prot · GE0967 · 1991-02-20 00:00:00 — När det gäller frågan om erkännandeav vill jag först instämma i det också utrikesministern sade på denna punkt.Man kan naturligtvis i historiens ljus ha synpunkterpå det beslut som fattades under andravärldskriget, men det är också ett faktum attutrikesministern har rätt när han säger att detförhållandet att man då erkände annektionen harökat möjligheter att nu ha kontakter iBaltikum.Jag vill också ta upp en annan fråga som ÅsaDomeij berörde i sitt inlägg, nämligen synen påflyktingpolitiken i . Jag delar henneskritiska uppfattning om den. Vi i folkpartietliberalerna har utförligt redogjort för detta i vårEuropamotion som väcktes i nu i januari.Men jag drar inte den slutsatsen, vilket göra, att detta skulle tala mot ett svensktmedlemskap. Jag drar den rakt motsatta slutsatsen.Om vi vill påverka flyktingpolitiken i , kanvi bara göra det som medlemmar, och vi kan inteersätta . skall föra en generösflyktingpolitik, men tro inte att kan ta påsig hela den börda som bör delas av de europeiskastaterna. Vi har tvärtom anledning att försökapåverka andra europeiska stater att föra en mergenerös flyktingpolitik, precis som vi har anledningatt försöka påverka den attlägga om politiken.Fru talman! Jag vill mycket kort kommenterafrågan om debattordningen. Vi kan inte låta bli attkonstatera att detta blir, såvitt jag vet, förstagången som regeringens utrikesdeklaration intekommer att ingå i protokoll. Jag har litetsvårt att förstå varför utrikesministern har valtdenna nya ordning utan att på något sätt aviseradetta eller diskutera det med oss i förväg.Fru talman! Jag vill också kommenterautrikesministerns påstående om enigheten iutrikespolitiken. Det är naturligtvis sant att vi äreniga i många frågor, och det är bra. Det ökarSveriges möjligheter att agera kraftfullt. Det ärgenom den flexibilitet som regeringen har visat somvi är eniga om politiken gentemot Baltikumoch att skall eftersträva medlemskap i det gäller den sistnämnda frågan, nämligen denom medlemskap i , var detta en politik som StenAndersson motsatte sig så sent som förraåret. Men omsvängningen kom innan månaden varslut, och det registrerar vi med stor glädje.Sten står här i talarstolen ochifrågasätter om man kan lita på . Meni verkligheten är det intressanta om man kan lita påregeringen, på socialdemokraterna, när det gällersolidariteten med tredje världen. Vilka är det som iregeringsställning nu föreslår en nedskärning av u-landsbiståndet så att inte längre lever upptill målet att vi skall avsätta av våra samladeinkomster, . av varje hundralapp, till u-landsbistånd? Det är den socialdemokratiskaregeringen. Dess solidaritet med tredje världen kanman verkligen ifrågasätta.Sten sade i sitt anförande att Förentanationerna har ett ansvar för den fredsordning sommåste komma efter kriget i . På denpunkten delar jag hans uppfattning. Sedan sadeSten : ''Men fred och säkerhet i områdetfordrar också rustningsbegränsning ochförtroendeskapande åtgärder,förhandlingsmekanismer, massivt ekonomiskt stödoch nya ekonomiska samarbetsformer.'' Däreftertillade han: ''Den ohämmade vapenexporten tillområdet måste upphöra''. Allt detta är säkertriktigt, men enligt min uppfattning otillräckligt.Jag betonade tidigare i mitt huvudanförande denbetydelse som en demokratisering i området har föratt säkra freden. har isammanhanget avsiktligt eller oavsiktligt utelämnatdemokrati i sin uppräkning av de förutsättningarsom måste uppfyllas för att vi skall kunna få enstabil fred i området. kan man alltid fråga sigvilka möjligheter , ellerandra utomstående har att påverka utvecklingen iMellanöstern. Jag menar att de insatser vi skallgöra, t.ex. det massiva ekonomiska stöd somkommer att behövas för återuppbyggnad avKuwait, och kanske andra delar avMellanöstern som talar om, börkopplas till krav på en demokratisering av dessastater.När är befriat är det viktigt att Förentanationerna uppställer som villkor för denåterinsatta att man återupprättar det sedanett antal år tillbaka nedlagda kuwaitiskaparlamentet och ger de kuwaitiska medborgarnamöjlighet att utse sina parlamentariker och såsmåningom också sin regering.Jag antydde i avslutningen på mitt huvudanförandeatt vi har anledning att kritiskt granska de olikaregimerna, de olika härskarna, i Mellanöstern.