prot · GF0920 · 1991-11-07 00:00:00 — Men motsatsen är falletenligt olika undersökningar och de erfarenheter vikänner till från andra västländer där politiken harprövats.Den stora ökningen av fängelsebefolkningen, somunder slutet av 80-talet var den största någonsin,medför stora administrativa problem och en kraftigöverbefolkning av fängelserna. Detta i sin tur ledertill olidliga förhållanden såväl för personal som förfångar. Antalet rymningar ökar om fängelserna integörs hermetisk tillslutna. Men i så fall blir följdenåterkommande fångupplopp. Hatet mot samhälletökar hos fångarna, vilket i sin tur leder till ökadmissanpassning och stegrat antal återfall. Det blirtill slut ingen gräns för var repressionen skall sluta,därför att de eftersträvade resultaten uteblir. Denrepressiva kriminalpolitik som har misslyckats där den har prövats,bl.a. i talar om alternativ till fängelsestraffetoch nämner utökad användning av samhällstjänstoch kontraktsvård. Men hon bör veta att det endastkan få en mindre, begränsad effekt.På en punkt ger besked. Det gällerpåföljdsutredningens förslag omfrigivningspermission. Ett genomförande avförslaget med obligatorisk villkorlig frigivningskulle innebära att behovet av nya fängelseplatserkunde reduceras med 450 platser. Det finnssvagheter i förslaget, som skulle kunna rättas.Förslaget, som inte är det bästa, är givetvis präglatav kalla ekonomiska fakta, dvs. allakostnadsökningar har bemötts mycket restriktivt.Men dessa restriktioner tycks inte finnas nu närman genomför en konservativ kriminalpolitik. Dåfår det kosta. Hur mycket borde justitieministernkunna lämna något närmare besked om.På en punkt har vi ett klart nej. Hon delar inte denuppfattning som justitieminister gavuttryck för , när han yttrade: Enomfattande kriminologisk forskning har ägt rumsåväl i vårt land som i utlandet, och i ett avseendepekar alla kända svenska och utländskaundersökningar i samma riktning. En ökadanvändning av frihetsstraff är generellt sett ingetverksamt medel när det gäller att bekämpa enstigande kriminalitet, utan kan snarare befaras ledatill motsatt resultat.Anf. 27 Justitieminister ():Herr talman! Jag skall börja med att någotkommentera det sade. Jag villförst säga att jag tycker att det är litet tråkigt om viskall behöva vara aggressiva i våra diskussioner. Jaghar full respekt för , och jag accepterar fullt ut den kritik jagfår. Men när höjer rösten ochaggressivt citerar något som jag helt säkert inte harsagt vill jag påtala detta. Han talar om ''tuffaretag''. Jag brukar inte använda ordet tuff, och jag harsäkerligen inte gjort det i det här sammanhanget.En del av det andra som togs upp skulle jagdäremot vilja kommentera.Talet om fler i fängelse är helt enkelt en kommentarsom rör utnyttjandet av våra fängelseplatser i dag.Vi har rätt mycket luft i systemet. Vi har ständigträtt många platser som står tomma. Vi kan ökamöjligheterna till utnyttjande av de platserna. Härfinns också en viss koppling till närhetsprincipen.Jag har uttryckt mitt tvivel när det gällernärhetsprincipen. Jag tror att vi lurar oss själva närvi föredrar att placera gärningsmannen i närhetenav hans vanliga miljö, när han eller hon i åtskilligafall skulle må bättre av att komma ifrån närhetentill de s.k. goda vännerna. Det är vad jag har sagt,vilket ger uttryck för mitt tvivel beträffandenärhetsprincipen.När det gäller den villkorliga frigivningen är vårtanke att vi skall gå tillbaka till de regler vi har hafttidigare, vilket alltså innebär möjlighet till villkorligfrigivning efter två tredjedelar av tiden. Det fannsdessutom viss möjlighet till frigivning ännutidigare. Jag har inte de exakta siffrorna, men detvar en rätt omfattande frigivning redan eftertvåtredjedelar av tiden. Det är de reglerna vi iförsta hand tänker gå tillbaka till.Jag beklagar att jagmissuppfattade det som