prot · GE0948 · 1991-01-11 00:00:00 — Det mål som EG står för, det som EGoch EFTA gemensamt står för och som är det mestlångtgående mål som går att drivainternationellt och som vi långt ifrån har samlat enmajoritet för, är att vi skall få enstabilisering på den nivå som gäller för närvarande.Alla vet att det är omöjligt att stannatrafiken och stoppa ökningen avenergianvändningen. Det krävs innanman på nytt kan komma ned till dagens nivå. Detsom är felaktigt och som vi alltså måste utveckla äratt man om man bokstavligt följerriksdagsrekommendationen inte undernågot år i början av perioden skulle kunna tillåtanågon ökning. Inget av de mål man arbetar medinternationellt ser ut så. Alla vet att det behövs enviss bromssträcka, innan man kan böja ned kurvanigen.Det mål som EG och EFTA enades om och slogsför på klimatkonferensen var att vi till år 2000skulle åstadkomma en stabilisering vid dagens nivå.Det fanns de som krävde att vi också där skulle slåfast konkreta minskningsmål. Om det kravet haderests skulle ett antal med Storbritannieni spetsen ha gått ifrån stabiliseringsåtagandet.Det skulle ha spräckt uppgörelsen mellan EG- ochEFTA-länderna. Det hade inte varit något braresultat. Det var en stor framgång att vi medSverige som initiativtagare lyckades åstadkommaen gemensam EG--EFTA-linje kring stabiliseringtill . Det hade ingen i förväg trott skulle varamöjligt att uppnå.Den långsiktiga strategi som klart uttalatarbetar för är att man skall komma fram till sådanaåtaganden som leder till minskningar för varje landtill vad som motsvarar vad naturen tål, dvs.kraftfulla minskningar. Brundtlandkommissionensmedlemmar och forskare inser alla och uttalar attdet kommer att ta tid -- en eller två generationer --innan hela världen lyckas nå dit. Men det är ett målsom uttryckligen utgår från vad naturen tål och somtalar om vad varje enskilt land måste göra för attuppnå det. Och, , en sådan strategiför det svenska och internationella arbetet kommeratt redovisas i den miljöpolitiska propositionen.Den diskuteras i konstruktiv anda vid de pågåendeenergiöverläggningarna, och den kommer också attredovisas i nationalkommittén årsmiljökonferens.Anf. 23 ():Herr talman! Jag skall inte gå in på denoförskämdhet som gjorde sig skyldigtill när hon försökte rangordna de olika inläggenefter hur seriösa de var. Min ''seriositet'' i den härfrågan gäller just själva sakfrågan. Det är i denfrågan jag har begärt ett antal svar från BirgittaDahl, som hon, herr talman, ännu inte har lämnat.En av minna frågor är: Varför nämner , vare sig när hon vid internationellakonferenser företräder eller här ikammaren, det riksdagsuttalande som hon faktisktinför är ansvarig för att förverkliga? Detär när hon inte gör det som vi möjligtvis kan tala omoförskämdheter.I någon mån framgick det också varför hon inte gördet. På defensiven uttryckte det så attmoderaterna ''hade lockat'' att göra dettauttalande. Den majoritet här i kammaren somBirgitta är ansvarig inför har alltså intesjälvständigt beslutat göra detta uttalande, utanden blev lockad! Där kan vi urskilja , som kom så mycket tydligare tilluttryck som hon talade om det som enrekommendation. Det är det inte -- det är ettriksdagsuttalande av samma rättsliga värde somriksdagsuttalandena om kärnkraftens avveckling.Vad EGs miljöminister om var som ett föregångsland. Hanbetonade vikten av att , som har godatekniska och ekonomiska förutsättningar för det,har en möjlighet att gå före. Om vi släppte på dettaskulle det påverka andra länder.Vi vet att har goda förutsättningar attgradvis göra större åtaganden. Det är alls ickebilden av 90-talet att riksdagsuttalandet från 1988innebär ett omöjligt krav på den framtidautvecklingen. Jag tycker att det är bra att EG ochEFTA har tagit till målsättning att få nedutsläppen till samma nivå som , men detinnebär att man också tillåter en stigandeutveckling. En socialdemokratisk minister lär viddet här laget känna till skillnaden mellan''målsättning'' och ''löfte''.Jag sade icke att det är