Även om är värst så är haningalunda ensam. Det finns många andra som ärungefär som han. Det finns många exempel på vaddessa regimer ägnar sig åt.I en intressant och uppseendeväckande artikel påDagens Nyheters kultursida skildrarjournalisten hur den islamiskafundamentalismen i har kopplingartill högerextremismen i . De förenas avantisemitismen. Hon hävdar också att arabiskapengar stödjer extrema politiska rörelser i Europa.Som exempel nämner hon att från sitt högkvarter iKarachi betalar förhögerextremistiska och antisemitiska publikationeröver hela världen med pengar som bl.a. kommerfrån . Denna vetskap måste vi hamed oss i vår bedömning iMellanöstern. Jag vill understryka attdet är oerhört viktigt att vi använder alla medel somstår till vårt förfogande för att främja endemokratisk utveckling i området.Anf. 15 () replik:Fru talman! inbegreps så till den mildagrad i utrikesministerns ekumeniska utläggning omutrikespolitiken att det inte blev någon kommentaroch inte heller något svar på de frågor jag ställde,men det kanske kommer. Jag skall fullfölja denlinjen genom att ta upp handsken som kastadesmellan socialdemokraterna och moderaterna.Sista stycket på s. 11 i regeringsdeklarationenöverensstämmer enligt min uppfattning i hög gradmed riksdagsbeslutet. På samma sätt somförändringar har skett och pågår i när detgäller den säkerhetspolitiska situationen kommerEG, som ligger framför oss ochmed sina uttalade planer, att förändras. För attillustrera den satsen vill jag som MartinBangemann och andra säga att det inte är det EGvi ser som vi söker medlemskap i. Därför ärdet viktigt att tydligt tala om attmedlemskapsansökan inte är detsamma sommedlemskap. Ambitionen är nämligen en sak, denhar vi gemensam, men resultatet skall bedömas närdet finns ett sådant att bedöma. Det skall baseraspå gemensamma diskussioner inför enmedlemskapsansökan, men processen är inte slutdär.Den som slutar processen vid det steget bortser frånatt det är en djupt demokratisk fråga som måstehanteras i ett nära samspel med svenska folket. Detskall inte vara någon formaliademokrati, utan enreell demokrati som innebär att ett eventuelltsvenskt medlemskap i är folkligt förankrat. Iannat fall kommer vi, liksom en del andra länder,att stå där med kritiken efteråt, eftersommänniskor inte har haft chans att delta i debatten.Det är därför som vi så envetet har hävdat att detnu är en statlig uppgift att ge resurser tillorganisationer och se till att vi får information pådet här området. Vi måste få en ordentlig debatt,en genomlysningskampanj -- den startar vi förövrigt här i -- för att gemöjlighet för experter med olika utgångspunkter,olika värderingar och olika kunskaper på olikaområden att säga sin mening och sprida deninformationen till allmänheten. Jag utgår ifrån attutrikesministern delar den grundsynen. Som enmotprestation skall jag instämma i sista stycket pås. 11 i regeringsdeklarationen.När det gäller att solidariskt fullfölja stödet tillomdaningen i , som mansäger i regeringsförklaringen, är det inte särskiltheroiskt att bara fullfölja. I mitt förra inlägg ställdejag frågan om regeringen redan nu är beredd att taupp en diskussion och börja bereda en nytreårsplan. Den treårsplan som fungerar liggerju på en utomordenligt låg och anspråkslös nivå.I debatten om de baltiska republikernas frihets- ochfrigörelsesträvan är det viktigt att vi haragerat stegvis. Självständigheten för de baltiskarepublikerna måste uppnås efter förhandlingar ochöverenskommelser i enlighet medHelsingforsdokumentets bokstav och anda, precissom man säger i regeringsförklaringen. Men dendeklarationen kräver en komplettering.Sovjetunionens