prot · GE09126 · 1991-06-05 00:00:00 — Det finns faktiskt en del som jagskulle kunna instämma med statsrådet i. Hanhade -- vad jag kan förstå -- verkligen velat ha merindividuella och lokala val. Där är vi överens. Mennu har ni låst er. Ni har bakbundit händerna ochstoppat detta. Ni har därmed också låst in denkreativitet som man skulle ha kunnat släppa loss.Vad är lika rätt och lika värde? Hur definierar mendet? Och elevernas val -- är det inte de som har rättatt välja? Är det inte de som skall kunna göra detbästa av sin situation tillsammans, naturligtvis, medhandledare bestående av lärare ochsyokonsulenter? Vi har krävt lagfäst rätt för varjeelev till individuellt program så att alla skall kunnafå ett sådant. Vi vill öppna möjligheterna: alla skallha rätt till utbildning och rätt till en vissmängd utbildning under sin livstid. Vi kan inteförstå varför en åldersgräns är uppställd. Jag läserinnantill på s. 146 i propositionen:''Mina förslag om kommunernas skyldigheter ochelevernas rättigheter beträffande olikautbildningsformer förutsätter en entydig definitionav vilken innebörd begreppen ungdomar resp.vuxna har i detta sammanhang.Den tidigare nämnda samverkansgruppen harbehandlat frågan om gränsdragning mellan olikautbildningsformer och åldersgrupper.Samverkansgruppen förordar en 20-årsgränsmellan ungdomsutbildning och vuxenutbildning pågymnasial nivå. Jag ansluter mig till dennauppfattning. Åldersgränsen skall innebära att densom vill påbörja studier det andra kalenderhalvåretdet år då han eller hon fyller eller senare skallgöra det som vuxenstuderande. ''Om man nu vill öppna alla möjligheter, t.ex.möjligheten till samverkan med olika skolor ochmöjligheten att kombinera olika kurser, varförsätter man då upp en åldersgräns? Vad syftar dentill? Kallas detta frihet?Så till timplanerna. Ja, det är skillnad mellanKiruna och , vad man gör och vad manplockar åt sig. Där är vi helt överens. Jag hadegärna sett att man hade gått över till en mycket merprogressiv skola, som verkligen hade öppnat dessamöjligheter.Vi har sagt att vi vill att varje elev skall ha lagfästrätt att välja ett individuellt program. Det står atteleverna skall få välja individuellt program.Vi vill även ha ett modulsystem. Därför tror jag måste ha årskurslöshet. Vi vill att de nationellaprogrammen successivt skall övergå till individuellaprogram. Vi anser att internationaliseringeninnebär att studier utomlands borde kunnatillgodoräknas. Obligatoriet kan avskaffas mentreårig utbildning skall vara en rättighet.Vi har verkligen visat på många saker för att göragymnasieskolan till en framtidsinriktad ochprogressiv skolan, där kreativiteten släpps loss.Anf. 56 Statsrådet ():Herr talman! s och jag talar tydligen förbivarandra. En åldersgräns när det gäller rätten tillgymnasieutbildning är helt enkelt något som manmåste ha med i ett sådant här förslag, om man skallsvara upp mot den lagreglerade rätten. Det innebären oerhört stor kostnad för samhället att ikläda sigatt lagreglera rätten till gymnasieutbildning förevigt också för vuxna. Detta är bakgrunden. Det ären enkel och praktiskt synpunkt, som kanske intehör hemma i den värld som s rör sig i.Det är bra, , om folkpartietställer upp på de bärande principerna i dettaförslag. Det är rimligen där som börhöra hemma, om man ser på partiets historiskabakgrund. Ni har just nu hamnat i dåligt sällskap.Det är ert bekymmer. När sägeratt skillnaden inte är så stor, tycker jag att han börmanifestera detta ytterligare i sin nästa replik. Detär viktigt för det fortsatta arbetet att vi är tydliganär det gäller vilken uppfattning vi har beträffandede principer som jag har redovisat och som faktisktbär upp propositionen. Om ochfolkpartiet står bakom det synsätt som jag harredovisat, så säg det! Om ni hukar för angreppet,får ni nog finna er i att vi kommer att fortsätta attjaga er i skolpolitiken så länge ni har bestämt er föratt slå följe med era kamrater i