prot · GF0913 · 1991-10-18 00:00:00 — Det har den socialdemokratiska regeringeni hög grad arbetat med. Ett exempel på det är jugymnasieskolans reformering. Jag vill verkligenvälkomna att och nu hargivit upp sitt tidigare motstånd mot att göra deyrkesinriktade linjerna i gymnasieskolan treåriga,så att den viktiga kvalitetsreformen avgymnasieskolan faktiskt får genomföras.Det som oroar är inte ambitionen att göra saker ochting bättre -- det kan vi alla vara med om. Det somoroar är att regeringen när man har sagt det snabbtgår över till att tala om privata alternativ. Denhuvuduppgift som vi har som skolpolitiker måste juändå vara att göra den vanliga skolan bättre. Det ärvår viktigaste uppgift. Men tycks man tro attbara man svingar med något slagsprivatiseringstrollspö så skall allting bli bättre. Detgäller och andra skolformer, men detgäller också fria universitet -- nu skall manprivatisera universiteten. Per sade att fram mot det med stor otålighet. Jag tyckersnarare att det tyder på stor ogenomtänkthet.Det är så lätt att även som minister ställa sig uppoch bara kritisera vad som har varit. kanman då hamna i mycket underliga positioner. Den''flummiga läroplan'' som talar om ärden läroplan som en borgerlig regering antog 1978och som skrevs under av . Jag menaratt man skall vara litet varsam när man kritiserarvad som har varit och först och främst se påverkligheten.Jag tror att vi kommer att få mycket diskussion omdet här privatiseringstänkandet, och skolpengen äralldeles klart en åtgärd i den andan. Den reser enmängd svåra frågor, som inte på någotsätt har kunnat svara på. Också lärarna är mycketoroliga för det. Jag vill be att läsaförra numret av . Där visarman på den oron och på hur skolpengen kanförsämra en god skola och försämra likvärdigheteni skolan.Anf. 7 (m)replik:Herr talman! , ochBjörn har alla tagit upp skolpengen menfrån olika aspekter. Det är två frågor som ställs.Den ena gäller oron för hur det skall gå för elevermed särskilda behov om man inför ett generaliseratschabloniserat fördelningssystem av de offentligabidragen. Den andra ställs av , som serdet utifrån önskemålet om ökad verklig valfrihetför medborgarna.Jag vill bara erinra om det beslut som harfattat om statsbidragens fördelning. De statligamedlen skickar vi till kommunerna -- de skallfördelas och följa med eleverna. Det heter ibeslutet också att de kommunala resurserna skallfördelas utifrån behov, ungefär på samma sätt somom skolorna hade varit kommunala, så att man fåren skolpengsinriktning här.Det pågår ute i kommunerna ett intensivt arbetemed att hitta fördelningsnycklar som är riktigt bra.Det är ingen helt enkel uppgift. Hur gör man dåmed , som talade om ochsom behöver en hel del extra insatser? Hur löserman det? Jag har en mängd idéer kring detta utifrånmin kommunala erfarenhet, men det är intemin uppgift att säga hur det skall se ut i detalj. Jaghar mycket stort förtroende för kommunernasförmåga och engagemang när det gäller att ta varapå alla elevers intresse.Det är dessutom inte, som en del tror, så att barnmed särskilda behov inte skulle vara betjänta av attderas föräldrar har en möjlighet att välja enalternativ skola. Det finns många exempel påbarn som icke har fått den hjälp och det stöd somde har behövt i den vanliga skolan men som harkunnat få det i t.ex. en Montessoriskola. Deföräldrarna har fått stora bekymmer medekonomin i det gamla systemet. Det tror jag därförinte är någon större svårighet, men det är som sagtett problem att hitta bra fördelningsnycklar. Mendet är ett problem även inom det kommunalasystemet.Jag vill bara berätta att vi i har tittatnärmare på hur man har använtförstärkningsresursen på gymnasiet. Det varmeningen med förstärkningsresurser att manverkligen skulle använda dem för att ge de eleversom behövde särskilt stöd hjälp. Den utredningenvisar att man nog har använt pengarna på ettmycket traditionellt sätt utan att i egentligen vidvarje läsår fundera över hur pengarna bäst skulleanvändas för att det skulle