prot · GF0919 · 1991-11-06 00:00:00 — Jag vill dåerinra om en fundamental princip när det gällervåra grundlagar, nämligen den attyttrandefrihetsgrundlagen, liksomtryckfrihetsförordningen, är exlusiv i den meningenatt den inom sitt tillämpningsområde mycketuttömmande anger vilka begränsningar avyttranderätten som är förenliga med grundlagen.Därför går det inte, som man har gjort här idebatten, att påstå att någon bestämmelse omyttrandefriheten i dessa grundlagar skulle stridamot de mera allmänna bestämmelser omyttrandefriheten som finns i regeringsformen.Jag övergår så till frågan omEuroparådskonventionen. I artikel 10 ikonventionen sägs att envar skall äga rätt tillyttrandefrihet. Denna rätt innefattar åsiktsfrihetsamt frihet att motta och sprida uppgifter ochtankar utan inblandning av offentlig myndighet ochoberoende av territoriella gränser. Men artikelnhindrar inte, som en del tycks anse, en stat från attkräva tillstånd för radio- och televisionsföretag. Iartikeln finns t.o.m. närmare angivet vilkainskränkningar som får göras i utövandet av denämnda friheterna.Sverige har förbundit sig att respekterakonventionen, och efterlevnaden övervakas avdomstolen för de mänskliga rättigheterna iStrasbourg. När man nu i debatten påstår attyttrandefrihetsgrundlagen utgör ett brott motkonventionen på grund av den möjlighet attlagstifta om reklamförbud som ges i grundlagen,menar jag -- utifrån mina utgångspunkter -- att mangör sig skyldig till ett tankefel.Grundlagsbestämmelsen har nämligen denbetydelsen, att den tjänar som riktlinje förriksdagen i dess egenskap av lagstiftare. eller domstol kan tillämpabestämmelsen mot någon enskild person ellernågot enskilt företag. De experter på detta områdesom jag har diskuterat med anser attgrundlagsbestämmelsen som sådan inte kan bliföremål för någon prövning av domstolen iStrasbourg. Däremot -- och det vill jag tillägga förkorrekthetens skull -- kan frågan om förenlighetmed uppkomma när detgäller den lagstiftning om reklamförbud somgrundlagen tillåter. Ett sådant förbud skulle kunnabli föremål för prövning av domstolen i . 16 (nyd):Fru talman! Det har sagts i debattenatt 12 § i 1 kap. yttrandefrihetsförordningen vändersig till lagstiftaren och att detta är själva poängenvad det gäller resonemangen om förenlighet medEuropakonventionen. Det är klart attlagparagrafen vänder sig till lagstiftaren. Vemskulle den annars vända sig till? kan man fråga sig.När det sedan påstås att det är först när man i vanliglag har utfärdat ett generellt reklamförbud som detblir konflikt med , är dethårklyverier. Det väsentliga är faktiskt att man haröppnat möjlighet för generella reklamförbud.Detta är ingen liten detalj, som Ny Demokrati harhakat upp sig på, utan det handlar om engrundläggande yttrandefrihetsfråga. I den ytterstaförlängningen handlar det också om demokratinsvillkor. I går aviserade kulturministern attreklamförbud i fortsättningen skall gälla inärradion. Vad är då löften om att man inte skallanvända 12 § värda? skulle jag viljasäga.Europakonventionen förbjuder inskränkningar iyttrandefriheten utom i vissa undantagsfall, t.ex.när det gäller hälsa, statens säkerhet och liknande.Den föreslagna yttrandefrihetsgundlagen tillåterdäremot mycket långtgående inskränkningar i formav generella reklamförbud. Saken förbättras inte avatt man har tagit bort det skyddsnät som finns bådei vår regeringsform och i konventionen. Texterna ibåda dessa fall är näst intill likalydande.Vi anser alltså att det är uppenbart att grundlageninte stämmer överens med Europakonventionen.Att hävda motsatsen anser vi ligga utanföranständighetens ram.Bertil Fiskesjö läste upp 13 § 2 kap. iregeringsformen om inskränkning av näringsfrihet.Då gör man inte den här skillnaden mellan å enasidan reklamens innehåll, som är ettkonsumentskyddsintresse och det som avses iregeringsformen och å andra sidan begränsningar isjälva företeelsen reklam.Det har heller inte från kdsförstått. Kärnfrågan är att reklam är denhuvudsakliga finansieringen för fria radio- och och därmed också en garant föryttrandefriheten. Det är alltså inte fråga om någonkrämarfilosofi från Ny Demokratis sida.Vi tycker att det är självklart att full yttrandefrihetskall råda. Man skall inte schackra medyttrandefriheten eller spela med knuff med dennär man skall stifta en yttrandefrihetsgrundlag. Vitycker inte att det är rimligt att yttrandefrihetenskall vara knuten till vissa typer av medier, utan visäger att vi skall ha full yttrandefrihet utan politiskstyrning.