prot · GE0957 · 1991-02-06 00:00:00 — Vi vet att det görs goda och gedigna insatserpå landets arbetsförmedlingar. Men det råder ingettvivel om att vi skulle få en störrevariationsrikedom, ett bättre samspel och enkoppling mellan utbud och efterfrågan om vi tillätolika former av enskild arbetsförmedling.Vi menar också att det är nödvändigt att vi får enstörre yrkesmässig rörlighet. Det kan vi få genomordentliga insatser för kompetensutveckling. Jagtror att de insatser som bl.a. AMU har gjort är bra.De går att vidareutveckla. Vi tror också att det ärnödvändigt att göra ytterligare insatser för dehandikappade. Vi noterar med glädje, herr talman,att det i regeringens proposition nu finns klartangivet att flexibla lönebidrag är bättre än dentingens ordning vi har haft tidigare. Då får flerhandikappade del av detta stöd.Min fråga till arbetsmarknadsministern är: Varförhar svensk socialdemokrati dröjtmed att införa detta system, som faktiskt skulle hainneburit att flera handikappade kunnat få del avdetta stöd? Det är en fråga som kammaren börkunna få svar på.Anf. 84 ():Herr talman! befinner sig i en mycketallvarlig ekonomisk kris. Det är inga nya problem.De har varit kända , men regeringen hartyvärr inte tagit varning av situationen. Problemenhar också dolts av lång internationellhögkonjunktur. Men är problemen akuta.Svenskt näringsliv kan inte konkurrera påvärldsmarknaden. har löneökningarna iSverige varit högre än i konkurrentländerna. Dettahar medfört en urholkning av konkurrenskraften,företag har lagts ned eller flyttat utomlands, ocharbetslösheten skjuter i höjden.Den svenska ekonomin är i obalans. Denkännetecknas av låg tillväxt, alltför höga pris- ochkostnadsökningar, otillräckligt sparande och bristpå förnyelse inom den offentliga sektorn. Dessaorosmoln har varit kända , menregeringen har inte vidtagit några åtgärder.Den avgående finansministern, ,varnade för ''arbetslöshetens stålbad''. ärdetta en realitet. registreradeAMS de högsta varselsiffrorna . I morsemeddelade Ekot att 11 000 människor har varslatsi januari. Det är den högsta siffran sedan manbörjade mäta på 60-talet.Värst drabbas självklart glesbygdslänen, men ävenBlekinge, och storstäderna börjarkänna av krisen. Antalet kvarstående lediga platserrasar i en takt som påminner om 30-talet.Sysselsättningen minskar både i industrin och inomden offentliga sektorn.Prognoserna är mycket dystra. AMS spår islutet av 1991, andra bedömare talar om 4 och 5 %.Sannolikt slår socialdemokraterna sitt eget rekordfrån 1983 . Det är faktiskt ett uselt betyg åtden förda politiken. Under alla år av internationellhögkonjunktur har socialdemokraterna föröttlandets ekonomi och skapat efterkrigstidensbrantaste nedgång i sysselsättningen.Herr talman! Den socialdemokratiska regeringenhar ingenting lärt av forna tider. 1975--1976 varkostnadsutvecklingen likartad i landet. Svenskaföretag kunde inte konkurrera, storastrukturproblem fanns i landets industri osv.I dag är situationen i stort sett densamma. Trotsvarningar och åter varningar har regeringen låtitkostnadsexplosionen rulla på. Inte ens regeringensegen finansminister fick gehör. skyller manutvecklingen på arbetsmarknadens parter.Självklart har de ett ansvar, men huvudansvaretåvilar självklart regeringen och dess oförmåga attklara den ekonomiska politiken.Herr talman! Vem drabbas nu av detta? Jo,naturligtvis de svaga grupperna i samhället och demest utsatta delarna av vårt land. träffadejag en skräckslagen arbetsmarknadsminister i''socialdemokratins fäste, det röda ''. iKramfors skulle läggas ned, med flera hundraarbetslösa som resultat. Jag förstår att det inte kanvara lätt att möta många hundra arbetslösa i en ortsom . Därtill kommer att varslen iVästernorrland utgjorde entredjedel av alla varsel i landet.Av erfarenhet vet vi att lågkonjunkturen alltid slårhårdast i glesbygdslän, där lönsamheten är låg ellerdär kostnadsläget är högt. Inte heller den varningentogs på allvar av regeringen.I dag sprider sig varslen, som vi har