kärnkraften som är detcentrala för oss i denna fråga. Jag sade att detcentrala i den konflikt som finns inomsocialdemokratin när det gäller att hantera detta ärkärnkraften. Därför frågar jag än en gång: Är detför er viktigare att avveckla kärnkraften än attkunna uppfylla målsättningen som gällerkoldioxidtaket?Anf. 24 ():Herr talman! Det vi nu diskuterar är en fråga somär av fundamental betydelse för människorsmöjlighet att leva ett normalt mänskligt liv påjorden . Det är självklart att vi då inte --av dogmatiska eller andra skäl -- får väja för någradelfrågor. Låt mig till det som här togupp om kärnkraftens avvecklingstakt foga att vinaturligtvis måste vara observanta på attkärnkraften i hela sin cykel åstadkommer enomfattande miljöpåverkan. Vad jag tog upp varfrågan om att skjuta på avvecklingen. När det gällerden frågan är ju en del av den cykeln redanianspråktagen, nämligen den del som gäller attetablera kärnkraftverken och få i gång dem. Närman gör en avvägning av vad som på kort sikt ärmest angeläget kan man finna att det mestangelägna är att minska förbränningen av fossilabränslen. Det här är en avvägningsfråga -- det äralldeles uppenbart -- och det finns litet olikanyanser i bedömningarna.Det var ett bra besked från att de härfrågorna lyfts fram i miljöpropositionen och attsamtliga partier i då får möjlighet atttillsammans ge stöd för ett internationellt agerandefrån svensk sida i de oerhört viktigaklimatpåverkansfrågorna. Självfallet utgår jag frånatt de redovisas i nationalkommittén, men det kanockså bli så att man -- som har skett införpartiledaröverläggningarna om energin -- utbytertankar i frågan om exempelvis de här sakerna kanpåverka utformningen av den svenska u-hjälpen.Lars angrep oss för tjatter. Jag försökte imitt inlägg undvika just det. Jag pekade på attpartierna skall konkurrera med idéer ochambitioner så att vi kan få fram en gemensamplattform för vårt internationella agerande. Jagsade att andra partier än regeringspartiet kan hamycket att bidra med -- det tycker jag är ett sätt attföra en konstruktiv diskussion och inte tjatter.Man måste väl ändå kunna få ha olika uppfattningi olika sakfrågor utan att det därför kallas tjatter?Jag är ledsen om det inte går att nämna ordetkärnkraft utan att därmed hotasamförståndsdiskussioner med , menjag hoppas att vi därmed inte har förstört demöjligheterna. Vi har alla mycket att bidra med,och vi måste alla lämna våra bidrag till det samladesvenska agerandet när det gällerklimatpåverkansfrågorna.Anf. 25 ():Herr talman! Vi i är enigamed i det hon säger. Det är bara syndatt vi så lätt blir oeniga när det kommer till det somregeringen gör eller rättare sagt inte gör.Vi är eniga om att vi skall minskaenergiomsättningen i industriländerna och därmedockså i på ett effektivt och kraftfullt sätt ochatt målsättningen skall vara en halvering. Vi äreniga om att vi skall avveckla kärnkraften, och vi äreniga om att koldioxidutsläppen inte bara skallligga kvar nivå utan minskas. Jaghoppas att håller med mig om att depå sikt skall minskas radikalt.I själva verket har koldioxidutsläppen legat ganskastilla . Jag tror inte att de kommeratt ligga över utan snarare års nivå, sådet är läge för att böja av kurvorna nedåt. Sammasak gäller den totala energiomsättningen här ilandet -- det är läge för att starta en aktiv politik föratt böja energianvändningskurvan nedåt.Jag förstår att med hänsyn till desamtal som förs i dagens debattläge inte vill råka ikonflikt med . Jag kan bara konstateraatt jag här i har efterlyst konkreta förslagfrån och , och det gör jagfortfarande. Jag tycker att båda dessa partier harvarit ineffektiva på den punkten. Jag har inte hörteller sett några förslag om styrmedel med vilkashjälp man skall se till att minskaenergiomsättningen och börja avvecklakärnkraften samt få ned koldioxidutsläppen.Regering och riksdag har olika medel, en bredinformationsverksamhet, lagstiftning ochskatteinstrumentet. Man kan beskatta det man villminska eller ta bort. På det området finns