(Applåder)Anf. 17 ESCH (m):Fru talman! Jag vill först instämma medföregående talare. Den här debatten innebär gör ett hårklyveri av att vi har skrivit en lagsom gör det möjligt att använda reklamförbud menatt lagen, så länge vi inte har använtreklamförbudet, inte strider mot konventionen.Detta är ju rent nonsens! Man skriver väl lagar föratt de är tänkta att användas -- varför annars alladessa högtravande ord om hur fantastiskt det är attvi har fått en ny yttrandefrihetsgrundlag, om vi inteskall användas oss av det som står i den? Det ärnästan obegripligt.Det har i inledningen av debatten talats om attdenna paragraf i yttrandefrihetsgrundlageneventuellt inte skulle strida mot konventionen. Detfinns i det sammanhanget tolkningar gjorda avexpertis, och denna kammare är därför inte platsenatt uttolka lagar. Det är helt uppenbart att den nyayttrandefrihetsgrundlagen på helt väsentligapunkter strider mot . Låt ossenas om det. Säg hellre att vi struntar i att lagenstrider mot konventionen, att vi har stiftatså många lagar som strider mot konventionen, såatt vi nu kan göra det en gång till. Det är nämligenvad det rör sig om.(Applåder)Anf. 18 Tredje vice talman ():Fru talman! Jag hade redan i den allmänpolitiskadebatten tillfälle att tala om vad jag på de punktersom nu har diskuterats anser är riktigt i den härfrågan, och jag skall inte upprepa de argumenten.Dessutom tog jag in en del av detta i mitt tidigareanförande i denna debatt, och jag har en känsla avatt något nytt inte har tillförts i sakfrågan överhuvud taget. Jag begärde egentligen ordet för enformsak.Jag kanske skulle tillägga att en egendomlighet i deförslag som har lagts fram är att de inte förändrarnågonting i sak. En återremiss tillkonstitutionsutskottet är naturligtvis en heltmeningslös åtgärd. Det innebär bara att vifördröjer den slutliga behandlingen i fjorton dagar.Något annat kommer inte att ske.Ett avslag på förslaget är frånyttrandefrihetssynpunkt mycket betänkligt. Detskulle innebära att allt vad vi har uppnått meddenna nya yttrandefrihetsgrundlag skulle sopasundan, och vi skulle få börja från scratch igen. Minprognos är att vi i så fall inte skulle få någon lagunder överskådlig tid.Jag vill vidare vända mig emot påståendena om attdet här skulle vara fråga om ett slarvigtberedningsarbete och att vi skulle ta det hela meden klackspark. Om man har suttit med vid alladessa oändliga sammanträden där vi, liksom i andrasammanhang, har grubblat över de olika delarna avden nya grundlagen blir man om inte förnärmad --det får man ju inte bli i den här kammaren -- såförvånad över dessa vårdslösa påståenden om hurarbetet har gått till.Jag begärde egentligen, som jag sade, ordet fören formsak. Jag hörde att någon hade yrkat pååterremiss, och för formens skull ber jag därför, frutalman, att få yrka avslag på yrkandet omåterremiss till konstitutionsutskottet.Anf. 19 ():Fru talman! Jag vill hävda att det inte kan varariktigt att påstå att yttrandefrihetsgrundlagenstrider mot , och någonytterligare utredning kring detta påstående behövs,som jag ser det, heller inte. Däremot utesluter jaginte att vi framöver kommer att vilja utreda vissafrågor som har med yttrandefrihetsgrundlagen attgöra. Men det är en annan fråga, som vi sedan avoch an kan diskutera i utskottet.Fru talman! Låt mig sluta mitt anförande med att ilikhet med tredje vice talman göraen markering i en mycket viktigyttrandefrihetsfråga. Det gäller presstödet. Jag villinstämma i tredje vice talmannens uttalande om detdemokratiska värdet