prot · GF0947 · 1991-12-17 00:00:00 — ''är beredd att fatta beslut om detta utanatt det finns klara besked och regler om hur dennaförsäkring skall utformas och administreras. Detfinner vi i Ny Demokrati klandervärt och olyckligt.Det kan inte vara en bra början på en nysmåföretagarvänlig politik.Anf. 72 ():Herr talman! Det vore bra om varit här från början och dessutom hört på.Låt mig gå tillbaka något i historien.Arbetsgivarrepresentanterna isjukpenningkommittén, som lade fram sitt förslag1982, slogs för en sjuklöneperiod och har framförtdetta krav fram till det attbeslut fattades.Jag sade i mitt anförande att det var mycketbeklagligt att den tidigare socialdemokratiskaregeringen icke hade förberett försäkringen på detsätt som borde ha gjorts. Jag sade också att det hargått ut information där man säger: Se till att nimeddelar , och er försäkringkommer att gälla från . Jag har sett detpå TV och i tidningar. Vi förutsätter också att detgäller de 90 basbeloppen eller de 15 anställda.Jag sade dessutom att det är mycket väsentligt följer hur kostnaderna utvecklas inte minst försmåföretagen. Det är svårt att göra prognoser. Manfår göra justeringar efter hand.Här har funnits önskemål från arbetsgivarna. Härhar funnits information. Tyvärr har den föregåenderegeringen varit litet långsam. Jag är helt övertygadom att denna reform kommer att fungera och attden kommer att fungera bra från . Vihar också lyssnat på småföretagarna. Vi har varitväl medvetna om dessa problem och sett till att detkommit ut information.Anf. 73 (nyd):Herr talman! Jag vill bara replikera att jag ärmedveten om att arbetsgivarna och utskottet harfört vissa förhandlingar och att det finns ettunderlag som ligger till grund för detta betänkandesom skall ta ställning till när det gällerjust dessa procenttal -- att arbetsgivaravgiften skallsänkas och försäkringen bedömes inuläget till . Men småföretagarna kommer attfå stå för kostnaden är ju inte aktuella i nuläget.Det finns nya beräkningar frånArbetsgivareföreningen, som tyvärr speglar denraska takt med vilken detta ärende har handlagts.De visar på att detta kommer att kostasmåföretagen 6 miljarder, med de kostnader somman har satt upp för försäkringen och medden aktuella sänkningen av arbetsgivaravgiften.Jag noterar tacksamt vad föregående talarenämnde, att regeringen nogsamt kommer att följautvecklingen. Det kommer att behövas.Småföretagarna kommer att få stora ekonomiskaproblem med anledning av denna reform.Anf. 74 ():Herr talman! Det kan vara viktigt att nämna attfolkpartiet ansåg att detta skulle ha trätt i kraftredan den 1 juli förra året. Det hade varitutomordentligt svårt. Dessutom är detta enangelägen fråga som kanske borde ha föranlett enrivstart från den nya regeringen. Så har väl ändåinte skett eftersom vi, , under den sistaveckan före juluppehållet i , harmöjlighet att besluta om antalet basbelopp. Jag kanförstå att det kan förvirra om man inte riktigt vetvad som skall gälla. Den sista frågan omförsäkringar som är tecknade för företag med ensammanlagd lönekostnad på 60 basbelopp per årkan jag tyvärr inte ge ett svar på. Kanske någonannan här vet hur det är tänkt i detta avseende.Anf. 75 ():Herr talman! Jag har själv småföretagarbakgrund.Jag har suttit som ordförande i ett familjeföretag idrygt . Jag vet precis vad det är frågan om.En sak vet jag, och det är att vi hade reda på hurdet var med vår personal. Vi hade kontakt medpersonalen. blev vårt företag mindre pågrund av de rationaliseringar som behövde göras.Då var företaget riktigt litet. Det var då mycketsällsynt med långa sjukperioder. Därför är jag intesärskilt rädd för denna reform. Men jag tror att detär viktigt att man försäkrar de verkligt småföretagen med upp till 15 anställda för de extremahändelser som ett långvarigt sjukfall eller enepidemi kan innebära för företaget.Det är svårt att beräkna kostnaderna och hurmycket arbetsgivaravgifterna skall sänkas. haft