prot · GF0949 · 1991-12-19 00:00:00 — Det verkar somom han tror att företagen på något sätt har anatnågonting hemskt och därför varslat de anställda.Regeringens strategi är att genom akuta insatser, såsom medel till AMS, ökat antal utbildningsplatseroch tidigareläggning av infrastrukturprojekt,motverka arbetslösheten men att göra det på sådantsätt att den långsiktiga utvecklingskraften i landetförstärks. Vi får inte nu i lågkonjunkturen låsa inresurserna på fel ställen.Samtidigt vidtar regeringen åtgärder som skallrusta för att kunna haka på en kommandekonjunkturuppgång och förbereda oss för denekonomiska integration som står inför. Fördetta krävs att inflationen pressas ned, attsparandet ökar, att skadliga skatter sänks och attkommmunikationer och utbildningsväsendet rustasupp. Syftet med denna politik är att långsiktigt gevåra äldre trygghet, skapa arbete och en godlivsmiljö åt alla människor i Sverige.Allan frågade vad det är för skillnad mellanden här regeringens politik och den politik somReagan förde i och i . Enväsentlig skillnad är att de sänkte skatterna på bredbas utan att finansiera dem. Och man kan säga attden socialdemokratiska skattereformen framförallt var inspirerad av i och iEngland.Vad är då socialdemokratins alternativ tillregeringens politik? Kort sammanfattat: mer avgammal misslyckad politik. Socialdemokraternasäger nej till alla skattesänkningar utomsänkningen av matmomsen. Socialdemokraternasäger nej till alla besparingar. Det endasocialdemokraterna säger ja till är ökade utgifter.Ja, i finansutskottet söker de med ljus med lyktaefter tillfällen att tillsammans med Ny Demokratibilda allianser för ökade statliga utgifter. Det ärtydligen detta som avses av socialdemkraterna dåde talar om ''konstruktiv oppositionspolitik''.I vår första finansdebatt under detta riksmöteställde jag frågan till socialdemokraterna när deansåg att skattetrycket nått sin övre gräns och omde såg effektivitetsproblem med det skattetrycksom de förordar. Vi kristdemokrater är övertygadeom att behöver de skattesänkningar som vihar vidtagit, och ytterligare skattesänkningarframöver. Men ni saknar helt denna insikt. I ställetinnebär ert förslag om lägre brytpunkt förinkomstskatter i praktiken en höjning avskattetrycket. Kanske kan jag få svar på min frågai dag.Den statliga produktivitetsdelegationen slog fasttvå viktiga saker: en effektiv och växandemarknadsekonomi förutsätter att det finnsdrivkraft för människor och företag samt att detbehövs ett omvandlingstryck som gör attnäringslivet skärper sig i en tuffkonkurrens.Översatt till ren svenska innebär detta attmänniskor och företag behöver både piska ochmorot för att utvecklas. Det är så också förföräldrar som skall uppfostra sina barn, det krävsen kombination av uppmuntran och krav. Påsamma sätt är det i ekonomin. Regeringens politikoch de förslag som vi nu diskuterar går i dennariktning. Med strategiska skattesänkningar ochinförande av mer självrisk i en deltransfereringssystem gör vi det intressant att taansvar, arbeta, starta och driva företag. Med sänktakapitalskatter uppmuntras sparande ochlåneekonomin motverkas.Ser vi på hur den svenska ekonomiska politiken harskötts under socialdemokratisk ledning finner vi attdrivkraften har tunnats ut. Skatter har i många fallgjort det ointressant att satsa litet extra av sin tidoch pengar på en idé -- undantaget ärskattereformen. Omvandlingstrycket försvann meddevalveringspolitiken och den misslyckadeeftervården. , av socialdemokratisktstyre, har svensk ekonomi kastats in i det värstaomvandlingstrycket på många årtionden. Men såblir det också, då man inte driver en långsiktigpolitik och tillgriper nödvändiga åtgärder för sent.Då blir resultatet det ''arbetslöshetens stålbad'' somförre finansminstern varnade för.Och där står vi , mitt i stålbadet. Det är denbistra verkligheten.Allan undrade vad vi i kds säger ombibelorden ''bära varandras bördor''. Det ärfaktiskt vad vi gör. Vi bär socialdemokratins bördorefter politik med en