av presstödet och i hansförhoppning att regeringen stoppar alla planer påatt försämra presstödet.Anf. 20 (nyd):Fru talman! Klacksparken, , gälldehur ni ser på yttrandefriheten och inte dentjugoåriga vånda ni har haft att prestera denotillfredsställande produkt som vi nu diskuterar.Jag tycker vidare att det är märkligt att få höra atten återremiss till utskottet skulle vara meningslösdärför att utskottet tydligen inte skullelåta sig påverkas av sakskäl, inhämta de synpunkteroch betänka det som här kommit fram, utan baraenvist stå på sig och fortsätta argumentera som nu.Argumenten för yttrandefrihetsgrundlagen ärprecis lika sömniga och likgiltiga som jag befarade,och argumenten mot lagen är lika många som goda.Vi vet alla att vi inte borde fatta beslut om ensådan här grundlag. Vi har haft ett val mellan förragången fattade beslut om lagen och ,och det valet var just till för att beslutet skullekunna omprövas. Jag tycker därför att det ärmärkligt att det inte skulle kunna ske. Jag är inteimponerad av resonemang, även omdet är tjugoårigt.Anf. 21 Tredje vice talman ():Fru talman! Jag begär inte att bli imponerad. Detta är en egenskap som IanWachtmeister kanske har gemensamt med mångahär i , dvs. att vi har en viss benägenhetatt inte bli särskilt imponerade, utan att vi behållerhuvudet kallt och värderar ståndpunkter somframförs. Detta förbehåller jag mig också rätten attfå göra.Jag sade tidigare att en återremiss tillkonstitutionsutskottet skulle vara en meningslösgest, och motiveringen för detta var naturligtvis attde argument och den kritik som under debatten har framförts är väl kända . Detär alltså ingenting nytt som tillförts sakfrågan som,såvitt jag kan förstå, skulle ändrakonstitutionsutskottets ställningstagande, och dåblir ju en återremiss helt meningslös.Anf. 22 (nyd):Fru talman! !Yttrandefrihetsgrundlagen bör vara imponerande,även om varken eller jag behöver varadet. Framför allt bör yttrandefriheten varaimponerande, och den bör vara fullständig.Överläggningen var härmed avslutad.BeslutÅterförvisningsyrkandetKammaren avslog med 282 röster mot 27 det avBjörn von der Esch under överläggningenframställda yrkandet om återförvisning av ärendettill utskottet för ytterligare beredning. 1 ledamotavstod från att rösta.HemställanUtskottets hemställan bifölls med 279 röster mot 30för hemställan i reservationen av HarrietColliander. 1 ledamot avstod från att rösta.MotiveringUtskottets motivering godkändes.3 § Vilande beslut i vissa grundlagsärendenm.m.Föredrogskonstitutionsutskottets betänkande1991/92:KU2 Vilande beslut i vissagrundlagsärenden m.m.Talmannen konstaterade att ingen talare varanmäld.BeslutUtskottets hemställan bifölls.4 § Dubbelbeskattningsavtal med betänkande1991/92:SkU2 Dubbelbeskattningsavtal mellanSverige och (prop. 1991/92:11).Talmannen konstaterade att ingen talare varanmäld.BeslutUtskottets hemställan bifölls.5 § betänkande1991/92:UU1 Krigsmaterielexport (Skr.1990/91:163).Anf. 23 ():Herr talman! Jag skall ta upp en fråga som har storaktualitet, och det förvånar mig att inte fler talareär anmälda till denna debatt. Jag skall alltså tala omden svenska vapenexporten.Vänsterpartiet har under upprepade år skrivitmotioner om att skall upphöra med sinvapenexport och ställa om sin vapenindustri till civilproduktion. Jag tror att det finns mångaanledningar till att detta är en aktuell fråga i dag.Bl.a. har vi ett säkerhetspolitiskt läge som knappastförsvarar den nationella försvarspolitik som vi föroch som ju ofta är ett argument för att vi behöveren svensk vapenindustri, nämligen för att försörjadet svenska militära försvaret med vapen. Eftersomden säkerhetspolitiska situationen i och ivårt närområde ser ut som den gör, tycker jag att viborde kunna vara överens om att vi inte behöverden ofantliga militära makt som vi har iSverige.Ett annat skäl är att en mycket stor del av världensflyktingströmmar uppenbarligen beror på och är ettresultat av den internationella vapenhandeln.Jag hade en diskussion med vår nya utrikesministerfru