skrevs i interpellationen.Jag trodde att det var egetuttryck. Jag beklagar också att inte har läst artikeln som var införd iSvenska . Där står inte att det ärmin främsta uppgift att beivra brott. Det står, somen kommentar till en tidigare artikel, som dennavar ett svar på, att jag har som uppgift att beivrabrott. Jag har många andra uppgifter också, men iden här artikeln fanns det knappast skäl att ta uppalla de andra frågorna.Beträffande regeringens kriminalpolitik säger vi ivår regeringsdeklaration att behandlingen underfängelsetiden är viktig. Vi pekar på attmöjligheterna till utbildning och social träningunder fängelsetiden ytterligare måste förbättras.Förebyggande åtgärder är den absolut viktigasteuppgiften vi har. Det är därför vi också plockarfram ungdomsbrotten och jourdomstolarna. Men vifår inte glömma bort att vi där har familjepolitikensom ett ytterligt väsentligt område. Somjustitieminister, även om jag kan ha mångauppfattningar, är det kanske inte just dendiskussionen som jag skall ta i det härsammanhanget.Gudrun gör en koppling och säger att vi ioch med att vi får en ökning av straffen också får enökning av brotten. Riktigt så enkelt är det inte.Även här måste vi komma ihåg att en mängd andrafaktorer är av avgörande betydelse, t.ex.familjepolitiken, som jag nämnde tidigare. Vimåste ge familjerna självkänsla. Utan dettakommer vi, oberoende av vilka påföljder vi har, attha en fortsatt hög brottslighet.Slutligen vill jag ta upp frågan om fängelsets varaeller icke vara. Den slutsats man kan dra av deuttalanden som och Hans GöranFranck gör är att vi inte skall ha fängelser överhuvud taget. Jag utgår i och för sig från att nifortfarande vill ha fängelse eller någon form avfrihetsberövande för människor som är farliga förannans säkerhet. Men, precis som GudrunSchyman och sade, har vi igrunden olika uppfattning i de här frågorna.Anf. 28 ():Herr talman! Det är riktigt att justitieministern ochjag har i grunden olika uppfattning i de härfrågorna. Justitieministern betonar straffet, och jagbetonar behandlingen, individen, det förebyggandearbetet och återanpassningen.Skall vi ha fängelser över huvud taget? Det är enintressant fråga tycker jag. Med det facit vi har ihand vet vi att en människa som har hamnat ifängelse har mycket större benägenhet att begåbrott igen. Brotten blir grövre ju fler gånger enmänniska hamnar i fängelse. Det vore väldigt braom vi kunde hitta på något annat, ett alternativ tillfängelse som ger ett önskat resultat, som bådemedför att brottsligheten minskar och som medföratt de brottslingar som ändå begår brottåteranpassas till samhället utan att begå ytterligarebrott. Det vore det som verkligen skulle lösaproblemet. Jag ser ingenting av detta iregeringsdeklarationen eller i det justitieministernnu talar om. Man talar om att fler skall sitta innelängre. Jag kan inte förstå hur det kan varalösningen på problemet att fler fångar sitter ifängelserna och dessutom underodrägligare förhållanden . Det är enrepressiv politik, och den är dyr.Jag tycker att det är mycket konstigt attjustitieministern inte kan nämna någon siffra. Jaghar i min interpellation nämnt siffran 1 miljardkronor , som handlar om driften för ökat antalfängelsekunder, som det kommer att bli. I enartikel i nämndes byggkostnaden på 2miljarder kronor för att se till att vi får fler celleroch driftskostnaden på . Detrör sig alltså om miljardbelopp.Jag måste ställa frågan: Tycker justitieministern attdet är detta som är det viktigaste att göra inomkriminalvården , att se till att fler fångar sitteri fängelser , när vi vet att effektenär ökad brottslighet? Om man låter människor sittainne längre, människor som vi vet kommer att begåfler brott eftersom de har hamnat i fängelse,minskar inte brottsligheten, såsom det står iinterpellationssvaret. Man skjuter på problemen.Det faktum att