prot · GF0920 · 1991-11-07 00:00:00 — Tvärtom är det, enligt min mening, en avSveriges viktigaste uppgifter som medlem i EG attförsöka påverka andra länder att föra enalkoholpolitik som ligger närmare den politik somvi har fört och som relativt sett har varitframgångsrik, även om vi inte har någon anledningatt slå oss för bröstet och säga att vi med våraalkoholpolitik har nått de framgångar som viönskat.Sten i sade attriksdagsopinionen inte speglar opinionen blandallmänheten. Jag vill låta vara osagt hur det exaktförhåller sig med den saken, men man kan välhoppas att de som är valda till i regel ärpersoner som har ganska goda insikter, kansket.o.m. bättre insikter än vad de flesta har. Det ärganska farligt att hävda, att om det är så attmänniskor -- vilket sade här för enstund sedan -- plötsligt skulle börja accepterahembränning och inte betrakta detta somnågonting kriminellt, skulle vi politiker också göradet. Min slutsats är den rakt motsatta. Om det ärsant, som säger, att människor intebetraktar hembränning som någonting brottsligthar vi som politiker en viktig uppgift, nämligen denatt tala om att det är brottsligt. Då måste vi påverkaopinionen. I mitt svar efterlyste jag också StenAnderssons deltagande i denna opinionsbildning,så att han inte inskränker sig till att gå upp iriksdagens talarstol och säga att det enda skälet tillatt inte dricka, som han säger, hemkört är att hanskulle komma i tidningen. Det borde finnas ettnågot djupare moraliskt krav på sig själv bakomdetta motstånd att dricka olagligt tillverkad sprit.Min slutsats, herr talman, är att vi skall fullfölja densvenska alkoholpolitiken. Den kommer att ställasinför nya krav den dag blir medlem i EG.Så långt är och jag säkert överens.Min slutsats blir inte den, som t.ex. här tidigare, att vi då skall lätta på allatyglar. Tvärtom skall vi utnyttja de instrument somåterstår -- om vi då inte kan användaprisinstrumentet lika aktivt som tidigare -- för att setill att vi inte bara ligger kvar på en oförändrat lågnivå internationellt sett utan faktiskt pressar nedalkoholkonsumtionen och därmedalkoholskadorna i Sverige.Anf. 21 i (m):Herr talman! Det här med demokrati kan ju varasvårt . Om nu 347 personer i vill haen viss alkoholpolitik, men våra uppdragsgivareutanför tycker att den är felaktig ochskrattar åt den, måste man fråga sig om vi skallframhärda att hålla fast vid vad en majoritet i dennakammare tycker. Våra uppdragsgivare finns alltsåutanför det här huset.Karin ! Det är ju helt klart att de lagarsom gäller skall följas. Men vi i denna kammareändrar ofta lagar, därför att vi tycker att de ärfelaktiga. Det är ingenting nytt att ha förståelse föratt folk inte begriper att vi har en viss lagstiftningpå vissa områden.Karin talade om polisinsatser. Jag troratt det är mycket svårt att vinna sympati blandallmänheten, om polisen i större utsträckning skall jaga hembrännare. För min del tror jag attallmänheten vill att polisen i första hand skallskydda människor från våld och brott och inteanvända de tyvärr alltför små resurserna för att jagadem som bränner hemma.Sedan till de där femhundra kronorna för en helbutelj sprit. brukar referera tillrapporter. Men står det att det kostar 40miljarder kronor, medan det en månad senare ståratt det kostar . Man vet inte vadsom är riktigt.Sedan till statsrådet . Jag sadeinte att EG var bättre i alkoholsammanhang.Däremot konstaterade jag som svensk medförvåning att över huvud taget någon form avverksamhet kan fungera i , eftersomde flesta länderna har en helt annan alkoholpolitikän . Jag tror faktiskt att de framsteg som hargjorts i på det sociala området har medförtatt vi har fått ett bättre umgänge och ett bättrehanterande av alkohol än förr.Till sist, herr talman! Statsrådet säger att vi trots allthar lyckats rätt hyggligt. Som boende i läserjag varenda söndag och varenda måndag om hursvenska ungdomar har varit över till ochsvinat ned, eftersom de inte kan hantera alkohol.Dessa ungdomar