moderatasamlingspartiet. har rätt till enreplik till. Utnyttja den till att klara ut er position.Ann-Cathrine är en upprörd person.Under de som jag i olika sammanhanghar fått vistas i denna kammare har jag hört fruHaglund , alltid med sammamycket uppskruvade tonläge, med sammaaggressivitet och med samma totala utdömande avdet svenska skolsystemet. Det är märkligt att manfrån moderata samlingspartiets sida har bestämt sigför att använda svartmålning såsom metod. Om vijämför den svenska skolan med vilket annat landsskola som helst, hävdar vi oss utomordentligt väl.Det vore konstigt annars, eftersom vi jämteDanmark är det land i världen som satsar mestresurser på vår ungdomsskola. Trots detta kostarfru på sig ett tonläge, som antyder att visnarast skulle befinna oss i en katastrofsituation.Det tillhör tyvärr högerns missgrepp och det som i svensk politik så ofta ses som er svartmålningav Sverige.Skolpolitiskt begick en mycket viktigmarkering för debatten i sitt förra inlägg. Hon sadeatt man skall ha den utbildning som ens yrke kräver.Det var som hon sade detta idebatten. Vi hävdar att utbildningen är till bara föryrket utan för hela vuxenlivet, förmedborgarskapet, för familjelivet och förkulturella aktiviteter. Allt som kräver kunskap ochinsikter skall faktiskt gymnasieskolan förberedaför. Men för högern är gymnasieskolan någontingsom förbreder för yrket. Bliv vid din läst, ärstridsropet från den kanten, som mangärna understryker att den andra halvan avgymnasieskolan skall ge möjligheter som öppnarvärlden för ungdomarna. För dem skall det gesspråkkunskaper. För dem skall det ges allmännakunskaper, som gör att är någonting somtillhör deras framtid och deras vardag. Men fördessa ungdomar är det yrket och yrketenbart som skall avgöra vad kunskaperna skallhandla om. Se där den skiljande linjen i synen pågymnasieskolans uppgift att förmedla kunskap tillhela åldersgruppen.Om man ser på ett sådant län som ,finner man att de studieförberedande linjerna i storutsträckning är representerde norr om staden i deområden som har en hög nivå på inkomster ochutbildningsbakgrund. De yrkesförberedandelinjerna är representerade söder om staden iområden med låg nivå på inkomster ochutbildningsbakgrund. Sådana är fortfarandeskillnaderna i vårt samhälle. Det är naturligtvis imitt intresse att medverka till en politik, somutjämnar dessa skillnader. Också de pojkar ochflickor som växer upp söder om denna vackra stadskall kunna ha en rimlig chans att gå in i ettvuxenliv, där alla möjligheter står dem till buds.Det är detta som det handlar och som vi faktisktdiskuterar. Tydligare än nu uttrycktedet tror jag inte att man kan uttrycka sin syn på denhalva av gymnasieskolan som vi faktiskt diskuterarsom mest intensivt just , nämligenyrkesorienterade utbildningar.När det gäller treårigheten används de skoltröttasåsom argument. Man säger att är enför . sade att eleverna inteär skoltrötta när de kommer till skolan. Det är ettansvar som vi gemensamt får ta. Det är en riktigiakttagelse och ett principiellt synsätt. Jag vill ocksålägga till följande: De skoltrötta får aldrig vara desom anger ambitionsnivån i ett skolsystem. Skullede skoltrötta, , vara de som talar omhur långa utbildningarna skulle vara, skulle ocksåen tvåårig utbildning vara alldeles för lång, enligtderas uppfattning. Av någon anledning antar fruHaglund och hennes vapendragare att de skoltröttauteslutande finns bland dem som har valt enyrkesinriktad utbildning. Därför skulle de icke fåen längre utbildning. Debatten handlar likaså omdetta, precis som den handlar om hur synen på helavuxenlivets krav avspeglar sig i en utbildning.Herr talman! Jag tror att vi också skall erinra om attFN har gått igenom och tittat på vilka länder somhar den högsta graden av frihet och att vårt land haren tätposition. En bidragande orsak till detta är attvi envetet och framgångsrikt har hållit fast vidprincipen att alla har rätt att vara med iutbildningsverksamheten. Alla