mycketmer att göra. Slutligen kan man ge bidrag till demsom arbetar för energihushållning och inhemskenergi. Jag har sett mycket litet av aktiviteter påden punkten från moderater och folkpartister.Moderaterna vill dessutom inte avvecklakärnkraften. Därvidlag skiljer de sig från övrigariksdagspartier.Anf. 26 Miljöminister ():Herr talman! Med hänsyn till frågornas allvar ärdet ytterligt angeläget med en bred nationellsamling kring våra åtaganden internationellt ochnationellt vad gäller klimatfrågorna och andraviktiga miljöfrågor samt när det gäller att lösaproblemen på enerigipolitikens ochtransportpolitikens områden. Båda dessa områdenär centrala för möjligheterna att klara målen i frågaom klimatförbättringar.Jag kommer därför att fortsätta att diskutera i denandan. Jag tror också att det finns förutsättningarför en mycket bred politisk samling efter dediskussioner som vi har fört . Dockser det ut som om kommer att stå vidsidan om så länge de för diskussionen islagordstermer och med andra motiv än de renamiljömotiven.Jag skall vidare referera riksdagsuttalandet från år1988. Det är inte ett beslut i samma mening sombeträffande kärnkraften eller freonavvecklingen.Uttalandet går ut på att regeringen bör redovisa ochklargöra energianvändningens effekter påkoldioxidhalten i atmosfären samt utarbeta ettprogram för att minska utsläppen till vad naturentål. Som ett nationellt delmål bör -- inte skall --anges att koldioxidutsläppen inte bör ökas utöverdagens nivå.Jag tror att de övriga partier som röstade för detuttalandet gjorde det som ett uttryck för en högambition. Man hade inte tillräckligt med tid attfundera över vad det skulle ha krävt om vi skulle haåstadkommit en omedelbar frysning . Detskulle ha krävt mycket långtgående för att inte sägaomöjliga ingrepp i trafikapparaten. Det är inteenergiområdet som är problemet . Tack vareminskningarna på energiområdet har vi totalt settåstadkommit en minskning och därmedhar en av de lägsta nivåerna blandindustriländerna i världen. Vi ligger lägst i ,trots att vi har haft en så kraftig ökning avkoldioxidutsläppen på trafiksidan. Det är alltsåtrafiken som är det stora problemet.Vi har fört en konstruktiv diskussion, och jag hysermycket stora förhoppningar om att det blir en bredsamling kring den klimatstrategi som vi kommer attförelägga i vår.När det gäller det internationella agerandet vill jagän en gång säga att i Bergen --jag var med där -- hade föreställningen att det målhan efterfrågade överensstämde med det mål somvi diskuterade med andra likasinnade pådrivare iBergen och senare i , nämligen enstabilisering till dagens nivå som ett förstasteg på vägen mot den radikala minskning somkrävs i industriländerna för att man skall kunnakomma ned till mål som motsvarar vad naturen tål.Det är det långsiktiga mål som vi arbetar för. Jagvet detta, och jag har talat med deMeana. Han har aldrig uttalat sig för att vi skallanvända ett så stolligt mått som det moderaternastår för. Skälet till att jag inte refererade just detmålet i teknisk bemärkelse i internationellasammanhang är att det inte har någon trovärdighet.Moderaterna är ännu mindre trovärdiga, eftersomde aldrig har föreslagit några andra metoder än attvi skall fortsätta att använda kärnkraften för attminska klimatpåverkan. Allra minst har man lagtfram några förslag på trafikområdet.Socialdemokratins nationella mål förenergipolitiken är trefaldigt -- att minska försurningoch klimatpåverkan, att avveckla kärnkraften ochatt skydda de outbyggda älvarna. Alla vet att det ärså. Dessa mål kan inte bytas med varandra, och dekan inte uppnås med mindre än att vi radikaltförändrar energisystemet och satsar på framför allthushållning och effektivitet. På samma sätt kan vialdrig uppnå klimatmål utan en utomordentligtradikal förändring av vårt transportsystem. Detkrävs en helt ny livsföring och en helt ny teknologi.Jag har aldrig hört tala för någotsådant. Tvärtom har de motsatt sig alla åtgärdersom skulle kunna leda till resultat på detta område.Om vi