övertagande av makten i ,och var en folkrättsstridighandling, och det får inte finnas någon tveksamheti uttalanden på den punkten. Det var alltså enannektering. Vi måste även göra den deklarationensamtidigt som vi talar om Helsingforsdokumentetsbokstav och anda.Jag vill gärna helt kort instämma med BengtWesterbergs markering när det gällerbiståndspolitiken. ägnade sig åt endel stenkastning i glashus på den punkten. Det varinte en del av den samlade uppfattningen om hurenprocentsmålet för biståndet till tredje världenskall fullföljas. De fattigaste länderna skall även ifortsättningen prioriteras, heter det iregeringsdeklarationen. Vi välkomnar detuttalandet, men konstaterar vi att i ochmed att man lägger Östeuropastödet inom ramenför u-landsbiståndet avviker man frånden princip man själv har lagt fast. Konsekvensenär inte fullt tydlig på den här punkten.En sak som inte sägs och som jag gärna vill frågaom är hur regeringens syn på sanktionerna motSydafrika ser ut. Jag vill, för egen del, varna för enuppluckring av dem. Det står ingenting iregeringsförklaringen om detta. Jag tycker att man,i den situation som vi har , borde säganågonting på den punkten.Anf. 16 () replik:Fru talman! Jag kan, i likhet med ,konstatera att de frågor som jag ställde och depåpekanden som jag gjorde inte mötte någonreaktion hos utrikesministern. Vi får väl se hur detblir i sista omgången.Jag frågade bl.a. om det finns några krav påekonomiska bidrag till detta krig utöver dem som viredan har gett. Det har antytts från en del håll.Jag ställde även frågan om det inte var skäl attsammankalla en internationell grupp medfolkrättssakkunniga för att granska hur man harföljt . Man skall kanske också begäraett sammankallade av en extra generalförsamlingför att hantera de här frågorna.Jag frågade efter reaktioner på deterrorbombningar som drabbat civilbefolkningenoch på bombningarna av kärnkraftverken. Jagfrågade vilka beslut regeringen har tagit medanledning av de uppgifter vi har om vapenexport tillde allierade.Jag fick inte heller någon reaktion på min, som jagtycker, allvarliga anmärkning mot de vrängningarav som finns i anslutning till resolution678. Eftersom man nu har ställt sig bakom denresolutionen måste man naturligtvis även hitta ettfolkrättsligt försvar för det ställningstagandet. Jagväntar mig kanske inte att man plötsligt skall ställaupp och säga att det här beslutet egentligen intehade stöd i FNstadgan, men det vore på sin plats,tror jag, med en viss självkritik på det här området.Jag menar att beslutet har dåligt stöd i FN-stadgan.De individuella och kollektiva försvarsåtgärdersom varje medlem har rätt att vidta enligt artikel51, och som det hänvisades till när vi diskuterade iutrikesutskottet, skall ju ske intill dess attsäkerhetsrådet har vidtagit nödvändiga åtgärder,som det heter. Och när dessa åtgärder skall vidtas,skall det ju ske enligt artikel 42 och följandeartiklar. Det är många internationellträttssakkunniga som har påpekat detta och ställtfrågan hur man kan avstå från att använda detregelsystem som finns i FN-stadgan.Enligt denna artikel är det nödvändigt att visa -- ochdet tycker jag är en springande punkt -- attsanktionerna enligt artikel 41 har visat sigotillräckliga, eller kommer att bli otillräckliga. Varfinns säkerhetsrådets resonemang som bevisardetta? Det var ju tvärtom så, att det inom själva FNfanns argument för att sanktionerna faktisktverkade. Det var också det intryck vi fick i slutet avoktober när vi var nere i Irak.När det gäller att genom ett sådant extremt beslutdelegera krigsuppdrag till främst , borde enutredning om otillräckligheten i sanktionerna harvarit mycket noggrann. Den typ av delegering avkrigsuppdraget som , såvitt jag förstår, ställer FNhelt vid sidan om finns ju inte heller reglerad istadgan. Inte minst FN-diplomater och den alltblekare generalsekretaren borde känna djup oroöver detta krig, som man har varit med om attauktorisera och tydligen nu inte kan kontrollera.I artiklarna 