prot · GE09122 · 1991-05-30 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1990/91:122Torsdagen den 30 majKl. 10.001 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 24 maj.2 § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återSocialförsäkringsutskottets betänkanden1990/91:SfU13 och betänkande 1990/91:SoU193 § Beslut rörande utskottsbetänkanden somslutdebatterats den 29 majFöretogs till avgörande skatteutskottetsbetänkande /91:SkU33, justitieutskottetsbetänkanden /91:JuU31, JuU32 och JuU36samt trafikutskottets betänkanden /91:TU25och TU26 (beträffande debatten i dessa ärenden, seprot. 121).Skatteutskottets betänkande SkU33Mom. 1 (införande av en särskild inkomstskatt förutomlands bosatta artister m.fl.)Först biträddes reservation 1 av . i motsvarande del -- som ställdes motreservation 2 av m.fl. -- medacklamation.Härefter bifölls utskottets hemställan med 181röster mot 79 för reservation 1 av . i motsvarande del. 56 ledamöter avstod frånatt rösta.Mom. 5 (personalvårdsförmåner i övrigt)Utskottets hemställan -- som ställdes mot delsreservation 4 av m.fl., delsreservation 5 av -- bifölls medacklamation.Övriga momentUtskottets hemställan bifölls.Justitieutskottets betänkande JuU31Utskottets hemställan bifölls.Justitieutskottets betänkande JuU32Mom. 15 (fängelse för eget bruk vid ringanarkotikabrott)Utskottets hemställan bifölls med 183 röster mot135 för reservation 2 av m.fl.Mom. 16 (gränsen för ringa narkotikabrott)Utskottets hemställan bifölls med 180 röster mot132 för reservation 3 av m.fl.Mom. 18 (straffmaximum för grovt narkotikabrottm.m. )Utskottets hemställan bifölls med 251 röster mot59 för reservation 4 av m.fl.Övriga momentUtskottets hemställan bifölls.Justitieutskottets betänkande JuU36Mom. 1 (medtagande till förhör)Utskottets hemställan bifölls med 278 röster mot40 för reservation 1 av och . 2 (husrannsakan i transportmedel vidallvarliga brott)Utskottets hemställan bifölls med 259 röster mot59 för reservation 2 av m.fl.Mom. 4 (polisingripanden vid upplopp)Utskottets hemställan med godkännande avutskottets motivering bifölls med 238 röster mot 76för utskottets hemställan med godkännande av deni reservation 4 av m.fl. anfördamotiveringen. En ledamot avstod från att rösta.Trafikutskottets betänkande TU25Mom. 1 och 2 (anslag till drift och vidmakthållandeav statliga järnvägar, m.m.)Utskottets hemställan bifölls med 277 röster mot18 för reservation 1 av . 20ledamöter avstod från att rösta.Mom. 5 (anslag till nyinvesteringar istomjärnvägar)Först biträddes reservation 4 av ElvingAndersson och med 45 röster mot 37för reservation 5 av och . 235 ledamöter avstod från att rösta.Härefter biträddes reservation 4 av ElvingAndersson och med 67 röster mot 59för reservation 3 av m.fl. 190ledamöter avstod från att rösta.Slutligen bifölls utskottets hemställan med 183röster mot 65 för reservation 4 av . 68 ledmöter avstod från att rösta.Mom. 18 (statens ansvar för bannätet)Utskottets hemställan bifölls med 277 röster mot40 för reservation 11 av och . 22 (övergripande riktlinjer för bannätetsutveckling)Först biträddes reservation 14 av ElvingAndersson och med 37 röster mot 21för reservation 16 av . 259 ledamöteravstod från att rösta.Härefter bifölls utskottets hemställan med 150röster mot 57 för reservation 14 av ElvingAndersson och . 109 ledamöter avstodfrån att rösta.Mom. 23 (upprustning och utbyggnad av enskildabanor)Utskottets hemställan -- som ställdes motutskottets hemställan med den ändring däri somföranleddes av bifall till motion T517 av EvertSvensson m.fl. -- bifölls med acklamation.Mom. 25 (SJs koncernstrategi)Utskottets hemställan bifölls med 197 röster mot118 för reservation 19 av m.fl. 1ledamot avstod från att rösta.Mom. 26 (SJs ekonomiska mål)Utskottets hemställan bifölls med 279 röster mot38 för reservation 20 av och . 32 (långväga busstrafik)Utskottets hemställan bifölls med 278 röster mot38 för reservation 27 av och . 1 ledamot avstod från att rösta.