prot · GF0911 · 1991-10-16 00:00:00 — Det kräver tvärtom ett mycket aktivtoch målmedvetet agerande, det kräver en aktiv ochmålmedveten politik med ingrepp och regleringaroch framför allt modet att stå emot de storaföretagens konservatism och deras kamp för attbevara gamla privilegier och skaffa sig nya. Har PerWesterberg det modet? Här gäller det att stå emotgamla eller kanske unga kompisar. Har han deninsikten? Jag betvivlar det.För oss är det också självklart att den ekologiskanödvändigheten kommer att vara dynamiken och 2000-talets tekniska och ekonomiskautveckling. Vi är inte ensamma om den härinsikten. Japanerna har den. Den japanskaregeringen har genom industridepartementet satsatstort och ekologin. EG kommersnabbt efter.Det är inte så, Per , att tillväxten somsådan ger en restprodukt i form av möjligheter attlappa på miljön. Det är miljömedvetandet som germöjligheten att utveckla ekonomin. Det är därdynamiken finns. Vi för vår del inser att det behövsen hel symfoniorkesters alla instrument av åtgärderför att klara den här utmaningen. Det krävssatsningar på ny teknik. Det krävs satsningar påsmåföretag. Jag tycker att regeringen på ettolyckligt sätt är skattefixerad här. Jag har talat medmånga uppfinnare, forskare och småföretagare ochvet att här handlar det inte bara om skatterna. Dethandlar om att befria småföretag från sitt beroendeav stora kunder, deras underleverantörsposition.Det gäller att hjälpa dem till riskvilligt kapital. Härhar vi i varit konstruktiva under dengångna riksdagsperioden. Vi är inte dogmatiska. Vivill fortsätta att vara konstruktiva och pröva allanågorlunda rättvisa möjligheter att skapa braförutsättningar för små och medelstora företag. I deflesta fall handlar det om att förverkliga en idé, attfå rå sig själv, att ta ansvar, att göra någontingtillsammans med sina kompisar, forskarkompisart.ex.Regeringen har kraschlandat i en verklighet där detinte bara, och kanske inte främst, är företagarnasom visar insikt och ansvarstagande. Jag tänker påASSI, och jag tänker på . Har man detnätverket -- kommunen, de anställda, företagen påorten och alla grupper som engagerat sig för attformulera ett konstruktivt förslag till långsiktigutveckling av -- är det då inte värten genomgång och värdering av en kunnig ochopartisk bedömare innan man slutgiltigt låser sig ien märklig kompromiss, industriministern? Närman läser regeringsförklaringen verkar det som omföretagarna är första klassens medborgare i denborgerliga regeringens . Då antar jag attlöntagarna är andra klassens medborgare.Man vill återupprätta som tillväxt- ochföretagarnation. Men en viktig anledning till att vihar problem, att produktiviteten inte harutvecklats, är ju att de anställda i företagen,löntagarna, inte får utrymme för sin fantasi, för sinkreativitet och för sina resurser, att derasmöjligheter att bidra till produktionen, derasmöjlighet att ta ansvar, inte tas till vara.Det första ledet i påståendet som jag inledde medborde vid det här laget vara så självklart att jag inteskulle behöva uttala det. Så är det tyvärr inte.Regeringen har satt något som vagt liknar ettekologiskt ansvarstagande på fjärde och sista platsbland de stora uppgifterna i regeringsförklaringen.Det kommer efter att föra in i ochefter att återupprätta som tillväxtnation.Anf. 91 Industriminister ():Herr talman! Det råder nog ingen tvekan om attSverige upplever en av de besvärligasteekonomiska kriserna vi har haft . Vikan notera att industriproduktionen innevarande årär tillbaka på en nivå som gällde . Vi kan notera att nästan vartenda företag somnu lämnar sin delårsrapport också varslar omnedläggningar och friställningar av personal, att viser en av de snabbaste nedgångarna i konjunkturensom vi upplevt under väldigt många år.Det kanske allvarligaste är att det sviktar väsentligtmer i än i länder som vi har som närmastehandelspartner och där företagen har sinakonkurrenter. har vi omfattande avindustrialisering, där närmare100 000 industrijobb har