prot · GE09116 · 1991-05-22 00:00:00 — Vi arbetar därför för entrafikpolitisk strategi med denna inriktning.Man kan naturligtvis fråga sig om regeringen harnågon trafikpolitisk strategi. Mycket talar för attden helt enkelt saknas. Vad regeringen föreslår ärju närmast en laissez-faire-politik på trafikområdet.Det leder ofrånkomligen till en fördjupadtrafikinfarkt orsakad av en överdriven vägtrafik.Det leder också till en ökad miljöförstöring som blirallt omöjligare att bemästra. Självklart leder detockså till att miljöanpassade transportalternativ fårallt svårare att utvecklas.I praktiken innebär också frånvaron av enansvarsfull och miljömedveten strategi förtrafikpolitiken att andra makthavare i samhälletstyr. Dessa makthavare är de stora biltillverkarna,de transportintensiva industrierna och inte minst devälorganiserade vägintressena. Dessa makthavaregör för övrigt gemensam sak såväl i som iEG. I går lade en organisation under namnetEuropean Round Table of Industrialists, förkortatERT, fram en rapport om iBryssel. I denna organisation ingår framträdandeindustriledare från främst bilindustrin, däriblandsvenska Volvos . Jag har ännuinte hunnit ta del av deras senaste rapport, menförra gången de lade fram sin rapport om MissingLinks hade det mycket starka återverkningar påsåväl EGs som trafikpolitik. En s.k.missing link är som bekant Link, sominkluderar en och en utbyggnad avE 6 till motorväg. Regeringsförslaget om nationellastrategiska projekt går helt i linje med ERTsmycket tydliga trafikpolitiska strategi. ERTsstrategi är just att bygga ut långväga och massivvägtrafik i hela . Någon påtaglig hänsyn tillmiljöeffekter, resursförbrukning,energiförbrukning eller trafiksäkerhet finnsknappast.Regeringens brist på en ansvarsfull trafikpolitiskstrategi medför i praktiken att dessa särintressenavgör hur trafiken utvecklas. Dessa särintressenstår i strid med politiskt beslutade miljömål ochkrav på samhällsekonomisk effektivitet. Omriksdagen godtar förslaget om ett engångsanslag tillinvesteringar i trafikens infrastrukturer, saboterarman de miljömål som tidigare slagit fast.Riksdagen skulle då också tillåta regeringen attkringgå riksdagsbesluten om ensamhällsekonomiskt grundadinvesteringsplanering.Den andra nyhet som visar att regeringen avser attkringgå en miljömässig och samhällsekonomiskgrundsyn är de s.k. storstadspaketen. Regeringensförhandlingsmän har förhandlat framinvesteringspaket med de tre storstadsregionernaStockholm, och . Dessa paketinnehåller dels välbehövligakollektivtrafiksatsningar, dels massivavägutbyggnader. Genom att bunta ihop det tillsammanhållna paket som måste antas ellerförkastas i sin helhet, försöker man få oss attacceptera omfattande miljöförstörande ochresursslukande vägutbyggnader. I Göteborgsfalletär det så att en av de berörda kommunerna faktisktsäger nej till utbyggnaden av , vilket kan få tillföljd att det inte heller blir någonkollektivtrafikutbyggnad. Detta är självfallet heltoacceptabelt.Från sida har vi självklart krävt attkollektivtrafiksatsningarna skall kopplas loss frånvägutbyggnaderna. Vi är övertygade om att detfinns en stark majoritet även här i förkollektivtrafiksatsningarna. Det är däremot mertveksamt om de omfattande vägutbyggnaderna harsamma starka stöd.Herr talman! Därmed går jag över till attkommentera några av de övriga frågor sombehandlas i det betänkande vi strax skall fattabeslut om. Det gäller frågor om vägavgifter,samfinansiering, fordons- och bensinskatter samtFoU-projekt på RTI-området.Vi i anser att möjligheter att ta ut väg-och områdesavgifter skall införas. Det innebär juatt nyttjaren av den avgiftsbelagda vägen eller brondirekt får betala för att använda den. Rättutformade kan avgifterna också bidra till att minskaolägenheter med biltrafiken dels genom attfinansiera kollektivtrafikutbyggnader, dels genomatt få fler att i stället utnyttja kollektivtrafiken. Ibetänkandet tillstyrker utskottet regeringensförslag att utarbeta ett förslag till