andra siffror än Företagareförbundet.När man skall göra en exakt antekalkyl måste manalltid ta till med vissa marginaler. Därför sade jagockså mycket tydligt att utvecklingen måste följas.Vi har socialministern här i kammaren, och jaghoppas att man på verkligenföljer utvecklingen, så att inte några störreolyckshändelser sker. Jag tror inte att några sådanakommer att ske.Jag hoppas att denna debatt dessutom har fört framinformationen till företagarvärlden. Jag skulle viljaföra ut följande från denna kammare: Har ni färreän 15 anställda, se till att anmäla det tillförsäkringskassan, så att ni får er återförsäkring!Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 16 §. )13 § Tilläggsbudget betänkande1991/92:SoU9 Tilläggsbudget I till statsbudgetenför /92 m.m. (prop. 1991/92:25delvis).Anf. 76 ():Herr talman! I socialutskottets betänkande 9 omtilläggsbudget I behandlas bolagiseringen av statenshundskola. Den verksamheten har varit uppe tilldiskussion i socialutskottet vid åtskilliga tillfällen.Det problematiska har varit att produktionen avledarhundar ur socialutskottets synpunkt har varitotillräcklig. Diskussionen har rört sig om vilkenorganisationsform som är den mest lämpliga för attupprätthålla produktionsmålet, både vad gällervolym och kvalitet.Den förra regeringen tillsatte en utredning, somföreslog en bolagsbildning. Det skulle vara tvåbolag: ett för avelsverksamheten och ett för självaproduktionen, med statligt majoritetsägande i bådabolagen.Själv besökte jag hundskolan för attbättre kunna sätta mig in i verksamheten. De somarbetar med verksamheten var själva positiva tillbolagsbildning. Vi diskuterade också de problemsom funnits när det gäller produktionens volym.Jag fann dock att det hade skett vissa förbättringar.Och själva kvaliteten på produktionen, dvs.kvaliteten på ledarhundarna, är av allra ypperstaklass.Dessutom fanns det skäl att diskutera hur det ser utpå marknaden i övrigt. När det gäller ledarhundarär marknaden i övrigt så gott som obefintlig ursvensk synpunkt. , som lämnat över sinverksamhet till annat bolag, försökte produceraledarhundar, men Synskadades riksförbundkasserade de två hundar som kom från Securitas.Den produktion av ledarhundar som finns i Sverigestår statens hundskola för.I regeringens proposition, som i själva verket är denförra regeringens proposition, har man gått pålinjen att det skall vara ett bolag, och att detta bolagskall ha statligt majoritetsägande. Motivet ärföljande -- jag läser högt ur propositionen: ''Statenkommer att inneha aktiemajoriteten i bolagetvilket ger möjligheter för att besluta omen inriktning på hundproduktionen som kaninnefatta hänsynstagande till vissa samhällsmål. ''Vi har i utskottets betänkande strukit under dettaoch sagt:''Motiven för en ombildning av statens hundskolatill aktiebolag är enligt propositionen att tillgodosekundernas behov och önskemål samt attåstadkomma en positiv resultatutveckling.Utskottet förutsätter att kundernas kvalitetskravupprätthålls också i den nya organisationen. ''Om detta var vi helt eniga i socialutskottet. Men detdröjde bara en kvart tills enigheten försvann. Dåhade vi ett annat ärende på bordet, nämligen fråganom privatisering av statens hundskola. Denborgerliga gruppen hann på mindre än en kvartbyta ståndpunkt och förorda att regeringen skallges fullmakt att kunna privatisera statenshundskola. Motivet att skulle följa uppvissa samhällsmål föll platt till marken.I dag har vi att behandla socialutskottetsbetänkande nr 9, och jag tror att kommeratt enigt ställa sig bakom utskottets hemställan,med det motiv som ligger bakom en statligaktiemajoritet: att har ett ansvar för attsamhällsmålen skall kunna uppfyllas.Men har vi ett annat betänkande, frånnäringsutskottet, och det ser ut som om riksdagenöverger dessa principer -- om man följermajoriteten i näringsutskottet. Gör man det, såavsäger sig möjligheten att tillgodose attdessa samhällsmål kan