prot · GE09131 · 1991-06-13 00:00:00 — Slutsatsenblir att besparingar är högerpolitik ochskattehöjningar förstör tillväxten. Hur tänker dåsocialdemokraterna lösa problemet medbudgetunderskottet?Herr talman! Det finns tre mycket klara skiljelinjermellan en borgerlig och en socialdemokratiskpolitik. Vår politik vill förändra och förbättra.Socialdemokraternas politik tycks gå ut på att alltär bra som det är.Den första skiljelinjen rör skatte- ochutgiftspolitiken, som jag just har berört. Vi villsänka skatter och utgifter. Tydligen ärsocialdemokraterna motståndare till allaförändringar. Nuvarande budgetutveckling gör attdet blir svårare att sänka skattetrycket, men det ärprecis lika nödvändigt att göra det ändå.Den andra skiljelinjen mellan borgerlig ochsocialdemokratisk politik rör själva grunden imarknadsekonomin. Marknadsekonomin byggerpå enskilt ägande. Enskilt ägande uppstår bara omdet finns enskilt sparande, positivt enskiltsparande. Hushållens sparande ökar , sannoliktpå grund av skattereformen, från minus till noll ochtroligen något mer framöver. Men detta räcker intepå långa vägar för att få bukt med det totalasparandeunderskottet i svensk ekonomi.Därför vill vi ha mer stimulanser till enskiltsparande. Vi vill sälja statliga företag, sälja utallmännyttans lägenheter till de hyresgäster somvill köpa sina bostäder Vi vill avvecklalöntagarfonderna på ett sätt som stimulerar enskiltägande och sparande, vi vill införa startsparandeför barn och ungdomar, och vi vill ta bort de socialaavgifterna på de anställdas vinstandelar.Att stimulera enskilt sparande är för oss inte baraen ekonomisk nödvändighet -- det är också enideologiskt viktig förändring. Vi vill skapaoberoende och självständiga människor, som självafår bestämma mer över sina egna liv. Ett sådantoberoende främjas av ett eget sparkapital.Regeringen har emellertid en helt annan åsikt.Regeringen vill inte ha enskilt sparande.Socialdemokraterna föredrar offentligt sparande.Det tydligaste exemplet på detta är det kommandeförslaget om att AP-fonderna skall få rätt att köpaaktier i svenska företag för hundratals miljarderkronor.Så länge ett sådant socialiseringshot vilar överföretagandet i går det inte att locka hitutländska investerare eller för den delen att förmåsvenska företag att expandera här hemma.Den tredje skiljelinjen gäller synen på valfrihet ochrätt att själv bestämma över viktiga sociala tjänster.I dagens betänkande ägnar socialdemokraternamycket stort utrymme åt att argumentera mot denvalfrihetsrevolution inom välfärdspolitiken som vivill skapa. Det innebär att socialdemokraternasamtidigt argumenterar starkt emot merkonkurrens. Det är mycket konstigt.Det framstår alldeles klart i det här betänkandet attsocialdemokraterna slår vakt om de offentligamonopolen med näbbar och klor. Det är hårdareskrivningar än på mycket länge, så det är ettallvarligt steg tillbaka. I betänkandet sägs t.ex. attden offentliga sektorn måste förstärkas genom attresurser överförs dit från andra sektorer. Där sägsatt privata alternativ inte blir billigare eller mereffektiva och att de dessutom ärfördelningspolitiskt oacceptabla. Där sägs attmodellen med en dominerande offentligverksamhet är nödvändig. T.o.m. det allmänna talom värdet av konkurrens i största allmänhet somfinns i regeringens kompletteringsproposition harutskottets socialdemokrater tydligen reageratemot, för därav finns nästan inga spår.Monopol är dyra och ineffektiva. När det gällerproduktion av s.k. vanliga varor och tjänster --möbler, kläder och sådana ting -- harsocialdemokraterna så smått börjat förstå detta.Det går visserligen trögt och ganska halvhjärtat ochdet är inte någon riktig entusiasm, men det rör sigändå. Men i fråga om sociala tjänster såsom vård,omsorg och utbildning, är det tvärtstopp. Detta ärmycket märkvärdigt.Konkurrens, mångfald och enskilda alternativ ärprecis lika viktiga för att få en effektiv användningav resurserna när det gäller produktionen av socialatjänster som när det gäller att