skämmer ut det här landet pågrund av den politik som vi har bedrivit och somvisat sig inte fungera. Vi kan stå här och säga attden fungerar bra, men det finns alltför många bevispå att den inte fungerar och att folk struntar i den.Förste vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inteägde rätt till ytterligare inlägg.Anf. 22 (nyd):Herr talman! talade förut omSIFO-undersökningar, som visar hur många det ärsom dricker hembränt. Jag skulle vilja fråga KarinIsraelsson: Tror ni verkligen att utanfördet här huset erkänner att han eller hon tillverkaroch dricker hembränt i den utsträckning som nimenar förekommer? Jag tror att många ljuger närdet gäller denna fråga. Därför tror jag också attdenna SIFO-undersökning, speciellt beträffandealkohol, inte är trovärdig. Man kan möjligtvis få enindikation, men undersökningen är långt ifrånsanningsenlig. Jag tror inte att många människorvid en SIFO-mätning skulle erkänna att de drickerhembränt hemma.Sedan sade också att jag villskydda de där människorna och att Ny Demokrati iprincip ställer sig bakom illegal hembränning.Långt ifrån detta! Det är klart att vi respekterarlagarna. Dessa skall följas. Vi vill motverkahembränning så mycket som möjligt. Därför stårjag också här och debatterar om alkoholen. Att jagindirekt känner tio personer som sysslar med dennaverksamhet är en annan sak. Jag har absolut ingenanledning att skydda dessa människor.Bengt nämnde och Frankrikeoch sade att dessa länder har större problem änSverige. Men måste vi beakta att ochFrankrike ju har en helt annan kultur än Sverige.Vi dricker mjölk eller till maten, medanman i och dricker vin. Vi fåraldrig samma kultur här i , även om vimildrar alkohollagarna. Vi skulle fortsätta attdricka mjölk, och möjligen lättöl vid våramiddagar. Vi kommer inte att konsumera såmycket vin.Nej, man bör som sagt närma sig EG-nivån när detgäller priserna och ge restaurangbranschen rabatteroch , som jag nämnde förut, drivakampanjer som går ut på att speciellt alkoholen ärfarlig och att vi måste lära oss att umgås med denpå ett vettigt sätt, så att det inte blir sådana resultatsom i nämnde: att enmängd ungdomar är ute och svinar ned.Om man nu höjer de svenska priserna, kan jag lovabåde och attmörkertalet kanske kommer att öka med både 10och . Det är jag nästan hundraprocentigt säkerpå.Anf. 23 Socialminister ():Herr talman! Låt mig börja med det som PeterKling sade. Visst finns det problem när man skallundersöka oregistrerad alkoholanvändning, det äralldeles självklart. Om det fanns statistik att gå tillbehövde vi över huvud taget inte ha dennadiskussion, utan det är självklart att det är ettproblem. Det är inte lätt att fånga det, det skall jaginte förneka. Därför har det också gjorts mycketambitiösa studier där man naturligtvis inte bara harfrågat människor om de själva använder hemkört,dvs. illegalt tillverkad alkohol, utan man har ocksåställt frågor om människor tror att det förekommeri bekantskapskretsen, i den kommun där de bor,osv. Sedan försöker man väga samman de svar manfår på frågorna och drar slutsatser av dem. Sedanjämför man naturligtvis de svar som man får iopinionsundersökningar med t.ex. hur många brottsom polisen tar hand om och hur utvecklingen avbrottsligheten ser ut. Och där kan vi, för att tadenna sista faktor, konstatera att sedan reglerna ibörjan av 80-talet skärptes och fram till nu harpolisen haft ungefär ett oförändrat antalbrottsundersökningar. Det ligger strax under 1 000per år.Sedan framgår det entydigt, att om man ökartillgängligheten till alkohol på olika sätt, t.ex.genom att sälja den i livsmedelsbutiker eller halägre priser oavsett om det är i systembutiker ellerute på restauranger, ökar också konsumtionen avalkohol. Vi har gjort åtskilliga experiment i Sverigemed mellanölsförsäljning. Man har t.o.m. prövatstarkölsförsäljning i livsmedelsbutiker under enperiod . Vi har också en lång radandra erfarenheter som visar att det är på detta sätt,och det bekräftas av en rad