hört, till länsom av tradition har haft en god arbetsmarknad.Nya grupper drabbas. Det är privatanställdatjänstemän, arbetare hos underleverantörer i Syd-och och det är anställda på orter medstor andel offentligt anställda.Herr talman! Hade regeringen lagt om denekonomiska politiken , hade situationen variten helt annan. föreslog folkpartietliberalerna en stramare finanspolitik i kombinationmed tillväxtstimulerande åtgärder. I stället föreslogregeringen nya reformer, som inte behövdefinansieras. Valrörelsen närmade sig och då kundeman kosta på sig vad som helst för att räddamakten.Nu ställer regeringen allt hopp tillRehnbergkommissionen. måste ett centraltstabiliseringsavtal fram. har detta intelyckats. prövar regeringen med någon form avlagstiftning. Jag undrar bara: Vad skulle ensocialdemokrati i opposition ha sagt om ett dyliktförslag?Herr talman! En grundläggande tanke hos ossliberaler är att arbetslöshet aldrig får vara ett medeli den ekonomiska politiken. Arbetslöshet är slöserimed både mänskliga och ekonomiska resurser. Iregeringens budget visar regeringen inte bara sinpassivitet, utan också sin oförmåga att hitta nyavägar för att möta problemen.Folkpartiet liberalerna hävdar att de svaga isamhället måste skyddas i första hand. finns8 000 fler förtidspensionärer än 1988. Bland dehandikappade vet vi att saknar någon form avsysselsättning.Folkpartiet har år påpekat att börfå öka intagningen motsvarande den offert som debrukar lämna in . Där måste de gravthandikappade prioriteras. borde kunnabereda även dessa en plats i arbetslivet. Äntligenhar regeringen insett att socialförsäkringen kananvändas till rehabilitering och arbete. Det är bra,men varför har ni dröjt så länge med det?Vi i har föreslagit flexibla lönebidrag.Det är bra att ni har accepterat det . Men jagskulle vilja fråga: Skall lönebidrag kunna utgå meden högre procentsats också på den privataarbetsmarknaden, eller hur är det tänkt?Inom kultursektorn och i föreningslivet finnsmånga lönebidragsanställda. Jag frågararbetsmarknadsministern vad ni ämnar göra meddem om de inte kan vara kvar i föreningarna när detkommer att kosta mer. Skall de kastas ut iarbetslöshet då?Ungdomar som är nytillträdande påarbetsmarknaden drabbas speciellt hårt. Här måsteinte bara arbetsmarknadspolitiska insatser till. Detär viktigt att de får möjligheter att bygga på sinkompetens. Därför behövs AMU som det reguljärautbildningsväsendet. Vi föreslår också att platsernavid högskolan skall ökas rejält.I har vi en stor andel förvärvsarbetandekvinnor. De är ofta lågutbildade och arbetar inombranscher som kan drabbas av strukturomvandling.Det är viktigt att dessa kvinnor får vägledning motnya yrkesområden och att de genomutbildningsinsatser får den kompetens som behövsför dessa jobb.Herr talman! Jag återkommer till några andrasaker. Jag skulle vilja avsluta med att säga attsocialdemokraterna har hävdat att de är de endasom kan klara sysselsättningen. är situationenfaktiskt en annan. Årets budget ger ingaprogressiva förslag till hur sysselsättningen skallräddas. Socialdemokratin har råkat in i ett hörngenom att föra en slapp ekonomisk politik. Jagfrågar arbetsmarknadsministern: åtgärderämnar ni vidta för att få balans i ekonomin ochrädda sysselsättningen?Anf. 85 ():Herr talman! har ovanligtmånga talat om och fört debatt om arbetslöshetensstålbad. Man får också notera att vissa debattörer,nästan med en viss förväntan, ser fram emotarbetslöshetens stålbad. En del säger att det äroundvikligt och normalt att vi får en arbetslöshetsom motsvarar genomsnittet i EG-länderna.Men, herr talman, det som också slår en är att ingenav dem som debatterar om stålbadet har någon somhelst tanke på att för egen del behöva krypa ned ibadet. Jag tror inte att de har några anhöriga hellersom riskerar arbetslöshet. Jag tror knappast ens attde har bekanta som de tror kommer att beröras avdet här stålbadet. Egentligen tycker jag att en delav dem inte är riktigt kvalificerade att föra den härdebatten. För det råder inget