Övriga momentUtskottets hemställan bifölls.Trafikutskottets betänkande TU26Mom. 1 (en förändrad vägplaneringsprocess)Först biträdes reservation 1 av med 42 röster mot 38 förreservation 2 av och ledamöter avstod från att rösta.Härefter bifölls utskottets hemställan med 243röster mot 75 för reservation 1 av . 3 (nyttoavkastning av vägobjekt)Utskottets hemställan bifölls med 258 röster mot59 för reservation 4 av m.fl. 1ledamot avstod från att rösta.Mom. 13 och 14 (avgiftsuttag på befintliga vägar,m.m. )Utskottets hemställan bifölls med 245 röster mot19 för reservation 9 av . 54ledamöter avstod från att rösta.Mom. 16 (vissa förslag om vägväsendetsfinansiering från den allmänna motionstiden)Utskottets hemställan bifölls med 213 röster mot41 för reservation 11 av och . 64 ledamöter avstod från att rösta.Mom. 20 (medelsanvisning för drift och underhållav statliga vägar)Först biträddes reservation 14 av ElvingAndersson och med 39 röster mot 20för reservation 15 av . 257 ledamöteravstod från att rösta.Härefter bifölls utskottets hemställan med 204röster mot 57 för reservation 14 av ElvingAndersson och . 57 ledamöter avstodfrån att rösta.Mom. 21 (tioårsprogram för upprustning ochbeläggning av grusvägar)Utskottets hemställan -- som ställdes motreservation 16 av och -- bifölls med acklamation.Mom. 22 (engångsanslag för nedslitna ochtrafikfarliga vägar i glesbygdsområden)Utskottets hemställan bifölls med 299 röster mot18 för reservation 17 av . 1 ledamotavstod från att rösta.Mom. 29 (medelsanvisning för byggande avriksvägar)Utskottets hemställan bifölls med 281 röster mot36 för reservation 19 av och . 37 (medelsanvisning för byggande avlänstrafikanläggningar m.m.)Utskottets hemställan -- som ställdes mot delsreservation 23 av och , dels reservation 25 av --bifölls med acklamation.Mom. 46 (medelsanvisning för bidrag till drift ochbyggande av enskilda vägar)Utskottets hemställan bifölls med 220 röster mot38 för reservation 32 av ochRune . 58 ledamöter avstod från att rösta.Mom. 48 (medelsanvisning för särskildabärighetshöjande åtgärder m.m.)Utskottets hemställan -- som ställdes motreservation 33 av och -- bifölls med acklamation.Mom. 58 (kringfartsleder)Utskottets hemställan bifölls med 218 röster mot99 för reservation 39 av m.fl. 1ledamot avstod från att rösta.Övriga momentUtskottets hemställan bifölls.4 § Överenskommelse med i tullfrågorFöredrogsskatteutskottets betänkande1990/91:SkU39 Överenskommelse med itullfrågor (prop. 1990/91:182).Förste vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld.BeslutUtskottets hemställan bifölls.Meddelande om samlad voteringFörste vice talmannen meddelade attsocialutskottets betänkande SoU16 och SoU13samt justitieutskottets betänkande JuU34 skulleavgöras i ett sammanhang efter avslutad debatt.5 § Rättsmedeicinsk verksamhet m.m.Föredrogssocialutskottets betänkande1990/91:SoU16 Rättsmedicinsk verksamhet m.m.(prop. 1990/91:93 och prop. 1990/91:100 delvis).Förste vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 7 §. )6 § Psykiatrisk tvångsvård m.m.Föredrogssocialutskottets betänkande1990/91:SoU13 Psykiatrisk tvångsvård m.m. (prop.1990/91:58, 1990/91:100 delvis och 1990/91:120).Anf. 1 PER STENMARCK (m):Fru talman! har ochvåren lagt ner ett omfattande arbete på denproposition som föreslår en ny lagstiftning om denpsykiatriska tvångsvården, avsedd att ersätta 1966års lag om beredande av sluten psykiatrisk vård ivissa fall (LSPV).Propositionen är omfattande till både omfång ochinnehåll, med ett flertal principiellt betydelsefullaförändringar i lagstiftningen.Propositionen innehåller både lag om psykiatrisktvångsvård -- med en reglering av vilkaförutsättningar som skall vara uppfyllda för atttvång skall få tillämpas -- och en lag omrättspsykiatrisk vård.Lagen om psykiatrisk tvångsvård innebär en delvisny syn på vad som är att betrakta som psykisksjukdom. Begreppet sinnessjukdom försvinner ochersätts med begreppet allvarlig psykisk störning.Ett antal tillkännagivanden till regeringenförstärker