prot · GE0984 · 1991-03-22 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1990/91:84Fredagen den 22 marsKl. 9.00--11.081 § Svar på interpellation 1990/91:152 ombilindustrinAnf. 1 Industriminister ():Herr talman! har frågat mig dels omde insatser som gjorts är tillräckliga för att stödjautvecklingen av alternativ produktion i de ortersom drabbas av bilindustrins kris, dels omregeringen kan tänka sig att nu tillsätta ensnabbutredning av den svenska bilindustrin ienlighet med vad som skisseras i interpellationen.Bakgrunden till frågorna är bl.a. den nedgång ochomstrukturering som bilindustrin och dessunderleverantörer genomgår.Svensk bilindustri har genomgått flera upp- ochnedgångar för sina huvudprodukter, senast med enkraftig nedgång . Mångadrog då paralleller med varvsindustrin och vissaförutspådde t.o.m. en nedläggning av svenskpersonvagnsindustri. Den faktiska utvecklingenblev emellertid den motsatta och medfördebetydelsefulla framgångar för såvälpersonbils- som lastvagnsindustrin.Under de senaste två åren har efterfrågan minskatkraftigt på de viktigaste marknaderna för svenskpersonbilsindustri. Lastvagnsmarknaden väntasockså sjunka i bl.a.Europa.Nedgången har föranlett minskningar avproduktionen hos såväl bilföretagen som dessunderleverantörer, detta för att anpassatillverkningsresurserna till rådandeefterfrågesituation.För att möta en tilltagande konkurrens ökarsamarbetet mellan världens bilföretag, vilket ävenvarit fallet vad gäller de svenska bilföretagen.Samarbetet innebär lägre utvecklingskostnader.Det leder också till samordnade inköp och därmeden neddragning av antalet underleverantörer.Underleverantörerna ställs inför ökade krav och fårallt större ansvar för både produktutveckling ochtillverkning. Det gäller bl.a. att förbättra kvalitetenoch korta ner genomlopps- och ledtiderna iproduktion och leveranser. Ovanpå kostnads- ochproduktivitetsproblemen tillkommer också attstrukturer måste förnyas.Världens bilindustri har, vilket också påpekas iinterpellationen, en stor överkapacitet. Samtidigtnyetableras sammansättningsfabriker ochunderleverantörsföretag, som är effektivare än degamla. I är detta enpågående process. Mycket talar för att Europakommer att få ökade japanska nyetableringar inombilindustriområdet och att de japanskamarknadsandelarna ökar. förutses totaltsett en ökad efterfrågan av fordon under 90-talet,bl.a. till följd av demokratiseringen i Östeuropa.För att öka konkurrenskraften och höjatekniknivån hos de svenskaunderleverantörsföretagen har godkäntregeringens förslag om att inrätta denverkstadstekniska delegationen (prop. 1989/90:88)som anvisats 150 milj.kr. Av hittillsbeslutade 25 miljoner har 21 gått till bilindustrinsunderleverantörer.Genom delegationens insatser, som ocksåkoordineras med insatser från styrelsen för tekniskutveckling, statens industriverk, industrifonden,och bilföretagen kommer satsningar attgöras som stärker såväl de etableradeunderleverantörerna som utvecklingen av nyaprodukter och system. har ettsamordningsuppdrag för de statliga insatserna ochbedriver ett eget underleverantörsprogram.Projektförslag finns från samtliga de regioner somRolf nämner i sin interpellation.Industrifonden, som har i uppgift att stödja främstsmå och medelstora företag med finansiering avstörre projekt, har satsat ca 100 milj.kr. i projektsom är relaterade till förnyelse inomtransportområdet, varav 20 miljoner underinnevarande år. Regeringen har föreslagitatt fondens möjligheter att ge stöd till industriellautvecklingsprojekt kompletteras stöderunderleverantörsföretagen med teknikutvecklingbåde inom informations- och verkstadsteknik föratt företagen i större utsträckning skall kunna svaraupp mot kraven på bl.a. ökat ansvar iproduktutvecklingen.Inom ramen för energiforskningsprogrammet stödsvidare forskning och utveckling rörande motoreroch drivsystem, alternativa drivmedel m.m.Riksdagen har anslagit 32 milj.kr. för dettaändamål under innevarande budgetår.I den energipolitiska