tvivel om att långvarigarbetslöshet, speciellt för unga människor, är attlikna vid en massiv människoförstöring.Nej, herr talman, de som ser lögardagen, somman kan säga på mitt språk, närma sig är i stort settsamma grupper som har kunnatnotera att de är förlorare i t.ex. skattereformen.Det är landsbygdsboende med lång väg till jobbet,det är deltidsarbetande kvinnor, det ärhandikappade, det är ungdomar, ja, det ärlågavlönade i allmänhet. Då måste man fråga sig:Är det dessa som har stått för de storalöneökningarna? Är det dessa som har orsakatlöneglidningen? Mitt svar är ett bestämt nej.De som har stått för de jättehöga löneökningarna,som har glidit iväg med kanske 5 000, 10 000,15 000 , är just de som inte tänker ochinte behöver kliva ned i arbetslöshetens stålbad.Det är egentligen djupt orättvist att det blir de somjust ingenting har fått av något som blir förlorarna.De som har dragit i gång de stora löneglidningarnabehöver inte riskera alltför mycket för egen del.Den här frågan har också en klar regionalpolitiskprofil. Man redovisar arbetslöshetstal i form avgenomsnittssiffror. Det säger egentligen förfärligtlitet. Ligger t.ex. kvar påarbetslöshetstal under procenten, hjälper detingenting om inland, delar av Dalsland,m.fl. ligger på 6--. Då sker löneglidningen ochdet blir inte stopp på den utveckling som borde skelitet lugnare.Så här ser verkligheten ut vandring påsocialdemokraternas tredje väg. Som bekant vardet en väg som skulle leda från svångrem tillsvängrum. Men man måste notera attsvångremmen nu dras åt litet värre än någonsinrunt -- får man nog säga -- miljontals invånare i vårtland. Detta är ju inte trevligt.Jag blev därför litet förvånad över den här storavalupptakten där socialdemokraterna på nyttförsöker blåsa upp sig som den fullasysselsättningens utkorade profeter. Det är interiktigt sant, som jag ser det, för det går ju inte attkomma ifrån att regeringen aldrig kan svära sig frifrån ansvaret för den arbetslöshet som hotar.Centern anser att den lediga kapacitet som uppstårnu, när sysselsättningen viker, måste användasoffensivt. anser att vi på bred front måstesatsa på infrastrukturella investeringar i vägar ochjärnvägar över hela landet. anser attregionalpolitiken måste rustas upp i stället för attrustas ned -- som faktiskt regeringen föreslår ochsom den tyvärr ser ut att få stöd för i riksdagen.Centern anser också att alla möjligheter måsteutnyttjas för att höja kunskapsnivån på fred front.Därvidlag har statsrådet skrivit en hel del som ärbra. Men vi anser att det inte minst behövs enordentlig satsning på våra mindre högskolor. Det ärinte statsrådets ansvarsområde, men det är ändåviktigt med hänsyn till statsrådet ansvarsområde.Herr talman! Det är vettigt att ta vara på resurser.Vi föreslår därför att sammanlagt 5 miljardersnabbt skall anslås till framför allt väg-, järnvägs-och utbildningsinvesteringar, och i första handriktas till de områden där sysselsättningen viker.Det kommer att skapa framtidstro. Det är humantatt hjälpa människor som drabbas. ställs, frustatsråd, solidariteten på prov.Anf. 86 ():Herr talman! Arbete åt alla kommer att bli 1990-talets huvudfråga. För arbetarrörelsen och förvänsterpartiet är rätten till ett meningsfullt arbeteen viktig del av den generella välfärdspolitiken.Regeringens fortsatta högervridning i denekonomiska politiken har till sin ytterstakonsekvens blivit att sysselsättningsfrågan intelängre är den övergripande politiska frågan. Detinnebär en stor fara för ökad arbetslöshet.Inflationsbekämpningen är överordnadsysselsättningsmålet arbete åt alla. Syftet är att medarbetslöshetsinstrumentet begränsa löneökningaroch höja vinsterna.Regeringen har klart uttalat attarbetsmarknadspolitiken fortsättningsvis begränsastill åtgärder för den enskilda individen som hotas avarbetslöshet eller är arbetslös. Någon generellefterfrågestimulans för att förhindra arbetslöshet ärinte aktuell enligt regeringen.Vänsterpartiet är naturligtvis positivt till de ökaderesurser till utbildning