uppfyllas.Det kan ibland för politiker finnas skäl att ändrauppfattning. Men det får vara någon måtta påhastigheten när man ändrar sina motiv ochståndpunkter. I socialutskottet skedde det på enkvart. Om det blir som det ser ut, så sker det här iriksdagen från till en annan. Och framför alltvill jag säga: Det finns inga sakliga skäl till attriksdagen skulle frångå den inriktning som hittillshar gällt, dvs. att vi faktiskt har intresserat oss föroch följt upp målsättningen med verksamheten vidstatens hundskola.Med detta vill jag yrka bifall till socialutskottetshemställan. Och jag kommer att yrkabifall till den socialdemokratiska reservationenangående privatisering av de statliga företagen.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 16 §. )14 § Följdlagstiftning med anledning av den nyalagstiftningen om psykiatrisk tvångsvård m.m.Föredrogssocialutskottets betänkande1991/92:SoU10 Följdlagstiftning med anledning avden nya lagstiftningen om psykiatrisk tvångsvårdm.m. 1991/92:59).Andre vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 16 §. )15 § Vissa läkares anställningsform m.m.Föredrogssocialutskottets betänkande1991/92:SoU11 Vissa läkares anställningsformm.m. 1991/92:61).Andre vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 16 §. )16 § Statsbidrag till alternativ barnomsorgm.m.Föredrogssocialutskottets betänkande1991/92:SoU12 Statsbidrag till alternativbarnomsorg m.m. (prop. 1991/92:65).Anf. 77 ():Herr talman! Vi har en mycket bra barnomsorg iSverige. Under socialdemokratisk ledning harförskolan utvecklats. Behoven börjar bli täckta.Kvaliteten har höjts och valfriheten har ökat genommångfald i den kommunala barnomsorgen ochgenom nya driftsformer. Allt detta har varit bra förbarnen.Men hotas rättvisan och kvaliteten. Denborgerliga regeringens proposition om valfrihet ibarnomsorgen är avslöjande i sin totala brist påställningstagande till barnomsorgens roll i barnensoch familjernas liv, men också i samhället. Den hari stället fått formen av en näringspolitiskproposition där fri etableringsrätt föreslås. Andranyckelord är effektivitet och vinst. Inte med ett ordberörs barnen och deras rätt till barnomsorg medgod kvalitet.Propositionens förslag när det gäller krav påpersonalens utbildning, föräldraavgifter -- och bristpå förslag om hur rekryteringen av barn tillalternativa driftformer skall gå till -- öppnar vägenför något helt annat än valfrihet och mångfald.Vägen öppnas för en skiktad barnomsorg, för ett A-och ett B-lag, för nedrustning och utförsäljning.Detta kan vi socialdemokrater aldrig acceptera.Därför säger vi nej till regeringens proposition.Statsbidrag skall gå till barnomsorg där kvalitet ochrättvisa garanteras. Förslaget i propositionenuppfyller inte de krav vi ställer på god barnomsorg.Vi har i stället i vår partimotion och i vårareservationer till utskottsbetänkandet redovisatvårt förslag till en bra barnomsorg, som utgår frånbarnens behov och villkor och där vi sätter kvalitetoch rättvisa främst.Herr talman! I vårt moderna samhälle harbarnomsorgen en stor och viktig roll att spela. Dessviktigaste uppgift är att ge alla barn grundläggandekunskaper och erfarenheter inför vuxenlivet.Barnen måste få bästa möjliga förutsättningar attväxa upp. Det är också barnomsorgens uppgift attge en trygg och god omsorg till barn vars föräldrarförvärvsarbetar eller studerar. Tidig gruppsamvarooch pedagogisk utvecklingsstimulans påverkarbarns utveckling i positiv riktning.Barns villkor hänger nära samman medföräldrarnas villkor, boende, barnomsorg, skola.Ett väl fungerande socialt liv är av avgörandebetydelse och förutsätter relationer mellanmänniskor, rötter, hemkänsla. Samhörighet ochdelaktighet kan utvecklas i bostadsområdet igemensamma angelägenheter som t.ex. rörboendet, och i det lokala föreningslivet. Endecentraliserad offentlig verksamhet medbarnomsorg, skola, sjukvård, äldreomsorg verkar isamma riktning -- att bygga upp