inte kan åstadkomma avgörandeförändringar i vår livsstil, i våraproduktionsmetoder och i vår infrastruktur,kommer vi aldrig att uppnå de uppsatta målen. Detär sådana förändringar som vi arbetar för bådenationellt och internationellt.Riksdagens ledamöter kunde i går konstatera attdetta är inskrivet som ett av de fem övergripandemålen för den ekonomiska politiken. De fickvetskap om de stora satsningar på infrastrukturensom vi gör för att klara målet på transportområdet.Vi kommer under samma vecka attredovisa miljöpolitiken, energipolitiken ochtillväxtpolitiken med de förslag på alla de olikasamhällsområdena som krävs för att uppnå målen.Samtidigt fortsätter vi att arbeta för deminternationellt.Anf. 27 ():Herr talman! Det må vara att vi i denna kammareär ensamma om synen på att vi inte politiskt skallbinda kärnkraftsavvecklingen till en viss tidpunkt.Å andra sidan är vi inte ensamma om denna syn iden allmänna opinionen. Dessutom är inte självakärnkraftsfrågan huvudfrågan i denna diskussion.Jag har frågat vilken strategi inför deinternationella klimatvårdsförhandlingarna somregeringen här vill redovisa och om regeringen stårfast vid koldioxidtaket.Herr talman! Vi har sannerligen fåttanmärkningsvärda besked om detta från BirgittaDahl i hennes senaste inlägg. Hon säger attriksdagsuttalandet om att koldioxidutsläppen börfrysas till nivå är ett ''stolligt mått'' som honinte nämner i internationella sammanhang, därföratt det ''inte anger någon trovärdighet''. MenBirgitta har inte gått tillbaka till föratt upphäva detta stolliga mått som inte ingertrovärdighet. Jag ställer samma fråga som jagställde i mitt första anförande, i min replik och ävennu: Avser socialdemokraterna att gå tillbaka tillriksdagen för att upphäva detta uttalande? Innanman gör det bör kanske regeringen underrätta sigom de rättsliga förhållanden som gäller förriksdagens beslut. Man kan inte jämföralagstiftningen om freonerna med uttalandena omvare sig kärnkraftsavvecklingen ellerkoldioxidtaket. I det ena fallet gäller detlagstiftning, medan det i det andra fallet gälleruttalanden som offentligrättsligt inte har störrebetydelse än att det som en gång var oåterkalleligtbara var skrivet i vatten.Herr talman! sade vidare att vimoderater inte har redovisat några åtgärder för hurväxthuseffekten skall kunna hanteras. Det ärmycket besynnerligt. Vi har föreslagit enenergibeskattning som är den mest långtgående närdet gäller att relatera beskattningen till dessmiljökonsekvenser. Att inte ärunderrättad om detta må jag säga äranmärkningsvärt. I en omfattandeklimatvårdsstrategi pekar vi på betydelsen av attinom hela samhällsområdet medge en effektivareenergianvändning samt en modernisering ochförändring av industriproceduren för att underlättadenna omvandling.Fru talman! Än en gång ber jag om ett svar på denfundamentala frågan: Är detkärnkraftsavvecklingen eller koldioxidbeslutet somni avser att leva upp till? Om ni inte avser att levaupp till koldioxidbeslutet, kommer ni då att gå tillriksdagen för att få ett mandat att tala om föromvärlden att det var ett tokigt beslut?Anf. 28 Miljöminister ():Fru talman! har fel när det gällerfreonerna. Det första beslutet gällde intelagstiftningen utan ett uttalande av samma karaktärsom det om kärnkraften. Däremot har inte detuttalande som gjorde om koldioxidmåletsamma karaktär som de andra besluten.Gunnar tycks vidare inte lyssna på vadjag säger. I mitt svar till sade jag attvi nu i vår kommer att redovisa en klimatstrategi förriksdagen. Jag har vid andra tillfällen myckettydligt sagt att mål behöver utvecklas såatt de står i överensstämmelse med de mest radikalamål som det går att drivainternationellt, nämligen en stabilisering ochåtergång till dagens nivå som ett första led i arbetetatt komma ned på de nivåer som krävs med hänsyntill vad hälsa, miljö och natur tål. Dessa nivåerinnebär för del en minskning av utsläppenpå drygt per invånare och år ned till 0,3--0,5ton. För , för det gamla DDR och förVästtyskland och betyder det minst