och rehabilitering somregeringen föreslår, men vi är kritiska till att manvill begränsa möjligheten till beredskapsarbeten,för den möjligheten kan vara ett bra instrument ivissa lägen.Tillsammans med en rättvis fördelningspolitik ochden generella välfärdspolitiken är arbete åt alla denövergripande politiska målsättningen vidfördelningen av landets resurser.Det är viktigt att motverka ökad arbetslöshet ochredan nu ta itu med sårbarheten i det svenskanäringslivet, i perspektivet av den lågkonjunktur vibörjar uppleva.Landets ekonomiska politik och statens insatsermåste inriktas på att bekämpa arbetslösheten.Förutom att den ekonomiska politiken på alla sättskall befrämja arbete åt alla är det nödvändigt attstatsföretag, löntagarfonder och regionalpolitikomvandlas till redskap för en arbetsskapandepolitik.Herr talman! Till arbetsmarknadspolitiken hörockså arbetsrättslagstiftningen. talas det omdet goda arbetet. Frågan är: Vad menar man meddet, och för vem?Från regeringens sida angriper man dearbetande och de fackliga organisationerna -- medexempelvis kommission och denNicklassonska utredningen, och vad som kommaskall. Frågan måste bli: Är detta en godsocialdemokratisk politik? Är det på så sätt manskall skapa det goda arbetet?Med stor förvåning ser vi olikaregeringsrepresentanter överträffa varandra medolika hot mot de fackliga organisationerna och dearbetande -- att sköter man sig inte så kommerregeringen att straffa de arbetande med olika typerav lagstiftning. Vad är arbetsfrämjande i detta? Gerdet mera jobb?Borta är den tid när den socialdemokratiskaregeringen lyssnade på de arbetande, på derasproblem och på möjligheter till lösningar. tycksdet som om regeringen lyssnar mer på SAF och desspropagandaapparat -- och inte att förglömma EG-anpassningen.Vad kommer att hända, vid en EG-anpassning,med arbetsmarknadsförsäkringarna och denarbetsrättslagstiftning vi har ? Frånvänsterpartiets sida tror vi att det är fel väg att gå,särskilt i ett läge där arbetslöshetssiffrorna är på vägupp och hotet om uppsägningar också ökar.Om man skall eller vill skydda de arbetande och defackliga organisationerna, så är det inte genom attförsvaga deras verksamhet och möjligheter attpåverka arbetsprocessen och beslutsprocessen,utan tvärtom genom att stärka deras verksamhetgentemot arbetsgivarna.Århundradets skattereform skulle ge dynamiskaeffekter. Människorna skulle arbeta mer. fårman inget arbete alls, som det ser ut.Talet om en nedskärning inom den offentligasektorn har också drabbat människor.Arbetsmarknadsministern vet att en sådannedskärning kommer att slå oerhört hårt mot denkvinnliga arbetskraften, för det är inom denoffentliga sektorn som de flesta kvinnorna arbetar.Vad skall då dessa människor göra?Sysselsättningen är A och O för människornasutveckling och frigörelse. Under 60- och 70-taletdrevs frågan om lön att leva på. Samma fråga är aktuellare än någonsin, när allt fler människormåste leva på bidrag. På det sättet har vi beträtt enfelaktig väg.Jag hoppas att regeringen tar itu med dessaproblem.Anf. 87 ():Herr talman! Sysselsättningspolitik var ämnet förden här debattrundan. Rubriken i sig själv säger juen del. Är det sysselsättningspolitik vi håller påmed? Ja, då måste det till en radikal förändring inuvarande sätt att se på frågan. En hemarbetandesmåbarnsförälder är t.ex. fullt sysselsatt, men harför den skull inte något lönearbete eller någon lönför sitt jobb.Enligt maktutredningen består maktelitinom politik, förvaltning, näringsliv,organisationer, massmedia, vetenskap och kulturav 2 123 personer. Den högstaandelen kvinnor finns inom politiken, därmiljöpartiet och för övrigt toppar. Lägstär andelen inom näringslivet, där det endast är 1 %kvinnor. Detta tycker jag talar ett ganska tydligtspråk, som visar att trots de satsningar som hargjorts för att öka det kvinnliga inflytandet ochkvinnors möjligheter har vi en lång väg kvar att gåoch har ännu inte lyckats speciellt bra.Herr talman! Kvinnornas roll på arbetsmarknadenhar alltid