man inte friges efter halva tidenutan efter tvåtredjedelar har inte någonavskräckande effekt på dem som ännu inte harbegått brott. Den ''tillförseln'' minskar inte, utanbrottsligheten ökar i samhället trots att straffenökar. Så den kopplingen finns inte.Man ser till att med våra skattepengar uppfylla deoerhört repressiva och reaktionära vallöften sommoderaterna gav uttryck för under valkampanjen,som innebär att man bygger under människorsfördomar och rädsla, vallöften som säger att flerskall sitta inne för att andra skall kunna gå ute. Detär falska besked. Det är falskt spel med våraskattepengar!Anf. 29 HANS ():Herr talman! Jag är mån om att vara saklig när detgäller att ge underlag för det jag vill framföra idenna sak. Men känslorna behövs också med ibilden. Känslorna skall inte förväxlas medaggresivitet. Jag tycker att det är viktigt att man geruttryck för sina känslor i en sådan här sak när detrör sig om så dramatiska förändringar av vårkriminalpolitik som det nu är fråga om.Det är bra att justitieministern säger att hon vill taavstånd från uttrycket ''tuffare tag''. Men ettfaktum är att det publicerades en artikel iSydsvenska om detta.Artikeln fick jag från en kriminalvårdstjänstemansom var mycket upprörd över det sätt på vilket GunHellsvik hade talat i denna fråga. Hon säger där atthon inte tror att det behöver byggas så väldigtmånga nya fängelser, men genom tuffare tag motfångarna skall fängelserna utnyttjas effektivare. När det gäller närhetsprincipen sägerhon att hon inte tycker den är rimlig. Omjustitieministern vill korrigera bilden är det bara attgöra det . Hon borde ha gjort det också itidningsintervjun.Det ligger en del sanning i det här. Jag tycker att jagborde ha fått besked här om justitieministernverkligen känner till något exempel från någåtannat land där en politik av det här slaget som honpresenterar har nått framgång. Det är motsatsen.Jag tycker att det var väldigt värdefullt att ta del avdet amerikanska justitieutskottets självkritik påden här punkten. Det sker en omsvängning förnärvarande i . Så kommer det att bli i dekonservativt styrda länderna, där man prövat påden repressiva politiken.Sedan tycker jag att det är beklagligt attjustitieministern, som presenterar en lång radförslag om inriktningen av politiken, inte gjortinnan man gör detta bättre kostnadsberäkningar avdet hela. Det rör sig om mycket höga kostnader. Debelopp som jag har nämnt ligger i farans riktning.Det är alltså nu fråga om att det behövs 665 nyaplatser om man genomför den obligatoriskavillkorliga frigivningen. Men är det inte fråga omobligatorisk villkorlig frigivning, utan nu är detfråga om att det skall finnas möjlighet till villkorligfrigivning. Detta kommer att göra att antaletfångvårdsplatser blir vida större än 665,tillsammans med alla de förslag om straffskärpningsom justitieministern har presenterat.Anf. 30 Justitieminister ():Herr talman! säger att jag intetog upp något annat än påföljden fängelse. Det är ioch för sig detta som interpellationerna handlarom. Men i mitt förra inlägg tog jag upp de andrafrågor som är avgörande och grundläggande.Familjepolitiken är av avgörande betydelse. Vimåste skapa stabilitet och självkänsla förfamiljerna. Det är en grund för att våra barn somvuxna skall kunna få någon chans i sitt liv.Jag nämnde också vår diskussion omjourdomstolar. De utgör en viktig del. De flestaungdomar gör en eller annan dumhet, men det ärviktigt att i stället för hårda reaktioner ha snabbareaktioner, vilket blir möjligt med hjälp avjourdomstolar.Sedan vet jag inte varifrån fickför sig att vi skulle skapa odrägligare förhållande ifängelserna. Det är vi verkligen inte ute efter.Tvärtom har vi förslag om att bygga nytt och attbygga om. Tråkigt nog hänger detta samman medproblemen på arbetsmarknaden, som gör att vi haranledning att öka byggandet. Dessa