43--47, som följer på artikel 42, reglerasproceduren för etablerande och styrande av en FN-styrka -- hur det skall gå till. Vi vet att denproceduren inte har följts, och det kallas ju nu fören innovation, som antas stödjas av en majoritet avFNs medlemsstater och därför betraktas som ''defacto en förändring av stadgan''.Men tydligen skall den nu så hafsigt tillkomna nyastadgan bara kunna användas i detta speciella fall.Sedan skall man i princip gå tillbaka till den gamlastadgan. Därmed, menar jag, förlorar stadgan ochden internationella rätten sin universalitet och blirett uttryck för de speciella maktförhållanden ivärlden som etablerats mellan stormakterna vidvissa tillfällen. Tydligen är det denna underordningi förhållande till stormakterna som man nu kräveratt vårt land och andra små länder skall anpassa sigtill. De förbrytare som någon av stormakternaskyddar med sitt veto skall det internationellasamfundet inte bry sig om. Men dem somstormakterna kommer överens om att man skall taitu med -- dem skall man alltså ingripa mot. Det blirkonsekvensen av dessa resonemang. Jag tycker attdet är litet överdrivet att kalla ett sådant system fören internationell rättsordning.Dessutom skall, fru talman, enligt stadgan minstnio medlemmar, varav de fem permanentamedlemmarna, rösta ja till insatser av det härslaget. Det har ju inte skett. tillät sig att lägganer sin röst, som man förklarade att manvar emot kriget. Det är också en mycketegendomlig konstruktion -- och ytterligare en s.k.innovation.Den auktorisation av medhjälpare till Kuwaitsregering som skett i resolution 678 har genom olikauttalanden av militära ledare ansetts utvidgad tillatt gälla störtande av regimen i , m.m. För detfinns det ju inte heller något stöd i självaresolutionen.Man har också, som jag ser det, förgripit sig påfolkrätten genom bombning av kärnkraftverk ochgenom den inriktning av bombningen som en del avkrigföringen har haft.Även om den här FN-resolutionen skulle ha varitstadgeenlig, finns det enligt min mening ingaskyldigheter för att leverera vare sigstridande trupp eller vapen. Bidragen till engemensam aktion skall enligt min mening reglerasav FN enligt artikel 43.Vårt försvar måste grundas på folkrätten, och närFN missbrukas för stormaktsintressenas skull, ärdet vår skyldighet att ta upp kampen mot dettamissbruk.Vilka insatser har regeringen gjort för att krävastopp för bombningen av civila mål -- för denförödande bombningen av det överbefolkadeskyddsrummet?Anf. 17 () replik:Fru talman! Jag vill gå vidare när det gäller fråganom , för jag tycker att det är oerhörtviktigt att få veta om de svenska partierna betraktarde baltiska staterna som ockuperade nationer ellersom sovjetrepubliker. Det skulle vara mycketintressant att få raka svar på den frågan.Utrikesministern säger att när det gäller frågor omerkännande skall det finnas ett land, ett folk, enregering och en kontroll över landet. Det är baradet att i själva ockupationen ligger ju att landet intekan ha fullständig kontroll över sitt territorium.Om man resonerar som utrikesministern, skulle detju inte finnas några ockuperade nationer. Närländerna blir ockuperade, skulle de i så fallomedelbart uppgå i ett annat land. Och hur serutrikesministern egentligen på Kuwaitfrågan medden logiken?I har man ett parlament, en regering och enadministrativ funktion. Att man sedan inte kan haden militära kontrollen är en helt annat sak.Jag skulle vilja fråga er som inte har svarat påLandsbergis brev -- för det är tydligen bara vi blandde svenska rikdagspartierna som har gjort det: Hurvill ni egentligen svara? Det gäller t.ex. OlofJohansson i . Frågan lyder så här iLandsbergis brev: ''Kommer att officielltogiltigförklara den ståndpunktoch dokument /41 beträffandeSovjetunionens annektering av ''?Att gå längre när det gäller , säger , är bara ett tomt slag i luften. Betraktar dåCarl Bildt brev som enbart ett tomtslag i luften? Det är, tycker jag, mycket märkligt,eftersom jag vet att