propositionen (1990/91:88)föreslår regeringen att 30 milj.kr. anslås årligenunder för stöd till utvecklings- ochdemonstrationsprojekt rörande användning avmotoralkoholer.Medlen, som enligt förslaget skall disponeras avtransportforskningsberedningen i samråd med denföreslagna nya näringspolitiska myndigheten ochstatens naturvårdsverk, skall användas för attstimulera utvecklingen av alternativa drivmedeloch till att genomföra försök med fordon itätortsmiljö.Regeringen har i miljöpropositionen(1990/91:90) redovisat sin syn på produktion av mermiljöanpassade produkter. Vidare redovisasförslag som innebär nya och ytterligare skärptamiljökrav på samtliga fordonskategorier.I propositionen om näringspolitik för tillväxt(1990/91:87) föreslår regeringen inom ramen förEuropasamarbetet dessutom att 25 milj.kr. avsättsunder /92 för fortsatt forsknings-och utvecklingsarbete av teknik för effektivare ochmiljövänligare trafik på väg, järnväg och i luften.Regeringen har således tagit initiativ till enmångfald åtgärder för att stärka utvecklingen avföretagen och därmed de regioner som drabbas avnedgången inom bilindustrin.Förslagen tar också sikte på att stimulerautvecklingen av miljövänliga fordon. Genom dennäringspolitiska myndigheten som föreslås ipropositionen kommer samhällets möjligheter attbidra till en snabbare teknikspridning ochsamordning av insatserna att ytterligare kunnaförbättras.Därutöver har arbetsmarknadspolitiska insatseroch inom stödområdet regionalpolitiska medelställts till förfogande i de orter som drabbats avnedläggningar eller kraftiga nedskärningar. Vidarehar frisläppet av investeringsfonderna ochinvesteringsreserverna gjort att 20 miljarder kronornu blir tillgängliga för investeringar i svensktnäringsliv över hela landet.Jag tycker de redovisade åtgärderna visar attregeringen aktivt medverkar till att främjautvecklingen för industrin i stort, inkl. bilindustrinoch dess underleverantörer i drabbade regioner,som insatser sker för att förbättra denframtida miljön.Vad gäller kunskapsuppbyggnad och internationellmedverkan deltar bl.a. i Eureka-projektetPrometheus och Drive för att göradet svenska vägsystemet mer effektivt, miljövänligtoch trafiksäkert. Vidare utreds ett eventuelltframtida deltagande i ett nytt planeratforskningsprogram för järnvägs- och flygtrafik.Med start under innevarande vår kommer ävensvenska småföretag att kunna delta i (BC-net) som är ett databaseratsystem för att hitta affärskontakter ochsamarbetspartner i olika delar av . Systemetär uppbyggt inom EGs småföretagsprogram.Världens bilindustri avsätter betydande summorför att finna alternativa transportlösningar,utveckla miljövänliga motorer och alternativabränslen m.m. Samarbeten finns, såväl mellanbilindustrin och andra utanförliggande branschersom inom dessa, om att finna ekologiskt bättrelösningar.Inom ramen för nationella och internationellaforsknings- och samarbetsorganisationer, bl.a. i detnyligen avslutade forskningsprojektetInternational Motor Vehicle Program, finns ettstort samlat kunnande om bilindustrin.Vad som i första hand behövs är att regeringensolika förslag sätts i kraft och att de olika föreslagnaåtgärderna genomförs med full styrka och inte attvi tillsätter en ny utredning.Anf. 2 ():Herr talman! Låt mig först tacka industriministernför ett omfattande och fylligt svar.Rune gjorde en presentation av många av denäringspolitiska initiativ som regeringen tagit desenaste åren. Flera av dem har givetvis betydelseför det problemområde som vi nu behandlar. Mendet rör sig huvudsakligen om generellt verkandeinsatser för att främja utvecklingen inom industrini stort och därmed också bilindustrin och dessunderleverantörer i särskilt hårt drabbade regioner.Dessutom rör det sig om insatser för att förbättraden framtida miljön.Detta är givetvis bra. har medverkati besluten om de flesta av dessa åtgärder. Men jagtycker inte att industriministern i sitt svar riktigtklargör bilindustrins speciella problem.Rubriken på min