lagstiftning omavgifter för väg- och gatutrafiken. Regeringenkommer alltså att återkomma till med ettsådant lagförslag.Jag vill dock redan nu påpeka vikten av att lagenutformas så att avgifter endast kan tas ut i speciellafall. Kraven bör vara att avgiftsbeläggningen inteskall få stimulera ytterligare biltrafik, utanunderlätta för andra mer miljöanpassadetrafiklösningar. Avgiftsbeläggning på befintligavägar som medför att biltrafiken söker sig ut påmindre parallellvägar och där ställer till nyaproblem, måste uteslutas. Jag har sett ett konkretexempel på det här. Det gäller E4-an vid iSkåne. Där har man tydligen tänkt sig en vägtull.Det skulle innebära att trafiken går över till mindrevägar och där ställer till problem i en rad samhällen.En viktig del i att få vettiga system för väg- ochområdesavgifter är att utveckla elektroniskaavgiftssystem. Sådana forsknings- ochutvecklingsprojekt finns bl.a. inom EGs FoU-projekt , där även svenska deltagare ärmed. Vi i stöder naturligtvis dettautvecklingsarbete. Vi vill också framhålla att dennaforskning och utveckling av informationsteknologii trafiken kan visa sig vara viktig för att undvikaonödiga köbildningar och olyckor, för att bättresamordna biltrafik med kollektivtrafik samt ävenför att få en smidigare trafikföring med mindremiljöstörningar. Det är alltså angeläget attprojekten byggs ut till att omfatta fler trafikslag,samordning m.m. Vi anser också att det är viktigtatt även svenska forskare kan delta i störreinternationella FoU-projekt av denna typ.En annan diskussion som bedrivs parallellt med denom vägavgifter gäller beskattningen av vägtrafiken.Ett förslag som behandlas i betänkandet går ut påatt en bestämd del av drivmedelsskatten skall gådirekt till åtgärder på vägområdet. Jag vill bestämtavvisa sådana förslag av främst två skäl. För detförsta är vägtrafiken samhällsekonomiskt settunderbeskattad. Den betalar inte sina miljö- ocholyckskostnader fullt ut . Det betyder också attvägtrafiken har en betydande konkurrensfördelgentemot järnvägstrafiken. För det andra skullekonstruktionen med en bestämd andel avdrivmedelsskatten till åtgärder på vägområdetverka som en positiv återkoppling som ensidigtstimulerar en ökad vägtrafik. Detta är oförenligtmed såväl krav på konkurrensneutralitet mellantrafikslagen som med de miljö- ochtrafiksäkerhetsmål ställt upp.Samfinansiering är något av ett modeord iregeringens förslag till infrastrukturfond. Vi ärsjälvfallet också positiva till att andra än staten gårin och på olika sätt bidrar till järnvägs-, väg- ochkollektivtrafikutbyggnader. Detta får dock intevara en genväg förbi en samhällsekonomiskinvesteringsplanering. Det innebär med andra ordatt medfinansiärer inte får diktera hur statenprioriterar olika satsningar. Prioriteringen måsteske på ett sådant sätt att trafiken miljöanpassas ochatt en bra trafikförsörjning tryggas i hela landet.Jag står naturligtvis bakom alla de reservationersom har fogat till betänkandet, men jagvill särskilt yrka bifall till reservation 4, som handlarom trafikpolitikens allmänna inriktning.Anf. 6 ():Herr talman! För inkomstbildning ochlevnadsstandard inom ett samhälle är dessproduktivitetsutveckling av central betydelse.Under senare år har industriländerna fåttvidkännas en stagnerande produktivitetstillväxtoch därmed försämrade förutsättningar för privatoch offentlig konsumtion. En negativ utveckling avproduktiviteten kan till stor del förklaras av enreducerad investeringstakt inom den offentligasektorn i form av minskade satsningar påinfrastruktur.Med infrastruktur kan avses teknologiska ochorganisatoriska kunskaper och även socialakontaktmönster. Men infrastruktur är också allafysiska nätverk för transporter ochkommunikation, såsom vägar, järnvägar,flygplatser, hamnar och anläggningar för post ochtele.Betydelsen av infrastrukturens olika delar kanvariera mellan länder och regioner beroende bl.a.på geografisk belägenhet, ekonomiskutvecklingsnivå och näringslivssammansättning.Under 