har arbetatmycket med Baltikumfrågorna och har godakontakter i . Och är ju faktiskt ettland som har begärt ett svenskt erkännande. Dethar inte de andra baltiska staterna ännu gjort; dehar gjort en annan bedömning.Jag vill också säga litet mer om den internationellamiljöpolitiken. Trots att de internationellamiljöfrågorna hör till våra viktigasteutrikespolitiska frågor, är det mycket få avpartiernas företrädare som har valt att gå in i endebatt om dessa frågor; det är faktiskt bara OlofJohansson. Jag vill fråga: Tycker ni inte att det ärsjälvklart att skall följa internationellakonventioner som vi har godkänt, och att enordentlig genomgång bör göras, så att vi ser om detkrävs ändringar i svensk miljölagstiftning för attklara de här problemen? Och anser ni att det ärriktigt med den passiva hållning som regeringen hari sin miljöproposition -- att invänta miljöbeslut iandra länder, och med hänvisning till det faktisktbacka från förslag som olika statliga utredningarhar lagt fram? Tycker ni att vi underBrasilienkonferensen kraftigt skall drivafrågor om internationell solidaritet med världensfattiga människor, och att det bör påverka vårresursförbrukning och livstil?Olof var den ende som tog upp de härviktigaste frågorna. Men jag måste ändå frågacentern: Menar ni allvar med det här, eller säger nidet bara för att ni vill föra ut en miljöprofil?Jag tänker på några viktiga miljöpolitiskaställningstaganden som har gjort. Närbensinpriserna gick upp så kraftigt, höll påmed något slag bensinpopulism. Det finns faktisktandra sätt att stödja glesbygden än att satsa på billigbensin. Ett högre bensinpris är ju viktigt när detgäller att minska vårt beroende av fossila bränslenoch är därför viktigt för att skapa fred i världen, ochmindre spänningar, och för att också u-ländernafaktiskt skall kunna ha råd att utnyttja dennanaturresurs. Vi tar ju en alldeles för stor den av denhär sortens resurser.Ni gick in i en energipolitisk uppgörelse som ärytterligt urvattnad och där det inte alls finns någrakonkreta mål för att minska vår energi- ochresursförbrukning.Och alldeles -- -- var ju centerndrivande i uppgörelsen med socialdemokraternaom att gå ifrån löftet att skydda de fjällnäraskogarna. Det är en mycket stor internationellnaturvårdsfråga. Hur skall vi kunna få trovärdighetunder , när vi skall taupp andra frågor om den biologiska mångfalden ivärlden, t.ex. regnskogarna, om vi för den härpolitiken här hemma?Sedan vill jag ställa en fråga till ommilitärunion och EG. lyfte i sitt talmycket tydligt fram vikten av att stårutanför militärallianser. Han sade också att när viväl har gått med i EG kan vi inte gå ur, utan beslutetgäller . Men om det då visar sig attEG blir en militärunion -- det finns det många somtror, även om inte håller med om det --skall i så fall ge upp kravet på att behålladen svenska neutralitetspolitiken och stå fritt frånmilitärallianser?Anf. 18 Utrikesminister ():Fru talman! ville ha raka svar avpartierna beträffande vad hon kalladeockupationen av de baltiska republikerna. Om manskall se på detta strikt folkrättsligt, och det bör mangöra i en utrikespolitisk debatt, finns det inte enfolkrättsexpert i detta land som anser annat än attde baltiska republikerna var ockuperade ifolkrättslig mening en månad 1940. Sedaninträffade det som var mycket värre för de baltiskafolken. De baltiska staterna annekterades,införlivades med våld, i Sovjetunionen.Så erkände den svenska samlingsregeringen dennaannektering de facto, någonting som jag motsattemig hårt som ung socialdemokrat. Men precis somÅsa tidigare sade, har jag större förståelseför den åtgärden , med tanke på den situationsom då befann sig i, omringat av nazisteroch stalinister och med alla våra grannländerhärtagna.Det tjänar ingenting till -- det är till ingen nytta förBaltikum och till ingen nytta för -- att rotai det förgångna, att försöka sudda i historieboken.Detta har skett. måste vi, precis som vi gör,inrikta oss på att göra allt vad vi