producera mat,kläder, möbler och annat. Motsatsen till effektivitetär slöseri. Vad socialdemokraterna förespråkar är isjälva verket slöseri; medborgarna får inte valutaför sina skattepengar. En sådan politik vill vi ändrapå.Jag skulle möjligen kunna förstå densocialdemokratiska motviljan mot privataalternativ om det vore så att de innebär att''plånboken styr'', som ni brukar hävda. Men det ärrent förtal när ni påstår det. Vi vill ha -- och detfinns tydligt uttryckt i motioner och i våraskrivningar i övrigt -- en solidarisk, gemensamfinansiering, precis som . Det vi vill ändra på ärproduktionen -- det skall finnas en mångfald olikaformer av barnomsorg, sjukhem, ålderdomshem,skolor och liknande, att välja mellan. Densocialdemokratiska linjen bygger på förmynderi --den offentliga sektorn skall tillhandahålla en endaform, och vill människorna inte ha den får de varautan. Vi liberaler tror på självständiga individersom både kan och vill bestämma själva. Vi skall setill att det finns flera olika alternativ, och sedan fårvar och en bestämma själv vilket som passar just förde egna behoven.Den socialdemokratiska förmynderimodellen ärnegativ inte bara för konsumenterna utan också förde anställda, för alla dem -- oftast kvinnor -- somjobbar med vård, omsorg och utbildning. De harnämligen en mycket snäv arbetsmarknad ochegentligen bara en tänkbar arbetsgivare -- kommuneller landsting. är ovanligtcentralstyrd, krånlig och byråkratisk på dessaarbetsplatser. De här kvinnorna får sällanmöjligheter att lägga upp jobbet så som de självavill och på det sätt som de av egna erfarenheter vetär bäst. De har få möjligheter att få utlopp för denegna yrkesstoltheten, och nästan inga möjligheteratt starta ett eget företag, om de skulle vilja det.När kammaren behandlar jämställdhetspolitikbrukar socialdemokraterna både tala och skrivaganska vackert om att jämställdhet mellan kvinnoroch män skall genomsyra all politik, även denekonomiska politiken. Men när vi nu behandlarden ekonomiska politiken visar det sig att dettabara är tomma ord. Den i praktiken fördasocialdemokratiska politiken diskriminerar alla deförvärvsarbetande kvinnor som jobbar med vård,omsorg och utbildning.Herr talman! Den enda ekonomisk-politiskastrategin som kan skapa riktiga jobb och ökadvälfärd i finns i Ny start för Sverige.Huvudparten återges i reservation 1, som ärgemensam för liberalerna, moderaternaoch . För att genomföra denna politikkrävs det en ny regering med ett starkt liberaltinslag. förtjänar en sådan ny och bättrepolitik.Herr talman! Jag yrkar bifall till reservationerna 1,6, 15, 17, 22 och 25.Anf. 3 ():Herr talman! Efter regn kommer solsken, heter deti ordspråket. Det är en allmängiltig utsaga, som kananvändas inom både meteorlogin och denekonomiska politiken. För att ta det senare ämnet,som ju är föremål för dagens debatt, finns detförvisso en och annan ljusglimt. Deninternationella konjunkturen förväntas vändauppåt. kommer också den svenskakonjunkturen att förbättras. Å andra sidan finnsdet fler saker som inger oro.När det gäller den ekonomiska utvecklingenbefinner sig de facto i en lågkonjunktur.Arbetslösheten stiger, och antalet varsel omuppsägningar är nu rekordstor. Efter enkonjunkturuppgång finns det risk för attarbetslösheten fortsätter att öka. Det finnsingenting som garanterar att följer med i eninternationell konjunkturuppgång, i varje fall inte isamma takt som omvärlden.Statsbudgeten har börjat ge stora underskott.Företagen har inte på samma sätt som vid tidigarenedgångar byggt upp lager. slåsproduktionskapacitet ut i stor utsträckning. Dettaställer höga krav på finanspolitiken. En expansivfinanspolitik kan leda till att överhettningenkommer tillbaka. Räntorna kommer då att börjastiga igen, och det finns inga garantier för vad somhänder med lönekostnadsutvecklingen efter det attdet avtal som tecknats i enlighet medRehnbergsavtalet löper ut.De strukturella problemen i svensk ekonomikvarstår i allt väsentligt. Internationaliseringen --inte minst