arbetslöshetsboom somvi nu skall ta hand om, en finanskrasch som vi fårreda upp, en orättfärdig fördelningspolitik som vimärker i att pensionärer har det kärvt och i en krisinom sjukvården och många av välfärdsystemen.Fru talman! Det blir lätt bara kritik när man deltari en sådan här debatt. Får jag poängtera att det harfunnits bred enighet om många åtgärder underdessa år, åtgärder som också vi kristdemokrater harstött även om vi inte suttit i riksdagen.Medlemsansökan till EG är ett viktigt exempel.Jag vill gärna stanna upp inför en viktig saki socialdemokraternas ekonomiska motion. Detgäller resonemanget om miljö och ekonomi. Det ärkanske 90-talets stora utmaning att bättre länkaihop miljöpolitiken och den ekonomiska politiken.En del av detta arbete är att komplettera BNP-begreppet med naturresursräkenskaper ochliknande. Det är en åtgärd som jag tror starkt kanbidra till att vidga den ekonomiska debatten.Parallellt med BNP-utvecklingen kan någon formav resultat av miljöutvecklingen studeras. Påområdet miljö--ekonomi hoppas jag, med tanke påbåde regeringsförklaringen och socialdemokratinsmotion, att vi kan finna samförståndslösningar,eftersom det behövs långsiktiga beslut påmiljöområdet, övergripande beslut som inteförändras alltför snabbt över val.Fru talman! Jag vill med detta yrka bifall tillhemställan i finansutskottets betänkande 10 ochavslag på reservationerna, utom reservation 16 somjag yrkar bifall till.Anf. 18 () replik:Fru talman! Jag vill göra ett par kommentarer. talar om piska och morot, innebärdet piska för vanligt folk och morot för dem somredan har fått en stor portion. Det är knappast detsom menas med uttrycket ''att bära varandrasbördor''.Jag skulle vilja ställa en fråga till Attefall: Vad ärdet för skillnad mellan den politik som ni nu skallvotera igenom och den politik som har genomförtsav borgerliga regeringar av samma typ i andraländer och som har gett upphov till en arbetslöshetpå 8--? Vad är det som gör att en sådan politikger stor arbetslöshet i vissa länder men skulle göraunderverk i ?Anf. 19 () replik:Fru talman! anser att piskan gällerbara för vanligt folk och att moroten är till för . Jag kan se en politik som skärperkonkurrensen och som öppnar för integrationen tillEuropa, som en mycket tuff piska för företagen.Det som betraktar som moroten förde rika är att vi något justerar sådana skatter sommedför att kapital och företag skyr . Dethjälper ju inga arbetare att jobben flyr utomlands.Om man ser tillbaka kan man se attdet som har skapat omfördelningar från -- för attanvända retorik -- arbetare tillkapitalägare är den höga inflationen, denmisslyckade eftervården och devalveringspolitiken.All erfarenhetet visar ju att låg inflation och enjämn och långsiktig utveckling är det bästa förfolkflertalet.När man för att kunna satsa mer påarbetslöshetsbekämpning och på att bygga utinfrastrukturen vidtar besparingsåtgärder drabbardet visserligen det stora folkflertalet, men dethandlar om ganska små summor per individ.Besparingsåtgärderna är framför allt inte riktademot de utsatta grupperna, dvs. pensionärer medliten eller ingen ATP, en del barnfamiljer samtsjuka och handikappade. Regeringen och den nyamajoriteten gör och skall göra riktade insatser föratt hjälpa dessa grupper. Regeringspolitikenkommer under att bli merträffsäker och inte så svepande som den ofta varunder socialdemokraternas ledning, då man för attstödja pensionärerna höjde basbeloppen i ställetför att rikta in sig på de grupper som verkligenbehövde hjälp. Med denna sin filosofi blir nog denhär regeringen framgångsrik, vilket kommer attleda till en bättre fördelningspolitik med merträffsäkerhet än vad vi hade under 80-talet.Anf. 20 () replik:Fru talman! Jag vill passa på tillfället att korrigeraStefan Attefall på en viktig punkt. Under höstenhar ni fortsatt att svartmåla svensk ekonomi, och pådet viset har det rått osäkerhet utomlands.Dessutom har det varit ett stort valutautflöde. Detbetänkande som ni har avgett är ett uttryck för justden