försvunnit. Vi har tidigaresett hur man har försökt suga upp detta genom enexpansion inom den offentliga sektorn. Det ärstopp för det , inte bara beroende påstatsfinanserna utan också beroende på att denoffentliga sektorn nu nått en sådan omfattning attdet är möjligt.I det här läget är det naturligt att man för att kunnavända utvecklingen måste göra generella åtgärdersom skapar bättre förutsättningar för det svenskaföretagandet. Det gäller självklart att så snabbt sommöjligt få medlemskap i den europeiskagemenskapen, att klart sätta ner foten ochpoängtera att vi skall bli medlemmar i att systematiskt försöka dra ner skattetrycketi för att svenskt näringsliv och inte minst demindre företagen skall få konkurrensvillkorlikvärdiga med dem som gäller för motsvarandeföretag utomlands.Då gäller det att utnyttja skattesänkningsutrymmettill att först ta bort de skatter som skadar tillväxtenoch skadar näringslivet mest och därefter steg försteg gå vidare. Det gäller att göra investeringar iinfrastrukturen, och då tänker jag inte bara påvägar och järnvägar utan också påtelekommunikationer och flygplatser, för attsvenskt näringsliv skall kunna få sammaförutsättningar som gäller nere i medsnabba förbindelser, snabba kommunikationer ochgodstransporter över natt.Det gäller också att skärpa den svenskakonkurrenslagstiftningen, så att den når upp tillsamma nivå som ute i . Vidare gäller det attexpandera den högre utbildningen, kanske speciellti av betydande arbetslöshet och i synnerhet ien situation där en mycket liten andel svenskaungdomar går vidare till akademisk utbildning,jämfört med nästan vilket annat land som helst iden övriga västliga världen. Och det gällersjälvfallet att vi sätter ner foten och avskaffarlöntagarfonderna, som förorsakat så mångaproblem under årens lopp.Men det behövs också särskilda åtgärder för attstärka de små och medelstora företagen och isynnerhet tillväxtföretagen, som kanske är dehårdast beskattade småföretagen i . Detsvenska företagandet ser ut som ett timglas. Vi harganska många stora företag och ganska mångamycket små företag, men så har vi en mycket smalmidja, dvs. tillväxtföretagen i tillåts inteväxa, för de får inte nog med riskkapital och de harskatteregler som närmast omöjliggör utveckling.Därför är den nya regeringens första mål attförbättra riskkapitalförsörjningen för de småföretagen. Vi kommer självfallet att lägga framförslag om villkorslån och vinstandelslån, och vikommer snabbt att utreda den så framgångsrikatyska modellen med egenkapitallån, som har ökatsmåföretagandet i högst påtagligt.Men det gäller också att se till att skattesitsen för desmå företagen blir likvärdig med den som gäller förderas konkurrenter ute i . När övrigaEuropa har särskilt gynnsamma regler försmåföretagen, har hitintills haft extra hårdaregler för dessa företag, och då är det ganskanaturligt att småföretagen här i landet inte växerutan förblir små. Det måste ändras.Vi behöver reformera arbetsrätten, så att denstämmer också med de små företagensarbetssituation också. Den verkar helt ha styrts avde stora företagens behov och möjligheter. Därbehövs en betydande reformering, och det finnsanledning för att likt många andra av devästliga länderna grundlagsskydda näringsfrihetenoch äganderätten, som ändå är basen för enframgångsrik ekonomi.Vi har också för avsikt att lägga fram ettomfattande program för privatisering av statligaföretag. Det är inte frågan om att slumpa ut statligegendom, utan vi har funnit att densocialdemokratiska oppositionen har samma syn,nämligen att statliga företag skall skötas på exaktsamma villkor som motsvarande privata. Då ställerman naturligtvis frågan: Varför i hela friden är destatliga, när statens pengar behövs bättre på andrahåll?Vi vill bredda ägandet. Vi vill få en bredägandespridning genom privatisering av statligaföretag och därmed öka sparandet i samhället.Därigenom får vi dessutom loss pengar. Genomengångsförsäljningar av statliga företag får vi framengångskapital för