kan för att stödjabalternas kamp för frihet och självständighet.Vi har dessutom att följa Helsingforsdokumentet,som vi har skrivit under, där vi säger att folken harsin rätt till självbestämmande men att detta baraskall komma till uttryck med fredliga medel ochefter överenskommelse. Det är den linjen vi följer.Skulle vi följa , skulle vi försätta oss och debaltiska republikerna i en sämre situation än den vioch de befinner sig i i förhållande till varandra.Sedan kom in på vad han kallade''anmärkningsvärda skillnader'' -- jag hörde riktigthur stora de var -- då det gäller den palestinskastaten. Alla vet, och det vet säkert också ,att det är ett axiom för palestinierna, ensjälvklarhet för dem, att de vill ha en palestinskstat. Vid de ansträngningar som måste göras frånvärldssamfundets sida sedan den första konfliktenär löst, den mellan och , måste manockså ta upp ett resonemang med palestinierna ochisraelerna. Då kommer detta säkert att leda till enpalestinsk stat. Det är lika självklart att detpalestinska folket, som andra folk, skall ha rätt attutse sina representanter.Carl Bildt ondgjorde sig på sitt något magistrala sättöver skrivningen på s. 11 längst ner, den somhandlar om en samlad bedömning av de utrikes-och säkerhetspolitiska faktorerna. Där tycker jagatt har rett ut begreppen såpedagogiskt och så ingående att jag kan hänvisa tillhans utläggning. Det borde räcka.Sedan till . Jag har en stark tro pådemokratin. Den har jag kämpat för på många hållrunt om i världen och också i . Det finnsinget parti som har fört närstriden medkommunisterna på det sätt som den svenskaarbetarrörelsen har gjort, på arbetsplatser och ifackföreningarna. I den striden har inte nu mentidigare de borgerliga och inte minst ofta satt de vapen i händerna påkommunisterna som de behövde i form av oginhetoch oförståelse för också väldigt självklara socialareformer. Även i många olika oroshärdar i världenhar jag kämpat för demokratin, och jag ärsjälvfallet också beredd att göra det i Mellanöstern.Det är en självklarhet för mig.Det hör till saken att få organisationer har en sådemokratisk beslutsordning som PLO, bl.a. av detskälet att man för att hålla ihop organisationenmåste gå väldigt grundligt till väga. Den består aven lång rad olika sammanslutningar, som bekant. överenskommelse som vi medverkade till här iStockholm mellan och PLO utlovade manockså att man skulle skapa en demokratisk stat i detnya Palestina.Jag skulle också önska, , att vikunde ge ännu bättre stöd till ochCentraleuropa, även i vårt eget intresse. Det ärklart att om det blir så, som jag har fått uppgift om,att arbetslösheten i den östra delen av , detgamla , kommer att öka inte till 25 %utan till , och kanske ännu mer i och deandra ländera, följer av det social oro, politiskaskakningar, möjligheter för ytterlighetsriktningarbåde till höger och till vänster. Då är demokratin ifara. I vårt eget intresse borde vi göra mer.Av besparingsskäl, som vi alla är upptagna med,har vi fått ta bort en del ambassader för att flyttaöver folk till . Allt är inte gjort ännu,men det är vad vi vill göra. Om jag har förståttfinansministern rätt, redovisar ni rejäla underskott,mångmiljardbelopp, i era budgetar. Det är inte sålätt att i de budgetunderskotten hitta ökat stöd tillÖsteuropa, men jag önskar verkligen att vi skullekunna göra det.Sanktionerna mot finns inte med, sadeOlof . De finns på s. 13. bara till s. 11, men den sidan har han å andrasidan läst desto grundligare. Jag skall be att få talaom vad som står om , så behöver inte OlofJohansson läsa. Det är bra för protokollet. ''I har samtal mellan den afrikanskanationalkongressen (ANC) och regeringen lettfram till viktiga överenskommelser.President åtagande attverka för att avskaffa apartheidsystemetsgrundpelare är mycket glädjande.Betydelsefulla steg har tagits i riktning motgrundläggande och oåterkalleliga förändringar iSydafrika. Därmed närmar sig den tidpunkt, dåfrågan om sanktioner måste tas upp tillprövning.