den ökade samverkan inom EG --kommer bl.a. att ställa krav på sänkta skatter ochminskade offentliga utgifter.Mot denna bakgrund inger den debatt som förs omden ekonomiska utvecklingen oro.Det är ett betydande lättsinne som har brett ut sigde . Regeringen, medfinansministern i spetsen, tycks inte ha siktetinställt längre fram än till valet. harägnat flera artiklar åt att föra den ekonomiskadebatten bort från de grundläggande problemen isvensk ekonomi för att i stället diskutera närvändpunkten i konjunkturen kommer.Den 13 maj skrev på DN-debatt:''Vi är på rätt väg när det gäller den ekonomiskapolitiken. Vi kan nu se framför oss ett nytt mönsteri tillväxten, en expansion inom denkonkurrensutsatta sektorn på ,medan den skyddade sektorn hålls tillbaka och baraväxer . ''Ja, det är bra att regeringen är på rätt väg --äntligen!Den tredje vägen ledde ju åt fel håll enligt denuppfattning som företrädare numera har.Det som oroar är dock den passiva trosvissheten.Kompleteringspropositionen är ett bevis för dennya inställning som man numera har. Det är förövrigt mycket tunnsått med konkreta förslag. Detär uppenbart att ytterligare åtgärder tydligen intelängre bedöms som nödvändiga. Det är inte längrefråga om ''blodigt allvar'', som finansministerninledde sin karriär med att säga.Enligt min uppfattning bör en finansministerpräglas av en sund skeptisism. Han eller hon måsteockså försöka se bortom nästa kurva. Men AllanLarsson är i stället närmast ohämmat optimistiskmed anledning av den konjunkturvändning hananser kommer att inträffa . Det ärnärmast pinsamt att riksbankschefen fått gå ut med varningar för ett ökatbudgetunderskott.Men det är inte bara regeringen som bidragit till attge den ekonomiska debatten en lätt oansvarligtprägel. De förslag till omfattande sänkningar avskattetrycket som harpresenterats av flera organisationer är inteanvändbara för den som vill föra en ansvarfullekonomisk politik eller en bibehållen generellvälfärdspolitik.Herr talman! Den nedgång i den internationellakonjunkturen som inträffar blir troligenförhållandevis kortvarig. De flesta optimistiskaprognoserna är avhängiga av en snar uppgång i denamerikanska ekonomin. Några säkra tecken på ensådan uppgång finns dock ännu inte. En vändning iden brittiska ekonomin och en begränsaddämpning i är också viktiga faktorer förde internationella prognoserna. Även i dessaländer är utvecklingen osäker.Den svenska konjunkturen är fortsatt svag.Industriproduktionen och orderingången det förstakvartalet var i stort sett oförändrade iförhållande till sista kvartalet i fjol.Arbetslösheten hade fördubblats ,som antalet personer iarbetsmarknadspolitiska åtgärder hade ökatkraftigt. Antalet varsel om uppsägning var i aprilstörre än vid någon mätning sedan dessa startade1975. hade totalt 44 000personer varslats om uppsägning. Det kan jämförasmed 9 000 personer samma period förra året.Importen framför allt av investeringsvaror harsjunkit, vilket gör att handelsbalansen harförbättrats. Konsumentprisutvecklingen hardämpats i förhållande till de mycket höga nivåernai början av året.De utbetalade socialbidragen har ökat ilöpande priser . Detta kani inte ringa utsträckning antas bero på de kraftigahyreshöjningar som genomfördes i februari.Mycket allvarligt är också det snabbt växandeunderskottet i statsbudgeten.Riksräkenskapsverkets nya prognos förinnevarande budgetår pekar, som redan harnämnts, på ett minus på minst 25 miljarder kronor.Långtidsbudgeten talar om ett ännu störreunderskott.Jag skulle vilja fråga socialdemokraterna: har ni tänkt att vidta för att minska detbekymmersamma budgetunderskottet? Vi hoppasnaturligtvis att vi får ett svar på den frågan idebatten i dag.Konjunkturnedgången har således fördjupatsunder 1991. Nedgången i den svenska ekonomin ärinte framför allt resultatet av den dämpning som iår sker internationellt utan av en felaktigt fördekonomisk politik i . har haft ensämre ekonomisk utveckling än jämförbara länder,och den socialdemokratiska regeringen