internationellaundersökningar, både från nordiska länder och frånandra länder. Man får samma resultat från alla håll.Talet om rabatter till restauranger ger en antydanom att det skulle innebära väsentligt billigarealkohol för kunderna på restaurangerna. Men manskall ha klart för sig att det gör det inte alls.Inköpspriserna för restaurangerna utgör en mycket liten del av det pris som de tar ut avsina kunder. Restaurangerna lägger på ochibland på priset. Så även om restaurangernaskulle få köpa en vinflaska som kostar 5 eller 10 kr.mindre än kommer kunden knappast attmärka det. Detta är alltså att förespegla människornågot som man inte ens med Ny Demokratisalkoholpolitik skulle kunna förverkliga.Till sist vill jag ta upp ytterligare en aspekt på detsom i sade om att poliseninte skall ägna sig åt att jaga hembrännare utan attdet är viktigare att den bekämpar våld. Men detfinns ingenting som är så tydligt som sambandetmellan våld och alkohol. Beträffande t.ex. övervåldmot kvinnor i hemmen finns alkohol med i bilden i85--av alla fall. Om det är något som vi sompolitiker kan göra för att minska våldet och göratillvaron tryggare för människor är det att bekämpaalkoholmissbruk. Och där spelar naturligtvisbekämpandet av illegal tillverkning av alkohol enviktig roll, även om det är bara en liten del av dentotala alkoholpolitik som vi måste föra i Sverige.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellationerna 1991/92:10 och 11om kriminalvårdenAnf. 24 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig hurjag motiverar förslaget att avskaffahalvtidsfrigivningen och införandet av möjlighet tillfrigivning efter två tredjedelar av strafftiden. Honhar också frågat om det finns någon forskning ellerbeprövad erfarenhet som visar att en förlängning avstrafftiden ger minskad brottslighet som följd ochom det bästa sättet som kriminalvården kananvända är att förlängastrafftiden.Hans Göran har frågat vilken minprincipiella syn på fängelsestraffet är och om jagdelar den uppfattning som kom till uttryck idirektiven till fängelsestraffkommittén. Han harockså frågat mig om regeringen avser att föreslåstraffskärpningar som leder till fler fängelsedomaroch ett ökat antal fångar och om jag har en positiveller negativ grundinställning tillpåföljdsutredningens förslag. Dessutom har HansGöran frågat mig om vilka konsekvenserregeringens förslag om möjlighet till villkorligfrigivning beräknas få på behovet avfångvårdsplatser och hur regeringen vill lösauppkomna problem i kriminalvården samt slutligenom regeringen räknar med att dess inriktning avkriminalvårdspolitiken leder till kostnadsökningaroch i så fall till vilken nivå.Som båda interpellanterna framhåller är det viktigtatt så effektivt som möjligt söka minskabrottsligheten. Kampen mot kriminaliteten måsteföras på bred front med såväl åtgärder som fallerinom vad som traditionellt anses höra tillkriminalpolitiken som sådana som faller utanförrättsväsendets ansvarsområde.Strafflagstiftningens roll när det gäller attförebygga brottsligheten är dock givetvis central.Med hänsyn till vikten av att bekämpabrottsligheten och att upprätthålla den allmännalaglydnaden måste , liksom andra länder, hafängelsestraffet, väl medvetna om att detta sällan ärett verkningsfullt medel i sig att anpassalagöverträdaren till samhället eller att minska denindividuella risken för återfall på lång sikt.För att straffsystemet skall kunna fylla sin funktionär det nödvändigt att medborgarna känner tilltrotill det. Straff skall följa på brott, och det måsteinom rimliga gränser vara förutsägbart vilketstraffet kommer att bli. Om fängelsestraff utdömsskall domstolen bestämma dess omfattning, ochlängden skall som huvudregel motsvara detstraffvärde som brottet anses ha.Trovärdigheten hos straffsystemet kan skadas omdet uppstår alltför stor diskrepans mellan utmättfängelsetid och faktiskt avtjänad tid. Det kan inteanses förenligt med det allmänna rättsmedvetandetatt fångar friges efter