1980-talet har gods- ochpersontransporterna på väg ökat kraftigt i Sverige.Så har också skett i hela . Av det totalatransportarbetet inom länderna harvägtransporterna tagit en allt större andel. I våraländer har, i likhet med de stora ,en sjunkande andel av bruttonationalproduktenavsatts till offentliga investeringar. Det har i sin turinneburit en uppbromsning avinfrastrukturuppbyggnaden. Inte minst vägsektornhar fått vidkännas kraftiga nedskärningar avinvesteringarna.Arbetsproduktiviteten är klart avhängig avtransportsektorns dimensionering och utformning.En förbättrad sådan kapacitet har följaktligenstarkt positiva effekter på arbetsproduktiviteteninom industrin.Investeringar inom kommunikationssektorn fåralltså verkningsfulla, positiva effekter. Det gäller ihög grad vägsektorn, och det gäller moderniseradeoch rationella järnvägssatsningar. Det gäller ävenen effektiv sjöfart med tillgång till en rationellhamnservice och goda väg- ellerjärnvägsförbindelser för godsets transport till ochfrån transportköparen, hamnen och fartyget.En förutsättning för att en nedåtgående trend iproduktivitetsutvecklingen skall kunna brytas ochvändas till det bättre är följaktligen ökadeinvesteringar inom kommunikationssektorn. Utantillräckliga investeringar kommer uppoffringar attfå göras i den framtida konsumtionen och fritidenoch även när det gäller miljön.Planering måste ske för att uppnå optimalsamhällsekonomisk effektivitet. Vidinvesteringsbeslut måste därför helatransportsystemets karaktär av nätverk beaktas föratt vinster av investeringar inom en del av systemetinte skall ätas upp av kapacitetsbrist inom andradelar.Ökade medel för infrastrukturinvesteringarinnebär inte att andra investeringar i näringslivetmissgynnas, tvärtom. Snabbare utbyggnad ochbättre förutsättningar för transportsektorn höjerproduktiviteten inom tillverkningssektorn ochstimulerar investeringarna där. Sammantaget lederdetta till en högre investeringsaktivitet inom helasamhället och därmed till en högre ekonomisktillväxttakt. En väl utbyggd infrastruktur, sombefrämjar en god produktivitetsutveckling, lederockså till en förbättrad inkomstutveckling inomsamhället.Det kan sägas att den ambitionsnivå beträffandesatsningar på infrastrukturen som vi beslutar oss förär ett val mellan att transportera varor och tjänstereller att flytta arbetstillfällen till . av export avser i dagEuropa, och den ekonomiska integrationen iEuropa leder ofrånkomligen till ökandetransportbehov.Det utskottsbetänkande vi nu behandlar ochregeringspropositionen ''Näringspolitik för tillväxt''slår fast betydelsen av att vårt land kraftfullt måsteinvestera i marktransportsystemen ,så att vi blir ännu mer internationelltkonkurrenskraftiga.Detta skall ske alltmedan de övergripande målenför trafikpolitiken ligger fast, dvs. medborgare ochnäringsliv i hela landet skall ha en tillfredsställande,säker och miljövänlig trafikförsörjning till lägstasamhällsekonomiska kostnader. Olika trafikslagskall samspela för att tillgodose transportköparensbehov genom fria val av effektiva lösningar.De beslut som skall ta ställning tillinnebär att mer än kommeratt investeras i järnvägar, vägar ochkollektivtrafikanläggningar under resten av 1990-talet.Centerns talesman menade här att de åtgärder somvi nu diskuterar och som grundar sig på regeringensproposition ''Näringspolitik för tillväxt'' är en storbesvikelse. Jag har också lyssnat på de talare somgick upp i talarstolen före ElvingAndersson. Jag tolkade deras inlägg som att dehade en positiv grundsyn på regeringsförslaget.Men har bestämt sig för att uppträda härmed en tyvärr alltför vanlig gnällig tonart. Vi harlärt oss att alltid föreslår mer, mycket mer,men att man sällan har hållbara, seriösa, långsiktigalösningar på finansieringsfrågorna.De beslut vi nu skall fatta betyder attinvesteringarna i det närmaste fördubblas. ochdå fattas historiska beslut. Jag tror att det här är ettsådant beslut. Vi socialdemokrater ser mycketpositivt