prot · GE09109 · 1991-05-08 00:00:00 — Även s.k.privatpersoner kan ha spelat en roll i det som viprimärt granskar när det gäller statsrådens ochregeringens kollektiva handläggning av ärenden.Då behöver vi information från människor som hardeltagit i beredningen, och det kan ibland vara s.k.privatpersoner. Det visar ju just den s.k. EbbeCarlsson-affären. Då är det mycket viktigt att ävende talar sanning inför utskottet och ärsamarbetsvilliga.Vad säger då reservanterna? Vi är faktiskt väldigtödmjuka. Vi säger att det enligt utskottet finnsstarka skäl att införa någon form avsanningsförsäkran. Frågan bör därför bli föremålför en skyndsam utredning. Om vi får en sådanutredning skall vi lyssna till alla de förslag tilltekniska lösningar som kan finnas på detta.Herr talman! Jag är övertygad om att vi får någonform av sanningsförsäkran. Det var en lång strid föratt få offentliga utskottsförhör, men det gick tillslut. Jag är övertygad om att utvecklingen på litetsikt kommer att driva fram också ensanningsförsäkran.Anf. 19 HANS LEGHAMMAR (mp) replik:Herr talman! Man förvånas litet lätt över denbesserwissermentalitet som geruttryck för här, att hon så tvärsäkert säger: ''är den enda rätta, lyssna på mig! Jag vet hur detgår till. ''Vi som är reservanter är inte fullt så tvärsäkra, menvi ser utskottsförhören och diskussionerna om vadsom är sagt och inte sagt och var sanningshaltenligger som något ganska allvarligt. Vi kräver därfören utredning som skall se över detta. Även vi ärmedvetna om att det finns tekniska problem -- detär därför vi i vår reservation tassar ödmjukt fram.Men påpekar ju faktiskt attdetta är första gången vi får en litet djupare debatti denna fråga. Jag tycker att bara detta talar sitttydliga språk. Frågan har varit aktuell , ochFriggebo själv säger att det nu är den första gångenvi får en litet djupare debatt. Det är att vifår en djupare debatt. Jag tror också att det ärviktigt att sätta sig ner och titta på vilka lösningarden här frågan egentligen kan få.Jag är inte tvärsäker på att det faktiskt går attslutgiltigt införa en verksam form avsanningsförsäkran, utan man kanske kan finnaandra vägar om man studerar frågan i en utredning.Men just rädslan för att behöva sätta sig i enutredning är enligt min uppfattninganmärkningsvärd. Låt oss sätta oss ned vid ett bordoch se efter vilka möjligheter vi har att strama uppdet här, så att vi därmed slipper den härdiskussionen och gör en mer djuplodandeundersökning av vilka vägar vi kan gå. Deförhållanden som råder är nämligen inteacceptabla.Anf. 20 () replik:Fru talman! Både och sade att jag var tvärsäker och att jagvisste hur det skulle vara. Men reservanterna har jusagt att för att få fram sanningen, måste vi få ensanningsförsäkran. Att säga det tycker jag är mertvärsäkert än att resonera om ifall det finns andravägar och att också försöka analysera hurdansituationen i utskottet verkligen är.Det är riktigt att vi här i kammaren tidigare inte harhaft någon mer genomlysande debatt. Däremot harvi i utskottet tagit upp frågan. Underalla år har vi inte fått en enda hint, inte en endatanke, inte ett förslag till hur eneventuellsanningsförsäkran skulle gå till. Detta gör attintresset för att följa upp en sådan fråga blir ganskalitet.Jag lämnar därhän kommentarer om min person.Jag är van vid sådant. Jag tycker däremot att detkan tolkas som att ni är rädda för att föra en debattjust i sakfrågan: Vart skulle det leda hän om vibeträdde vägen mot att ge utskottets arbete en merdomstolsliknande karaktär? Det är väl en högstrelevant diskussion att föra. Jag har funderatmycket på detta och också haft väldigt mångadiskussioner om detta ute bland folk. Jag tyckerdärför att det är viktigt att göra en pedagogiskgenomgång av de olika argumenten för och emot.Om det tolkas som att jag är lärarinna, tar jagtacksamt emot den komplimangen.Vi skall vara överens om att det är viktigt att detskall talas sanning överallt i . Jagförbehåller mig rätten att ha invändningar mottilltron till att en sanningsförsäkran