är heltansvarig för detta.Kompletteringspropositionen ger enligt centernsuppfattning en alltför glättad bild av utsikterna förden svenska konjunkturen. De oberoendekonjunkturbedömningar som gjorts bl.a. avbankerna talar också med något undantaggenomgående om en ännu svagare utveckling.Centern, moderata samlingspartiet och folkpartietliberalerna har i det betänkande som vi nubehandlar ett antal gemensamma reservationer påde väsentligaste områdena. Det gäller först ochfrämst de allmänna riktlinjerna för den ekonomiskapolitiken men också principerna förbudgetpolitiken. Vidare har vi en gemensamreservation om avveckling av löntagarfonderna. Viavvisar också förslaget om utvidgadeplaceringsregler för AP-fonden.En första utgångspunkt för den ekonomiskapolitiken bör vara att den ekonomiska politikenskall ha sin grund i marknadsekonomin.En andra utgångspunkt är det sätt på vilketstatsmakterna bör bedriva sin finans- ochpenningpolitik. Grundläggande är en stramfinanspolitik. Statsbudgeten skall i normallägetvara balanserad och summan av förändringar i denoffentliga ekonomin finanspolitiskt neutral.Generella efterfrågestimulanser avvisas.Finanspolitiken bör inriktas på att genomföra destrukturella förändringar av ekonomin som ärnödvändiga. Vi i anser också att det ärangeläget att skattesänkningar kommer till stånd,men de måste kombineras med minskade offentligautgifter.Grundläggande för den ekonomiska politiken ärockså att den valutapolitiska om en fastväxelkurs upprätthålls. Penningpolitiken skallunderstödja den fasta växelkursen och medverkatill att balansera samhällsekonomin.Den ekonomiska politiken måste ges en störrelångsiktighet genom att de grundläggandestrukturfrågorna ges en ökad prioritet, genom attden ekonomiska politiken utformas så att enuthållig tillväxt skapas samt genom attstatsmakterna ställer upp långsiktigt stabilaspelregler för ekonomin.Det är viktigt att inflationsbekämpningenprioriteras. Därmed stärks konkurrenskraften ochdärigenom ökas sysselsättningen.En första uppgift för den ekonomiska politikenunder är att göra delaktigti den ekonomiska och kulturella integration somsker i . skall eftersträva att blimedlem i EG. Jag tror att en av följderna av deneuropeiska integrationen liksom av den ökadeinternationaliseringen i övrigt är att utrymmet förskillnader i den ekonomiska politiken som Sverigekan upprätthålla gentemot andra länder snävas in.Stora skillnader riskerar att straffa sig genomutflyttning av kapital och människor mednyckelkunskaper samt mindre intresse för såvälsvenska som utländska investeringar i . Vihar haft en utveckling där ettstort antal miljarder har gått ut ur landet tillinvesteringar utomlands, medan väldigt litet harkommit tillbaka i form av investeringar i Sverige.En av de viktigaste uppgifterna för den ekonomiskapolitiken är mot denna bakgrund att ställa om densvenska ekonomin för att mötainternationaliseringen.En andra betydelsefull uppgift är att se till att denekonomiska politiken främjar ökad produktivitetoch tillväxt.Den ekonomiska tillväxten hämmas av det högaskattetrycket i . Det är nödvändigt att nå ettsänkt skattetryck, vilket är ett krav som också följerav det ökade europeiska samarbetet. Arbetet på attsänka skattetrycket måste ske stegvis, men detmåste påbörjas omedelbart.En sänkning av skattetrycket underlättas av delsminskade offentliga utgifter, dels en förbättradtillväxt. I första hand anser vi att sänkning bör skeav kapitalbeskattningen, mervärdeskatten ocharbetsgivaravgifterna. Det är dessa typer av skattersom det är mest angeläget att sänka. Det är ocksåviktigt att förmögenhetsskatten på arbetandekaptial i små och medelstora företag och attomsättningsskatten på värdepapper slopas.För att inte nödvändiga skattesänkningar skall ledatill budgetunderskott som späder på inflationenmåste den offentliga utgiftsandelen minska. Såvälden statliga som den kommunala konsumtionenmåste hållas tillbaka.För att förbättra tillväxten är ett gott företagsklimatnödvändigt. Investeringar