halva strafftiden. Redan densocialdemokratiska regeringen beslutade att läggafram ett förslag om ändring av halvtidsfrigivningentill frigivning efter två tredjedelar av strafftidenmed bl.a. den motiveringen. Bakom detta förslagfanns krav på ett avskaffande avhalvtidsfrigivningen som förts fram från olika håll.Det ligger, som också påpekar,ett signalvärde i att dömda får sitta av avstraffen, en signal att staten ser allvarligt på denbrottsliga gärningen.Jag har förståelse för att det från principiellasynpunkter kan anses motiverat att t.ex. heltavskaffa den villkorliga frigivningen. Det finnsdock skäl som talar för att man behåller någon typav villkorlig frigivning. Sådana system finns i våranordiska grannländer liksom i praktiskt tagetsamtliga andra stater som har straffrättsliga systemmed samma grundläggande uppbyggnad som vårt.Hänsynen till den nordiska rättslikheten och detnordiska samarbetet vid verkställighet av straff ochtill annat internationellt samarbete på straffrättensområde talar mot att välja en särlösning för svenskdel. Jag vill i detta sammanhang särskilt peka på attäven frågor som denna måste behandlas i ljuset avregeringens arbete med att föra in i deteuropeiska samarbetet.Liksom man kommit fram till i de allra flesta länderär jag av den uppfattningen att regler om villkorligfrigivning inte bör vara obligatoriska utan att detbör finnas ett utrymme att anpassa besluten efterförhållandena i det enskilda fallet.När det gäller frågan om vilken kvotdel som böranvändas har två tredjedelar tidigare använts inomsvensk straffrätt och har en lång tradition i Norden.Den har inte heller på samma sätt somhalvtidsfrigivningen satts i fråga utifrån principiellasynpunkter.De två huvudförslagen från påföljdsutredningen äratt övervakningen efter villkorlig frigivning skallavskaffas och att en obligatoriskfrigivningspersmission skall införas. Remissutfalleti dessa frågor har varit helt övervägande negativt.Även om jag inte vill ta slutlig ställning ifrågan framstår det inte som särskilt realistiskt attmot en sådan markerad opinion genomföra deföreslagna ändringarna.Vad gäller fråga omstraffskärpningar framgår det redan avregeringsförklaringen att förslag om skärpningarvid ringa narkotikabrott kommer att läggas framsamt att regeringen är inriktad på att strama upppåföljderna för grovt rattfylleri. Jag räknar med attdet kan bli aktuellt även med andrastraffskärpningar, men det är enligt min meninginte eftersträvansvärt i sig att skärpa straffengenerellt.Återfallsfrekvensen hos de fängelsedömda är dessvärre hög. Gruppen är statistiskt sett utan tvivelmer brottsbenägen än genomsnittet avbefolkningen. Det säger sig självt att en längreinlåsning innebär en senareläggning av återfallenoch en minskning av brottsligheten totalt sett. Attså är fallet stöds också av bl.a. forskning som skettinom ramen för brottsförebyggande rådetsverksamhet.Hur mycket en senareläggning av den villkorligafrigivningen kostar är svårt att säga. Det gällersärskilt som regeringens åtgärder motbrottsligheten inte kommer att inskränka sig till ensenareläggning av den villkorliga frigivningen. Vimåste också se på påföljdernas innehåll. Iregeringsförklaringen nämns därför särskilt attalternativa påföljder som samhällstjänst ochkontraktsvård skall utvecklas ytterligare; nyapåföljder för de yngsta brottslingarna skall införas.Det finns också anledning att se på alternativ tillfängelsestraff som finns i andra länder där systemmed avtjänande av straff genom en skärpt uppsiktav dömda i hemmiljö prövas.Jag vill också framhålla vad som sägs iregeringsförklaringen, nämligen att regeringen villöka insatserna för att få kriminalvårdsanstalternanarkotikafria. I detta arbete ingår också att ökaantalet anstalter och avdelningar på anstalter somarbetar med särskilda behandlings- ochmotivationsprogram för narkotikamissbrukare.Sådana insatser leder till en bättre kriminalvård ochkan medföra en positiv utveckling avåterfallstalen.Vi måste