på någotverksamt sätt skulle bidra till att vi kan få framsanningen.Anf. 21 () replik:Fru talman! Jag tycker att skallvara glad över kommentarerna om sin person. Vimedgav ju -- i varje fall gjorde jag det -- att honhade rätt på i stort sett alla punkter och att vi kändeödmjukhet inför alla de synpunkter hon hade på destackars reservanternas förslag. Vi fick höra att viinte kommit med ''en enda hint, inte en endatanke''. Jag vet inte var har hållit husunder av utskottets arbete. Vi harju beställt promemorior, som har levererats av vårtförträffliga kansli, vi har gjort noggrannagenomgångar av hur verksamheten fungerar iandra länder, och vi har pekat på möjligheten attanvända någon av de lösningar som används påandra ställen. Om man säger att det är detsammasom ''inte en enda hint, inte enda tanke'', får mannog acceptera att bli beskylld förbesserwissermentalitet.Vad reservanterna har sagt i reservationen är ju intenågot särskilt tvärsäkert. Det är de som avvisarförslaget som är tvärsäkra, som inte vill ge någonöppning. Vi har sagt: ''Det finns enligt utskottetstarka skäl att införa någon form avsanningsförsäkran för dem som utfrågas avriksdagsutskotten. Frågan bör därför bli föremålför skyndsam utredning.'' Jag tycker, fru talman, attdetta är en ganska ödmjuk approach till detproblem vi diskuterar -- om vi nu vill erkänna attdet är ett problem. Det är möjligt att BirgitFriggebo inte tycker att det är något problem.De reaktioner som jag har fått från svenska folket --om jag får använda ett så pass högtidligt begrepp --är att man tycker att det är otillständigt att personerkan ljuga inför och andrautskott. Man tycker att det är otillständigt att deförolämpar riksdagsutskott och spelar pajas och rimligtvis bör se om man kan göra någontingåt detta.En sådan utredning skulle kanske kunna kommamed någon liten liten lösning, något litet stegframåt. Och vore väl ändå -- menar jag --någonting värdefullt vunnet.Fru talman! Jag vill upprepa att jag vet attkammaren inte är beredd att föra fråganframåt, men jag är -- precis som när det gälldekampen för öppna utskottsförhör, där BirgittFriggebo och jag stod på samma sida; det vill jaggärna säga -- lika övertygad om att utvecklingenkommer att driva fram lösningar också i den härfrågan.Anf. 22 () replik:Fru talman! Det är riktigt att det i utskottet harkommit fram promemorior om hur det går tillexempelvis i domstolar. Men de som har kommitmed förslaget, dvs. och ,har aldrig gått längre än till att säga att det skallvara någon form av sanningsförsäkran. Inte ens häri dag får vi en enda hint om vad det är ni är ute efter.Skall det vara straffsanktionerat? Skall vi haförundersökningsarbete i utskottet? Skall det gällaalla? Här antyds att det, till skillnad från idomstolarna, skall gälla i första hand de tilltalade.Vi har inte fått en enda diskussion om dessa frågor.Jag tolkar inte detta som ödmjukhet, utan somosäkerhet. Man är inte riktigt beredd att ge sig in idiskussionen, eftersom det leder väldigt långt --kanske till att vi måste byråkratisera och inskränkaverksamheten.Anders hänvisar till att det är ett problematt svenska folket tycker att det är otillständigt kan ljuga inför utskottet och att man kanförolämpa utskottet. Ja visst, det tycker jag också.Men på vilket sätt kommer vi åt det med ensanningsförsäkran? Det finns ju andrakorrektionsmedel. Vi kan aldrig hindra någon frånatt förolämpa utskottsledamöterna, och tål vi intedet, skall vi enligt min uppfattning inte varapolitiker.Anf. 23 ():Fru talman! tar i sittbetänkande 42 upp vissa delar av min motion1990/91:K316 om valda organs laglydnad, nämligenriksdagens egen förmåga att i sitt arbete följagällande lag.Till att börja med vill jag tacka utskottet för attmotionen blivit föremål för behandling. Ett av minaexempel på att riksdagsordningen inte följs ärnämligen att jordbruksutskottet tagit för vana attavstyrka vissa motioner utan någon som helstberedning.Förfarandet strider mot regeringsformen 4 kap. 3 §och riksdagsordningen 4 kap. 