av såväl svenska somutländska företag i måste främjas. Det ärdå också viktigt att vi skapar bättre villkor förnyföretagande liksom för de mindre ochmedelstora företagen. Det gäller bl.a.småföretagens riskkapitalförsörjning ochbeskattningsreglerna för småföretagen. Det måste istörre utsträckning bli möjligt och lönsamt att iSverige utveckla forskningsidéer och omsättaforskningsresultat i produktion i företag.En tredje viktig uppgift är att rikta in denekonomiska politiken på grundläggandestrukturproblem.Den svenska ekonomin uppvisar stora strukturellabrister. Inte minst det faktum att trots lågtillväxt uppvisat en stark överhettning de senasteåren är belägg för detta. Den ekonomiska politikenbör nu i större utsträckning ägnas åt att undanröjaflaskhalsar och öka dynamiken i ekonomin.Jag tror att det är viktigt att nu slår fastatt stora satsningar måste göras på att rusta uppinfrastrukturen och skapa ett modernt väg- ochjärnvägsnät. På trafikpolitikens område har detförekommit många stora försummelser under detlånga socialdemokratiska regeringsinnehavet.Centern har för sin del föreslagit infrastrukturellainvesteringar på mer änregeringen för nästa budgetår. I vår motion har viföreslagit att dessa investeringar skall finansieras ihuvudsak genom utförsäljning av statliga företag.Det är nu viktigt att vi får fram medel så att vi kanåstadkomma betydande förbättringar påutbildningsområdet. Det gäller såväl grundskolaoch gymnasium som högre utbildning ochforskning. Förslaget till avskaffandet avlöntagarfonderna kan ge underlag för detta.Den offentliga sektorn måste förnyas. Viktigainslag i denna förnyelse är avreglering, konkurrensoch slopande av vissa monopol.Den offentliga sektorns resurser bör i framtidenriktas till kärnan i det offentliga ansvaret.Statsbidragssystemet måste förenklas, och antaletlagar och tvingande detaljregler från statens sidagentemot kommunerna minskas.Inte bara den offentliga sektorn kännetecknas avbrist på konkurrens. Detsamma gäller även andrasektorer inom samhället, bl.a. energi-, byggnads-och livsmedelssektorn. Det är viktigt att vi ser uppmed den brist på konkurrens som finns på dessaområden.Utöver förenklingar och minskningar iregelsystemen är det viktigt att vi får en skärptkonkurrenslagstiftning. Det är också viktigt attnäringsfriheten grundlagsfästs.Ett krav på den ekonomiska politiken måste varaatt den tillväxt som uppnås skall vara långsiktigthållbar. Detta förutsätter enligt vår mening att derestriktioner som miljön ställer är uppfyllda. Detkan ske genom marknadsekonomiska styrmedel,exempelvis miljöavgifter och miljöanpassadeenergiskatter, varvid produkter och verksamheterfår bära sina miljökostnader.Det är nu nödvändigt att vi utnyttjar den modernakommunikationstekniken för att minskabetydelsen av geografiska avstånd. Man måste slåfast att den produktionsförmåga som finns i alladelar av landet skall tillvaratas. Det sker inte i dag.Vidare är det viktigt att vi får en bättre regionalbalans för att därigenom under en högkonjunkturminska risken för överhettning och bidra till atthålla nere inflationen.Arbetslöshet får inte användas som ett medel i denekonomiska politiken. Arbetslöshet skallmotverkas genom satsningar på en väl fungerandearbetsmarknad, arbetsmarknadsåtgärder medtonvikt på utbildning, utbyggd infrastruktur överhela landet och satsning på rehabilitering och bättrearbetsmiljö. Det är en stor skandal attungdomsarbetslösheten är så stor som den är.Det är också nödvändigt att i fortsättningen skapautvecklingsförutsättningar runt om i hela landet.Där har samhället ett stort ansvar.När det gäller långtidsarbetslösheten är det viktigtatt komma ihåg att merparten av sjukersättningengår till dem som är sjuka . Detär helt nödvändigt att det görs ordentliga insatserpå rehabiliteringsområdet och att förebyggandeorganisationsförändringar företas. Sköter vi intedetta kommer vi återigen att gå in i enhögkonjunktur med ett stort antal människorstående utanför arbetsmarknaden. Vid