engångsinvesteringar iinfrastrukturen, utan att behöva gå tillskattebetalarna och begära nya slantar för dessamycket angelägna investeringar.Det behövs också att den traditionellariskkapitalmarknaden ställer krav på de statligaföretagen, krav på lönsamhet, krav på avkastning.Uppenbarligen har det varit väldigt svårt försocialdemokratiska regeringar att hålla trycketuppe på dessa företag.Men det gäller också att marknadsföra sominvesteringsnation. I näringsutskottet kunde jagunder med viss förskräckelsekonstatera att när svenska företag investerarnärmare 100 miljarder ute i , sker detett återflöde på kanske 10--15 miljarder. De härinvesteringsströmmarna måste ändras, för annarskommer vi att utarma . Annars kommer viatt få färre sysselsättningstillfällen och färremoderna anläggningar.Därför är det nödvändigt att ompröva och avskaffaden nuvarande förvärvslagstiftningen, så att det blirlättare att investera i , att se till att vi får eninternationell prissättning på företag, att vi fårbättre ordning på investeringsflödena och vi ävenpå det sättet kan få ny teknik, nytt kunnande, nyainvesteringar och nya arbetstillfällen. Men detgäller också att avreglera och verkligen få enfungerande marknadsekonomi. Här finnsfortfarande mycket att göra, allt frånkonkurrenslagstiftning till byggnormer. Det finnsall anledning att göra detta när byggnadsindustrinssituation blivit akut och alltmer akut de senastemånaderna och veckorna.Herr talman! Jag är helt övertygad om att detbehövs en ny start för , och den måsteinnebära en ny näringspolitik medmarknadsekonomisk inriktning som kan sätta fartpå småföretagandet och därmed steg för steg draSverige ur en av de djupaste lågkonjunkturer somvi har drabbats av och som dessutom enligt AMSprognoser hotar att driva upp arbetslösheten tillnärmast rekordnivåer.Anf. 92 () replik:Herr talman! Jag trodde att det skulle märkas närman blev upphöjd till minister, att det skulle händanågonting, att ansvarstagandet skulle utvecklas, attsynen skulle breddas. Jag måste med beklagandekonstatera att Per uppträder italarstolen med samma uppsjö av nyliberalaekonomiska floskler som han gjorde under tidensom företrädare i näringsutskottet.Han vill inte lyssna, han vill inte se.Här fanns inte ett ord om ekologin, inte ett ord omproduktionens samband med miljö ochmiljöförstöring. Här fanns inte ett ord om dem somproducerar värdet, om de anställda i företagen.Och det fanns inte ett tecken på att han hade lyssnattill , när hon talade om hur detverkligen förhöll sig med småföretagandet ochsmåföretagen.Per ! Vi är alla överens om problemetmed små företagsriskkapitalförsörjning. Tillskillnad från de borgerliga parterierna i opposition,har den socialdemokratiska regeringen och vi ivänsterpartiet sökt konstruktiva lösningar. Vi harför vår del gett stöd till förslaget att inrättaregionala riskkapitalbolag för att klaraförsörjningen när de privata kreditinstituten intehar klarat det. Vi har tillsammans med ,som också har ett starkt engagemang på dettaområde, protesterat mot och avvisatsocialdemokraternas indragning av kapital frånutvecklingsfonden, från Norrlandsfonden ochindustrifonden. Vi har tyckt att det har varit frågaom motstridande besked.Såvitt jag förstår har , med PerWesterberg i spetsen, varit mot allt detta. För demfinns det inga nyanser. Här finns ingen ödmjukhetinför andras förslag till lösningar. Här finns bara iprincip skattelättnader som gynnar de störstakapitalisterna, dvs. lägre priser som en väg urkrisen. Detta är en otillåtlig förenkling avproblemen i en svår ekonomisk situation. Det ärverkligen ingenting som hjälper vare sig småeller stora företag.Det borde finnas en mer konstruktiv syn på destatliga företagen. Här har vi underregeringsperioden i också försökt attvara konstruktiva. Vi har accepterat Fortia som ettsätt att modernisera det statliga ägandet. Vi villdiskutera vad staten skall äga och hur det skallförvaltas. Men vi inser att det behövs en motvikt tillden stora privata