dock räkna med att kostnaderna förkriminalvårdsanstalterna kommer att öka. Arbetetmed att analysera den frågan liksom möjligheternaatt omfördela resurser pågår med detintensiva arbetet med att utvecklakriminalpolitiken enligt de riktlinjer som jag nu harredogjort för.Anf. 25 ():Herr talman! Jag skall naturligtvis be att få tackajustitieministern för svaret, men jag måstekonstatera att vi är djupt oeniga i det mesta.Allra först vill jag rätta till en missuppfattning somjustitieministern har gjort sig skyldig till. Jag tyckerinte att det ligger ett signalvärde i att dömda fårsitta av av straffen. Vad jag sade i mininterpellation var att man ofta använder det sommotiv för att skärpa straffen. För egen del är jagfullständigt på klara med att detta är nonsens, ochdet har över huvud taget inget signalvärde. Det ärdärför som jag ifrågasätter att man kommer meddessa förslag nu.Därefter skall jag kommenterainterpellationssvaret i övrigt. Jag tror att det endasom justitieministern och jag är överens om är attdet är viktigt att så effektivt som möjligt försökaminska brottsligheten. Men i det borde också liggaatt det är viktigt att återanpassa de brottslingar somfinns. Man måste satsa mycket på behandling av demänniskor som begår brott, och man måste ocksåsatsa väldigt mycket på det förebyggande arbetet.Det är just detta som saknas, och det är det somskulle kunna vara effektivt om vi på ett seriöst sättvill angripa brottsligheten och bringa ned den.Jag tycker att denna diskussion omstrafflagstiftningens roll är mycket svag. Det sägs isvaret att strafflagstiftningens roll när det gäller attförebygga brottslighet är central och att vi, för attupprätthålla den allmänna laglydnaden, måste hafängelsestraff, väl medvetna om att det sällan är ettverkningsfullt medel.Jag vill påstå att vi dessutom är väl medvetna omatt det har precis motsatt effekt, att de som sätts ifängelse återfaller ännu mer och begår grövre brottju längre de sitter i fängelse och ju oftare de får sittadär. Det är ju detta som det mesta av forskning ochstatistik visar, att just straffsystemet med fängelsehar helt motsatt effekt. Ju fler som är inlåsta och julängre de får sitta, desto större blir brottsligheten.Statistiken och forskningen visar inte heller attdetta avskräcker från brott. Om det hade varit såskulle det ha skett en minskning av antalet brott närdet har skett en ökning av antalet straff. Det har iSverige skett en ökning av antalet straff och enförlängning av strafftiderna. Det har visats istatistik. Det togs fram bl.a. i TV-programmetStriptease, i vilket jag tror att justitieministernmedverkade. Det fanns belägg för att strafftidernagenom ändrade attityder hos domare och åklagarehar blivit längre . Detta har inte fått någonavskräckande effekt på oss som ännu inte harbegått brott. Och det har absolut inte den effektenatt de som hamnar i fängelse begår färre brott, utandet är alltså tvärtom. Denna effekt är helt motsatt.Man får fler brottslingar som begår fler brott.Diskussionen om att det inte är förenligt medallmänt rättsmedvetande att frige fångar efter halvastrafftiden, och att många har fört fram önskemålom avskaffande av denna princip, beror enligt minmening på att det som borde hända vid frigivningefter halva strafftiden lyser med sin frånvaro. Detberor i sin tur på att det inte finns pengar ochresurser att satsa på frivården, där man skallfortsätta den rehabilitering som manförhoppningsvis hade börjat under den förstahalvan av straffet, när de kriminella satt i fängelse.Att det inte finns pengar till detta beror på attfängelserna är så dyra att alla pengar slukas. Hadehalvtidsfrigivningen fortsatt med en bra eftervårdoch ett konstruktivt arbete för en återanpassningtror jag inte att någon hade reagerat över det ochtyckt att det var fel, tvärtom. Då hade mannaturligtvis sagt att detta var någonting bra. Mendet är ju detta som faktiskt fattas. Därför blir jagförvånad över att man i den ekonomiska situtationsom landet