interpellation är Den svenskabilindustrins kris. Industriministern talar om ''dennedgång och omstrukturering som bilindustrin ochdess underleverantörer genomgår''. Jag vill påpekaatt denna nedgång och omstrukturering harinneburit att ca 7 500 jobb har försvunnit detsenaste året. På relativt kort sikt hotas 20 000arbeten.Industriministern hänvisar till att bilindustrintidigare har genomgått flera kraftiga upp- ochnedgångar, och det är riktigt. I slutet av 70-taletförutspådde man en nedläggning av svenskpersonbilsproduktion, men 80-talet blev ändåstrålande på detta område. Jag hävdar att 80-taletsframgångar till stor del tillkom på konstgjord väg.Det var först devalveringen 1982 och senare enmycket gynnsam dollarkurs som låg bakomexpansionen. Man byggde anläggningar somegentligen inte behövdes. Ett exempel på detta varVolvos och den anläggning somSaab byggde på Kockumsområdet i Malmö.Ledningarna för och , men givetvisockså för regeringen, har ett tungt ansvar för detta.Arbetskraften hade kunnat göra störresamhällsnytta inom andra verksamhetsområden äninom bilindustrin, och vi hade kanske sluppit en delav de svåra omställningsproblem som vi nu harframför oss om man hade varit mer framsynt under80-talet.Bilindustrin och regeringen måste nu ge upp hoppetom ett nytt uppsving för branschen. Man brukarhänvisa till den stora marknad som växer upp iSydeuropa. Men både Sydeuropastransportproblem och, på litet ,transportproblem får helt enkelt intelösas med privatbilism i massor. Det kan låtaförmätet och mästrande att säga så, men vi vet i dagtillräckligt mycket om bilismens nackdelar för attvara förpliktigade att använda vår kunskap till attavvärja en sådan utveckling.Herr talman! Det är fråga om en reell kris förbilindustrin, en överkapacitetskris. planerar, som också , att öka produktionskapaciteten med cirka enmiljon enheter, trots att det redan finns en lika storöverkapacitet.Det är emellertid också en reell kris för produkteni fråga. Problemen med utsläpp av koldioxid, somman inte kommer åt med katalysatorer, har desenaste åren fått stor uppmärksamhet. Biltrafikenstår för en stor del, , av dessa utsläpp, somär förödande för klimatet. Och den delen ökar. Detär nödvändigt att denna utveckling bryts och att viminskar användningen av fossila bränsen.Oljeberoendet, som är förknippat med bilismen, ärgivetvis ett problem i sig. Det har illustrerats avkrisen i och Persiska Gulfen.För att lösa dagens och morgondagenstransportproblem behövs en massiv satsning pånya, intelligenta och miljövänliga transportsystem.Jag tror inte att man kan få fram dessa genom attlita till branschens vilja till omställning. Inte hellertror jag att det räcker med enbart de generellaåtgärder som redovisar i sittinterpellationssvar. Det är viktiga satsningar, somjag inte har något emot, men det behövs fler. Detbehövs samordnade satsningar speciellt inriktadepå bilindustrin.Därför är den utredning som vi vill få till ståndnödvändig. Det är inte ett sätt att skjuta uppproblemet och inget som vi vill göra i stället för desatsningar som industriministern nämner.Utredningens resultat kan utgöra en grund för desamordnade insatser som jag efterlyser. Enutredning står givetvis inte heller i motsättning tillandra satsningar. Bra och aktuella faktaunderlagunderlättar den omställning som blir svår nog ändå.I min första fråga vill jag veta om anseratt insatserna är tillräckliga. Det görs storainfrastruktursatsningar, men konstigt nog görsdessa mest på vägar. I , mitt hemområde,finns inte ett enda spårbundet projekt av de mångasom man lokalt har tagit fram i den uppgörelse somSven Hulterström har träffat medkommunledningen i . Däremot finns iuppgörelsen en bilbro på vilken också tågtrafik kangå.Rune ! Jag tycker inte att satsningarna ärtillräckliga, och därför behövs en utredning.Anf. 3 ():Herr talman! Det svar som vi har mottagit av RuneMolin tyder knappast på ett nytänkande frånregeringen på detta område.När jag kom in i väckte jag redan vidförsta