föregåendehögkonjunktur stod ungefär en halv miljonmänniskor utanför arbetsmarknaden på grund avohälsa. Det är en situation som inte får upprepas.Därför är de nya arbetslivsfonderna intressantainstrument. Med hjälp av dem kan man vidförändrad organisation avrehabiliteringsinsatser.Enligt uppfattning måste medkraft arbeta för att vi inte skall hamna i en situationmed hög arbetslöshetsnivå i stil med andra länder.Vi måste se till att vi inte har så mångalångtidsarbetslösa, vilket är kännetecknande för ettantal länder i Västeuropa.Det är också viktigt att vi ser till att det totalasparandet i ekonomin ökar. Det är inte minst viktigtför att minska underskottet i bytesbalansen och geutrymme för ökade investeringar. En politik somleder till bestående överskott i den offentligasektorn kan vi inte ha. I stället menar vi i centernatt vi måste ha en politik som stimulerar till ökatenskilt sparande. Det bidrar till en decentraliseradsamhällsutveckling och medför ökad ekonomisktrygghet för hushållen, genom att sparandet blir enfinansiell buffert.Det är också helt nödvändigt att nubestämt avvisar olika typer av fondsocialistiskaförslag. Löntagarfonderna skall avvecklas ochtillgångarna bl.a. utnyttjas som spar- ochägandestimulans. AP-fonderna skall inte gesvidgade placeringsregler. Det är viktigt, tycker jag,att komma ihåg att framtidens pensioner intetryggas genom ett omfattande förstatligande avnäringslivet, utan genom en god ekonomiskutveckling i kombination med ett ökat personligtsparande. Det är först då vi kan klara framtidenspensioner på ett riktigt sätt.En viktig del av den ekonomiska politiken är att vilångsiktigt tillgodoser behovet av energi ochgranterar tillgången på energi. Vi i centernförutsätter att ingångna avtal hålls.När det gäller budgeten har vi i i ensärskild reservation tagit upp vårt alternativ. Viförordar, tillsammans med ochmoderaterna -- om ändock inte samma budget -- enstarkare budget än regeringen. Den budget somcentern föreslår avviker på ett stort antal punkterfrån regeringens syn på hur statens budget skall seut.Jag vill också ta upp frågorna om differentieradmoms. För det första skall sägas att vi i centernnaturligtvis är nöjda med att allt fler partieransluter sig till vår syn på dessa frågor. Vi ser detsom en stor framgång för centerpolitiken och hälsardessa partier välkomna i gemenskapen. Det gällermatmomsen och momsen på serveringstjänster, därdet nu finns en klar majoritet i efter detatt socialdemokraterna markerat en ändradståndpunkt i dessa frågor. En sänkt matmoms ärviktig för att åstadkomma en bättrefördelningsprofil på skattepolitiken och för attminska bidragsberoendet. Sänkt matmoms innebärockså en nödvändig harmonisering till EG. Ävenom ett direkt beslut och ett bifall till centernsmotion hade varit bättre, är det docktillfredsställande att nu ställer sig bakomkravet som sådant och gör ett tillkännagivande tillregeringen.Men, finansutskottets ordförande , det är ganska svårt att förståsocialdemokraternas ''trixande och fixande'' i denhär frågan för att se till att förslagen integenomförs. Ett parti som under mandatperiodenförst avslår alla förslag och sedan någon vecka föreriksdagsslutet själv lägger fram förslaget blir inte ettsärskilt trovärdigt parti. Jag vill därför frågafinansutskottets ordförande: Vad är skälet till attsocialdemokraterna inte nu vill se till att momsensänks? Om ni menar allvar med vad er grupp harbeslutat, borde ni vara beredda att stå för det , , och se till att det aktuella lagförslagetgenomförs.Fyra av sex partier, dvs. mandatmässigten ganska stor minoritet, står nu också bakom ensänkt beskattning av turistnäringen. Den s.k.turistmomsen försvagar numera som alla vet,bytesbalansen och försämrar möjligheterna för enviktig framtidsbransch. Inte minst på mindre orterär turismen viktig. En sänkt turistmoms är viktig förutländsk turism i , men inte minst är denviktig för svensk turism i landet.Centerns förslag är att återgå till den tidigaremomsnivån på turismen.