varit i underläge. Den ofta dubbla rollen,att fostra barn och kombinera detta med arbete, ären slitsam uppgift. Kravet på kortare arbetstid harmånga gånger rests av kvinnor. I den allt kärvareekonomiska situationen för lågavlönade måstetyvärr ofta ropen tystna. Ingen kvinna orkarengagera sig i samhällslivet utanför arbete ochfamilj. har kortare arbetstid varit uppe somen solidarisk arbetsfördelning. Detta är någontingsom borde vara drivande just i lågkonjunkturer.Att alla som vill arbeta kan få arbeta något är jubetydligt bättre än att vissa skall få arbeta alldelesför mycket.Inom vårdsektorn drabbas just nu de deltids- ochtimanställda hårt av nedskärningarna inom vården.Självklart kommer detta att drabba människorekonomiskt och socialt. Kontakt medarbetskamrater är viktig för många. Vi har jui det samhälle vi lever i fostrats till att mycket av vårsjälvtillit ligger i att ha ett arbete. Denna inställningmåste vi naturligtvis tänka oss att förändra. Vikvinnor är både värdefulla och viktiga, framför alltkanske för våra barn, men också för det ideellaarbetet, vilket utförs av kvinnor.Sex timmars arbetsdag har det från regeringens hållvarit ganska tyst om . Det finns iKiruna ett s.k. projekt som jag tycker talar sitttydliga språk. Man har dragit ned arbetstiden till 30timmar . Detta har lett till dels att dekvinnor som arbetar inom vården mår bättre, bl.a.med mindre sjukskrivningar som följd, dels att desom får vård anser att de får en bättre vård än vadde har fått. Båda de här uppgifterna är jutalande i sig, och man borde faktiskt fundera kringdem betydligt mer.Vi fick ju för inte så länge sedan enäldreomsorgsplan där det bl.a. stod att det var förmånga som arbetade deltid inom äldreomsorgen.Eftersom många inte orkade arbeta heltid måsteman skapa sysselsättningar för att fylla upp tiden,så att det blev heltid för kvinnorna. Det tycker jagverkar vara helt vansinnigt. Det måste ju vara enmycket bättre väg att dra ned arbetstiden så att manhar en heltid på ocharbetstagare som trivs med sina jobb och mår bra.Jag skulle vilja fråga arbetsmarknadsministern omhon är villig att driva frågan om förkortad arbetstidinom vårdsektorn för att bl.a. minskaförslitningsskador och stress och för att gekvinnorna tid för politiskt engagemang, ideelltengagemang, föreningsengagemang osv.En annan fråga som också finns med i budgeten ochsom jag tycker är viktig är frågan om AMS-utbildningar och ökade resurser till AMS-utbildningar. Såvitt jag vet är detta fortfarandeknutet till A-kassepoäng. Det innebär att mångakvinnor som t.ex. har arbetat som timanställda heltställs utanför möjligheten till utbildning, eftersomde kanske inte har observerat att de borde ha varitmed i A-kassan. Jag undrar om den ökade AMS-utbildningen kommer att ge alla som behöver denmöjlighet att på lika villkor vara med iutbildningen.Det finns en annan grupp som propositionen tarupp och som jag tycker borde ha analyserats merinnan man lägger ett förslag. Det gäller delönebidragsanställda. Här föreslås en snabbförändring, som innebär att man inom budgetenskall få plats med fler lönebidragsanställda. Utannågon som helst konsekvensanalys undrar jag hurdetta kommer att slå. Vi har ett skattestoppför kommunerna. Många kommuner bidrar till denhär lönebidragsanställningen. Föreningarna hargenom ändrade skatteregler osv. fått ett ganskakärvt läge. Resultatet kan ju faktiskt bli attföreningarna inte är så intresserade av att ha flerlönebidragsanställda. Då blir det ju inte specielltbra om man försöker öka antaletlönebidragsanställda inom ramen. Jag skulle viljaveta hur det egentligen är tänkt. Såvitt jag vetomprövas de här bidragen . Det innebär juatt det kan bli en mycket snabb förändring förkommuner och föreningar.En annan fråga som varit uppe och som är aktuellför tillfället gäller tillfällig arbetskraft från våragrannländer utanför . avvisar ansökningar från bl.a.polsk arbetskraft som har varit här flera somrar ocharbetat och som på grund av det rådandearbetsläget inte skall få