1 §. Betänkandenahar icke desto mindre upptagits i kammaren förbeslut.Konsekvenserna av en utebliven beredning blir,utöver bristerna i beslutsunderlag, attledamöternas motionsrätt blir illusorisk. Varförlägga ner tid och arbete på motioner om de kanavstyrkas och avslås utan annan motivering än attutskottet inte hunnit bereda dem?Nu anför KU att man avser att i ett senarebetänkande återkomma till vad som med eneufemism kallas ''förenklad'' motionsbehandling --rätt uttryck är ''utebliven'' motionsbehandling --och jag skall därför inte gå närmare in på den sakennu.Mitt andra exempel är att inte avslutarsitt arbete i enlighet med riksdagsordningen. I dess1 kap. 4 § stadgas att lagtima , som inlettsunder augusti, september eller oktober, skallavslutas följande år. Omsynnerliga skäl föreligger kan förlängariksmötet, dock längst t.o.m. den 15 juni.Det står således ''synnerliga skäl'', inte ''särskildaskäl'', som KU skriver i sitt betänkande. Skillnadenär, som alla vet, väsentlig.I min motion citerar jag utrikesutskottetsordförande , som anförde ikammaren: ''Även detta år har vi hållit på en veckain . Under de som gått sedan vi gjordeden första flyttningen till är det endastunder som vi kunnat följa riksdagsordningensregel att sluta . ''avslutades , år 1989den , . Redan i höstasaviserades att det då inledda skulleförlängas till ; utan angivande avnågra konkreta synnerliga skäl.I en av tidskrifter inflöt en notisenligt vilken riksdagsledamöterna''kompenserades'' för det förlängda riksdagsåretgenom vissa lediga dagar tidigare . Menstadgandet om avslutande är naturligtvisinte tillkommet för ledamöternas skull.Avsikten är att de många riksdagsbeslut som träderi kraft skall hinna bli kända och beaktadeav berörda myndigheter, organisationer ochenskilda i skälig tid. Det är riksdagentagit för vana att upp till halvera.När budgetpropositionen kan läggas rätt dag årefter år -- ingen skulle acceptera att den blev enenda dag försenad -- är det anmärkningsvärt att interiksdagen kan effektivisera sitt arbete så att det blirfärdigt i enlighet med riksdagsordningen.Mitt tredje exempel gäller formerna för beslutet omen sänkning av riksdagsledamöternas arvoden ihöstas. beslöt attinföra en lag om avvikelse från vissa bestämmelser ilagen (1988:589) om ersättning m.m. till riksdagensledamöter. Innebörden av beslutet var attledamöternas arvoden med verkan från den 1oktober 1990 sänktes med ca . per månadjämfört med ersättningslagens nivå.Det i detta sammanhang intressanta är att undertiden fanns en lag somklart angav på vilken nivå ledamöternas arvodenskulle ligga. Den tillämpades dock inte. I ställetanteciperades en kommande lag.KU lutar sig mot lagrådets yttrande om eventuellretroaktivitet i beslutet av den 12 december.Lagrådet menar att avgörande i den saken ärtidpunkten för förvaltningskontorets beslut omarvodets beräkning. Eftersom någon sådanberäkning inte gjorts fick decemberbeslutet interetroaktiv karaktär.Då kvarstår frågan varför inte arvodets storlekfastställdes på det sätt lagstiftarna avsett. Dess nivåvar ju på kronan känd av alla som läser tidningar.Det finns, fru talman, konkurrerande maktcentra isamhället. Därmed fördelas i bästa fall inflytandeoch ansvar på ett balanserat sätt. måsteslå vakt om sin position och hävda sittkonstitutionella uppdrag. Utan tvivel har dennahändelse med dess konsekvenser för rekryteringenav ledamöter försvagat ställning i detsvenska statslivet.Sedan motionen väcktes har det getts ett fjärdeexempel på en fri tillämpning av lagarna. Det gällerden nya s.k. frågestunden. ärregelerat i tilläggsbestämmelserna tillriksdagsordningens 6 kap. 2 §.Den nya frågestunden följer inte dessabestämmelser och har därför formellt betecknatssom en ''särskilt anordnad debatt''. Men det kallasfrågestund och är, som alla vet, en frågestund.Personligen har jag svårt att tro att riksdagsarbetetsyttre former avgör massmedias och allmänhetensintresse för vad vi gör. Ytterst är det genom densakliga tyngden i sin verksamhet som riksdagenvinner