motsvara de ambitionersom var syftet med förstärkningsbidragen. Jag trordärför att det finns bekymmer med de här sakernaockså inom det kommunala systemet.Lena försöker säga att det nu pratasbara om privatisering -- det är bara det som ärintressant. Självfallet är det inte så. De allra flestaskolor här i landet är kommunala -- jag är mycketväl medveten om det. Decentraliseringen och detökade inflytande som föräldrar och andra får ocksåi de kommunala skolorna tycker jag är mycketpositivt. Jag vidhåller att jag önskar att varjeförälder i det här landet aktivt skulle kunna ta ettställningstagande om vilken skola, ellerfristående, som man vill att barnen skall gå i. Jagtror att det är enda sättet att få de många attengagera sig för och i skolverksamheten.Jag fick också en fråga om varför vi inte river uppkommunaliseringen, så stort väsen som vi gjorde avden. Formerna för denna reform lämnade mycketövrigt att önska. är den genomförd, och nugäller det att arbeta vidare på den. Man skall intehålla på och schackra med den här typen av storaförändringar hur som helst. får vi försöka redaut det som inte reddes ut innan kommunaliseringengenomfördes. Från moderat sida har det alltidfunnits stort förtroende för kommunala politiker.Vi tror att vår uppgift är att på statlig nivå redaut de principiella frågor som ändå måste ställas i enmängd sammanhang på skolområdet.Jag är inte alls oroad över hur vi skall klara av dehandikappade eleverna. Jag tycker inte heller attbetygen är ett stort bekymmer, vilket antyddes här.Rätt utformade och rätt använda kan betyg tidigareän faktiskt vara ett stöd för elever som i daginte syns och inte märks och som vi inte reagerartillräckligt tidigt på så att vi kan förstärka derasstudieresultat. Vi kommer säkert att återkomma tillbetygsfrågorna.När det gäller läroplanen sade jag att den som vi hari dag är flummig. Jag är väl medveten om att BrittMogård lade fram förslaget. Det här var inte riktatsom en kritik mot någon speciell person. Det varavsett som kritik mot oss alla. Vi har en förmåga attav välvilja önska oss att vi skall lösa alla bekymmersamtidigt. Jag tror att erfarenheterna säger attdet inte fungerar. Vi måste nu försöka bytainriktning på arbetet, koncentrera oss, reda ut detsom är mest väsentligt och se om inte det är bättre.Vi måste nog ta på oss en gemensam självkritik närvi går in i läroplansarbetet.Anf. 8 () replik:Herr talman! Jag håller med om detsenare. Jag tror att det hos oss politiker alltid finnsen önskan -- och att det också finns förväntningarpå oss -- att vi skall kunna klara allt, vilket vifaktiskt inte kan. Jag försökte beskriva ganskautförligt i SIA-propositionen hur det kan bli. Detgäller framför allt i skolsammanhang, eftersom såmånga förväntningar ställs på skolan. Man måsteföra en dialog med lärarna och gå en balansgångmellan dem och de förväntningar på lärarna somskrivs in i läroplanen. Man får lära sig att leva meddet stora gapet mellan verklighet och läroplan. Jagvill dock varna för att man snävar in läroplanen såkraftigt att det inte finns kvar några ambitioner ochvisioner. Då tror jag att det går illa.Jag tänkte först att det är mycket av det BeatriceAsk säger som jag kan hålla med om. Men när honsade att hon inte alls var orolig för hur vi skall klarade handikappade eleverna blev jag riktigt orolig.Den oron tror jag professionellt måste sitta i oss.Det finns alltid en risk att de handikappade, desvaga eleverna, hamnar utanför. Vi måste allaarbeta för att de inte gör det. Var orolig för dettaBeatrice , det skulle jag vilja rekommendera.Jag är glad över att inser riskerna ochsäger att ett generellt statsbidragssystem är ettproblem. Det här problemet blir ännu större meden skolpeng. Det kommer att missgynna glesbygdoch de kommuner som har mycket svaga elever ochhandikappade elever som behöver särskilt stöd.Jag vill avsluta med några ord omlärarutbildningen. Jag läste att utbildningsministerUnckel sade att man skall införa en nylärarutbildning för att vi skall få