bilden av det beslut som i dagkommer att fatta.Syftet är att anpassa lagstifningen efter denutveckling som varit under det som inneburit en minskad användning av tvånginom den psykiatriska vården.Förenklat uttryckt kan man säga att patientensvårdbehov, så långt detta är möjligt, skall styraäven inom den psykiatriska vården. Tvångsvård skall genomföras endast iundantagsfall och där flera -- i lagen klartdefinierade -- kriterier är uppfyllda. Den skallinledas efter beslut, och den skall haen tidsbegränsad omfattning, med möjlighet tillförlängning endast efter beslut i länsrätt.Den nuvarande ordningen, som innebärutskrivningsnämnder och psykiatriska nämnder,avskaffas till förmån för en opartiskdomstolsbehandling. Detta sker i enlighet med vadinternationella konventioner kräver. Det ger bl.a.möjlighet för en patient att överklaga ett beslut omtvångsvård. Allt detta är bra, anser vi moderater,men vi anser också att rättssäkerheten borde hastärkts ytterligare, på sätt som jag skall återkommatill.Den moderata utgångspunkten bygger på vård påfrivillig grund. Allt annat måste vara undantag.Detta är också en av hörnpelarna i en demokratiskstats syn på enskilda fri- och rättigheter.Vi moderater anser att propositionen till stora delaruppfyller kraven på balans mellan å ena sidan detsom är individens rätt och å andra sidan denundantagsvis använda tvångsvården.I den tredje paragrafen i förslaget till lag ompsykiatrisk tvångsvård definieras förutsättningarnaför sådan vård. I lagrådets yttrande över remissenkritiseras det faktum att fara för annans säkerhetfått en alltför blygsam placering. Regeringen hardelvis tagit hänsyn till detta -- dock, som vi ser det,inte i tillräcklig utsträckning.I en motion har därför vi moderater följt upplagrådets yttrande. Vår uppfattning är att behovetav skydd för patientens närstående och omgivningbör ges en mer självständig betydelse vidprövningen av huruvida tvångsvård skall kommatill stånd eller inte. Detta har vi följt upp ireservation 6 tillsammans med ochcentern.Fru talman! Konvertering är ett begrepp som längredebatterats inom psykiatrin. Det innebär möjlighettill övergång från frivillig vård till tvångsvård därdetta har bedömts vara nödvändigt. Dennamöjlighet kommer att finnas kvar, men bara isituationer då en patient kan befaras allvarligtskada sig själv eller någon annan. Ett sådant beslutskall dessutom följas av en rättslig prövning.Detta är, som vi ser det, steg i rätt riktning.Konvertering skall endast få användas i enstakaundantagsfall, men möjligheten måste ändå finnasi sådana situationer där alla andra utvägar ärprövade.Socialberedningen föreslog att lagstiftningen inteskulle uppta någon regel om konvertering.Anledningen var att denna möjlighet utnyttjats ialltför stor utsträckning. Från moderat håll har viockså varit synnerligen tveksamma. Frivilligtingångna patienter skall inte behöva uppleva riskenför konvertering som ett påtryckningsmedel för attacceptera åtgärder som de egentligen motsätter sig.Men med den lagstiftning som föreslås kommerförhoppningsvis antalet konverteringar att minskakraftigt. Och vi är från moderat sida beredda attacceptera möjligheten till konvertering under destarkt begränsade förhållanden som föreslås,och med den efterföljande rättsliga prövningen.Vi har emellertid framfört en förutsättning för attkunna acceptera propositionens förslag, och det äratt utvecklingen vad gäller användningen avkonvertering noga skall följas och därefterredovisas för senast efter lagensikraftträdande. Detta har socialutskottet ställt sigbakom, och jag vill understryka behovet av attbeslutet verkligen följs upp.Det är viktigt att rättssäkerheten alltid har allrahögsta prioritet. Av det skälet har vi moderaterställt oss bakom ett förslag från , som går utpå att länsrätterna bör förstärkas med en erfarenpsykiater som ledamot i just den här typen avärenden. Detta är förmodligen nödvändigt om intepatientens ställning i processen skall bli svagare äni den ordning