maktkoncentrationen inomföretagen.Anf. 93 Industriminister () replik:Herr talman! Jag noterar att ärmycket överraskad över att de borgerliga partiernadriver samma politik i regeringsställning som iopposition. Jag tycker att det inte borde vara någonöverraskning. Vi försöker att vara konsekventa,och vi har för avsikt att vara det även i framtiden.Rolf olika konstruktiva förslag för destatliga företagen bygger på de traditionellasocialistiska värderingarna, som inte hör hemma ien marknadsekonomi. Det är föga överraskandeatt vi inte vill ha statliga riskkapitalföretag,som ställer sig bakomståndpunkten att skall ha västvärldenshårdast beskattade småföretag. Först beskattassmåföretagen så hårt att de tvingas söka externtkapital för att över huvud taget kunna leva ochmöjligen växa. Sedan skall löntagarfonderna, somslussar pengar till de statliga riskkapitalföretagen,gå in med delägande i samma företag. Det är enform av socialisering av småföretagen. Det är videfinitivt inte med på.Jag förstår att är anhängare av Fortia.En jättelik stor statlig koncern bildas med mycketstora ekonomiska resurser, för att kunna öka detstatliga företagandet och det statliga ägandet, ochdärmed få en mer expansiv statlig företagspolitik.Jag förstår det. Är man socialist, är det förfarandetnaturligt. Men jag tycker inte heller att det bordevara överraskande att vi, som borgerlig regering,inte vill ha en sådan politik. Vi vill se det fria privataägandet och privatiseringar som ett alternativ iframtiden. Även socialister i , ,t.o.m , och en lång radandra länder har anslutit sig till att detta är ettöverlägset sätt att driva ekonomisk politik och fåframgångsrika företag.Anf. 94 () replik:Herr talman! De regionala riskkapitalbolagen varett svar på marknadens oförmåga att lösasmåföretagens problem. Vi har inte sagt, och detgjorde inte socialdemokraterna heller, att det skullevara fråga om statligt ägande. Riskkapitalbolagenär öppna för privat ägande och privat engagemang.Jag sade två gånger tidigare, både i mittinledningsanförande och i min första replik, att viär för vår del öppna för lösningar. Vi är öppna förförändringar av skattesystemet, t.ex. att ta bortbeskattningen av det arbetande kapitalet. Det äringen nyhet för Per , och det äringenting nytt för småföretagarnas organisationer.Vi visar inte den dogmatism som regeringen,genom Per , gör. Jag visar också på denstora frändskapen mellan vårt sätt att se påproblemen och Per regeringskollegas,dvs. , sätt att se på problemen.Visst kan man diskutera vad staten skall äga. Men iett samhälle med en oerhört stark privatmaktkoncentration krävs det ett statligt ägande,välskött, utvecklat, avancerat, som motvikt till detprivata ägandet. Det krävs för att balansera denekonomiska makt som kan uppstå om ochSE-banken går ihop. Per ,konkurrensfrämjaren, har faktiskt medverkat tillatt det skall kunna ske.Konkurrens är något som kan gälla för privataföretag. Jag hoppas att Per menarallvar när han säger att han -- när han har sålt utstatliga företag i den omfattning regeringen vill,vilket jag hoppas inte går att genomföra -- när handrar sig tillbaka och blir konkurrensminister skallvisa samma engagemang och samma beslutsamhetsom han visar när det gäller att driva andra sidor avpolitiken.Anf. 95 Industriminister ():Herr talman! behöver inte hysa någonsom helst oro när det gäller mitt engagemang för enskärpt konkurrenslagstiftning. Det var ändå mednöd och näppe vi i utskottet lyckades fåigenom det tilläggsdirektiv som just skall garanterakonkurrensen på bank- och försäkringsområdet --vilket jag tycker är mycket angeläget.Men vad säger om att det ärmarknadens krav som innebär att man vialöntagarfondssystemet skall bygga upp statligariskkapitalföretag är bara en del av sanningen.Visst behövs riskkapital. Men det behöver först ochfrämst genereras, precis som i alla andravästeuropeiska länder, genom att behållalönsamheten i företagen, som alltså inte beskattasmed de i västvärlden hårdaste skattereglerna för desmå