nerämneskunskaper redan på högstadiet. Han sadevidare att man härigenom skall kunna rekryteraduktigt folk till läraryrket. Det är en renoförskämdhet mot de som deltar igrundskolelärarutbildningen och de som ärlärarutbildade och är mycket aktivt verksamma idenna utbildning i dag.Anf. 9 () replik:Herr talman! Det var intressant att upp frågan om gymnasieskolan. Inomgymnasieskolan är statsbidragets konstruktionsådant att man egentligen inte har öronmärktapengar till förstärkningsresursen. Den hade nikunnat få leta länge efter. Det statsbidragetöverensstämmer till viss del med det ultraförslagsom ni har när det gäller skolpeng eller skolcheck.Det visar också att det finns en vanföreställning omatt alla barn och ungdomar är lika. Det är detta somär problemet, och problemet kan komma attförstärkas genom ert förslag om elevcheck.För vår del handlar det om att ta ett politiskt,demokratiskt ansvar som utbildningspolitiker ochöverlämna detta till det som de professionella,lärarna, kan sköta. Vi har t.ex. föreslagitsjälvförvaltande, självstyrande skolor, men medtydligt politiskt ansvar.Resursanvändningen, , måste vi alltidövervaka som utbildningspolitiker. Vi, om ingaandra, skall kunna ställas till svars av de elever ochföräldrar som av olika anledningar skulle behövaextra resurser. Därför säger vi från vänsterpartietssida -- vilket jag vet inte är populärt -- att en delelever faktiskt behöver mer resurser och att andradå kommer att få litet mindre. Detta ligger bl.a. tillgrund för den likvärdiga skola som vi vill arbeta för.Ur refereras en bok som hargetts ut i , ''Politics, Markets, and 'sSchools''. Det är en mycket intressant artikel. framgår att det finns tre saker som avgör enelevs studieresultat. Det gäller för det förstapersonlig begåvning. Jag har berört detta när detgäller dolda handikapp och hur man kan visa sinbegåvning. För det andra gäller detskolorganisationen. Ett decentraliserat skolsystemsom vi förespråkar, men med ett tydligt politisktansvar är till gagn. För det tredje harfamiljebakgrunden betydelse. Medfamiljebakgrunden följer naturligtvis också att vi ärolika.Anf. 10 (m)replik:Herr talman! När det gäller de handikappadeeleverna är det klart att man alltid har anledning attvara orolig för elever som har särskilda problem.Jag tycker dock att det är väsentligt att säga attfrågan om skolpeng eller inte, inte utgör det storabekymret. Problemet är faktiskt hur elever medsärskilda behov över huvud taget skall få det debehöver. Jag har sett konkreta fall med elever somhar varit rullstolsbundna som inte har kunnatfortsätta i privatskola. Man har tyckt att man intekan ha handikappade i den skolan. Det hade variten självklarhet om det hade varit en kommunalskola.Det är faktiskt inte skolans huvudman som ärproblemet, utan det är hur man använderfördelningen mellan de vanliga barnen och de sombehöver extra hjälp. Man får dela upp den härfrågan i två delar när man diskuterar den. I dagbedrivs i kommunerna ett arbete med att hittavettiga fördelningsnycklar som ger bådehandikappade elever och andra elever envalmöjlighet. Det tror jag är till gagn för alla.När det gäller den nya lärarutbildningen skulle PerUnckel ha gjort uttalanden i som skulle vara enoförskämdhet mot nuvarande lärare. Det måste i såfall vara dumt uttryckt i tidningen. Det faktum attvi vill ha en annan lärarutbildning som komplementtill den nuvarande innebär inte att vi underskattarde resultat som uppnåtts där, även om vi kritiserarutbildningen på en del punkter. Det finns faktisktanledning att hitta en utbildningsform som sugerupp också de studenter som inte från början ger sigin på en lärarutbildning. Vi vill ge utbildningen entydligare form än . Det är i dessa banor somvi arbetar för att utforma ytterligare enlärarutbildning, och det tror jag är bra. Vi behövernog hitta många kanaler tillbaka till skolan från denhögre utbildningen för att få bra lärare framöver.Så till frågan om studieresultat. Det har sagts attbegåvning, decentralisering ochfamiljeförhållanden