som gäller i dag.Detta är en inriktning som också lagrådet har pekatpå. Möjligheten för länsrätten att anlita enpsykiater som sakkunnig, vilket föreslås ipropositionen, är enligt vår mening inte ett fullgottalternativ ur rättssäkerhetssynpunkt.Vi har också ställt oss bakom ett förslag frånfolkpartiet med krav på en lagstiftning om skydd fördementa. Ett grundläggande mål måste vara attdessa människor ges värdiga livsvillkor. Detta varett av skälen till att socialberedningen föreslog ensärskild skyddslagstiftning.I en särskild proposition behandlas denrättspsykiatriska undersökningsverksamheten. Idenna proposition skapas bl.a. möjlighet till ensamordning mellan de rättspsykiatriskaundersökningarna och den allmänna psykiatriskavården. Detta bedömer vi, urrättssäkerhetssynpunkt, vara olyckligt.Staten bör även fortsättningsvis hahuvudmannaskapet för den rättspsykiatriskaundersökningsverksamheten, och självagenomförandet av undersökningarna bör ske i enstatlig organisation, eftersom detta är en del avrättssamhället. Därav följer också att vi motsätteross de förslag till avtal mellan staten ochsjukvårdshuvudmännen som framförs ipropositionen.Fru talman! Jag ber med detta att få yrka bifall tillreservationerna 3 och 17, fogade till betänkandet.Anf. 2 ():Fru talman! Det är en viktig lag som vi behandlarhär , för den anger ju hur vi skall bete oss när vimåste beröva någon friheten -- vilka bestämmelsersom ligger bakom, hur det hela genomförs och medvilken rättssäkerhet, och vad som görs med densom blir berövad friheten. För oss i folkpartietliberalerna är detta, med den inställning vi har -- skall undvika tvång så långt som möjligt -- enoerhört viktig fråga.Det betänkande vi har framför oss innehåller en delproblematiska frågeställningar, som man kan hadelade meningar om. Föregående talare tog t.ex.upp frågan om konvertering. Vi tror på den formsom nu redovisas i detta betänkande -- och att denkan leda till en bra behandling av dem som ärintagna, varvid konvertering dock måste tillgripassom en skyddsåtgärd.Vi har också diskuterat begreppet psykisk störning.Det har funnits delade meningar här också. Det harsagts att det har varit ett för luddigt begrepp ochframför allt från medicinskt håll att man bordeanvända uttrycket psykisk sjukdom i stället. Vi harändå ställt upp på begreppet psykisk störning,därför att man sedan har uppdragit åtsocialstyrelsen att närmare precisera vilka tillståndsom kan dölja sig bakom det begreppet.Vi har också diskuterat om man skall haspecialdomstol eller expertmedverkan eller barahöra experter inför ställningstagande om tvångeller inte.Här tycker vi att det är viktigt att utskottet harskrivit in i betänkandet att man skall följa hur denföreslagna ordningen kommer att fungera. Vi kansia om och tro och tycka och tänka om vad somkommer att hända, men det är viktigt att veta,tidigt, hur lagen slår, så att man kan vidtaeventuella förändringar, om det skulle visa sig attdet blir problem med den nyahandläggningsordningen.Jag vill så kommentera en del av de reservationersom vi har fogat till betänkandet och sedan kommain på allmänna synpunkter om handläggningen,processen, hur man har fått fram lagförslaget.Man har haft väldigt mycket tid till förfogande, ochdiskussionerna har gått av och an, men man harändå inte lyckats få fram en lag om skydd fördementa, trots att socialberedningen, när den ladefram sitt förslag 1984, tog upp detta som en viktigfråga. Vi anser att ett grundläggande mål är attdementa ges värdiga livsvillkor. Vi anser också attvården av dementa kan erfordra särskildasäkerhetsåtgärder för att den demente inte skallskada sig själv.I klartext handlar det om inlåsning, så att man intekan försvinna ut från den bostad man bor i ochkomma på villovägar. Frihetsbegränsande åtgärderkan alltså bli aktuella, och sådana åtgärder kräver,menar vi, uttryckligt lagstöd. Annars begås faktisktbrott mot grundlagen. Den skyddslagstiftningentycker vi i liberalerna att regeringenborde ha tagit fram. Man har dock haft påsig. Men man tyckte, och det skriver man också ipropositionen, att det här var för svårt. Därföravstod man från att komma med ett förslag, ochdärmed för man över ansvaret på personalen. Jagtycker att det visar en bristande förståelse förpersonalens situation. Den får alltså ta beslut somvi politiker tycker är för svåra att ta.Jag har förståelse för att när sådant händer,människor ute i samhället får ett bristandeförtroende för sina politiker.Jag yrkar därmed bifall till reservation 1, avseendemom. 