har rätt att få del avkunskaperna. Då skapar man också godaförutsättningar på arbetsmarknaden, man skaparett brett folkligt engagemang i de demokratiskaorganen. Därav följer att placerar sig itopp, tillsammans med några av våra nordiskagrannländer. Det är smickrande när FN gör dentypen av bedömning av vår nation, och indirektfaktiskt en bedömning av vårt skolsystem. Att dettadessutom låter sig väl förenas och kombineras medatt vi har en ekonomisk standard som ger utrymmeäven åt det som strök under, dvs. omvi skall få till stånd en god materiell utveckling,krävs perspektivet: Goda kunskaper, inte åt några,utan åt alla. Den svenska välfärdspolitiken, densvenska skolpolitiken är granskad internationellt.Den är vägd och befunnen hålla måttet så till dengrad att FN i en oberoende jämförelse sätter oss ien internationell särställning. Det är ett gott betyg.Det är också det som den här diskussionen handlarom.Anf. 57 ()replik:Värderade talman! ondgör sig litetgrand över det sällskap som vi har. För det mestahar jag trott att det avgörande är om kring vad manhar sällskap. Läser man resultaten av besluten i denhär kammaren, finner man att partihaft sällskap med alla tänkbara, i olikakonstellationer samt en och en. Det avgörandetrodde jag då inte var vem sällskapet var, utan vadinnehållet var. Om man ser på de projekt somGöran eller hans företrädare hargenomfört -- lärarutbildningen,kommunaliseringen av lärartjänster och denföreslagna gymnasieskolan -- är sällskapet härvänsterpartiet och till viss del . Jag harinte tänkt kritisera vare sig dem eller GöranPersson för sällskapet. Det är innehållet som jagtycker är intressant.Vilka principer ställer liberalerna upppå, frågas det. Vi har fått mycket beröm för vårpolitik. Jag tror att kan känna sigganska hoppfull då det gäller vår förmåga att ståfast vid de principer som har hävdats tidigare avfolkpartiet liberalerna. I den reservation som vi nui sällskap har skrivit under talar vi omkvalitetssatsningar i undervisningen, om störrevalfrihet för eleverna, om satsning på språk, omspecialgymnasiernas möjligheter och om förbättradyrkesinriktad utbildning. Där har vi redovisat vilkaprinciper vi är beredda att arbeta för. I de fall därde stämmer överens med principer,kan han räkna med att det finns mycket att hämtaäven i våra papper. liberalerna har imånga år talat om en förbättrad yrkesutbildning. Vihar klart redovisat detta . Det finnsingen anledning att ägna mer tid åt det.Välkommen, , att läsa det vi harskrivit i reservationen, innan avgörom det är sällskapet eller innehållet som äravgörande för kvaliteten.Anf. 58 (mp) replik:Herr talman! Säg nu rent ut, , vaddet är för skillnad mellan att lagreglera treårigutbildning på gymnasiet så att den blir obligatoriskoch att ge människor rätt till tre årsgymnasieutbildning under deras liv. Handlar detom studiemedel? Handlar det om att man fårmindre när man är och mer när man äröver ? Vad är det egentligen för skillnad?Frågan är om man vill studera på gymnasiet som 19-åring eller som 39-åring. Egentligen borde det intevara någon skillnad, inte om vet attvi i tycker att komvux är en bra modellatt utgå ifrån, vilket vi har hävdat.Jag är ense med och att stärka den enskildes ställning. Det är det vivill. Jag tror att ungdomar behövermogna. De behöver få ta det litet lugnt och studerai sin egen takt. Det är många i min närmiljö som harupplevt att de inte har klarat den tidigarerealskolan. De har väntat , kommit tillbakaoch kunnat klara den galant. Inlärning handlar intebara om att läraren skall stå och lära ut någonting,det handlar också om att man är mogen att ta emot.Det är därför vi tycker att det är så oerhört viktigtmed förkunskaperna. Efter det att man hargenomgått en kurs och fått godkänt på den -- ellervad den betygsberedning som pågår kommer framtill att det skall bli -- fortsätter man på nästa stegoch bygger upp sin kunskap. Jag tycker faktiskt attdet skulle gå att genomföra detta