ombyggnaderoch nybyggnader innebär kvalitativa förbättringarbåde vad gäller själva boendet och vad gällermöjligheterna att ge det hela ett innehåll. Vi fårbetydligt bättre möjligheter att klara avnarkotikafria avdelningar och behandling förnarkomaner med dessa nya anstalter.Med tanke på , och tidigareäven , frågor om kostnader kanjag säga att vi dessutom som resultat får enbetydligt billigare drift med hjälp av de nyaanläggningarna, som inte alls är likapersonalkrävande som de gamla, och man kan ändåfå en högre kvalitet.Kopplingen mellan straff och icke-brottslighet kanvi diskutera hur länge som helst. Där finns olikauppfattningar, och uppfattningen skiftar över tiden.Men jag förbehåller mig rätten att ha minuppfattning, även om den enligt Hans GöranFranck för tillfället inte är modern.Jag är övertygad om att vetskapen om straff har, ominte totalt så i varje fall för åtskilliga av oss, enpreventiv funktion. Den dag bevisa för mig att så icke är fallet lovar jag attjag skall överge den uppfattningen, men fram tilldess att han eller någon annan visar att jag sommänniska känner fel bibehåller jag denna minuppfattning.Anf. 31 ():Herr talman! Varför tar justitieministern inte uppde alternativa straffen eller vården, som skullekunna finnas inom kriminalvården, när man sägersig vilja bekämpa brottsligheten? Det är det jagefterlyser. Varför är den åtgärd som man vill vidtaförst, som anses vara allra bäst, den att sätta flerfångar i fängelse ? Det måste välvara ett uttryck för att justitieministern ochregeringen tycker att detta är det mestverkningsfulla för att på ett kraftfullt sätt bekämpabrottsligheten.Vi kan visst föra en diskussion om brott och straff.Gun säger att uppfattningarna skiftar övertiden. Jag vill säga så här: All vetenskapligforskning och beprövad erfarenhet visar att dennakoppling mellan brott och straff, som just nu ansesvara gångbar, inte existerar. Emellanåt sker detpolitiska svängningar, till förmån för en insikt omatt man skall rätta politiken efter vetenskapliga ocherfarenhetsmässiga resultat. Det skulle innebära enhelt annan kriminalvård än den nuvarande. Sedankommer tider av repression och högerpolitik, ochdå kommer just de åsikter som geruttryck för och som tydligen hela regeringen stårbakom. Det är att beklaga.De politiska svängningarna gör att de djuptreaktionära och repressiva stämningarna nukommer upp till ytan. Det har ingenting att göramed verkligheten i fråga om relationen mellan brottoch straff. Man skulle ju vilja att politiker ägnadesig åt verkligheten, livet och människorna, intebara åsikterna och speglingen av vad man själv tror.Det handlar om lyssnandet på rädda människor ochunderbyggandet av fördomar, när människor i dagkänner sig rädda och tror att denna rädsla botasgenom att fler sitter i fängelse . Jagtycker då att det skulle vara politikerns uppgift attsäga, att ''jag förstår er rädsla, och vi skall göra vadvi kan för att minska den ökande brottsligheten,men vi skall inte sätta fler människor i fängelseunder , för det är inte lösningen påproblemet''.Gun talar om bättre lokaler, bättrebyggnader och effektivare utnyttjande. Det spelaringen roll, när effekten av att fler sitter i fängelseunder är den motsatta mot vad hon sägersig vilja ha. Det kan vara hur tjusiga fängelser somhelst, men de som sitter där blir inte bättre av det --frihetsberövandet har den motsatta effekten. Ensatsning på alternativa modeller, en satsning påeftervården och på frivården skulle kunna göranågonting åt den här situationen.Anf. 32 HANS ():Herr talman! Jag delar fullt ut den uppfattning somdåvarande justitieminister angav idirektiven till fängelsestraffkommittén. Där finnsden grundsyn som jag har. var enkunnig, saklig och human justitieminister ikriminalpolitiska frågor.Det finns nu all anledning för inte bara oss som ärhär i kammaren utan också