4.Sedan tycker vi i liberalerna att detviktiga är kompetensen hos läkarna som skallbedöma fallen, inte anställningsformen. Vi tyckeratt man också borde kunna använda sig avprivatläkare, om de har en kompetens inom det härområdet. Läkare med specialistkompetens ocherfarenhet och som betros den här uppgiften avlandstinget skall kunna besluta omomhändertagande av en person förläkarundersökning och begära polishandräckning isamband med det. Det är kunskapen och inteanställningsformen som vi tycker skall varaavgörande. Därför borde regeringen kommatillbaka med ett förslag med det här syftet, att vidgamöjligheterna.Det har hänt mycket på rättspsykiatrins område.Det är ju en verksamhet som har diskuterats ochifrågasatts. Man har ifrågasatt resurstilldelning,man har ifrågasatt huvudmannaskap, man harifrågasatt kompetens och allt möjligt.Rättspsykiatrin har levt oroligt. Det har inte varitnågon bra arbetsmiljö för dem som har arbetatinom rättspsykiatrin, framför allt under 80-talet.På sistone har det kommit upp att kliniker skallläggas ned, men konsekvenserna är otillräckligtbelysta. Vi tycker att när det gäller rättspsykiatrinborde man ha gjort en förutsättningslös utredning.Vi har också kommit fram till att tycka atthuvudmannaskapet skall ligga kvar hos staten,liksom genomförandet av undersökningarna. Frånbörjan såg vi väl positivt på tanken på en överföringtill landstingen. Men när vi sedan under 80-taletssenare hälft bevittnade de problem man mötte iförhandlingarna mellan landsting och stat och denackdelar i rättssäkerhetsavseende som vi harfunnit med en sådan överföring har vi kommit framtill att huvudmannaskapet bör förbli statligt.Enligt den i propositionen föreslagna ordningenkan en läkare som företar den rättspsykiatriskaundersökningen också komma att bli ansvarig förvården. Vidare kan landstingen ekonomisktkomma att påverkas av utredningens resultat ochkvalitet. Det tycker vi känns oroande. Därförreserverar vi oss på den punkten.Forskningen på området skulle också kunnaäventyras. Det är viktigt med forskning om hurolika insatser fungerar, vad man lyckas med och vadman misslyckas med, men också för att lära sig merom varför människor råkar i den situationen att debehöver psykiatrisk vård.Av det här följer att vi också motsätter oss denplanerade avvecklingen av rättspsykiatriskakliniker och stationer. Vi anser också att utskottet isitt betänkande tydligare borde ha markeratbehovet av kraftfulla åtgärder förpersonalutveckling.Liksom när vi tog betänkandet om genteknik påmänniska tänker jag ta upp några reflektioner kringprocessen fram till att vi har fått det betänkandesom debatteras . Det har verkligen varit enlång vägs färd mot beslut.Redan på 70-talet stod det klart att LSPV bordeuppdateras, moderniseras, förändras. För 11 årsedan tillsatte dåvarande socialministern enparlamentarisk kommitté som skulle göra enöversyn av reglerna om vård oberoende avsamtycke inom socialtjänst- ochsjukvårdslagstiftningen.Det var alltså socialberedningen, som kom med ettdelbetänkande 1981, vilket ledde till vissaförändringar i LSPV. Men det var uppenbart att detbehövdes en kraftfullare renovering av lagen, ochdå fick beredningen nya direktiv om en fullständigrevision av tvångsvårdslagstiftningen. Sedan tog det innan propositionenkom fram. Det tycker jag är en uppseendeväckandelång tid. Man borde snabbt ha tagit till varautredningens resultat.Under den här tiden har alltså rättspsykiatrinsorganisation, arbetssätt