utan att haåldersgränser. Olika typer av skolor skall kunnasamverka.Anf. 59 ()replik:Herr talman! Det finns två personer iutbildningsdebatten som man på förhand vet vad deskall säga och en av dem är skolministern. Nukänner jag igen skolministern på riktigt, för nubörjar skolministern tala om mig som upprörd ochaggressiv. Han varnar för högern ochsäger att har kommit i dåligt sällskap.Det är rätt tröttsamt att höra på detta. Jag tror attGöran är glad bara han får sällskap, oavsettav vem han får sällskap.Skolministern talar om att vi satsar mycket påskolan. Det gör vi. Av jämförbara länder satsar vimest på skolan. Men prestationerna i den svenskaskolan motsvarar inte det som vi lägger ned på den.Vi har även i övrigt särskilda förutsättningar i vårtland för att ha en skola som är på topp. Men vi ärinte där. Vi moderater syftar till att skolan i tillbaka till världstoppen.Sedan säger att jag sagt attutbildningen skall vara vad yrket kräver.Utbildningen skall vara vad yrket och individenkräver. Det är klart att yrket och individen kräveratt det skall finnas allmänna ämnen. Men deutbildningar som finns i försöksverksamheteroch som beskrivs i utvärderingar är utbildningarsom går på tomgång. Innehållet är tunt och det,skolministern, gagnar ingen.Skoltrötthet har aldrig varit vår norm. Skoltrötthetblir resultatet om man har en skola som går påtomgång, om man har en organisation som gör atteleverna inte får vad de behöver ha. Om ungdomarskall få en utbildning som är den bästa för var ochen, en utbildning som utvecklar var och en på allrabästa sätt, vare sig det är högskolestudier elleryrkesverksamhet, måste utbildningen kunnaanpassas efter var och en. Utbildningarna måstevara av olika slag, de måste vara flexibla och ha ettinnehåll och en längd som ger varje individ det somvarje individ behöver. Därför motsätter vi osstreårigheten för alla.Anf. 60 Statsrådet ():Herr talman! Därför motsätter vi oss treårighetenför alla. Så avslutade sitt föregåendeinlägg. Hon kunde ha lagt till följande ord: för allasom har valt en yrkesinriktad utbildning. För övrigaelever har det ju aldrig varit fråga om något ifrågasättande. Det är däri som den skillnad avsocial karaktär ligger som jag har pekat på och somdebatten faktiskt har handlat om.Ann-Cathrine säger att hon känner igenmig. Det finns tydligen ytterligare en person somhon känner igen i den svenska skoldebatten. Vi kangissa vem det är. Men det skall vi inte närmare gåin på.Fru har en tendens att beskriva densvenska skolan som ett misslyckande. Jag anser attdet är ett angrepp på våra lärare. Men vi i Sverigehar en större lärartäthet i vår skola än som är falleti något annat jämförbart land. Jag tycker att lärarnagör ett bra jobb och att de uppnår goda resultat.Detta bekräftas också av internationellajämförelser. Vi i skiljer inte ut oss särskiltmycket vad gäller det toppresterande eleverna. Därär det ungefär lika i land efter land. Men vad vi iSverige, utöver att vi hävdar oss i den här gruppen,lyckas bra med är att vi också får med de elever somligger, som det heter i den undre kvartilen. Ocksåde pojkarna och flickorna kommer med i vårtskolsystem och det är en oerhört stor vinst för dessaindivider. Det är också en vinst för samhället, ochdet är säkert det som gör att FN betraktar Sverigesom världens friaste land. Vi i låternämligen alla vara med, inte bara några. Däri liggerytterligare en av de stora ideologiska skillnadernamellan mig och måste jag säga att jag nu noterar en litenglidning i debatten. Plötsligt kan man tydligenmycket väl tänka sig en eller annan treårigutbildning. börjar också inta enmotsvarande attityd. Däremot tycker jag att LarzJohansson på ett utomordentligt bra sätt harbeskrivit bakgrunden. Jag behöver inte gå inytterligare på den saken. Men den politiskakampanjen mot det här förslaget, vilken i vissadelar har gett propositionen groteska former, fårAnn-Cathrine och hennes parti taansvaret för.När det är valår