möjliga tillfälle, , en motion ombilindustrins framtid. I den krävde jag ettnytänkande baserat på de fakta som förelåg,nämligen att bilismen på lång sikt inte var förenligmed hänsyn till energi och miljö. Massbilismenmåste gradvis avvecklas, sade jag.Vi har kända oljereserver framåt.Bara kunskapen om att detta är en ändligenergikälla borde ha väckt intresse för att utformaden framtida trafiken på ett annat sätt. Därtillkommer de utsläpp som talat om,koldioxidproblemet och de övrigaförsmutsningsproblemen. Dessutom är bilismen enfolksjukdom av rang med ungefär 800 hundradödade i trafiken . En stor mängd invaliderföljer också i dess spår. Detta är tecken på att detär en felaktig verksamhet som bör omformas.Bilindustrins kris var förutsebar . Menriksdagen var inte intresserad av att försöka skådain eller att vidta åtgärder. Krisen varförutsebar på grund av konkurrenssituationen ochpå grund av att svensk bilindustri hade försatt sig iett läge där den var enastående sårbar. Man hadenämligen satsat enbart på lyxbetonade bilar, somdessutom för sin försäljning i viss utsträckning,åtminstone i detta land, var beroende avgynnsamma skatteregler. Det är en ostadig grundatt stå på för en industri.Lastbilsindustrin är naturligtvis en säkrare industri.Jag skall inte kommentera den mer än att säga attden naturligtvis måste dras ned med hänsyn tillmiljö och resurser. Det måste ske en omställning tillandra transportsystem.Rune satsar i stor utsträckning på att hållabilindustrin under armarna, och han hoppas attden, med viss statlig hjälp, skall ägna sig åtnytänkande. Jag har i likhet med större förtroende för bilindustrins förmåga tillnytänkande. Ett nytänkande måste i ett fall somdetta framtvingas. Jag har själv stått näravarvskrisen och upplevt hur omöjligt det varit medett nytänkande hos ledningarna för de stora varven.De kunde inte inse vad framtiden verkligen bar i sittsköte när krisen kom.Jag tror alltså att staten måste tvinga fram ettnytänkande inom bilindustrin. Det har staten redangjort i ett avseende, nämligen genom införandet avkoldioxidskatten. Den bör naturligtvis framtvingaett nytänkande när det gäller att få frambensinsnålare motorer. Man kan med sorgkonstatera att de svenska biltillverkarna har gått åtfel håll på det området. har exempelvis frånCanada fått besked om att man ligger över denacceptabla gränsen för bensinförbrukning. År 1989vände medelförbrukningen uppåt igen för bilar somsåldes på marknaden.Staten borde enligt vår uppfattning, mot denbakgrund jag just beskrev, utöver att tillsätta enlångsiktig utredning om strukturen och problemen,göra en utredning om vad vi i det här landet skallsatsa på i stället för bilindustrin, när denna harmisslyckats. Staten har också stora möjligheter att,om man vill ta sitt miljöansvar, stå som beställareför ny teknik. Vi har pekat på att det behövssatsningar på miljövänlig teknik, på vindkraft,biogas och biobränsleanläggningar med de tekniskaanordningar som där behövs. Det behövs storainsatser i fråga om kollektivtrafiken, satsningar påtåg, spårvagnar, trådbussar och spårbilar. Vi måsteställa om både energisystem och transportsystem,och jag tycker inte att några av de åtgärder somRune har pekat på verkar särskilt effektiva idet avseendet.Det som har visat sig vara effektivt i fråga omstatens samarbete med industrin har varit detillfällen när staten har fungerat som beställare avny teknik och tagit risker för satsningar på nyaanläggningar. Vi från vill naturligtvisatt den modellen skall användas för att främjamiljövänlig teknik. Därför anser vi att det krävs enutredning. Ingenting av det som harsagt tyder på något nytänkande på miljösidan, utanman går tvärtom i samma spår som bilindustrinsdirektörer.Anf. 4 ():Herr talman! Det grundläggande problemet ärnaturligtvis den bristande konkurrenskraft inomsvenskt näringsliv, och denna har minsann inteförstärkts under senare tid.Jag hade för nästan exakt , den 16 mars1990, en interpellationsdebatt med den dåförhållandevis