linjen.Stefan Attefall fortsätter här att tala om attkapitalet flyr . Men hur står det egentligentill? Direktinvesteringarna i har kraftigtökat under detta år. Svenska direktinvesteringarutomlands har reducerats kraftigt. Det råder i stortsett balans. Läs den officiella statistiken! Jag vill attni nu skall ge ett klart besked, så att ni intefortsätter att skapa intrycket i omvärlden av attSverige är på väg åt samma håll som . Jaghar varnat er för detta, men nifortsätter fortfarande , trots att nibakom er har en valutakris som har lett till enchockhöjning av räntan.Som utgörande en majoritet i denna kammare harni ett ansvar för att uppträda på ett sådant sätt attsmåföretagare, villaägare och konsumenter intedrabbas av nya överbetyg av det slag som LarsTobisson talade om. kan lämna ettbidrag genom att ge ett besked. Är det så attkapitalet flyr , eller har vi balans när detgäller direktinvesteringar?Anf. 21 () replik: Frutalman! Det stämmer som säger attdirektinvesteringarna har ökat under det gångnaåret. En grundläggande orsak till detta kan ju varaansökan om medlemskap i . Vi är dock långtifrån att ha så att säga hunnit i kapp denkapitalutflyttning som skedde , dådet var socialdemokratisk ledning.Jag noterar också att de goda insatser under degångna åren som socialdemokraterna skryter överhar gjorts som en anpassning till de förslag somoppositionen har lagt fram -- jag tänker på ansökanom medlemskap i , ecu-anknytningen ochliknande.När det gäller svartmålning vet ju de föredragningar som vi har haft ifinansutskottet -- är också läskunnigoch kan hänga med bra i debatten -- att deinhemska problemen inte är den avgörandeorsaken, utan det är de utländska faktorerna, somockså var inne på. Det varosäkerheten om regeringen skulle få igenom sinekonomiska politik som var det inhemska bidragettill valutakrisen. gör en intellektuellkullerbytta när han försöker utmåla det hela somatt det enbart skulle vara en ny ledamot ifinansutskottet som har skapat valutakrisen. Det ärnog att ge mig och andra en något för stor roll isammanhanget.Anf. 22 Finansminister (): Frutalman! ekonomiska problem ärlångsiktiga. Därför krävs det en långsiktig ochkonsekvent ekonomisk politik för att lösaproblemen. I den proposition som behandlas i dagbeskrivs regeringens ekonomisk-politiska strategi,som är ganska enkel att formulera. Vårt mål är attbryta den ekonomiska stagnationen och att skapatillväxt i den svenska ekonomin. Det finns faktisktinget som helst skäl till varför år efter årskulle ha en sämre ekonomisk utveckling än andrajänförbara länder, tvärtom. I grunden har viutmärkta förutsättningar -- framgångsrika företag,en välutbildad befolkning och en i mångaavseenden bra offentlig service. Förutsättningarnablir ännu bättre genom att vi ansöker ommedlemskap i har det gått sämre i Sverige.För närvarande går det inte alls, eller rättare sagt:det går bakåt. Orsaken ärinhemsk -- den ekonomiska politiken har varitfelaktigt utformad. Det är fel som givetvis börrättas till. Och det är vad vi nu ser början på i ochmed den proposition som ligger till grund förfinansutkottets betänkande.Regeringen har åstadkommit ganska mångaförändringar på . Flera viktigabeslut har redan fattats här i riksdagen.Löntagarfonderna har avvecklats, skattepolitikenhar lagts om och beslut har fattats om sänkning avflera strategiskt riktiga skatter, särskilt försmåföretag samt för kapital och sparande. Denoffentliga utgiftspolitiken har inriktats på att sänkautgifterna genom viktiga strukturförändringar isocialförsäkringssystemen och genom att avskaffaolika selektiva näringspolitiska bidrag.En privatisering av de statliga företagen har inletts,byggsektorn har avreglerats, möjligheterna haröppnats för utlänningar att friare investera iSverige, konkurrensen har skärpts på en radområden, inte minst genom en ändring i plan- ochbygglagen. Privata daghem har fått samma chanssom kommunala daghem. Många, tydligen ävenAllan , tycks ha blivit ganska imponeradeav allt som har gjorts på så , vilketegentligen är konstigt. Den enkla sanningen är juatt vi har börjat genomföra precis det om vi förevalet sade att vi skulle göra. Den som blir upprördöver detta speglar en förvånande brist på respektför väljarna och valrörelser.Det tycks vara så, att länder ofta byter regeringarnär de ekonomiska problemen hopar sig. Det gälleri varje fall 1991. Hela ekonomin lider nukraftigt av sviterna efter många årssocialdemokratiska misslyckanden. 