siktar man naturligtvis in sig pålärarna som en marginalväljargrupp, och det kanjag förstå. Men jag tror att lärarna gör mycket klokti att studera hur agerar i den härfrågan. Här har man ju trumpetat ut att reformerskall rivas upp och att saker och ting skallåterställas.Vidare är det uppenbart att man för attåstadkomma detta skall ta hjälp av ,som -- om vi skall ta tro -- interiktigt har den ambitionen. Så blir det, fruHaglund, när populismen vägleder politiken. Detfinns inget parti i den här kammaren som såkraftfullt satsar på att fånga tillfälliga opinionersom just moderata samlingspartiet. Moderaternahar ju en partiledare som , medArbetsgivareföreningens stöd, har kallat det förslagsom vi snart kommer att ställa oss bakom för ett hotmot nationens framtid. Vidare har enpartisekreterare som har satt av tid för att bedrivaen kampanj mot detta förslag. Men i gårdagensstora partiledarduell gick moderaternaspartiordförande förbi detta i vad som kanbetecknas som en bisats. De lärare som har settuppladdningen och som har iakttagit hur ni haragerat har nog anledning att ställa frågan: Om hotetmot nationens framtid kan reduceras på ett sådantsätt i debatten, vad var då ordkaskaderna värda?Kanske erinrar de sig, , hur ni sköttekommunaliseringsdebatten. Då mötte jag faktisktockså här i talarstolen företrädare förmoderaternas partiledning som bestämt hävdadeatt det var ett övergrepp, ja, näst intill ett våldsdåd,riktat mot skolan. Mennågon månad senare, , gick man heltförbi hela frågan i sin partimotion. Då var fråganinte längre aktuell.Så driver man politiken om det är en tillfälligopinion, alltså om det är populismen, som ärutgångspunkten. Särskilt tydligt är detta när detgäller moderata samlingspartiet, och särskilt tydligtblir som är valår.Fingret finns där, ! Det finns i luftenoch det är fruktansvärt blött!Sedan kan man nog fundera över vilket resultat dethär får för insats somoppositionsledare i utbildningsutskottet. hardet ju rämnat på gymnasiefronten, delvis ocksågentemot -- det är uppenbart. Alldelesstrax skall vi diskutera förskolefrågor och andraskolfrågor. Då går trupper fram påminst tre olika fronter, och var och en har sin linje.Vidare skall vi diskutera folkbildningsfrågor. Ocksådär råder djup splittring. Möjligen beror detta tillkortakommande från sida på att manså ohämmat har satsat på att odla detta medmissnöje. Då får man en reaktion från de partiersom har en gedignare folkligförankring än vadmoderata samlingspartiet representerar. Det ärfacit beträffande de insatser som hargjort för att hävda deborgerliga uppfattningarna i skolfrågor. Att sedantro att det skulle duga som ett slagsregeringsunderlag eller regeringsalternativ ärdetsamma som att bedra sig själv. Naturligtvis ärdet att lura in den svenska skolan i ett läge där allstyrning är fullständigt omöjlig.Talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 61 ():Herr talman! Med anledning av den aktuellapropositionen, som har ,har vi att behandla frågor som rör gymnasieskolanoch vuxenutbildningen. Jag tänker här ta upp en delav de frågor som rör vuxenutbildningen, som ju intehar debatterats särskilt mycket här. I och för sig kanjag förstå det. Det är ju gymnasieskolan och detförslag som regeringen har lagt fram som, medrätta, har vållat debatt. Jag kan därför inte låta bliatt inledningsvis göra några kommentarer omgymnasieskolan.Vi har här hört statsrådet -- han harnu lämnat kammaren, precis som han brukar göra --mycket vältaligt beröra sin skolpolitik. är verkligen mycket vältalig. Jag har ocksåi många andra sammanhang haft tillfälle att lyssnapå honom, framför allt vid de träffar som har varitmed representanter för länsskolnämnder,fortbildningsnämnder och . Vidett antal tillfällen har han utvecklat sin syn på denframtida gymnasieskolan. Jag tycker att det viddessa tillfällen har varit ganska intressant att ta delav hans synpunkter. Det har varit tilltalande attgöra det. Många av de saker som