befinner sig i är villig att satsa pengar påen ökning av antalet fängelseplatser. Det är just denåtgärd som man vet resulterar i ökad brottslighet.Det är ett cirkelresonemang som för mig intestämmer överens över huvud taget.Jag ställde frågan hur man motiverar förslaget attavskaffa halvtidsfrigivningen. Jag vet att densocialdemokratiska regeringen kom med detförslaget också. Det var inte bättre då. Det byggerpå samma falska föreställningar om att i fallmänniskor sitter inne längre så minskarbrottsligheten. Det är bevisligen inte på det sättet.Jag kan inte se något annat motiv än att det ärett sätt för regeringen att uppfylla den mycketsmaklösa politiska propaganda som moderaternaframförde i valrörelsen: Låt folk sitta inne, så att dusjälv kan gå ute! Det är byggt på fördomar sommänniskor har om att ju fler som låses in och julängre, desto mindre brottslighet. Jag tycker att detär en justitieministers ansvar att upplysa människorom att dessa samband inte existerar, utan att det ärtvärtom. Därför skall vi satsa på alternativ tillfängelse. Därför skall vi satsa på en bra utbyggdfrivård. Därför skall vi satsa på sådant som vi vetfaktiskt bringar ned brottsligheten.Jag såg i en artikel i attjustitieministern ser som sin största uppgift attbeivra brott. Det beklagar jag. Jag tycker att enjustitieministers uppgift borde vara att se tillatt brottsligheten minskar och att återanpassningenav brottslingar kommer till stånd.Anf. 26 HANS ():Herr talman! Jag tackar för svaret.Svaret måste tyvärr betecknas som mycket negativtför alla dem som vill att vi skall föra en realistisk,effektiv och human kriminalpolitik. Det rör sig omen utpräglat konservativ politik somjustitieministern presenterar. En politik av dettaslag har prövats i en rad konservativt styrda ländermed mycket nedslående resultat. I själva verket lett till överfulla fängelser, stegrad brottslighetoch ett orimligt lidande för många drabbade ochderas familjer. Har något exempel pånågot land där denna konservativa och repressivapolitik lett till goda resultat, vilket nuvill åstadkomma?I grund och botten rör det sig om en kriminalpolitiksom är en eftergift åt vedergällningstänkandet.Men vedergällningsteorin är för länge sedanofficiellt avskriven. Om får fortsättaatt gå på i ullstrumporna, kommer vi att hamna i ensitution som blir mycket svår att reparera. Hon villgenomföra en rad straffskärpningar för brott medlägre straffvärde, vilket leder till ett väsentlig ökatantal fängelsedomar. Har gjort någraberäkningar av detta? Hon vill genomföra enfakultativ villkorlig frigivning, trots att riksdagentidigare fattat principbeslut om att två tredjedels-frigivningen skall vara obligatorisk.Hon bör vara medveten om att detta leder till enkraftig ökning av verkställighetstiderna ifängelserna. Redan en återgång till obligatorisk tvåtredjedels-frigivning skulle innebära förlängdaverkställighetstider med för drygt 6 000personer . Jag undrar vilken motsvarandeberäkning gör med sitt nupresenterade förslag om endast möjlighet tillvillkorlig frigivning. Att det rör sig om ytterligareväsentligt utökade verkställigheter står helt klart.Hur stora de blir är beroende av lagmotiv ochrättstillämpning.Vid ett framträdande hos polisen sade GunHellsvik att landets fångar skall sitta helastrafftiden och erhålla frigivningen som en premie.Betyder det att möjlighet till villkorlig frigivningnärmast skall bli ett undantag som bekräftarregeln? Av allt att döma kommer att leda till kostnadsökningar imiljardklassen och till hundratals, kansketusentals, nya fångvårdsplatser. Men , enligt ett uttalande vid polisbesöket,nedbringa behovet av nya fångvårdsplatser genom''tuffare tag'' mot fångarna och genom fler fångar isamma fängelse.De redan stränga permissions bestämmelserna skallenligt henne ytterligare skärpas och den s.k.närhetsprincipen, som är en central del av denepokgörande kriminalvårdsreformen vid placeringav fångar, skall avskaffas. vill ge skenav att detta är effektivt.