ettdubbelt så stort åtagande som för , eftersomutsläppen där är 4--och invånare. Detär strategin att långsiktigt i alla länder komma nedpå den nivå som motsvarar vad naturen tål som vårtinternationella arbete är inriktat på. Jämsidesdärmed vill vi driva de frågor som , nämligen andra växthuskrav -- där vi medCFC-beslutet var pionjärer i världen -- ochbeskogningsfrågorna. arbetar aktivt meddem . Dessa frågor driver viockså i konventionsarbetet årskonferens.Vårt arbete är således inriktat på konkretaåtaganden som innebär att industriländerna,särskilt och , skall gå föremed åtaganden på hemmaplan och att utveckla denteknik som och behöver föratt kunna lösa sina miljö- och fattigdomsproblem.Det är dessa viktiga åtaganden som vi arbetar förinför konferens.Förste vice talmannen anmälde att anhållit att till protokollet fåantecknat att de inte ägde rätt till ytterligare inlägg.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1990/91:106 omsammanslagning av kommunala miljö- ochhälsoskyddsnämnder med andra nämnderAnf. 29 Miljöminister ():Fru talman! har frågat mig omregeringen avser att vidta åtgärder i syfte att stärkadet kommunala miljö- och hälsoskyddsarbetet ochom regeringen avser att genomföra en fördjupadanalys av hur denna verksamhet är organiserad ikommunerna och vad som planeras för framtiden.Miljö- och hälsoskyddsnämnden är en s.k.obligatorisk specialreglerad nämnd, dvs. varjekommun är skyldig att ha en miljö- ochhälsoskyddsnämnd. De uppgifter nämnden har fåri princip inte flyttas till någon annan nämnd.Kommunernas roll i den samlade miljöjfamiljenhar ökat . Det kommunalamiljöarbetet fick sålunda nya och viktiga uppgiftergenom miljöpolitiska proposition. Miljö-och hälsoskyddsnämnderna blev obligatoriskatillsynsmyndigheter genom ett tillägg tillmiljöskyddslagen. ändradesmiljöskyddslagen så att myndigheternasmöjligheter att ta betalt för sina tjänsterförbättrades.För att lösa många miljöproblem kommerytterligare decentralisering och sektorisering attbehövas. Som en följd av en medvetendecentralisering av många beslut till kommunernaär det emellertid numera främst kommunernasjälva som med beaktande av sina uppgifter skallsvara på frågan hur man vill fördela och prioriterasina resurser. Att miljöfrågornas betydelse i dettasammanhang har ökat kan det inte råda något tvivelom.För att stilla den oro som kommit till uttryck påsista tiden när det gäller miljö- ochhälsoskyddsnämndernas framtid vill jagunderstryka att det inte är aktuellt att försvagakommunernas roll i det miljöpolitiska arbetet.Genom de beslut som har fattats med anledning av1988 års miljöproposition hartillsynsorganisationen har 100 nya tjänster kommit till.Kommunerna har själva tillskapat uppskattningsvis100 nya tjänster för tillsyn m.m.Regeringen har visat är beredd att medverka till att kommunernafår ett ökat ansvar för den lokala miljön. Dettaframgår t.ex. klart av den nyarenhållningsförordningen som trädde i kraft . Vidare har regeringen, bl.a. i direktiventill den översyn av som pågår,strukit under vikten av en decentralisering avmiljöarbetet.Jag vill i detta sammanhang särskilt poängterabetydelsen av att länsstyrelserna och kommunernabygger upp sin organisation på sådant sätt attmiljöarbetet kan bedrivas i effektiva former. Dettaär en förutsättning för att en fortsattdecentralisering skall bli framgångsrik. Jag kanförsäkra att regeringen nogaföljer hur miljöarbetet bedrivs i kommunerna.Jag vill också ta tillfället i akt och slå fast att jaganser att det är viktigt att det även finnsen nämnd som har särskilt ansvar förmiljö- och hälsoskyddsfrågor. En sådan nämndmåste komma in tidigt vid beredningen av allakommunala beslut som kan påverka människorshälsa och miljön. När beslut fattas inom enkommun skall beslutets eventuella konsekvenserför människors hälsa och miljö alltid vara välutredda.Av grundläggande betydelse är att varje kommunhar en sådan organisation attmyndighetsfunktionen inom miljöarbetet kanupprätthållas och att den del av kommunensorganisation