då har tagits uppär sådant som vi moderater harframfört. Det handlar t.ex. om att vi måste ta tillvara elevernas möjligheter till valfrihet, tillval osv.på ett mycket bättre sätt än som har skett.Framför allt gäller det gymnasieskolan. Det tyckervi också är riktigt.Ett av felen, framför allt när det gäller de teoretiskalinjerna i dagens gymnasieskola, är enligt minmening helt enkelt att utsikterna att göra tillval, närman har valt en linje, är nästan lika med noll. Görman ett tillval, får man inte ytterligare en chans. Jagtycker att det på de teoretiska linjerna i framtidensgymnasieskola, även efter dagens beslut, skallfinnas ett antal basämnen. Kalla dem gärna förkärnämnen. Men dessutom måste det finnas bättremöjligheter till tillval.Utifrån det resonemang som statsrådet vid ett antaltillfällen har fört och som jag har kunnat lyssna tillär det ganska förvånande att regeringen har lagtfram ett förslag som faktiskt innebär en rejälnedskärning.Visserligen talar man om växande kunskaper ipropositionen, om att man skall ökatillvalsmöjligheterna rejält för eleverna. Menkonstruktionen, herr talman, är en stor bluff. Denbygger ju på att de elever som har gått på denstudieförberedande linjen skall få betalatreårigheten för de yrkesinriktade utbildningarna.Det är detta som är det stora felet, som innebär denstora nedskärningen. Det var inte baraoppositionspartierna som reagerade kraftfullt motdetta. Också många elever, lärare, föräldrar ochorganisationer har reagerat mycket kraftigt motdetta. Det är inte så konstigt och inte svårt attförstå.En sak som inte har framkommit under debatten,som i och för sig har varit mycket intressant, det ärden uppgörelse som har träffats mellancenterpartiet, ochsocialdemokraterna om att man skall tillföratimmar på de teoretiska linjerna, innebärande enkostnad av 330 milj.kr. Jag hörde vid någonintervju med statsrådet att han sadeatt den här tillförseln av 330 miljoner kommerkommunerna att få betala. Jag skulle vara mycketintresserad av att få veta vem som skall betaladetta. Hur kommer förslaget att finansieras? Detkan jag inte finna i utskottets betänkande. Mantalar om att dessa 330 miljoner skall återföras tillskolan. Men vem får betala det hela?Förutom den här reformen kommer man också attställa rationaliseringskrav på kommunerna, enbesparing på, om jag inte minns fel, 617 miljonerper år under . Risken är uppenbar att det blirkommunerna som får betala detta.I debatten har det talats väldigtmycket om de skoltrötta eleverna. Man nästanförutsätter att de som är skoltrötta väljer detvååriga utbildningarna. Det kan delvis vara sant,men det finns också skoltrötta elever som går detreåriga utbildningslinjerna. Jag tycker att vi självaunder debatten har sänkt statusen för de tvåårigautbildningarna när vi nästan förutsatt att det baraär skoltrötta elever som går dessa utbildningar. Såär ingalunda fallet. Jag har själv varit ordförande ien intagningsnämnd i en kommun. Det visade sigatt det krävdes väldigt höga medeltal för att kommain på en del av de yrkesinriktade linjerna. Detviktiga, tycker jag, är att se till attyrkesutbildningen motsvarar de krav som yrketställer. Det måste vara den riktiga utgångspunkten.Om sedan utbildningen är två, tre eller äregentligen inte det väsentliga. Jag tycker alltså går en felaktig väg när man gör allautbildningar treåriga. Det har inte alls att göra medstatusen. Om vi ser till att yrkesutbildningen har enbra struktur och ett bra innehåll höjer vi därmedockså statusen.När det då gäller vuxenutbildningen, som inte hardebatterats särskilt mycket här , föreslårregeringen i propositionen att man skall lägga nerstatens skola för vuxna i ochHärnösand. Man har valt den omvända vägen attförst lägga ner och sedan utreda. Det var massivaprotester från både oppositionen och framför alltde elever som har valt den här utbildningsformen.I utbildningsutskottet har vi avstyrkt denna del avpropositionen, vilket jag tycker är bra.