för någon vecka sedan om detta ochpåtalade sambandet mellan världensflyktingströmmar och den internationellavapenhandeln, vari den svenska vapenhandelningår. Jag frågade henne om hon delade minuppfattning att detta samband finns. Hon svaradeatt hon inte riktigt kunde se det och att det inte gickfastställa. Det förvånade mig mycket, eftersommycket tunga internationella instanser har fastställtdetta samband. Jag tänker på FNsflyktingkommissariat som har uttalat att avalla de 15 miljoner människor som är på flyktär på flykt undan krig.Peter , som har varitdiskrimineringsombudsman här i , harockså tagit upp detta. Han menar att den direktaorsaken till att nio av tio fördrivna människor brutitupp är väpnade konflikter och det faktum att dessastrider utkämpas med vapen som till mer än niotiondelar tillverkas i utvecklade och rikaindustriländer.Det mest slående sambandet vid betraktandet avvärldens flyktingsituation är det mellanvapenexport och flyktingar.Amnesty International är en annan organisationsom har pekat på detta samband. Organisationenhar skrivit att man vill uppmana den svenskaregeringen att närmare undersöka sambandetmellan å ena sidan vapenexport och å andra sidansystematiska och utbredda kränkningar av demänskliga rättigheterna, som i sin tur är ett skäl tillatt människor tvingas på flykt.Den svenska exporten av vapen och ammunition,huvusakligen för militärt bruk, har nära nogfemdubblats --1989. Och de ländersom exporterade mest vapen till under åren1987--1989 var av kända förövergrepp mot just de grundläggande mänskligarättigheterna.Detta tycker jag är fakta som talar sitt tydligaspråk, och det borde vara självklart att ,som säger sig vara för en internationell avspänningoch som vill verka för mänskliga rättigheter,demokrati, osv, tar sitt ansvar och ser sin roll i deninternationella vapenhandeln och de konsekvensersom den får. En naturlig reaktion borde dånaturligtvis vara att man ser till att den svenskavapenexporten faktiskt upphör.Det finns också ett ytterligare skäl, nämligen att detfinns länder som sitter fast i sinvapenproduktion och som behöver restaurera sinekonomi. Jag tänker t.ex. på de östeuropeiskaländerna. är ett bra exempel. Därär man i behov av hjälp med att ställa om sinavapenindustrier till civil produktion. Man ber omaktiv hjälp, bl.a. från de västeuropeiska länderna.Sverige skulle alltså kunna vara ett föregångslandgenom att genomföra de omställningar till civilproduktion som så noggrant ochseriöst har pekat på skulle vara möjlig. Hon hargjort en genomgång av den svenskavapenindustrin, och hon har visat på vad som skullevara möjligt att föra över till civil produktion ochframför allt att det skulle vara möjligt. Detta är ettmycket gediget arbete som den dåvarande svenskaregeringen tyvärr -- jag vet inte om den nuvarandetänker använda sig av den -- har grävt ner ibyrålådorna.Det finns alltså många dimensioner på denna fråga.Och det är av stor nödvändighet, det är jag alldelesövertygad om, i den internationellasäkerhetspolitiken att vi går ifrån tanken att lösakonflikter med militära medel. Ett verksamt sätt ärnaturligtvis att begränsa den internationellavapenhandeln, och där finns med som enaktör. Därför tycker jag att det borde varasjälvklart att man uttalade sig för en omställning avdenna process på ett organiserat sätt. Som det serut kommer naturligtvis de svenskavapenindustrierna att vara tvungna att dra ned,eftersom den internationella konkurrensenhårdnar. Men har vi settvad det innebär, vilka panikåtgärder som detta förmed sig, t.ex. tidigareläggningar avförsvarsbeställningar, som väl knappast går attmotivera ur någon annan synpunkt än att dethandlar om sysselsättning och kommunalpolitiskaintressen.Jag menar att den svenska vapenindustrin inte kanutgå från någonting annat än säkerhetspolitiskaintressen. Och eftersom dessa saknas bör manställa om produktionen på ett organiserat ochsansat sätt, så att man kan ta till vara den kunskapoch den kompetens som finns inom dessa industrieroch