på den ambitionshöjning som regringensprogram innebär. Vi har inte låst oss för högst 100miljarder, som somliga andra partiers företrädareanklagande och beklagande tycks hävda.Observera att vi säger minst 100 miljarder. Sedanstår det ju varje riksdag fritt att späda påytterligare, inte bara efter behovens storlek utanockså, förhoppningsvis, efter råd och tillgång påytterligare miljarder.Moderaterna och har enats i sina åsikterom finansieringen, och är till en del inne påsamma tankegångar när det gäller finansiering: Säljut statliga företag, sälj statliga tillgångar! Vad manavser att sälja sägs inte i reservationerna. Men låtmig då säga att det socialdemokratiska förslaget förfinansiering bl.a. innebär högre inleveranser tillstatskassan för bl.a. och dessverksamhet. Ni andra vill sälja ut väsentliginfrastruktur, som exempelvis tTeleverket, medanvi behåller denna högklassiga infrastrukturgren isamhällets ägo och tillgodogör oss avkastning, somär god från ett välskött företag.I detta sammanhang vill jag igen komma med enliten fundering kring . Regionalt, inte barai län som jag kommer ifrån, går utoch kräver lokalisering av statliga företag ochtusentals statliga jobb i den regionala rättvisansnamn. Finns det två centerpartier, ett här iriksdagen, som vill sälja ut statliga och företag ochprivatisera, och ett annat centerparti på regional-och lokalplanet, som i stället vill förstatliga och ökastatens engagemang och även den offentligasektorn? Hur får ni detta att gå ihop?Regeringen har för sin del starkt betonatnödvändigheten av en miljövänligtrafikförsörjning. Det är helt i linje med vadriksdagen har beslutat: miljöfrågorna skallges en mer framskjuten plats än tidigare i dettrafikpolitiska arbetet. Föroreningar skallbegränsas, nationellt och internationellt.Luftkvaliteten skall radikalt förbättras i tätorterna,bullerstörningar skall begränsas. Här finns redanfattade beslut om personbilars obligatoriskaavgasrening, dvs. Det har ställtskrav på en bättre rening för lätta bussar ochlastbilar års modeller, och året efter gällersamma krav för tunga lastbilar och bussar. Det harfattats beslut om regler för blyfri bensin, ochsärskilda skatter i miljöns namn -- som dockmestadels irriterar och sällan applåderas -- förbruket av bensin och diesel har införts underprotester från dem som ibland talar för en bättremiljö.Inom kort kommer att fatta ytterligarebeslut om det förslag från regeringen som harkallats En god livsmiljö, där regeringen framför flerförslag som syftar till att förbättra miljösituationeninom trafikområdet.Jag menar att vi är på god väg vad gäller attsuccessivt få ner trafikens skadliga påverkan på vårmiljö. För den skull får inte forskning ochutveckling mot ännu bättre lösningar avta. Strävanför en ännu bättre miljö skall fortgå med högintensitet.För finansieringen av investeringar i järnvägar,vägar och kollektivtrafik hade regeringen föreslagitbildandet av en fond. skulletillföras fonden innevarande budgetår påtilläggsbudget och ytterligare 5 miljarder kronornärmast kommande år från de avskattningsmedelsom tidigare beslutat skall användas isyfte att minska statsskulden. Ytterligare minst 10miljarder kronor skulle tillföras bl.a. genom eneffektivare statlig finansförvaltning, främstavseende ökade inleveranser till statskassan frånteleverket.Riksdagen skulle sålunda ge regeringen enplaneringsram om fördelfinansiering av förhandlingslösningar omaktuella trafikobjekt. Dessa medel skulle placeraspå räntebärande konton i riksgäldskontoret.En rad projekt har angetts som särskilt angelägnaatt få till stånd och kunde delfinansieras med hjälpav den tänkta fonden. Utskottet har till alla delarinstämt i dessa förslag.När det gäller järnvägar är det fråga omvästkustbanan, norra stambanan, bananStockholm--, ,ostkustbanan och utbyggnad av järnvägen iMälardalen. När det gäller vägar är det fråga omE3, E4, E6 samt förstärkning av vägar för bärighet.Utskottet har helt instämt i behovet av de ökadesatsningarna. Även