respekt och uppmärksamhet.Vart och ett av mina exempel kan synasbetydelselöst och närmast småaktigt att ta upp tillbelysning. Men summan av dem indikerar entendens: frigör sig alltmer från sittregelverk.Detta är ur konstitutionell synvinkel mycketintressant. Riksdagsordning och andra lagar harinte tillkommit av en slump. Följs de inte finns, somjag här har visat, risk för att skilda parter lider enrättsförlust. Det kan gälla myndigheter,organisationer, allmänheten eller egnaledamöter.Jag har därför i min motion föreslagit att riksdagenuttalar att dess arbete strikt skall följaregeringsform, riksdagsordning och andra lagarsom reglerar dess verksamhet.KU skriver för sin del att den självklarautgångspunkten är att verksamhet i alladelar skall följa bestämmelserna iriksdagsordningen och i annan lagstiftning. Med detta får jag låta mig nöja.Jag har med min motion önskat rikta KUsuppmärksamhet på den anförda problematiken.Det har skett, och jag har därför inget särskiltyrkande.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 9 §)7 § Sekretess inom och mellan myndigheter påvårdområdet m.m.Föredrogskonstitutionsutskottets betänkande1990/91:KU34 Sekretess inom och mellanmyndigheter på vårdområdet m.m. (prop.1990/91:111).Anf. 24 ():Fru talman! I detta betänkande finns 13reservationer av vilka vi moderater står bakom 4.Jag vill redan från början säga att jag kommer attinskränka mig till att yrka bifall till reservation 4.Vidare skall jag försöka följa den frivilligaöverenskommelsen mellan partierna att begränsaantalet yrkanden om bifall för att underlättaproceduren i kammaren.I reservation 4 säger vi så här: ''Vid sekretesslagenstillkomst framhölls att lagens regler om sekretessmellan myndigheter -- -- -- innebar en provisorisklösning och att frågan skulle bli föremål förytterligare utredning''. Så har dock inte blivit fallet.Utredningen har inte kommit till stånd trots attgällande reglering medför ganska besvärligatolknings- och tillämpningsproblem inom inte minsthälso- och sjukvårdsområdet. Framför allt har detgällt i vilken utsträckning hälso- och sjukvårdeninom en landstingskommun skall anses varauppdelad på olika myndigheter. Vi reservanter frånde tre borgerliga partierna och ansersåledes att det tillstånd som har rått inte kanfortsätta, utan att frågan skyndsamt måste lösas.Därför ställer vi oss bakom det i motion K42framställda yrkandet om en ändrad lagstiftning somklargör tolkningen av begreppen myndighet ochbasenhet.I reservation 5, som vi moderater ensamma står för,säger vi att skyddet för den enskildes integritet inteblivit tillräckligt beaktat. Jag behöver inte ordalänge om den saken, eftersom frågan har varit uppetill debatt . Det är ett krav som videfinitivt står bakom, både nu och tidigare.Skyddet för den enskildes integritet är enligt våruppfattning alltför svagt. Många människor isamhället känner oro inför allt insamlande avuppgifter för myndigheters verksamhet.Även i reservation 8, som behandlar förslaget tilllag om viss uppgiftsskyldighet inom hälso- ochsjukvården, berör vi detta.Vi anser att det är viktigt att vi får till ståndhälsoregister, som kan utnyttjas för att uppdaga ochkartlägga hälsorisker.Får jag här som en kuriositet nämna att man i detgamla upptäckt mycket avanceradecancerregister, som kanske -- det vet jag ännu intesäkert -- skulle kunna jämföras med det utmärktacancerregister som finns här i . Skillnaden ärdock stor på det sättet, att såvitt man vet har detösttyska cancerregistret använts i enbart förplanering av sjukvårdens resurser men inte förforskning. Kanske kan man -- detta är min egenuppfattning, som jag själv står för -- fåfram erfarenheter av detta register med demiljöaspekter som finns i den delen av ,något som skulle kunna hjälpa forskningen överhela världen framåt. Insamlandet av uppgifterskulle härigenom också kunna ske på sådant sätt attde enskilda människor som drabbas inte blir räddaför att lämna de uppgifter som kan vara till nytta.Vår fjärde reservation, nr 12, gäller en