1980-taletsdevalveringspolitik tilläts att alltför länge fortsättaohämmat och att övergå i överhettning. Närbubblan sprack, spreds det chockvågor. Det ärdessa sviter som företag och människor nu fårkänna av.Nu måste ta sig igenom dendeflationsprocess som andra länder redan harklarat av. Det hade varit oerhört mycket enklareom vi hade kunnat ingripa på ett tidigare stadiumnär de yttre förutsättningarna var bättre, men detville inte socialdemokraterna ta sig an. De förstodmöjligen inte att det var nödvändigt.Hela ekonomin måste nu ställa in sig på enhårdvalutapolitik med låg inflation. Det är svårtoch jobbigt att klara den omställningen. Men det ären huvuduppgift för den ekonomiska politiken, attklara av omvandlingen från en ekonomi med höginflation till en ekonomi med låg inflation utan attfå bestående men i form av permanentarbetslöshet.Allan frågade i sitt anförande vad det är förslags konjunkturpolitik som går ut på att skära nerpå efterfrågan under en lågkonjunktur. Jag utgårifrån att det betyder att vill lätta pådet som han kallade för svångremmen och späda påefterfrågan -- helt enligt keynesianskkonjunkturteori. Jag undrar om inte märkt att världen nu ser annorlunda ut än vadden gjorde . Då var ekonomiernaslutna, men är de -- i synnerhet Sverigesekonomi -- öppna, och vi är integrerade med andraekonomier. Särskilt kapital, men också andraproduktionsfaktorer, är mycket rörliga övergränserna. Då hade ekonomierna låga skatter ochen liten offentlig sektor. är det precis tvärtom.Då gick det bra att, enligt dåvarande teori, ökautgifterna när man ville expandera och höjaskatterna när man ville bromsa. Så drev manekonomin uppåt i en trappa, till ett läge där bådeskatter och offentliga utgifter är alltför höga. Attfortsätta med en sådan utveckling, som tycks varaden politik som förespråkar, skullevara helt galet.Det är inte så bra att vara . Närekonomierna är integrerade med varandra lederden typ av konjunkturpolitik somsocialdemokraterna förespråkar mycket snabbt tillunderskott. Kapitalet är, som jag nämnde, rörligtoch om skatterna i är skyhöga kommerkapitalet att lämna landet. Då blir det inga pengartill investeringar och inga fler jobb. Vid någottillfälle hörde jag säga attsocialdemokraterna, om de fick chansen,skulle höja skatten på kapitalinkomsterigen. Jag undrar om vill upprepadetta påstående. Är det verkligen en politik somAllan tror skulle leda till tillväxt och flerjobb, att höja skatten på kapital så attinvesteringskapitalet flyr landet?Herr talman! För att nå tillväxt är det centralt attha låga prisökningar. Där ser det nu ganska bra ut.Hushållens förväntningar är låga. Prognoserna förnästa år visar att prisökningarna blir låga, t.o.m.lägre än i vissa andra länder. räknarmånga företag med en stigande produktivitet. Detfinns därför utsikter för en förbättring om änlångsam av kostnadsläge och konkurrenskraft förvåra svenska företag. Men denna process som lederframåt fungerar bara om inflationen förblir låg.Därför är det centralt och helt avgörande att denekonomiska politiken helt och fullt är inriktad påatt skapa förutsättningar för en bestående lågprisökningstakt och därmed förutsättningar för enlåg ränta. Detta kräver nu en stram finanspolitik,eller rättare sagt en stram utgiftspolitik. För det gårfaktiskt inte, , att fortsätta höjaskatterna som ni har föreslagit i er motion. Demåste i stället sänkas. Det har vi börjat göra. Närman talar om stram finanspolitik betyder det därföri praktiken, för varje ansvarig ekonomisk politiker,att man talar om stram utgiftspolitik.Jag menar