är viktiga för att uppnå godastudieresultat. Det finns internationell forskning pådet området som mycket tydligt visar att denkunskapssyn en skola präglas av har avgörandebetydelse. Den är starkare än densociala bakgrunden för elevernas resultat. Att tropå undervisningens förmåga att lyfta eleverna ochatt tro att lärare i samverkan kan hitta metoder föratt nå goda resultat är väsentligt. Det finns en heldel arbeten utfört på detta område av LennartGrossin. Den som tror att enbart de traditionellaargumenten är de som gäller rekommenderar jagvarmt att läsa vad han har skrivit.Anf. 11 ():Herr talman, ärade riksdagskolleger! När man är idetta hus har man svårt att låta bli att nämna denutsökta miljö vi befinner oss i. Skolmiljön står sigmycket slätt vid en jämförelse. Det gäller inte baravid en jämförelse med denna med rätta unika miljö.De enda offentliga miljöer som möjligtvis ärtristare, grådaskigare och skräpigare än skolans ärmiljön kring de allmänna kommunikationerna ivåra storstäder. Vad är det egentligen för miljö vibjuder våra barn och ungdomar? Om denbristfälliga skolmiljön skulle vara ett mått på hur vivärderar våra barn och skolungdomar, då skulle desannerligen hamna långt ner på en värderingsskala.Värderingar överförs inte enbart -- jag skulle viljapåstå inte främst -- genom våra ord utan snararegenom våra attityder, våra handlingar och vårt sättatt vara. Inga är så känsliga för vad vi säger genomvårt sätt att vara som barn och ungdomar.Frågan om det uppblossande främlingsföraktet iEuropa och de extremistiska idéer som vinner gehörhos våra ungdomar, idéer som har kommit tilluttryck i skolvalen, kan man tillskriva olikaorsaker. Kanske är dessa historielöshet, trendighet,bristande kunskap eller en känsla av att den egnaexistensen är hotad genom en ökande arbetslöshet.Skolan har naturligtvis ett mycket stort ansvar föratt överföra värderingar som gör att manrespekterar alla människor. Det håller jag helt ochhållet med om. Men skolan lever inte i ett vakuumutan är mycket beroende av omgivningensreaktioner. Jag skulle vilja påstå att vi inte alltidmed tillräcklig kraft har reagerat mot totalitäraregimer på olika håll vilka har behandlat denenskilda lilla människan med ett stort förtryck. Denlilla människan har inte haft någonting att sätta uppemot systemet eller kollektivet. Miljontalsmänniskor har fått sätta livet till, och vi har baraorkat protestera när läget har varit som mest akut.Sedan har praktiska överväganden fått taöverhanden.Skolans kvalitet måste höjas på alla stadier,konstateras det i regeringsförklaringen. Vår skolamåste också bli bättre på att förmedla kunskaper.Jag vill påstå att vi i många hänseenden har en braskola men ändå en skola med stora brister. Vi fårfler och fler signaler om att undervisningen på vårauniversitet och högskolor inte står sig jämfört medden högre undervisningen ute i . Om vi villvara en ledande nation på utbildningsområdetmåste vi göra något radikalt åt detta. Jag påstår attvi inte hänger med utan håller på att halka efter.En annan oroande tendens är att begåvade elever imånga fall inte längre anser att det lönar sig attutbilda sig. Efter fullgjord militärtjänstgöring somvapenfri tog min son ett jobb som säljare. Efterbara någon månad tjänade han mycket mer än jaggör efter att ha varit lärare . Jag är inte allsavundsjuk på honom, men detta är en farlig signaltill att utbildning inte lönar sig. Han var nu klok nogatt ändå använda sina insparade medel för attvidareutbilda sig, för tillfället i . Men det ärkanske inte alla ungdomar som reagerar så.Vi måste ge klara signaler på att utbildning lönarsig, även när det gäller pengar. Utbildning är självagrunden för att vårt samhälle skall kunna hängamed i utvecklingen på det näringspolitiska områdetoch inom industrin och för att vi skall få den tillväxtsom är nödvändig för de fortsatta sociala reformersom vi behöver i vårt samhälle.De yrkesförberedande linjerna måste, efter enförlängning till , utformas så, att de blir enmöjlighet