företagen.Det är väl typiskt för det socialistiska sättet atttänka att man gärna släpper in minoritetsägandeäven i statliga riskkapitalföretag dominerade avlöntagarfonderna. Men det är inte det vi vill ha. Jagtycker inte att löntagarfonderna hör hemma ismåföretagen -- och inte någon annanstans heller.Vi vill i stället ha enskilt kapital och bättrearbetsvillkor för småföretagen.Jag beklagar att inte kunde driva fråganom borttagande av skatt på arbetande kapital ismåföretagen redan föregående år. Då hade detkunnat bli majoritet i kammaren för ett tidigaregenomförande.Vidare har vi frågan om vad staten skall äga för attfå en motvikt till det privata kapitalet. Klockan ärnu 16.30, och har förmodligen presskonferensenjust startat där man skall konstatera att ett nyttbankfallisemang har skett. En av de störrehalvoffentliga bankerna har ånyo med mycket storaförluster och tvingas till någon form av statligtingripande. Det är Första , som ipraktiken är likvidationsmässig. Nordbanken, denandra hett statlig dominerade banken, har ocksåförlorat mycket kapital. Där det finns ett stortstatligt engagemang går det illa. Det har inte minstbankerna visat . Det visarlitet grand på det arv vi har tagit över från densocialdemokratiska regeringen.Tredje vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 96 ():Herr talman! Jag har för avsikt att i mitt inläggberöra småföretagens situation.Jag har förmånen att få representera ett län varsnäringsliv präglas av småföretagsamhet ochentreprenörsanda. I finns nästan16 000 tillverkande företag, varav endast 39 har merän 200 anställda. Bara nio företag har mer än 500anställda. Småföretagsamheten spelar alltså enavgörande roll i . Kanske har därförJönköpings läns invånare större anledning än andraatt glädja sig åt den regeringsförklaring som nyligenhar presenterats.Den svenska välfärden vilar på ett näringsliv somlångsiktigt förmår att hävda sig i den internationellakonkurrensen. av underminering avden industriella sektorn är det hög tid för en nypolitik och för ett nytt näringslivsklimat.Jag tror att framtidens arbetstillfällen ochframtidens idéer i mycket stor utsträckning kommeratt formas i de små företagen. Läget är i dagbekymmersamt för många småföretag. går i konkurs. Trots att många företagareinte är anslutna till A-kassan, kan kanske statistikfrån Företagarnas A-kassa i någon mån användassom mätare på tillståndet inomsmåföretagsamheten. januari tillaugusti 1990 betalade Företagarnas A-kassa ut 47milj.kr. harutbetalningarna fördubblats och uppgår nu till 96milj.kr.Herr talman! Det är med tillfredställelse som harjag har tagit del av regeringsdeklarationen. Denmarkerar en startpunkt för en ny politik, som iframtiden kommer att generera tillväxt och nyaarbetstillfällen. Jag kan nämna som exempel att omalla småföretag i lyckades anställaen halv person till vartera, skulle arbetslösheten iJönköpings län utrotas. Det är av största vikt att vifår till stånd en politik som skapar förutsättningarför ett aktivt småföretagande.En av de enskilda punkterna iregeringsförklaringen, som för de mindre företagenär mycket angelägen att snabbt få genomförd, äravskaffandet av skatten på arbetande kapital.Denna skatt inbringar till statskassan ett mycketlitet belopp, i storleksordningen 250--300 milj.kr.För staten är detta att betrakta somfelräkningspengar, medan effekterna för de småföretagen är förödande. Företagarentvingas kanske ta ut medel från sitt företag, medelsom beläggs med sociala avgifter och därefterbeskattas hos företagaren. Den summa somåterstår skall levereras till staten. Denbruttosumma som måste tas ur det lilla företagetskulle kunna bidra till nysatsningar, investeringaroch nya arbetstillfällen.I regeringsdeklarationen redovisas avsikten attavskaffa hela förmögenhetsskatten . Detta tillsammans med beskedet om attarvsskatten skall lindras kommer säkerligen attbidra till att fler entreprenörer och idérikamänniskor väljer att bo kvar i , till gagn förarbetsmarknaden och hela