föra över dem till civil produktion och se till attmänniskor inte hals över huvud står utan arbete.Det här är särskilt viktigt på de orter som är starktberoende av en försvarsindustri.Detta skulle vara ett kreativt nytänkande i dessafrågor. Jag tycker att det skulle vara ett sätt att liggaföre utvecklingen i stället för att bli offer för den.Det skulle innebära en stor hjälp i detinternationella arbetet för fred, nedrustning ochavspänning. Det skulle också vara en stor hjälp föratt visa vägen för den politik som är nödvändig omvi på ett seriöst sätt skall kunna angripa problemenmed de stora flyktingströmmarna i världen.Med det anförda vill jag yrka bifall till denmeningsyttring som är gjord av vänsterpartietssuppleant i utrikesutskottet.Anf. 24 ():Herr talman! Först yrkar jag bifall till hemställan iutskottsbetänkandet. Jag gör det redan nu för attdet inte skall falla i glömska.Sedan kastar jag mig på det som . Jag gör det inte så mycket därför att det honframför är tankar som är förtjänta av häftig kritik.Naturligtvis är det ett angeläget politiskt uppdragatt lindra flyktingströmmarnas storlek i världen.Och naturligvis är det ett angeläget uppdrag attminska nord--syd-klyftan.Man vi får inledningsvis, ,konstatera att det finns få frågor i svensk politiskverksamhet som är så väl utredda som just fråganom den svenska krigsmaterielinspektionen.Gedigna och grundläggande utredningar med stortmedborgarinflytande har företagits. Inomdepartementet behandlas dessutom för närvande,för att framläggas inför detta , enproposition i frågan. Detta åtagande gjorde AnitaGradin . Tillåt mig här bekräfta att dennuvarande regeringen kommer att fullfölja dettaåtagande. Med grund alltså i den nyasäkerhetspolitiska situationen och i de föreliggandegedigna utredningarna kommer man att framläggaförslag i dessa frågor som sedan har attpröva.Därmed kan vi kanske lämna det dagsaktuellariksdagsarbetet och återgå till den debatt somGudrun här tog upp -- en mera storslagenoch global debatt. Jag tycker nämligen att det ärviktigt att understryka det faktum attkrigsmaterielindustrifrågorna måste ses i ettinternationellt sammanhang. Det gäller också desäkerhetspolitiska frågorna.Gudrun sade, och det tycker jag är väldigtviktigt, att den här frågan har många dimensioner.Men sedan landade hon, som vanligt, i den förhenne enda dimensionen. Jag tänker då påattackerna mot den nuvarande situationen. Jagtycker att vi, , i stället borde ägnaoss åt att betrakta världen som den ser ut nu och åttankar om vad vi skall göra för attsäkerställa säkerhetspolitiska resurser och enacceptabel omställning.Gudrun kritiserade först väldigt intensivtden omställningsprocedur som har inletts. Honklandrade den och sade att den innehöll för småsteg samt att det var för mycket avkommunalpolitiskt och regionalpolitiskthänsynstagande. Men i nästa andetag säger hon atten omställningsprocedur måste ske med hänsyntagen till bl.a. regionala behov ochsysselsättningsproblem. Ja, det är riktigt. Fråganmåste behandlas utifrån de många dimensionersom här finns. Den största och viktigastedimensionen är den internationella.Om man tittar på Sipris årsboks siffror och om mansäger sig vilja följa att omställa vapen- ochrustningsindustrins produktion till civil produktionär det bara att konstatera att, , attdet inte finns några marknadsmässigaförutsättningar för detta. Den omställningsprocesssom och hennes gelikarförespråkar skulle om den förverkligades leda tillkaos sysselsättningsmässigt över hela världen ochdessutom till säkerhetspolitiska öppningar varskonsekvenser ingen riktigt kan föreställa sig. Detkrävs att man långtgående tänker igenom detta närdet gäller att lösa frågorna kring den nyasäkerhetspolitiska situationen och konsekvensernahärav för krigsmateriel- och vapenindustrin.Jag kan bara se att det är mycket angeläget att densvenska krigsmaterielindustrins framtid ochlångsiktiga planering ansluts till den planering sompågår i . Redan under föregående riksmötekunde man i ett betänkande från