komma till ocharbeta. Då undrar jag hur detta stämmer med dendebatt som vi har haft här och regeringens tvärkasti EG-frågan. skulle bli medlem, ochmedlemskapet innebär fri rörlighet av människor,tjänster, kapital och varor. Just den fria rörlighetenav människor har ju anförts som något väldigt stortoch positivt i denna fråga; man hänvisar till våratågluffande ungdomar. Men då är frågan: Skalldetta bara gälla oss i ? Är det bara vi somskall vara rörliga och få arbeta, eller skall detomfatta även andra? Hur har man tänkt sig att detskall bli om vi blir medlemmar och trycket ökar?Det är frågor som är mycket aktuella och som det inte finns någon konsekvensanalys på. Det ärmycket märkligt att man stoppar arbetskraftsamtidigt som man pratar om att man vill ha enrörlig arbetsmarknad i hela Europa.Anf. 88 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! Jag vill börja med att säga att jaggjorde precis samma reflexion som den BörjeHörnlund inledde med, nämligen att man ibland fårkänslan av att det nästan är med en vissförväntansfull spänning som vissa företrädare serfram emot det stålbad som man med såödesbestämd skicklighet har förutspått i så mångaår. Detta är ju inte något som har dykt upp idebatten helt plötsligt.För att undanröja alla eventuella missförstånd frånvänsterpartiet eller andra vill jag säga att det intefinns någon motsättning i att det övergripandemålet för den socialdemokratiska politiken ochockså för den ekonomiska politiken är att skapaarbete åt alla, att vidmakthålla den fullasysselsättningen också med deoerhört annorlunda krav och de förändringar somkommer att ställas på svensk arbetsmarknad, påsvenskt näringsliv och på svensktarbetsmarknadspolitik. Jag vill också säga att tillskillnad från och folkpartietsföreträdare här i kammaren agerar vi som politikerutifrån vetskapen att det är vi som lever här och nusom kan påverka och i slutändan till stor del avgöraom vi kan och skall ha en låg arbetslöshet och enhög sysselsättning i vårt land.Det finns inget ödesbestämt i den här utvecklingen,utan det är upp till oss. Det är därför vi är politiker.Det är därför jag är socialdemokrat. Det är ocksådärför jag vet att jag har ett ansvar som jag måstefullfölja. Så jag vill betona det som några varit innepå: Självklart har jag och regeringen ett stort ansvarför den ekonomiska politiken och också för hurarbetsmarknaden ser ut och harförhoppningsvis det ansvaret för många årframöver.Men för mig är arbetsmarknadspolitiken också enfråga om solidaritet, och var innelitet på det. Inte för att jag har känt mig specielltvettskrämd, som jag tror att uttrycktedet, men det räcker med att vara ute i landet för attse vad även en liten uppgång i de generella siffrornaför arbetslösheten i landet betyder för människor,för orter och för regioner.Det är därför jag tycker så innerligt illa om mångassätt att resonera, att en litet högre arbetslöshet ärväl inte så farligt, utan den kan vi tåla. Vi ligger jufortfarande så mycket under det som är det vanligaute i . Det är en mycket falsk och omänskligsyn, eftersom vi vet att de starka regionerna, somStockholm, kan ha en mycket låg arbetslöshet,medan man på orter i , Blekingeeller har det väldigt mycket jobbigare.Jag vill också säga så här inledningsvis att vi har ettpå många sätt väldigt framgångsrikt 80-tal bakomoss. har en tendens att nu beskrivadetta som det förlorade årtiondet. Jag vill barapåminna om vilken skillnad i förutsättningar vi hari dag när det gäller vår arbetsmarknad mot hur detvar . Jag vill påminna om attunder dessa s.k. förlorade år har det tillkommit400 000 heltidsjobb i . Det fanns andrapartier som lovade jobb hit och dit. Det gjorde intevi, men vi har medverkat till att det faktiskt harblivit så många fler heltidsjobb.Vi har en högre sysselsättningsandel i Sverigeän vi har haft. Detta har skettunder 80-talet. I många län har det skett enutveckling där man har breddat sinarbetsmarknad, inte blivit så ensidigt beroende avenskilda branscher och enskilda verksamheter.