vår ekonomi.I regeringsförklaringen förutskickas att regelverketför de mindre företagen skall förenklas. Dettahälsas med stor tillfredsställelse av de företagaresom jag har kontakt med i mitt hemlän. De tyckeratt alltför mycket av deras tid åtgår tilladministrativa sysslor, när de egentligen vill ägnasin tid åt det som de verkligen kan.Sparandet måste gynnas. Det säger ocksåregeringen i sin deklaration. I alltför som lånat till konsumtion varit vinnare, medanspararen sett sitt kapital i realiteten minska i värde.Skattereformen innebar i detta avseende ett steg irätt riktning, men det fordras nu ytterligare steg föratt stimulera individuellt sparande. Inte minst ärdet angeläget att skapa goda villkor för sparande ieget företag.Herr talman! riskerar att hamna påefterkälken när det gäller utbildning och forskning.Vi hörde industriministern säga att i jämförelsemed andra länder håller vi på att hamna påefterkälken. Regeringen har också i sin deklarationmarkerat att denna utveckling måste brytas. Dettaär helt nödvändigt, inte minst med tanke på den nyasituation som uppstår i och med att kommeratt bli medlem i EG.Jag vill också betona att en väl fungerandemarknadsekonomi, som bygger mycket på frivilligaavtal mellan parter, förutsätter vissa fastaekonomiska spelregler och en gemensam etiskgrund som betonar individuellt personligtansvarstagande och hederlighet parterna emellan.Herr talman! För att vi skall kunna klara avframtidens behov inom sjukvård och äldreomsorg,framtidens pensioner och nödvändiga satsningarinom t.ex. utbildningssektorn och infrastrukturenfordras en näringspolitik som förmår att ta till varaenskilda människors kreativitet och skaparkraft.För att resurser skall skapas krävs framtidstro ochoptimism. Detta tror jag, herr talman, attregeringsförklaringen kan vara startskottet för.Anf. 97 ():Herr talman! En av de viktigaste frågorna införframtiden är hur vi åter skall få dynamik isamhället. Ett sätt att åstadkomma denna dynamikär att skapa tilltro bland människor till företagande.Flera talare har varit inne på det under dennadebattrunda. Jag vill ändå kommentera det någotytterligare.Under 1990 har vi tyvärr kunnat se hur mångastörre svenska företag har flyttat sina investeringarutomlands. De små företagen har ofta inte resurser,kunskaper eller för den delen intresse av att flyttautomlands. Vi som arbetar i mindre företag sökermånga gånger upp kunder eller leverantörerinternationellt, men företagen skall ha sin bas iSverige och inte tvingas att flytta utomlands pågrund av beslut som fattas bl.a. i denna kammare.Jag tycker att vi skall kunna skilja ut några viktigalinjer i det förändringsarbete vi måste få fart på.Det gäller till att börja med den grundläggandesynen på företagande och insikten i hur viktigt detär med fungerande företag och inte minstsmåföretag. Jag tror att en attitydförändring hosvissa politiker är minst lika viktig som det andraledet, nämligen de tekniska ochlagstiftningsmässiga förutsättningarna.Vi behöver politiska ledare som inte ser företagensom en intäktskälla för att få in skattemedel, som isin tur skall fördelas av politiker. I stället handlardet om att uppvärdera den roll som de mångasmåföretagen spelar för ett dynamiskt samhälle.Här krävs det signaler till förändring.Regeringsförklaringen anger flera olika exempelsom visar att vi nu har fått en småföretagsvänligareregering.För att befästa intresset för att starta och drivasmåföretag skall vi börja med att grundlagsskyddarätten att äga företag i det här landet. Vi måstevidare ha ett rättsväsende som tillvaratar denenskilde företagarens intresse framför statens. Detskall inte behöva gå för att få sin sakprövad, så som det gjorde för t.ex. måste vara klara. Annars avstårkanske en del från att starta företag eller från attanställa ny personal. Man vill ju inte hamna isamma situation som snickaren Hjortberg. Vidarefår det i ett internationellt perspektiv anses närmastgenant med en rad särbestämmelser för s.k.fåmansbolag.