nytillträdde ministern om justkonsekvenserna av utvecklingen i förunderleverantörsindustrin. gjorde då isitt svar på vissa punkter en analys som jag kaninstämma i och som jag instämde i redan då. Hansade att de olika förändringarna ställer krav påförnyelse om underleverantörsindustrin skallkunna bevara sin konkurrenskraft. Han underströkatt den allt starkare internationaliseringen ärofrånkomlig och nödvändig för en gynnsamekonomisk utveckling i . På dessa punktervar vi då överens.Vi var också i princip överens om att problemet varden höga inflationen i . sade dåatt ett av stora problem ärinflationen, som är alltför hög i förhållande till den ikonkurrentländerna. Det var ingenting att invändaemot. Vad hade han den gången för förslag? Jo,regeringen skulle tillsätta en delegation meduppdrag att utreda orsakerna till den lågaproduktivitetstillväxten. Vidare skulle regeringenåterkomma med förslag som syftade till att dämpaden snabba kostnadsutvecklingen.Därefter har vi haft en inflation som har varitexempellöst hög i jämförelse med den i våromvärld. Vad som därutöver har hänt står hellerinte i överensstämmelse med vad sadei sitt svar . Han sade då att vi inteskulle lösa problemen så som man har gjort påkontinenten, dvs. genom att tillåta arbetslöshetenatt öka för att därigenom få ned inflationen. Det ären metod som svensk arbetarrörelse inteaccepterar, sade . har vi enfortsatt hög inflation och en mycket snabbt växandearbetslöshet. Det är konsekvensen av den politiksom arbetarrörelsens regering accepterar ochdriver fram.Nu försöker man lösa problemet genom att dela utsmåskvättar av statliga anslag, litet hit och litet dit.Det är inte alls någon generell politik, som RolfNilson sade. Det är tvärtom i hög grad en politikinriktad på att spilla ut småslantar här och där föratt på så sätt försöka sätta en plåsterlapp över degrundläggande misslyckandena i svensk politik.Vilka var förslagen ? Redan då gickde ut på att man skulle tillföra riskkapital. regionala riskkapitalbolag skulle man ge denoffentliga sektorn ett ökat ägarinflytande ismåföretagen. Ja visst innebär den typen avkonstruktioner en stor risk för småföretagen.Kanske är det därför de kallas riskbolag?Vad föreslår man då nu? Jo, det är fråga omytterligare socialiseringar. skall man med hjälpav löntagarfonderna, förstärkta med pengar från destora, allmänna pensionsfonderna, förstatliga storadelar av det svenska näringslivet.Det är dessa grundläggande, strukturoriktigametoderna som används av den socialdemokratiskaregeringen vilka skapar de problem som svenskindustri har och som i särskilt hög grad drabbarunderleverantörsindustrin. Det är regeringens bristpå förståelse för vad som verkligen behövs för attåstadkomma en förändring, för att skapa tillväxtoch tilltro hos de människor som vill satsa påsvenskt näringsliv, som är problemet. Detproblemet kan vi inte lösa i kammaren här ,men det finns möjligen en förhoppning att svenskaväljare kan hjälpa oss att lösa det i valet i höst.Anf. 5 Industriminister ():Herr talman! Det grundläggande problemet förden svenska industrins situation, och det gällerockså bilindustrin, är av två slag. För detförsta har vi nu en lågkonjunktur som gör attefterfrågan på bilar både internationellt -- framförallt på de marknader där och är stora,dvs. och -- och hemma haravtagit markant . Det ledernaturligtvis till problem för produktionen, medneddragningar som följd.För det andra har vi vårt eget kostnadsproblem,som vi diskuterade . Jag har inte någon annan uppfattning än vad jag hade då.Vi har haft en för hög inflation i iförhållande till våra konkurrentländer. Detta harförsämrat vår konkurrenskraft, och det harnaturligtvis också haft effekter för bilindustrin.Hadar säger att ingenting har gjorts. Det ärnärmast anmärkningsvärt att inte harsett vad som har gjorts. Vi har inombudgetpolitiken vidtagit ganska dramatiskaåtgärder, både genom de förslag som lades fram iriksdagen och genom en budget som ärutomordentligt stram och