levandekommundelar med service nära människor. Det ärden version av det goda livet som visocialdemokrater ibland kallat KvarteretFramtiden.Barn och ungdom utgör inte någon enhetlig socialeller kulturell grupp i vårt svenska samhälle.Familjebakgrund, social, etnisk och religiöstillhörighet och kön skapar stora skillnader. Över300 000 barn i har invandrarbakgrund.Invandrare och flyktingar berikar vårt samhällemed sin kultur och sina traditioner, somkulturella skillnader kan bädda förfrämlingsfientlighet och rasism. Förskola och skolaför alla barn är en viktig basresurs för bådeintegration och bevarande av kulturella olikheter,men också för förståelse för varandras skildavärderingar.För gruppen barn med behov av särskilt stöd är ensammanhållen barnomsorg en stor tillgång. Enbarnomsorg som är tillgänglig för alla barn på likavillkor är en garanti för att dessa barn får det stödde behöver utan att pekas ut och särskiljas.Med det här i bagaget har det inte varit svårt för osssocialdemokrater att välja väg. Vi har i många årarbetat för en utbyggd barnomsorg med högkvalitet för alla barn, och vi har i långa styckenlyckats väl. Vi har aldrig varit så nära fullbehovstäckning som . Den glädjen kan vi delamed andra partier som här i varit medoch fattat de avgörande besluten. Jag tänker påfolkpartiet och . Därför känns detextra trist att det är som signeratdenna proposition.Riksdagens beslut om en förskola för alla barn varen bekräftelse på insikten om förskolans storabetydelse för barn och föräldrar i vårt land.Beslutet innebar också en viktig politiskprioritering.I dag ser de flesta föräldrar det som självklart attdet skall finnas en daghemsplats till deras barn närde skall börja arbeta efter föräldraledigheten. Deflesta föräldrar anser att barnomsorgen är enrättighet att få och en skyldighet för samhället atttillhandahålla.Herr talman! vill vi socialdemokrater gå vidareoch ta nya steg framåt i arbetet för en godbarnomsorg till alla barn. Vi vill till skillnad motden borgerliga regeringen skapa garantier både förkvalitet, rättvis fördelning och rätt till plats. Vikräver att all barnomsorg skall ha hög kvalitet,både den kommunala och den som drivs ialternativa former.Sociala och pedagogiska mål med utgångspunktfrån 1 § i socialtjänstlagen skall styra innehållet i allbarnomsorg. Den personal som arbetar medbarnen måste ha sådan utbildning och erfarenhetatt barnens behov av omsorg och god pedagogiskverksamhet kan tillgodoses. Lokalstandarden ochutemiljön måste vara bra. Barngruppernassammansättning och storlek måste vara väl avvägd.Barnomsorgen bör i första hand finnas tillgänglig idet område där man bor. Intagning till förskola börske från den kommunala barnomsorgskön, ellerenligt regler som kommunen fastställer. Vi anser attföräldraavgifterna i de alternativa verksamheternamåste ligga i nivå med de avgifter som gäller i denkommunala barnomsorgen. Ett system med friavgiftssättning innebär en begränsning i valfrihetenoch en stor risk för segregation.En första förutsättning för att statsbidrag skall utgåtill alternativ verksamhet är att den finns upptageni kommunens barnomsorgsplan. Genom den regelnhar kommunen i realiteten en vetorätt på området.Kommunen skall också ha ett ansvar för attverksamheten håller samma kvalitet som jämförbarkommunal verksamhet.I propositionen 1984/85:209 läggs principen om allabarns rätt till barnomsorg fast. När vi nu står näramålet, fullt utbyggd barnomsorg, bör denna rättläggas fast i en lag. En lagfäst rätt är närmast enkonsekvens av de övervägande som skedde isamband med beslutet . Lika självklart som attvi har en allmän grundskola för alla barn i Sverigemåste det vara med en bra barnomsorg för allaförskolebarn. Föräldrarna skall bestämma närbarnen skall börja, men samhället skall ha ettansvar för att planera för alla förskolebarn.Alternativa driftsformer har utvecklats ochutvecklas i barnomsorgen. Då blir det mycketangeläget att