den planeringsram på 20miljarder kronor som regeringen föreslagittillstyrker trafikutskottet.Frågan om medlen skall finnas i och komma från enfond eller om medlen skall anvisas helt över budgetsom anslag har diskuterats ingående.Finansutskottet har yttrat sig i denna fråga. Därframkom synpunkter som trafikutskottet har låtitväga tungt för sitt ställningstagande.Finansutskottet ansåg att en central fråga var påvilket sätt reella inflytande överfondmedlen skulle säkerställas. Grundlagenmedger visserligen stor flexibilitet påbudgetregleringens område, men harhittills för större anslag givit regeringen bestämdaramar och relativt detaljerade regler för hur medlenfår användas. ansåg att ettbemyndigande så stort som 20 miljarder kronorskiljer sig väsentligt från praxis. Normalt gäller attplaneringsbemyndiganden knyts till utnyttjande avanslag.Trafikutskottets förslag innebär att tanken om enfond släppts, och medel motsvarande dem i dentänkta fonden får i stället anvisas direkt överstatsbudgeten. De budgettekniska frågornaöverlåts på finansutskottet. Det torde innebära atttidigare nämnda avskattningsmedel får gå in istatsbudgeten i stället för till . Ettnytt reservationsanslag -- Investeringar i trafikensinfrastruktur -- inrättas. I denna del är utskottetenigt.Viola nämnde här att hon som företrädareför sitt parti kunde ha accepterat inrättandet av enfond. Men villkor var att praktiskttaget allt, i varje fall i en första omgång, skulle gåendast till järnvägar. Det villkoret är heltoacceptabelt. Stora delar av vårt land har stortbehov av bra och väl fungerande vägnät förtransporter.Det beslut som trafikutskottet fattade, nämligen attfonden lämnades därhän och att man i stället gåranslagsvägen, innebär att den kraftiga satsning påinfrastrukturen som tänkts inom fondens ram bliroförändrad. Med den ändring från fond tillreservationsanslag som skett har utskottet, förövrigt enligt ett socialdemokratiskt förslag iutskottet, ansett det väsentligt att de anvisademedlen, dvs. reservationsanslaget, skall behålla sittreala värde och knytas till prisläge.Främst bör de nya medel som skall anvisasanvändas för en kraftsamling av störresammanhållna projekt av nationell betydelse somgagnar tillväxt och miljö. Det är också viktigt attinvesteringarna genomförs så att de bidrar till attriksdagens uttalade mål för stabiliseringspolitikenkan uppnås.Utskottet anser att det i kommandebudgetpropositioner bör redovisas vilka projekt,pågående såväl som avslutade, som regeringenbeslutat om med stöd av anslaget. Planerings- ochförhandlingsläge bör också redovisas för tänktaprojekt, allt för att dels skall få enhelhetsbild, dels kunna utöva inflytande.När det gäller det nya anslaget och dess användningför större sammanhållna projekt av nationellbetydelse blir följden att vissa regioner i landet,enligt de exemplifierade projekten, inte får del avde medel som det nya anslaget innehållet. Det harutskottet ansett mindre lämpligt, och det är därförenligt utskottet angeläget att större del av ordinarieanslag tillförs dessa regioner. Utskottet föreslår attdetta förhållande skall beaktas inför kommandeplaneringsomgång. Det finns som bekantinvesteringsbehov även i dessa delar av landet. Detgäller inland, , och sydöstra , dit också Gotlandfår räknas.För att uppnå så stor investeringsvolym som möjligttillstyrker utskottet att höga krav påsamfinansieringslösningar ställs. För vissa projektbör kravet kunna ställas lägre. Det gäller objekt därdet kan tänkas vara svårt att få till ståndfinansiering från andra håll än genom AMS ellerregionala bidrag.Herr talman! tre storstadsområden spelaren viktig roll i vår nationella ekonomi. Trafiken harhär ökat kraftigt. Väg- och spårsystem har blivitslitna och otillräckliga. Biltrafiken har ökat ochkollektivtrafikresandet har minskat. Det ärproblem med framkomlighet, det blir långa restideroch fördyrade transporter. Trafiken i sin nuvarandetillämpning är miljöstörande. Människor, natur