försvarsutskottetsamt i ett yttrande från utrikesutskottet tillförsvarsutskottet konstatera tydliga hänvisningartill de pågående internationellasamordningsansträngningarna -- ursprungligen påinitiativ från NATO-håll och därefter har detförekommit långtgående initiativ från EG.Man önskar alltså i i säkerhetspolitiskthänseende, och då i gemenskap, och utifråninsikten om behovet av en försvarsmakt för attsäkerställa säkerhetsintressen att dettaintresse leder till att det i finns ensammanhållen, väl planerad och teknologisktavancerad försvarsindustri. För att kunna uppnådetta mål i gemenskap, i solidaritet, vill manplanera för vapen- ochkrigsmaterielindustri just i detta omfattandeperspektiv. Det är just detta som jag avser när jagtalar om en stor internationell dimension. Jagmenar alltså att det är utifrån en sådan dimensionsom denna fråga borde diskuteras. Det handlaralltså inte om lokala dimensioner här.Anf. 25 ():Herr talman! Det var intressant att höra att NicGrönvall redan har anslutit till deneuropeiska politiska unionen, som ju också innebären försvarsallians och ett vapenindustrielltsamarbete. När jag har hävdat det tidigare idiskussioner om vapenindustrin och försvarsfrågorhar man hävdat att det inte alls är som jag säger.Det skulle bara röra sig om handelsfrågor.Jag delar uppfattning och instämmeri den analys som han gör, nämligen att det vi härtalar om kommer att bli verklighet. Det är bl.a.därför som jag tycker att skall hålla sigutanför. Jag menar att röst i deninternationella politiken, och den senare är faktisktstörre än , skall vara en röst för nedrustningoch omställning av vapenindustrin till civilproduktion. Jag tycker inte om det insnävadeinternationella perspektiv som inskränker sig till attvara ett västeuropeiskt perspektiv -- möjligenomfattande delar av också. Jagtycker att världen är större än så.Sedan tror jag, , att den motion som vihar skrivit inte är noggrant läst. Jag talar inte om eninternationell omställning beträffandevapenindustrin -- det har vi här iriksdagen inte någon möjlighet att fatta beslut om --utan jag talar om en omställning av den svenskavapenindustrin . Det här skulle inteinnebära större svårigheter än vad andraomställningsprocesser beträffande den svenskaindustrin har inneburit. Jag tänker då påvarvsindustrin och tekoindustrin. Det har faktisktvarit möjligt att klara av industriomställningar, NicGrönvall!Det som jag menar utgör hinder är andra intressen.Man brukar tala om det vapenindustriella, ellermilitärindustriella, komplexet -- i utökatmed ett kommunalt och arbetsmarknadspolitisktkomplex. Det är således inte de försvarspolitiskaoch säkerhetspolitiska intressena som styr densvenska vapenproduktionen. Jag tycker alltså attregeringen, som ju har hävdat att den svenskavapenindustrin behövs för det svenska militäraförsvaret, nu borde ta ansvar och gå i bräschen förett arbete som syftar till att denna industri inteintegreras med den europeiska vapenindustrin utani stället avvecklas och ställs om till civil produktion.Detta skulle vara en hjälp också för andra länder,kanske även utanför , som vill ha enomställning. Jag tänker bl.a. på de östeuropeiskaländerna, som ju är fast i en alldeles för storvapenindustri. Denna industri är omodern, ochdessutom har man inte ekonomiska resurser förden. Vi i har ett ansvar här. Vi kan ju intebara skjuta över alla frågor till Bryssel.Anf. 26 ():Herr talman! Mitt inlägg var på intet sätt ett inläggi diskussionen om huruvida EG kommer attutvecklas till politisk union eller inte och omhuruvida i så fall skall biträda en sådanutveckling. Syftet med mitt inlägg var i stället attlägga fast att vi är beroende av svenskförsvarsindustri så länge den säkerhetspolitiskasituationen inte är mer klarlagd än den är . I detlånga perspektivet ser jag ett kvarstående behov avsvensk försvarsindustri. Bevarandet på denteknologiska nivå som jag anser vara nödvändigsäkerställs bäst i fredens intresse genom att dennavapenindustri integreras i ett stort internationelltsamarbete.