där vi har omprioriteratfrån konsumtion till investeringar för att den vägenstimulera utvecklingen och förstärkakonkurrenskraften.Sedan budgetpropositionen lades fram harräntorna gått ned med , och det harnaturligtvis en stor betydelse förkonkurrenskraften, eftersom det påverkarkapitalkostnaderna.Vi har också fått ett stabiliseringsavtal som nuhåller på att förverkligas. Jag är ganska övertygadom att det inte blir fråga om några avtal somavviker från stabiliseringsavtalet. Vi kommergenom detta avtal att kunna nedbringa inflationeni till en nivå på ungefär3 %. Jag såg att Nordbanken i går bedömdeinflationsutvecklingen till . bli lägre.Så nog har det gjorts någonting, men den som inteser verkligheten och inte vill se den kan naturligtvisdiskutera på det sätt som gjorde.Vi löser inte industrins problem genom småslantartill olika projekt, sade . Nej, det har jagaldrig hävdat heller. Det är naturligtvis dengenerella ekonomiska politiken, näringspolitikenoch åtgärder för att förstärka konkurrenskraftensom är det viktiga. Där görs ocksåhuvudansträngningarna i den ekonomiska politikenoch näringspolitiken. Men vi måste också vidta enrad andra åtgärder för att lösa specifika problem.Underleverantörerna står inför storaomställningsproblem i den strukturförändring ochinternationalisering som bilindustrin nu genomgår.Man måste då finna olika former för att utvecklaunderleverantörerna och få deras medverkan istrukturrationaliseringar, teknikutveckling osv.Småföretagen och underleverantörerna harmottagit programmen på detta område med enpositiv attityd. De är utomordentligt nöjda med attinsatser görs för att de skall kunna medverka i denomställning som är nödvändig. Det förakt somHadar uttryckte för det verkstadstekniskaprogrammet noterar jag, men jag konstaterar ocksåatt det inte återfinns ute i verkligheten, bland deföretag som står inför de här svåra problemen.Riskkapitalbolagen har ju ännu inte kommit i gång,men avsikten med dem är naturligtvis att tillföra desmå och medelstora företagen riskkapital för att deskall kunna utveckla sina företag när den privatamarknaden icke är beredd att gå in med riskkapitalför deras expansion; det är helt enkelt för stor risk,för dålig avkastning och avkastning på för lång sikt.Därför får de företagen inte det riskkapital som debehöver. Jag har då sett det som ett alternativ attskapa den här möjligheten med de pengar somsamhället redan tidigare avsatt för detta ändamåloch på så sätt försöka medverka till en lösning.Förslagen när det gäller AP-fonderna ochplaceringspolitiken där har ju framlagts för att höjaavkastningen på det kapitalet genom att gefonderna samma placeringsmöjligheter somförsäkringsbolagen har. Jag förstår inte vad det harmed det här att göra.Sedan vänder jag mig till , som tyckeratt det viktigaste är att få till stånd en utredning. Jagtror inte att flera utredningar löser några problem.Det görs stora utredningar runt om i världen. Detkom en stor utredning där man gårigenom bilindustrins situation och framtidaproblem. Det har också getts ut en bok som handlarom och dess framtiden.Vad som här behövs är att bilindustrin själv får etttryck på sig att medverka till den förändring sombåde och talade om. Hurfår man till stånd det trycket? Det uppstår frånolika håll runt om i världen. Det är genom att ställakrav på bilarna när det gäller avgasrening osv. somvi kan få till stånd en teknisk utveckling, bättremotorer osv. Där medverkar också den svenskariksdagen.Anf. 6 ():Herr talman! Jag begärde ordet när jag lyssnade tillHadar i den här debatten. Han förde ned dentill en traditionell vänster -- höger-nivå när han togupp alla de ekonomiska problemen kringbilindustrin. Det problem som både har berört och som viss mån tog upp en diskussion om är ett fysisktproblem, inte ett ekonomiskt. Man inser världenöver att bilen är en omöjlighet i den typ av storastadssamhällen som vi har skapat och som genomden fortgående koncentrationen tyvärr fortsätteratt uppstå i olika områden.