att utgifterna måste sänkas mer än vadskatterna sänks, eftersom övergången från enekonomi med hög inflation till en med låg inflationbetyder att statens budget så att säga engångsvisförsämras. Det gladde mig höra att förstod detta. Jag ser fram emot attfå förslag till utgiftsminskningar i kommandemotioner från socialdemokraterna. Denförsämringen beror på att utgifterna förkommunalskattemedel och mångatransfereringssystem växer med den gamla, högreprisökningstakten, medan inkomsterna växer medden nya, låga inflationstakten. Den delen avbudgetunderskottet kan inte rätta till sig själv. Dendelen skulle bara försvinna om man fick en höginflation igen, och det vore fatalt för möjlighetenatt nå ekonomisk tillväxt.Merparten av det resterande budgetunderskottetberor på den ekonomiska stagnationen. Jag utgårifrån att vet att när tillväxten uteblirväxer inte heller statens inkomster. Den ökandearbetslösheten, som är en direkt följd av denekonomiska stagnationen och densocialdemokratiska politiken, skapar inte barasociala problem och svåra personliga tragedier förenskilda människor utan också automatisktstigande utgifter, antingen i form avsysselsättningsskapande åtgärder, som vi tycker ärbra, eller utbetalt kontantstöd, om man vill ha denlinjen, vilket vi inte har.Budgetens beroende av den ekonomiskautvecklingen illustreras tydligt av den prognos frånriksrevisionsverket som ocksånämnde. Jag jämförde med förra prognostillfället,som var . Sedan desshade inkomsterna för innevarande budgetårminskat med ochunderskottet totalt sett försämrats med 12miljarder kronor. påstår att detskulle vara regeringens fel att statsfinanserna skulleha försämrats med sedan ennågot tillbaka, ungefär sedan vitillträdde. Det är fullständigt struntprat. Det ärmöjligt att kunde bluffa med dentypen av siffror när han var finansminister och viandra inte hade tillgång till samma material. Mennu är det inte så. Sanningen är den att mer än niotiondelar av den försämring som på är en ren och skär följd av densocialdemokratiska politiken, en sämre ekonomiskutveckling, en ökning av utgifterna för aktivarbetsmarknadspolitik, varav en del hade beslutatsav er utan att medel anslagits, och en störresänkning av sjukförsäkringsavgiften. Det senasteberor på att ni, med vanlig snålhet gentemotsmåföretagarna i land, hade räknat fel ochräknat för lågt. Någon miljard beror på den nyaregeringens beslut. Det kan kanske bli ytterligarenågon miljard, därför att vi tycker att det är viktigtatt hävda arbetslinjen inomarbetsmarknadspolitiken. Om vill tastrid om detta ser jag med visst intresse fram emotden kampen.Diskussionen om budgetunderskottet illustreraregentligen ännu en tanke, nämligen hur centralt detär att förbättra den ekonomiska tillväxten. Denvisar hur avgörande det är att på ett konsekventsätt, systematiskt, angripa olika utgiftssystem föratt minska utgifterna och öka motivationen förarbete och sparande. Då ökar man tillväxten i bådaändarna, så att säga. När man angriperutgiftssystemen får man lägre utgifter och en lägreinflation. När man ändrar motivationen för arbeteoch sparande får man en ökad produktion och ökadtillväxt. Det är en mycket enkel kedja. Det skullevara intressant att höra om på någonpunkt skulle kunna peka på något fel i denna kedja.Den leder nämligen fram till det faktum att om manvill ha fler riktiga jobb i , måste man föra enpolitik som begränsar de offentliga utgifterna.Kedjan ser ut så här:-- Fler jobb kräver ekonomisk tillväxt. Jag gissaratt alla håller med om det.-- En högre tillväxt kräver att vi har en låginflation. Jag gissar att håller medom det. Det stod i hans propositioner, sida upp ochsida ned.-- Låg inflation kräver en stram finanspolitik.Även detta stod i egnapropositioner.-- Stram finanspolitik kräver en stramutgiftspolitik. Det kan hända attsocialdemokraterna fortfarande tror att man löserproblem genom att höja skatter. Det kan varaintressant att höra kommentar tilldetta. Jag gör inte det. För en stram finanspolitikkrävs en stram utgiftspolitik, menar jag.