göra en samlad bedömning avrättsläget. Dit hör garantier om rättssäkerhet,regler för sekretess och likabehandlingsprincipen,möjligheten till insyn och kvalitetsbedömning avverksamheten. Dessa frågor behöver belysas, ochlagstiftningen måste ses över i syfte att undersökahur rättssäkerheten för barnen kan garanteras. Visocialdemokrater har i utskottet föreslagittilläggsdirektiv till socialtjänstkommittén. Tyvärrtar inte utskottsmajoriteten lika allvarligt på dennafråga som vi gör.Herr talman! Sammanfattningsvis är inga av vårakrav om kvalitet, rättvis fördelning, rätt till platsoch lagstöd tillgodosedda vare sig i regeringensproposition eller i utskottsbetänkandet. Det finnsanledning att känna oro för framtiden.Regeringen sänker skatten på kapitalinkomster, tarbort förmögenhetsskatten, sänker arvs- ochgåvoskatten och inför lättnader för kapitalägareoch höginkomsttagare. För att finansiera detta drarman in ekonomiska resurser från löntagarna ochbarnfamiljerna, från kommunerna och frånbostadsbyggandet. För regeringen tycks detväsentliga på barnomsorgsområdet nu varaprivatiseringen i sig. Barnens behov kommer iandra hand.Folkpartiet som tidigare tillsammans med oss haragerat för rättvisa och kvalitet i barnomsorgen, harnu övergivit detta och låter bestämmainriktningen.Centern och kds har tidigare hävdat attstatsbidragen till barnomsorgen skall användas tillvårdnadsbidrag. Men de tycks nu ha ändrat åsikt.Privatisering av moderat modell är vad som nugäller. Det ställer de övriga regeringspartierna upppå.Det gör inte vi socialdemokrater. Vi står på barnenssida, och det tänker vi fortsätta att göra, inte minsti snål högervind.Jag yrkar bifall till samtliga reservationer som ärfogade till betänkandet.Anf. 78 ():Herr talman! Jag skulle kunna instämma i detmesta som sade. Detta är välen av de frågor där socialdemokraterna ochvänsterpartiet är helt överens. Det framgår ocksåav den meningsyttring som jag har avgett tillbetänkandet.Jag skall också, på mitt eget sätt, rikta mig tillsocialministern. Till att börja med tycker jag attrubriken på den här propositionen, Valfrihet ibarnomsorgen, är ett fall förkonsumentombudsmannen. Detta handlar inte omvalfrihet -- god barnomsorg med god kvalitet förföräldrar som efterfrågar det. Det handlar faktisktom rätten till fri etablering. Det är inte säkert attdet innebär samma sak. Jag vill snarare påstå att detinte gör det, framför allt inte om det inte äromgärdat av en rad regler, lagar, förordningar ochgarantier för kvaliteten. Det är det inte i den härmycket tunna och hastigt hopkomna propositionen.Det finns många brister, och därför finns det allanledning att säga nej till detta. Vi säger också nejtill det här.Det handlar alltså om en etableringsrätt inombarnomsorgsområdet och inte om valfrihet.Framför allt handlar det inte om att det är barnensbehov som är utgångspunkten. Det handlar om attfå välja producent och att acceptera de producentersom finns på marknaden. Det handlar om att köpasin på ICA, eller närbutiken, somkanske har öppet längre. Det är väl ungefärkontentan av detta.Jag är övertygad om att detta inte kommer att rådabot på det stora problemet inom barnomsorgen , nämligen brist på platser. Vi har ju debatteratdet här förut. Då har sagt att dethär är så positivt i sig, och att det kommer attfrigöra så mycket kreativitet och verksamhetslusta,att det kommer att blomma upp en mängd nyabarnomsorgsformer och driftsordningar. Detkommer att bli ett större utbud. Jag förstår interiktigt hur detta går ihop. Pengarna som skall gå tilldriften av detta ökar ju inte. Vad jag förstår är detsnarare så att de pengar som skall gå till detta,driftsbidragen och de statliga bidragen, kommer attminska.Man drar ju ner på verksamheten i varendakommun. I den ekonomiska politik som regeringenhar aviserat, med indragningar på 10--15 miljarderkronor från kommunerna, lär det knappastvara så att bidragen till barnomsorgen kommer