och dimensionering varitföremål för utredning, omprövning ochifrågasättande. Jag tycker att man borde lära av dethär. När man tillsätter en utredning skall man ocksåha en plan för vad man gör medutredningsresultaten, att man ser till att man harresurser för att ta hand om utredningens resultat.Remissbehandling är naturlig, men sedan måsteman också använda sig av remisserna och kommafram med en proposition inom rimlig tid.För sådant beredningsarbete behövs det kompetensi , men det behövs också ettpolitiskt mod, ett ledarskap, att ta ställning när detfinns motsättningar. Vi har här haft motsättningarmellan den medicinska professionen ochsocialtjänsten. De motsättningarna finns också , men jag tycker att om man utövar ett gottledarskap, om man är en god ledare, skall manockså kunna bestämma sig för vilket alternativ manskall gå på, om kompromisser inte lyckas, och intelånghala, dra i långbänk.Som jag sade tidigare, tror jag att det är det här sombidrar till att allmänhetens förtroende för osspolitiker sviktar.Civildepartementet ägnar mycken tid åt att försökaeffektivisera myndigheterna. Jag tycker att ensådan effektiviseringsprocess borde initieras ochgenomföras även i regeringskansliet.Jag har, fru talman, yrkat bifall till en av vårareservationer, nr 1, som kan hänföras till mom. 4.Vi står naturligtvis bakom övriga reservationer därfolkpartiet liberalerna finns med, men jag tänkerför tids vinnande inte begära votering i de fallen.Anf. 3 ():Fru talman! har detskett en mycket stor förändring av den psykiatriskavården i . Det gäller alldeles särskilt under80-talet, då utvecklingen har gått mycket snabbt ifråga om avvecklingen av institutionsplatser och enövergång till öppna vårdformer. Förändringen harinte minst gällt tvångsvården, som vi nu behandlar,där antalet under en viss dag inneliggande patienterkraftigt har minskat. För att ta ett exempel kan jagnämna att detta antal 1967 var 21 000 och 19882 800. Av dessa 2 800 patienter var 600överlämnade till vård av domstol.Också organisationen har förändrats, liksominnehållet i vården. Det har blivit allt vanligare attde psykiatriska vårdenheterna är integrerade iövriga sjukvården. En sektorisering pågår, somsyftar till att ge en klinik ansvar för såväl den slutnasom den öppna vården inom ett geografisktområde.Det synsätt som tillämpas grundar sig påvetskapen att det vanligtvis behövs såväl medicinsksom psykologisk och social kunskap för att på bästasätt kunna hjälpa en patient. Det har alltså skett enhel del som gör det nödvändigt med en korrigeringav lagstiftningen på området. Detta har vi vetatlänge, och det är bl.a. detta som har gett anledningtill flera utredningar.När propositionen sent omsider kom var det ändåmed blandade känslor vi i tog emot den.När man gör en så omfattande förändring avlagstiftningen som detta ändå är fråga om, är detverkligen viktigt att man utgår från ett underlagsom är väl underbyggt, som är aktuellt och somutvecklingen inte allredan har sprungit ifrån. Härfinns det, menar vi, anledning att komma medinvändningar.Förslaget bygger till stor del på socialberedningensbetänkande Psykiatrin, tvånget ochrättssäkerheten, som lämnades . Beredningensarbete byggde i sin tur i viktiga delar påutredningen störda lagöverträdare från1977 och LPV-förslag från sammaår. En svaghet hos socialberedningen var att maninte hade möjlighet att väga in effekternaav den nya hälso- och sjukvårdslagen, som trädde ikraft , och förändringarna som infördes iLSPV, dvs. lagen om sluten psykiatrisk vård.Remissinstanserna var inte särskilt nådiga motbetänkandet i fråga när det kom, vilket efter vadjag förstår har föranlett en hel del bekymmer ochtidsspillan på departementen. I stället för att företaen ny utredning, som inte skulle behöva varasärskilt omfattande men som skulle kunna geen uppdatering av fakta på området -- vilket vi fråncentern har föreslagit -- har man försöktkrångla sig fram genom ett par hearings och ettantal sammankomster.