generellöversyn av sekretesslagen. Sekretesslagen har nuvarit i kraft . Det är litet märkligt attmajoriteten inte vill ställa upp på detta förslag. Närdet pekas på särskilda problem som sammanhängermed offentlighet och sekretess, drar man sig för attgöra en översyn. Om man anser att det inte finnsnågra brister, behöver man ju inte oroa sig för enöversyn. Vi är helt övertygade om att man genomen översyn skulle kunna åstadkomma en bättresituation.Fru talman! Jag yrkar alltså bifall till reservation 4och ställer mig bakom övriga motioner sommoderata ledamöter av utskottet har undertecknat.Anf. 25 ():Fru talman! Det betänkande som vi nu diskuterarhandlar om sekretess inom och mellan myndigheterpå vårdområdet. Här finns många svåra frågor attta ställning till. Det gäller att väga mellanindividens rätt till integritet och individens behovav vård.Jag vill börja med att ta upp ett problem som ävenElisabeth berörde. Vi anser båda borde ta itu med detta problem, som gällerdefinitionen av begreppen ''myndighet'' och''basenhet''. Vad står dessa begrepp egentligen för ijust det här sammanhanget? Denna fråga är intelöst, trots att den har diskuterats . Föratt kunna tillämpa de regler som gäller sekretesseninom hälso- och sjukvård är det av vital betydelseatt man vet vad en basenhet och en myndighet ärför någonting. Skall t.ex. hälso- och sjukvårdenanses bestå av flera myndigheter! Är vårdenuppdelad på självständiga enheter inom enmyndighet?Utskottets majoritet accepterar propositionensresonemang att det är för svårt att definierabegreppen, och därmed låter mantolkningsproblemen kvarstå. Vi i folkpartietliberalerna anser att det är dags att bestämma sigför en definition och att lagstiftningen klargörtolkningen av begreppen ''myndighet'' och''basenhet'' vid tillämpningen av sekretesslagen.Riksdagen borde alltså av regeringen begära ettförslag till lagändring som klargör tolkningen avbegreppen.Utskottet föreslår en ändring av sekretesslagen, såatt det skall vara möjligt att överföra uppgiftermellan å ena sidan hälso- och sjukvården och åandra sidan socialvården vad gäller barn,ungdomar eller missbrukare, för att dessa skall fånödvändig vård. Detsamma skall gälla väntadebarn, så att dessa skall få ett tillräckligt skydd. Vimotsätter oss från liberalernas sida intedenna möjlighet till utbyte av information, men vianser att utlämnandet av uppgifter måste skemycket restriktivt. Det får inte bli som så attmänniskor tvekar att gå till en vårdinstitutiondärför att man är rädd för att uppgifter skall spridastill andra myndigheter, t.ex. när det gällermissbruk. Därför är det angeläget att det avlagtexten framgår att det endast rör sig om aktuellauppgifter som är av väsentlig betydelse för att denenskilde skall få nödvändig vård.För att en behandling skall bli framgångsrik är detav största vikt att det finns ett förtroendefulltsamarbete mellan den som behandlar och den somblir behandlad. För att inte undergräva förtroendetbör man alltid fråga den det berör omvederbörande samtycker till att man överföruppgifter till en annan myndighet. På det viset kanman bryta sekretessen genom att det finns ettsamtycke från den enskilde. Detta bör ocksåframgå av lagen.Ett speciellt problem som uppmärksammatsalltmer är läkemedelsmissbruket. Härhar regeringen inte kommit med något förslag. Vianser att det är hög tid att regeringen skyndsamt tarupp denna fråga till beredning och återkommer tillriksdagen med förslag. Vi anser att det här måstefinnas möjligheter till samarbete mellan apotek ochvårdmyndighet för att man skall kunna ingripa motläkemedelsmissbruk.Det är också angeläget att förbättra samordningenvad gäller polisens och socialnämndernas insatservid utredningar om sexuella övergrepp mot barn.För att underlätta ett sådant samarbete behövs deten översyn av sekretesslagstiftningen på detområdet.Utskottet föreslår ett friare uppgiftslämnandemellan olika kommunala och landstingskommunalamyndigheter. Här rör det sig om uppgifter avmycket intregitetskänsligt slag. Vi menar