseendet. Jagblir så upprörd! Om man inte med de klara fall somfinns och med de formuleringar som harställt sig bakom kan dra den enkla slutsatsen att härbehövs en förändring, då vet inte jag vad som skalltill, herr talman, för att det skall bli begripligt förvissa av ledamöter och partier att härmåste det ske en förändring.Anf. 95 () replik:Herr talman! säger att det inte behövsnågon ändring av djurskyddslagens 29 §. Ipraktiken finns flera fall som visar att personer somförbjudits hålla och sköta djur fortsätter att göradet trots lagen, detta på grund av att man överförägandet till annan och att man överklagat beslutet.Jag tycker att det är svagt att inte inse detta.Sedan är glad åtsvanskuperingsförbudet, och han hänvisar till attmöjligheter finns till amputation. Jag vill då frågaStrömberg: Är amputation lindrigare för djuren?Nog är det så att mer blod flyter vid en amputationän om man svanskuperar just de få raser som detskulle kunna vara motiverat för.Angående ersättning för dyrare produktion pågrund av den nya djurskyddslagen säger herrStrömberg att det är en sak som jordbrukaren självfår klara av i samband med att man nu haravreglerat jordbruket. Det är faktiskt så,, att när beslutet fattades utlovadeskompensation för merkostnaderna. Jag tycker attdet är rent ut sagt ynkligt att springa ifrån det löftetgenom att hänvisa till jordbrukets avreglering.När det gäller äggproduktionen verkar det som omHåkan menar att vårt beslut omlägesavstämning inte kan bidra till något positivt.Redan när beslutet fattades varnade vi från vår sidaför att det fanns stora risker med att införa dettaförbud innan man hade bursystem eller andra slagav produktion som fullt ut kunde ersätta detnuvarande systemet. Genom de försök som hittillshar gjorts har vi nu fått indikationer på att det blirförsämringar för djuren, för äggkvaliteten och inteminst för dem som skall syssla med verksamheten.Håkan talade om arbetsmiljön.Springer ifrån konsekvensernanär det gäller arbetsmiljön? Nog krävs det bättreargument, , om vi skall godta denuppfattning man har när man motarbetar denlägesavstämning som vi har beslutat om.Anf. 96 ()replik:Herr talman! läste upp den textsom jag hade tänkt citera, och jag tror att jag intebehöver göra det . Men det bör väl vara klart föralla och envar att det här kryphålet behöver täppastill om lagen skall kunna bli en bra djurskyddslag --som vi tidigare hörde att den skulle vara ,Men sade något annat som jagtyckte att man borde reagera inför. Det gäller dethär engagemanget som han pratade sig varm för.Han sade att det fanns hos alla. Men ute i landetbörjar engagemanget hos de kommunalamyndigheterna minska. De känner att de inte harde verktyg de behöver för att kunna tillämpa denlag som har beslutat om. Det innebär attdet inte är så roligt att vara kommunalt engagerad iden här frågan och försöka vidta åtgärder, när manvet att kammarrätten kan riva upp beslutet. Det harju faktiskt hänt på flera punkter. Det ärlönsamhetsaspekten och försörjningsmöjlighetensom blir avgörande, och då är det inte djurens väloch ve som styr det hela.En annan fråga som tog uppgäller importförbudet. Jag tyckte att det varinkonsekvent när sade attimportförbudet inte skulle ha någon som helstfunktion, eftersom man skulle arbeta medinternationella konventioner. Då tror jag inte attHåkan alls förstår hur marknadernafungerar. Det är ju faktiskt genom att tala om förmarknaden att vi i inte tillåter den härimporten som man får effekt -- inte på grund av attdet är så få svenskar som köper produkten. När intevi säger ifrån att det är på grundval av den svenskalagtexten eller våra djurskyddsregler som vi inte villha importen, då är det klart att man fortsätter attimportera. Det blir naturligtvis då också svårare attfå igenom internationella konventioner påområdet, eftersom vi inte ger de signaler som viborde ge. Vi som har varit engagerade iSydafrikafrågan vet att regler för vad man fårexportera och sanktioner faktiskt är effektiva. Detborde de vara även i det här fallet, för djurens skull.Anf. 97 ()replik:Herr talman! tog upp frågan omdjurskyddslagstiftningen och tyckte att det intefanns något behov av att ändra den. har juAnnika på ett kraftfullt sätt reagerat motdetta, och jag kan instämma i vad hon sadedärvidlag. Det är ju alldeles tydligt attlagstiftningen inte fungerar så som man hade tänkt.Den enda möjlighet vi då har från sidaär att ändra lagstiftningen.Håkan framhöll sedan att djurägarna isjälva verket tjänar på att man har friska djur. Vihar, som sade, friskare djur iSverige än vad man har i andra länder. Djurägarnasköter djuren bra.Men detta fråntar ju inte samhället skyldigheten attstå för de beslut som