som har detta ansvar också besitternödvändig integritet och tillräcklig kompetens föratt klara en sådan uppgift. Vad jag nu har sagt gällerockså i förhållande till sådanaverksamhetsområden där kommunen är part ellerhar partsliknande intressen.Som framgått av mitt svar är alltså regeringensavsikt att fortsätta arbetet med en decentraliseringoch sektorisering av miljöarbetet. Avsikten meddetta är att förstärka det regionala och lokalamiljöarbetet och på så sätt skapa en garanti för attmiljöfrågorna alltid finns med i bedömningen närviktiga beslut skall fattas.Anf. 30 ():Fru talman! Jag ber att få tacka för svaret på mininterpellation. Det är ett svar som oraklet i Delfiförmodligen hade känt sig mycket nöjd med. Mendet är alldeles avgjort inte till oraklet i jag harställt min interpellation, utan jag har ställt den tilllandets miljöminister. Det kan inte vara roligt attsom minister behöva lämna ett svar som är så vagtoch otydligt formulerat, och det är absolut interoligt att ta emot ett sådant svar.Jag har i min interpellation pekat på en radproblematiska tendenser, men miljöministernväljer att i sitt svar helt undvika eller släta över deproblemen. Jag kräver faktiskt att vi tar uppproblemen till diskussion.Miljöministern säger i sitt svar att en lång rad nyauppgifter och befogenheter när det gällermiljöpolitiken har lagts på kommunerna under desenaste åren. Detta faktum nämner jag också i mininterpellation.Jag hör till dem som har bejakat denna utveckling.Jag har själv varit kommunalpolitiskt aktiv i just enmiljö- och hälsoskyddsnämnd under den härperioden.När vi tidigare observerade problem hade vi intemakt att göra någonting åt problemen. Det enda vikunde göra var att skicka skrivelse på skrivelse tilllänsstyrelsen, som inte hade tid, ork, resurser ellerintresse att göra någonting. När vi fick eller frånlänsstyrelsen tog befogenheterna att själva utövamer av tillsyn och kontroll, hade vi den faktiskakunskapen i kommunen och kunde göra mycketmer. Och det var bra. Men det fanns de som i denhär processen sade att denna utveckling innehållerproblem, eftersom risken för lojalitetskonflikterökar när man från den statliga myndigheten läggeröver befogenheter på kommunen. Man sade att detblir svårare för en kommun att välja miljön när detkanske handlar om att vara hård mot en viktigarbetsgivare, osv.Jag och många med mig sade: Nej, det är ingaproblem. Under förutsättning att vi i kommunenhar en stark och självständig miljö- ochhälsoskyddsnämnd och en förvaltning med resurseroch andra möjligheter att arbeta kan vi hantera dethär problemen. Men vad som diskuteras isamband med kommunallagsreformen och vad somvarit en faktisk utveckling i en del frikommuner äratt sedan man har slipat och vässat redskapet -- denkommunala miljötillsynen -- är man nu beredd attkasta yxan i sjön. Vad man nu gör är att slå ihopmiljö- och hälsoskyddsnämnden med andranämnder, företrädesvis . Dettagäller även förvaltningarna. I undersökningar harlåtit genomföra redovisas, att vid sådana härsammanslagningar är detmiljötillsynsverksamheten som drabbas. Iförvaltningarnas fördelning av resurser går denmindre delen till miljötillsynen. Även inämndhanteringen är det miljöpolitiken somkommer till korta. Den här utvecklingen kan vi inteacceptera. Den är, som jag ser det, mycket hotfull,men miljöministern väljer att i sitt svar helt gå förbidetta.Miljöministern säger att det inte är fråga om attminska kommunernas möjligheter. Man kanemellertid inte bortse från det faktum att det i enkommun finns motstridiga intressen. Det har integöra med att människor som sitter i kommunalanämnder eller arbetar på kommunala förvaltningarskulle ha sämre moral. Det har att göra med tvåolika processer. Det är för det första det faktum atttrots att vi har byggt upp mycket när det gällermiljötillsynsverksamheten, så är det fortfarande enprocess i vardande. Det finns kommunala nämnderoch förvaltningar som har funnits länge och somalltid betraktats som de tunga hörnstenarna ikommunalpolitiken.