att detförst och främst gäller att avgöra frågan omspecialreglering av personregister inom kommuneroch landsting innan vi tar ställning till den nuaktuella frågan. En författningsreglering av ADB-register måste helt enkelt komma till stånd. Därförvill vi inte gå med på utskottsmajoritetens förslag idetta avseende.Slutligen vill jag kommentera förslaget till lag omviss uppgiftsskyldighet inom hälso- och sjukvården.Vi motsätter oss inte i princip att hälsoregisterutnyttjas för forskning för att förebyggahälsorisker. Men vi menar att centrala register medintegritetskänsliga uppgifter skall regleras isärskilda registerlagar. Med sådana lagar skullemedborgarna ha större möjligheter att överblickavilka register som finns och vad de används till.Detta har vi framfört i många olika sammanhang,och vi står fast vid denna vår ståndpunkt. Vi yrkardärför avslag på propositionens förslag i denna deli förhoppningen att regeringen skall lägga framförslag om sådana registerlagar.Fru talman! Jag yrkar bifall till reservation 4.Anf. 26 ():Fru talman! Låt mig först ta upp frågan om behovetav en översyn av sekretesslagstiftningen.Sekretesslagen har gällt . Den har vidupprepade tillfällen ändrats och kompletterats. Dethar också företagits ändringar i andra författningarsom reglerar uppgiftsskyldighet. Sammantaget hardetta inte inneburit att lagstiftningen i och för sighar blivit enklare att tillämpa. Komplexiteten ärstor.Förslagen i propositionen 111 medför ingagenomgripande förändringar i det här avseendet.Propositionsförslagen innebär endast en begränsadgenomgång av de rådande sekretessproblemen somförekommer mellan å ena sidan hälso- ochsjukvården och å andra sidan socialtjänsten.Propositionsförslagen tillgodoser dock de krav somriksdagen har framfört.Detta gäller dock inte i fråga om de problem somtas upp i reservation 4, som jag ber att få yrka bifalltill och som gäller avgränsningen avmyndighetsgrupper inom hälso- och sjukvården.Data- och offentlighetskommittén genomförde ettomfattande arbete. I utredningen gick vi igenomockså dessa frågor, och det finns i kommitténsbetänkande uttalanden som skulle kunna användasför en reglering av detta område. Regeringen haremellertid avstått från att lägga fram några förslag iden riktning, och vårt förslag är att man ånyoprövar den här frågan och återkommer tillriksdagen med förslag som klarlägger frågan omuppgiftsskyldigheten mellan myndigheter på hälso-och sjukvårdens område. Utgångspunkten fördessa förslag bör vara de uttalanden som gjorts avdata- och offentlighetskommittén.När det gäller frågan om en översyn avsekretesslagstiftningen i dess helhet vill jagframhålla att det kravet också framställts iremissvar över departementspromemorianSekretess inom och mellan myndigheter påvårdområdet. Bl.a. föreslog enallmän översyn av sekretesslagen eller i varje fall enöversyn av sekretesslagens bestämmelse i de delarsom berör det område som vi nu har att diskutera.Detta är viktigt också därför attsjukvårdshuvudmännen nu har ett stort ochomfattande arbete på gång när det gällerorganisatoriska och administrativa system av olikaslag. Det är viktigt att integritetskänsliga uppgifteri vården inte hanteras hur som helst i administrativasystem.Yttranden från bl.a. över registretFAS 90 ger också uttryck för denna uppfattning.Det kan ligga en fara i att uppgifter om patienternai medicinska frågor kommer att bli sämre, om manbefarar att skyddet för den enskilde inte kanupprätthållas på ett godtagbart sätt.Jag skall, fru talman, kommentera ytterligare ettpar punkter i det förslag som vi har attbehandla.Till förslaget om ändring i 7 kap. 1 § sekretesslagenhar vi avgivit en reservation, nämligen reservationnr 7. Jag skall nu inte yrka bifall till dennareservation, men vi kvarstår vid uppfattningen attdet inte finns någon anledning att ändrasekretessreglerna. Utgångspunkterna bör vara desom gäller . Behovet av uppgifter för forskningoch statistik kan tillgodoses på olika sätt. Antingenkan man avidentifiera uppgifterna, dvs.