attöka. Om barnomsorgsplatsernas antal skall ökamåste det bero på att man gör en kraftig höjning avavgifterna och på det sättet kan erbjuda merbarnomsorg. Det kommer i sin tur att leda till attdet blir de föräldrar som har tillräckligt mycketpengar som kan tillgodogöra sig den barnomsorgsom finns. Jag kan inte få in i mitt huvud att detkommer att fungera på något annat sätt.Det finns också ett annat begrepp i detta som manskulle kunna anmäla tillkonsumentombudsmannen. Det är talet om att detär en privatisering och att man skall drivabarnomsorg i privat regi. Det handlar ju inte om enprivat finansiering. Det handlar om att privatiseraskattepengar.De pengar som jag och socialministern betalar iskatt skall privatiseras i ett bolag där vi inte längrekommer att ha någon insyn över hur de används.En del kommer då att användas till barnomsorg iaktiebolagsform.En privat barnomsorg som skulle vara privat iverklig bemärkelse kan ju vem som helst sätta igång, en egen verksamhet finansierad med privatapengar. Det är alltså inte fråga om en privatverksamhet utan om en privatisering avskattepengar, vilkas användning undandras fråndemokratisk insyn och kontroll. Det är en mycketviktig anledning till att säga nej till detta.Jag tror, som sagt, att det kommer att leda till enganska kraftig segregering. Det är inte barahypoteser, utan jag tycker att jag kan se detta redannu, när man i olika kommuner har satsat påprofilering av barnomsorg. Man har satsat pådifferentierat öppethållande och på olika typer avutbud. Detta har lett till fullständigt orimligasituationer på många barnstugor i olika kommuner.Föräldrar får teckna kontrakt med personalen ochtala om vilken tid som man tycker att barnen skallvara där. På det sättet skall man erbjudas valfrihet,dvs. att betala mindre om man vill ha barnen därunder . Det anges då bestämda klockslagför när man skall lämna och för när man skall hämtabarnen.Men verkligheten ser inte alltid så''klockslagsaktig'' ut. Man kan ju bli fördröjd enkvart någonstans. Om man bor i storstaden kanman fastna i en bilkö, eller man kan få ett viktigtsammanträde som man måste gå på e.d. Det finnsföräldrar, framför allt kvinnor, som har vittnat omoerhört stressade situationer, där de har fått kastasig i en taxi från jobbet för att med ilfart åka tilldagis och slita ut sitt barn före det klockslag somman i kontraktet har skrivit in för hämtning avbarnet. Detta gör man också oavsett vad barnet ärsysselsatt med -- oavsett om julkalendern ärslut eller, snudd på, om barnet sitter på pottan.Ungen skall ut innan klockan blir 5 över 12 -- annarsifrågasätts det kontrakt som man har skrivit ochsom innebär att man får en reducerad avgift.Det här tänkandet, som är en del i den köp- ochsäljfilosofi som den borgerliga regeringen föredraratt kalla en valfrihetsrevolution, har väldigt litet attgöra med barns behov, och det har även mycketlitet att göra med föräldrars behov av att kännatrygghet för sina barn och av att på ett socialtacceptabelt sätt kunna kombinera ett föräldraskapmed en yrkesverksamhet. Jag tycker att det bordevara grunden när man ser på hur barnomsorgenskall organiseras.Det borde vara barnens behov som skall stå icentrum, inte behovet av att anpassa barnomsorgentill tjockleken på plånboken. Det är ju det som ärden avgörande skillnaden mellan hur vi frånvänstern och hur man från de borgerliga partiernaser på vård och omsorg. Vi menar att vården ochomsorgen om barn och om gamla, socialomvårdnad över huvud taget, utbildning och kulturär en samhällelig angelägenhet och att det finns ettvärde i att vi alla är med och betalar till denverksamheten, så att den kan erbjudas lika för alla,med lika god kvalitet, med lika stort utbud och medlika stor tillgänglighet för alla den dag som manbehöver det, oavsett hur tjock plånboken är.Det finns ett stort värde i att på det sättet solidarisktfinansiera den vård och omsorg som vi säkerligen äröverens om behövs.