vi fattar. När vi fattade detbeslut som det här gäller, så beslutade vi också skulle hjälpa till att klara kostnaderna. Detansvaret har faktiskt regeringen.Nu har vi inte avgivit någon reservation i dettaavseende. Men jag tycker att det är fråga omnågonting självklart.När det gäller metoder i fråga om djurburssystem,så är det inte en utvärdering av metoderna, eller avdet nya systemet, som vi nu skall ha. Vad vi skall haär en lägesrapport om det utvecklingsskede där vibefinner oss. Detta skall ses som en kritikmot att det har gått för sakta -- och det är det somhar varit orsaken till det här majoritetsbeslutet iutskottet. Om det inte händer någonting , får viingen utvärdering -- och det är vad som måstegöras.Anf. 98 () replik:Herr talman! Av anförande fickman ett intryck av att han trodde att denlägesavstämning som en majoritet ijordbruksutskottet nu står bakom -- när det gällerutvecklingen av nya system för äggproduktion --skulle ersätta den kontrollstation som vi harbeslutat om . Det är alltså inte meningen,utan det är då den stora utvärderingen skall ske.Men som framhöll ärerfarenheterna från de som har gått tillända med försök med olika system inteuppmuntrande.Till detta har kommit att vi för förhandlingar iinternationell ordning, som innebär att vi sannolikti mitten av 90-talet har en internationellkonkurrens. Då får det inte skilja alltför mycket ifråga om kostnadseffektivitet mellan deinternationella systemen och de system som vi har iSverige.Jag kan tänka mig att konsumenter är villiga attbetala ett något högre pris för ägg som ärproducerade med metoder som tar störredjurskyddshänsyn. Och jag kan även tänka mig med kommer fram tillbestämmelser om att samhället får kompenserauppfödare för viss del av merkostnaden, när man iolika länder har beslutat om längre gåendedjurskyddskrav. Men vi kan inte räkna med att denya systemen får resultera i kostnader föräggproduktion som kraftigt avviker från deinternationella. Och det är därför som vi nu harbegärt den här lägeskontrollen. Vi tror att det kanbli en betydligt kraftigare satsning på forskning ochutveckling av alternativa system, så att vi kan levaupp till den nya djurskyddslagens bestämmelser.Anf. 99 () replik:Herr talman! tog till brösttoneroch påstod att det var fråga om bristande insikter,när jag kunde hävda att vi har en lagstiftning på dethär området som kan tillämpas och som skyddardjuren. Jag vill inte diskutera de enskilda fall somförekommit i domstolar, varvid man kanske tarställning till händelser som relaterats påtidningarnas nyhetssidor.Det finns också en princip i det här landet att iblandskall man hellre fria än fälla. Domstolarna harnaturligtvis gjort sina överväganden i de enskildafallen. skall inte behöva gå in och görasärskilda bedömningar huruvida domstolarna hargjort rätt eller fel. Det finns en lagstiftning som gerrätt till att ingripa.Marianne säger att kommunernabörjar att förtröttas. Det pågår ute i landet försökmed frikommuner. De kommuner som har sökttillstånd att få vara frikommuner, ibland endast påvissa områden, har faktiskt fått den möjligheten.Då kan de göra egna bedömningar och fatta beslutäven på det här området. Jag tror inte alls att de harförtröttats.Det är klart att det kan uppstå skador på en hund,. Då skall naturligtvis de ingreppgöras av en veterinär som eliminerar de skadorna.Vi sätter oss därför emot att ha generellabestämmelser om att det redan på valpstadiet skallfinnas möjlighet att kupera svansar.Jag kommer tillbaka till importförbudet. Dethjälper inte gentemot inhumana fångstmetoder iandra länder om vi skulle säga att vi inte tillåterimport av skinn från dessa länder. Det effektivamedlet är lagstiftning i det enskilda landet och attåstadkomma internationella överenskommelserdär också andra länder går med på dessa åtgärder.Jag delar uppfattning i mycketnär det gäller djurärenden. Det är viktigt att visätter värde på vårt historiska sätt att se på djur idet här landet. Vi skall ta till vara på möjligheternaatt med hjälp av information och lagstiftningförbättra förhållanden. Jag vill inte säga att den enaeller den andra här har en bättre syn pådjurskyddet.Jag delar uppfattning att det ärviktigt att ta upp frågan om hur vi handhar djur ochhur djuren skall få leva. Det är ett sätt att visa hurvi ser på livet. Det skall vara grunden för oss när vifattar beslut om bättre djurvård.Anf. 100 () replik:Herr talman! sade tidigare attdet inte var så stor skillnad mellanbetänkandetexten och reservationerna. Det varungefär samma ord. Jag tycker att det bevisar att vihar inte bara en ekonomisk inflation i landet, vi haruppenbarligen en inflation i ordens värde. Man kananvända vackra ord hur