-- Det är lätt att tala om en stram utgiftspolitik,men för att genomföra en sådan krävs konkretabeslut om ändringar i utgiftssystemen som minskarde offentliga utgifterna på rätt sätt.Jag frågar nu : Är det något fel ikedjan? Den leder från önskemålet om fler riktigajobb till krav på att begränsa statens utgifter.Det är den typ av resonemang som finns både ipropositionen och i utskottsmajoritetens text. Motden har uppenbarligen reserveratsig. Jag har inte fått klart för mig på vilken punkthan har invändningar.Herr talman! Det finns säkert personer som tyckeratt det är konstigt att jag som socialliberal kanföreslå förändringar av statens utgifter av typenuppskjutande av en barnbidragshöjning,karensdagar om än med högkostnadsskydd ochmindre pengar till kommunerna. Jag gör det för attjag vet att detta är det enda sättet att bevara ochutveckla välfärden. Det är det enda sättet att skapariktiga jobb för de människor som är arbetslösaeller riskerar att bli det. Det är det enda sättet attåstadkomma stigande inkomster för hushållen iSverige. Jag vill inte göra som , sommed rättvisa uppenbarligen enbart menar attfördela en minskande kaka, en krympande kaka.Detta är, tycker jag, destruktivt -- det är att skapakonflikter i samhället. Kampen om den krympandekakan, , vinns aldrig av människorinom det glömda Sverige.Ordet rättvisa, vill jag för övrigt påpeka,förekommer på s. 1 i programmet Ny start förSverige. Det vore trevligt om hadeläst längre än till första ordet.När kakan krymper i sviterna efter densocialdemokratiska politiken under de senasteåren, drabbas ju de hårdast som har en svaganknytning till arbetsmarknaden. Det är de somblir arbetslösa. Arbetslöshet är värre änkarensdagar, . När kakan krymperoch när inflationen är hög, som den har varit underen lång följd av år, omfördelas varje årmångmiljardbelopp från den som spar till den somlånar. Det tycker jag är oerhört orättvist. Dentypen av godtyckliga omfördelningar är vad denpolitik som ni är inne på nu riskerar att leda till. Närkakan krymper finns heller ingenting, eller litet, attomfördela till det glömda . Det är ensocialliberal plikt att ändra på detta.Den ekonomisk--politiska strategi som slås fast ipropositionen och i utskottsmajoritetens text ärinledningen till en ny ekonomisk politik. Det är denenda politik som innebär att återvinnerutvecklingskraft. Jag menar att i dagens problemfinns morgondagens lösningar. Vår politik tar fastapå de möjligheterna.Får jag, herr talman, avslutningsvis tillägga att jagtycker att det är oansvarigt av , somär ledamot av riksbanksfullmäktige, att stå här ochtala om att det skulle vara den svenska ekonominsom har skapat valuta- och ränteoron. Hanpolemiserar därmed direkt mot riksbankschefenoch mot det beslut som han har varit med om attfatta. Jag tycker att den typen av utfall är mycketolämpliga.Anf. 23 () replik:Herr talman! Det är de inte alls, fru finansminister.Det är en rätt för en ledamot i riksdag attfå tala om vad regeringen har ansvar för. Och det ärlätt att se att det i ett läge med internationell oro varvissa länder -- t.ex. , som också harminoritetsregering och som har vissa problem medatt få igenom sina förslag -- som icke påverkades avdetta på det sätt som här hade skett.Vad ni ägnade er åt var just att skapabilden av som ett land som omvärldenjämställde med när det gällde ekonomin.Jag har försökt ge en motvikt till detta. Om det ärnågon som har varit ansvarsfull så är det jag. OchLars har medgett att jag har haft rättnär jag visat på att bytesbalansen på ett påtagligtsätt har förbättrats och att vårt behov avinternationell finansiering därmed har minskat.Han har gått med på -- och visat -- atthushållssparandet ökade i minst samma omfattningsom det offentliga sparandet har försämrats. Hadefinansministern ägnat sig åt att lämnade upplysningarna, att energiskt visa omvärlden attSveriges ekonomi är i grunden stabil, att ärett av de länder som klarar EGs krav, då hade intedet här behövt inträffa.