övriga partier attnoggrant granska de idéer som . Det vore märkligt om det skulle bli fulluppslutning kring detta från de övriga borgerligapartierna. Jag tycker att de ställningstaganden somhar gjorts är så anmärkningsvärda att vi måste fååterkomma till dessa frågor i en debatt där även deär med.Vad sedan gäller kostnadsfrågan, utgår jag från attjustitieministern är medveten om att dengenomsnittliga kostnaden för en fångvårdsplats är . Det är en mycket storsumma. Därför gäller det nu verkligen, innan mangår vidare, att göra ordentligakostnadsberäkningar, så att man inte gör orimligasatsningar på fångvården för att tillgodose alladessa skärpningar av straffen som justitieministernförespråkar.När det gäller frågan om fängelsestraffets betydelsehänvisar jag på nytt till . Men här harjustitieministern en klar övertro på straffrättensbetydelse som alltså inte är väl förankrad, varken iden forskning som finns eller i de politiskaställningstaganden som sedermera har gjorts. Ävenpå den punkten vill jag gärna hänvisa till de mycketövervägda yttranden som gjordes i direktiven tillfängelsestraffkommittén.Anf. 33 Justitieminister ():Herr talman! Jag skall fatta mig kort. Det är ensjälvklarhet att vi från regeringens sida inte läggerfram något förslag utan att också presentera deekonomiska beräkningarna. Sedan skall vi kommaihåg att det är som fattar beslutet.Jag vill säga till att jag ser frammot att få möjlighet att föra den debatt som honsaknade här , nämligen om hur vi skall ageraför att hindra brott. Alla frågorrörde fängelsestraffet och den villkorligafrigivningen, och jag anser mig vara skyldig att hållamig till de frågor jag har fått. Men kom gärna medfrågor om hur vi skall agera för att hindra brott ivårt samhälle -- det är en mycket viktigare debattän denna.Förste vice talmannen anmälde att GudrunSchyman och anhållit att tillprotokollet få antecknat att de inte ägde rätt tillytterligare inlägg.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesPropositionerna1991/92:43, 50 och 54 till skatteutskottet1991/92:66 till konstitutionsutskottetMotion1991/92:Fi3 till finansutskottet6 § BordläggningAnmäldes och bordladesPropositionerna1991/92:48 Justeringar i beskattningen iinkomstslaget tjänst, m.m.1991/92:67 Skatten på etanol, m.m.Motionernamed anledning av prop. 1991/92:30 En särskildnämnd för utlänningsärenden1991/92:Sf4 av m.fl. (s)1991/92:Sf5 av ()1991/92:Sf6 av m.fl. (v)1991/92:Sf7 av ()1991/92:Sf8 av och ()1991/92:Sf9 av ()7 § Anmälan om frågorAnmäldes att följande frågor framställtsden 6 november1991/92:101 av () till statsrådetAlf om småföretagssatsningen i Tanzania:SIDA har beställt en utvärdering av sin satsning påsmåföretag i . I rapporten dras slutsatsenatt projektet har blivit en belastning för Tanzaniasekonomi och skapat ett fortsatt behov av hjälp.90 % av de satsade 700 miljonerna har gått tillbakatill antingen till ''systerföretagen'' eller iform av konsultarvoden.Det anmärkningsvärda är att SIDA trots tidigavarningssignaler från andra utvärderingar fortsattestödet år och hävdade projektetsförträfflighet. har SIDA dömt ut rapporten ochfunderar på att utreda projektet på nytt.Vilka slutsatser drar biståndsministern avrapporten?1991/92:102 av () till statsrådetBeatrice om gymnasiereformen:För närvarande pågår runt om i landet ettomfattande utvecklingsarbete i gymnasieskolanmed anledning av gymnasiereformen . Storaförändringar planeras i många gymnasieskolorredan till nästa läsår. Det finns nu en oro att dennya regeringen avser att förändra förutsättningarnaför gymnasiereformens genomförande.Därför vill jag fråga statsrådet statsrådet beredd att ge besked till landetsgymnasieskolor att det utvecklingsarbete som nupågår inte kommer att kullkastas genom nyaregeringsbeslut?8 § Kammaren åtskildes kl. 14.10.Förhandlingarna leddes av förste vice talmannen.