som helst. Det viktiga är,, vad dessa ord betyder ipraktiken. Ju längre debatten fortgår, desto meruppenbart blir det för mig att vi faktiskt menar heltolika saker med dessa ord.Att vara så nonchalant i hanteringen avdjurskyddslagstiftningen som jag tycker attinläggen i den här debatten är exempel på, vittnarinte om något större intresse i praktiken fördjurskyddsfrågorna.Jag har inte diskuterat enskilda rättsfall. Jag hardiskuterat rättspraxis. Det är summan av en långrad enskilda fall som prövas ända upp i högstainstans. När man då kan konstatera att den praxissom utbildas leder till att vi får en verklighet sominte alls stämmer överens med djurskyddslagensintentioner, borde vi dra slutsatser av det här iriksdagen. Vi borde i riksdagsuttalanden ändra påde utgångspunkter som finns fördjurskyddslagstiftningen, eftersom den leder tilldenna tillämpning i praktiken.Miljö- och hälsoskyddsnämnderna och derasförvaltningar är oerhört arbetsbelastade. De harviktiga uppgifter på en lång rad områden. Detgäller livsmedelskontrollen och miljöskyddet.Naturvården kommer också in. Det gäller ocksådjurtillsynen. Hur skall de kunna prioritera attlägga ned ett omfattande arbete på dennaverksamhet när de ständigt får se sitt arbetetillintetgjort av högre instanser? Arbetet blir jumeningslöst. Man orkar inte på det lokala planet attdriva dessa frågor vidare när man inte får det stödfrån högre instanser som absolut är nödvändigt.Jag hoppas verkligen att denna fråga kommertillbaka till igen snart. Jag hoppas ocksåatt alla partier då noggrant har satt sig in i vad somhänder i verkligheten så att de nödvändigaförändringarna kan komma till stånd.Anf. 101 () replik:Herr talman! säger att skador påhöns skall givetvis åtgärdas, om det så innebäramputation. Men han vänder sig mot att man redanvid födseln kuperar hundar.Men just på de få raser vi pratar om vet man attamputation kan leda till skador. Då är ingreppet isamband med en kupering betydligt mindresmärtsamt än vid en amputation. Det är av detskälet vi vill ha en utvärdering av de verkligaeffekterna av det beslut som har fattat.Strömberg hade inget att säga om kompensation förmerkostnaderna på grund av den nyadjurskyddslagen. Det är beklagligt. Vi moderateranser att löften skall hållas. Jag konstaterar tyvärratt har en annan uppfattning närdet i varje fall gäller frågan om ersättning förjordbrukets merkostnader på grund av miljö- ochdjurskyddslagen. harfortfarande en chans att uttala en uppfattning.Golvhönssystemen som utprovas kräveranvändning av antibiotika. Det är också problemmed arbetsmiljön och nättrimning. Jag tror inte,, att arbetsmiljömyndigheter ochfackliga organisationer kommer att godta dessaförhållanden. Det är därför viktigt att försöken ochforskningen inriktas på ett system med andra slagsburar. Det är av det skälet vi menar att behovet aven snabb lägesrapport är så väl motiverad.Anf. 102 ()replik:Herr talman! gör mig verkligenförvånad. När jag pratar om att man börjarförtröttas i sitt engagemang, menar jag naturligtvistillsynsmyndigheterna på lokal nivå som har attarbeta med denna fråga och se till att djurskyddetefterlevs. Jag kan inte för mitt liv förstå vad det haratt göra med att en kommun kan ansöka om att fåbli en frikommun. Jag vet inte om det beror på mig.Jag förstår inte att om en kommun blir frikommun,kan 29 § tillämpas på ett annat sätt. Det ärlagstiftningen i djurskyddslagen vi diskuterar. Dethar inte så mycket med frikommuner att göra. Defår rätta sig efter de övergripande lagar som finns.Även om det är fråga om en frikommun kan fallprövas i rättsinstanser och orsaka dessa problem.Vi har inte heller diskuterat några enskilda fall. Vihar diskuterat att denna paragraf gör att det är svårtatt tillämpa intentionen i djurskyddslagen.Ekonomisk skada är ett övergripande kriteriumsom gör att man helt enkelt inte har kunnat tillämpalagen. Djurägarna i fråga har blivit frikända. Jagavser inte de fall som man egentligen inte bordeklaga på. Jag syftar naturligtvis på dem somuppenbarligen misskött sina djur och som blirfrikända på grundval av att man anser att de liderekonomisk skada om djuren tas ifrån dem.Anf. 103 () replik:Herr talman! Jag tycker att vi skall vara litetförsiktiga, , med orden och inte tatill överord. Jag hävdar när det gäller vårdjurskyddslagstiftning att intar tätplatsenbland världens länder på nära nog samtligaområden. Det har kunnat ske med hjälp avpolitiska beslut i . Men det är inte såmånga förslag som har kommit från vänsterpartietoch dess företrädare i riksdagen.Annika säger att vanvård av djur ständigtpågår och att kammarrätten friar i dessa fall. Detförhåller sig inte så. Man har friat i vissa enskildafall.