ochkulturhistoriskt värdefulla miljöer belastas mer ände tål.För att få en bättre tingens ordning till stånd utsågregeringen förhandlingsmän för staten för attförhandla med berörda parter, representeranderegionerna , och . Manhar presenterat förslag för samtliga nämndaregioner.Det är en lång rad projekt, men jag skall ta detmycket kortfattat. För delgäller det åtgärder för att få till stånd en önskvärdminskning av biltrafiken i innerstaden och styratrafiken till kringfartsleder. Det gäller utbyggnadenav järnvägar, tunnelbanan, snabbspårväg, stomnätför kollektivtrafik, minskat trafikbuller ochinförande av avgifter på väg- och gatutrafik.Perioden för dessa åtgärder sträcker sig 15 årframåt i tiden. För kollektivtrafiken gäller det hären satsning på 14 miljarder och på trafikleder i stortsett lika mycket.För ingår utbyggnaden avkollektivtrafiksystem, järnvägsbyggnad, E6 västerom , ringleder, regionaltåg, utveckling avmiljövänlig trafik, osv.För gäller det bl.a. järnvägenMalmö--, , regionaltåg ochyttre ringväg i Malmö.För utskottets del har ställningstagandet nu gälltfrågor angående medel för infrastruktursatsningar,utarbetande av lagstiftning om avgifter på väg- ochgatutrafik samt utveckling av ny teknologi ochelektroniska betalningssystem. Det är angeläget atttrafik- och miljösituationen i storstadsområdenaförbättras.Förslaget om sammanlagt 5,5 miljarder tillstorstadsregionerna tillstyrks av utskottet -- 3,5miljarder till , 1,3 miljarder tillGöteborgsregionen och 700 milj. kr. Utskottet anser att ett villkor förutbetalning är att syftet med uppgörelsen somträffats kan uppnås i sina huvuddrag.Nu angivna medel till storstäderna bör tas i anspråkfrån det nya anslaget ''Investeringar i trafikensinfrastruktur''.Regeringens förslag tillstyrks av en stark majoriteti trafikutskottet. Förslagen har ju grundats till stordel på överenskommelser som träffats påflerpartibasis mellan regionala företrädare ochregeringens förhandlare. Med stor visshet antarriksdagen de förslag som här finns i trafikutskottetsbetänkande. Det ger förutsättningar för en godstart för en bättre trafikmiljö iStockholmsregionen, i och iMalmöregionen.Slutligen bara åter en kommentar som gällercentern.Ute i landet, i buskarna så att säga, är centernsbudskap i dessa frågor: ''Allt går till storstäderna,deras tunnelbanor och trafikstråk. Där gör man avmed era pengar.'' Men här i är ju centernmed på besluten. Här tycker man också att 5,5miljarder bör gå till storstadsområdena. Satsningarpå kollektivtrafiken som vi har beslutat ärvisserligen positiva, skriver i sinreservation, men de är inte tillräckliga!Sådana synpunkter har inte framkommit i centernnärstående nyhetsorgan på avstånd frånhuvudstaden.Herr talman! Jag yrkar bifall till trafikutskottetshemställan i betänkande nr 24.Anf. 7 () replik:Herr talman! Det är ju tråkigt om mig som gnällig, populistisk osv., men detfår jag väl i och för sig leva med. Vi har fråncenterns sida varit vana vid att bli utsatta för dentypen av påhopp i olika sammanhang. Efter handbrukar socialdemokraterna närma sig vår politik,men det tar ett tag. Vi fick ju ett exempel på det , när beskedet lämnades om densocialdemokratiska riksdagsgruppensställningstagande i en annan fråga.Vi har fått leva med påståendet att vi har fört envåldsam överbudspolitik, när vi har föreslagit attdet skall satsas 40 miljarder på järnvägarna under90-talet. börjar socialdemokraterna närma sig.Det är en bit kvar, men de är på väg åt rätt håll i allafall.Så vi lever med att utsättas för sådana här påhopp.Huvudsaken är att vi får gehör för våra idéer. Tyvärrtar det ofta litet tid, men det brukar ske förr ellersenare.De storstilade satsningar som handlar egentligen, i den mån det är frågaom nya statliga pengar, om 20 miljarder. Det ärstora pengar, och det är positivt att det nu kommerloss så pass stora resurser på det här området. Vadvi har ifrågasatt är de intäkter som man förväntarsig få från vägavgifter av olika slag och externfinansiering.