även för skoltrötta elever, inte enomöjlighet. Den risken finns nämligen. Vi är intebetjänta av avhoppare som ser sig som misslyckadeindivider därför att de inte orkat gå kvar det tredjeåret. Därför anser jag att det är nödvändigt att detkommer till stånd en lärlingsutbildning under dettatredje år och att denna utformas på ett praktisktsätt, så att den upplevs som meningsfull, om vi nuskall ha detta tredje år.Det finns nästan ingenting viktigare än att inspireraelever till en hållbar livsstil. Jag säger medvetet''inspirera'', för en livsstil är någonting mycketpersonligt. Det betyder inte att den uppstår av sigsjälv. Här har naturligtvis hemmen en mycket storbetydelse. Föräldrarnas ansvar kan aldrigöverbetonas. Men även lärare måste våga varaföredömen, måste våga tala om betydelsen av denlivsstil man väljer för att få ett bra liv. Vad hjälperdet om man går ut med mycket kunskaper, om maninte klarar livet, om man faller offer för droger ochom man har en livsstil som gör att aids och HIVsprider sig i vårt land. Vi måste också våga vägledavåra ungdomar.En bra skola förmedlar värderingar och kunskaper,och den inspirerar till en hållbar livsstil.Anf. 12 ():Herr talman! För väldigt många är en utbyggdvuxenutbildning av stor betydelse. Det gällersärskilt oss 800 000 som harkortare utbildning än nio år.Vuxenutbildningen är viktig för människorspersonliga utveckling, för deras möjligheter attdelta i samhällsarbetet och för deras chanser påarbetsmarknaden.För oss socialdemokrater har det därför varit enprioriterad uppgift att satsa på vuxenutbildning. Deflesta reformer har också kunnat genomföras medbrett stöd i riksdagen.Så var det när folkbildningen byggdes ut, då beslutfattades om att inrätta komvux och då vi fickvuxenstudiestöd och rätten till ledighet för studier.Under den senaste socialdemokratiskaregeringsperioden har anslagen tillvuxenutbildningen ökat mer än prisutvecklingen.Det har blivit nya folkhögskolor, och man hargenomfört viktiga reformer för såväl folkbildningensom den kompetensgivande vuxenutbildningen.Men har främst moderaternariktat ständiga attacker mot vuxenutbildningen.Förslagen till nedskärningar har, i dagenspenningvärde, rört sig om över en halv miljardkronor per år.Om det hade satsats omkring 5 miljarder kronormindre , hade tiotusentalskortutbildade, som har deltagit i vuxenutbildning,inte haft den möjligheten. Så skulle det ha varit, ommoderaterna hade haft makten. Frågan är: Hur blirdet nu?Vid beslutet om det nya statsbidragssystemet förkommunernas skolkostnader hade moderaternalägre anslag till komvux i sitt beräkningsunderlag.Jag menar att därvid har givit negativasignaler om vikten av att satsa på komvux.Resultatet ser vi nu i form av förslag tillnedskärningar i kommunerna. Vi har kunnat läsaom att borgerliga politiker i talar omnedläggning av komvux gymnasiedel.Vad säger ? Är hon beredd attförsvara det som står i skollagen 11 kap. 17 §:''Kommunerna skall erbjuda gymnasialvuxenutbildning''.Moderaternas ointresse för vuxenutbildning märksockså tydligt av vad vi har kunnat läsa, eller rättaresagt inte har kunnat läsa under de senasteveckorna. I regeringsförklaringen nämns intevuxenutbildningen med ett ord.Jag har också läst många intervjuer med skol- ochutbildningsministrarna. I ochSkolvärlden finns flera sidor med snygga bilder ochmånga synpunkter, men inte ett ord omvuxenutbildning. Utbildningsministrarna har intehaft ett ord att säga om kortutbildades rätt tillutbildning, inte ett ord om behovet av livslångtlärande. Jag tycker att denna tystnad talar sitt egettydliga språk.Frågan inför den här debatten var om att det var värt att ta upp vuxenutbildningen.Nu vet vi. Inte ett ord blev sagt. Kan inte gå upp i en replik, så att vi får höra omhon kan säga ordet vuxenutbildning.Jag hade också tänkt fråga ochcenterpartiets företrädare om moderaternasinställning till vuxenutbildningen nu haraccepterats av deras partier och blivitregeringspolitik. Men har både Carl-JohanWilson och , som stod på talarlistan,strukit sig. Jag undrar just varför.Men tro inte att det kommer att vara tyst omvuxenutbildningen i fortsättningen. Jag kan lovaalla kortutbildade att ni inte kommer att saknaföreträdare här i som hävdar erarättigheter och möjligheter. Vi socialdemokrateranser nämligen att en omfattande vuxenutbildningav god kvalitet är utomordentligt viktig, inte minstnu i en period av snabb samhällsutveckling.Anf. 13 (m)replik:Herr talman! Man törs nästan inte säga att komvuxinte fick plats. Då blir man väl beskylld för att varaointresserad.Den kommunala vuxenutbildningen är mycketväsentlig. Inte minst med tanke på detarbetsmarknadspolitiska läge som råder är detalldeles nödvändigt för väldigt många attkomplettera brister på vissa områden eller förnyasina grundkunskaper, vilket det kanhandla om.Det är riktigt att vi moderater i många omgångarhar lagt mindre pengar på komvux en vad en delandra partier har gjort. Det har vi gjort därför attvi är ett parti som hushåller med pengarna och vetatt vi inte har hur mycket som helst att göra av med.För oss har det varit och är så, att vi prioriterarungdomsskolan före vuxenutbildningen. Detbetyder inte att vi inte anser att vuxenutbildningenär väsentlig.De närmaste åren kommer vi att få arbeta rättmycket med att hushålla med resurserna och sevilka samordningsmöjligheter vi hittar. Genom minkommunala bakgrund har jag en hel del godaerfarenheter av vad man kan åstadkomma genomatt samordna vuxenutbildning ochgymnasieskola. Jag har också förstått, utifrån deföredragningar jag har hunnit ta del av, att det finnsen hel del kloka tankar och synpunkter på dettaområde. Samordning är en väg som jag tror att vikommer att tvingas att gå.När det gäller vuxenutbildningen i övrigt kan mankonstatera att det finns en del skillnader mellanolika delar av landet. Behovet av och förekomstenav olika utbildningsalternativ varierar ganskakraftigt. Jag har inte någon bestämd uppfattningom vilka slutsatser man skall dra av det. Men jagtror att det är viktigt att säga att de skillnadernafaktiskt finns. Vi får återkomma tillvuxenutbildningen mer i detalj så småningom.Anf. 14 () replik:Herr talman! Jag är ledsen att behöva säga att dettainte var speciellt hoppingivande för devuxenstuderande. Inte ett ord om signalerna frånregering och riksdag till kommunerna, inte ett ordom kommunernas skyldighet att bedrivavuxenutbildning även på gymnasial nivå.Jag tycker att det är mycket intressant när BeatriceAsk talar om dagens arbetsmarknadsläge. Förstaveckan röstade faktiskt Ann-CathrineHaglund och andra för att vi skulle satsa mindre påkomvux det här året. Betydligt färre människorskulle alltså ha haft möjlighet till vuxenutbildningjust den här hösten. Helt omedvetna var väl ändåinte om att vi var på vägmot en ökad arbetslöshet.Sedan skulle jag också vilja ställa den fråga tillBeatrice som jag hade tänkt ställa till LarzJohansson och : Har ,och kds accepterat moderaternasbedömningar av vuxenutbildning? Det sades tydligtatt ''vi prioriterar ungdomsskolan''. Prioriteramåste man göra mot någonting, dvs. mot komvux.Det är ett lägre anslag till komvux som vi kan väntaoss när budgetpropositionen läggs fram i januari.Anf. 15 (m)replik:Herr talman! Jag tänker inte svara för vad andrapartier har för uppfattningar. Men det är klart att viinte har diskuterat igenom alla detaljer. Jag trorinte heller att vi själva i varje läge kan säga exaktvilken slutsats vi kan komma fram till eller hur storaresurser vi kan satsa på det ena eller det andra. Menjag tror att det även här i , även hossocialdemokraterna, är så att det i ett trängt läge ärden obligatoriska skolan och grundutbildningen avbarnen som kommer att prioriteras. Sedan kan manalltid göra olika bedömningar när man kommer i ettsådant trängt läge.De besparingar och annat som harförordat har framför allt handlat om ökadsamordning. Men det har också handlat om detfaktum att det åtminstone i en del av våra störrestäder på komvuxsidan finns mindre effektivorganisation, om man så säger.