prot · GE09113 · 1991-05-16 00:00:00 — Det förekommervarsel om uppsägningar och hot om nedläggningar.Vi på Gävleborgsbänken har naturligtvis resoneratom detta och vår oro är mycket stor. Alla godakrafter bör nu samverka för att lindra effekternaoch för att se till att sysselsättningspolitiken ocharbetsmarknadspolitiken förstärks. Vi har gjort endel förslag, även om de har varit litet trevande.Under denna mandatperiod har vi påGävleborgsbänken ofta resonerat om atttillsammans göra någonting. Till syvende och sisthar vi lyckats och vi har avgivit ensexpartimotion till förmån för . Detär mycket glädjande. Jag hoppas att vi skallfortsätta att arbeta på samma sätt.Jag har i alla fall valt att använda mina minuter tillglesbygds- och landsbygdspolitiken. Det är oerhörtangeläget att samspelet mellan stad och tätort,mellan landsbygd och glesbygd fungerar, eftersomalla delar är lika viktiga för landet. Om vi iframtiden skall kunna behålla en social ochkulturell mångfald, är det hög tid att vi inser dettaoch att vi inriktar arbetet på att stärka landsbygds-och glesbygdspolitiken, för det finns farhågor.I den gamla glesbygdsdelationen, som jag ocksåsatt med i, utarbetades ett progam som heter HelaSverige skall leva! -- ett landsbygdsprogram för 90-talet. Där föreslås en rad åtgärder för att forma enaktiv landsbygdspolitik. Vi ansåg då -- och detgäller fortfarande -- att inriktningen bör vara att-- insatserna för småföretagande måste stärkas,-- en ökad vikt skall läggas vid den lokalainfrastrukturen och miljön för att man skall kunnaskapa ett bättre utvecklingsklimat,-- vidta åtgärder för att skapa en miljö som tilltalarkvinnor och ungdomar, eftersom vi vet att det är såviktigt att just kvinnor och ungdomar stannar kvari gles- och landsbygden, i annat fall går det barautför,-- stimulera bostadsbyggandet,-- förbättra kommunikationerna,-- betona de arealla näringarnas och jordbruketsbetydelse för landsbygden -- man bör därför intefatta beslut som medför att jordbruket utarmas,-- stödja sådan teknikutveckling som passarlandsbygdens förhållanden,-- arbeta för närdemokrati och för att man skallkunna driva de processer i samhället som verkar fördecentralisering, sektorsamverkan ochavbyråkratisering samt-- att det lokala utvecklingsarbetet måste stödjas.Det är huvudpunkterna i programmet, menförutom de mer långtgående förslagen finns detockså konkreta och direkt genomförbara förslag.Det fanns och finns också ett stycke som på senaretid har fått ännu större betydelse än tidigare,nämligen det som handlar om inskränkningar avstatlig service på landsbygden. I den propositionsom lades fram om näringspolitik förtillväxt sägs att formerna för postverketsverksamhet skall ses över. Det må så vara. Det kanju vara bra att man då och då ser öververksamheter. Men det sprider sig en oro ochrykten är i gång om att dessa förändringar skullekunna leda till en försämring av servicen förglesbygden, t.ex. att lantbrevbärarna skulle dela utposten bara eller attkommunerna skulle få betala för tågstopp. Det ärnågra av de oroliga diskussioner som förs.Jag skall naturligtvis inte ta ut några sorger ochbedrövelser i förskott, men jag vill gärna lyfta framdet förslag till åtgärd som fanns med iglesbygdsprogrammet. Där sägs att ett principielltstopp för inskränkningar av statlig service pålandsbygden bör komma till stånd.Ett moratorium är motiverat för att ge landsbygdenandrum och driva på förnyelseprocessen. Dettamoratorium skulle innebära att man absolut inte fårförsämra servicen. Man får inte lägga ned någonbyskola eller glesbygdsbutik och man får överhuvud taget inte göra någonting för att försämraservicen på landsbygden. I stället måste man seefter hur allt detta samverkar och vad den ena ochandra handen gör.I betänkandet sägs att glesbygdsprogrammet harvarit underlag för regeringen när man tog fram denregionalpolitiska propositionen. Visserligen nämnslandsbygdspolitik , men det är väldigtsvårt att hitta några spår efter detta program i denregionalpolitiska propositionen.I reservation 23 till det betänkande som vi nubehandlar reserverar vi oss till förmån för attprogrammet landsbygdspolitik skallgenomföras och att regeringen skall lägga fram enproposition i frågan hösten 1991.När det gäller regionalpolitiken i stort anser vi attstaten i allt mindre utsträckning skall ge stöd ochbidrag i former som ibland kan uppfattas somnådegåvor. De som verkar och bor inom områdensom får dessa stöd bör i större utsträckning själva fåförfoga över de tillgångar som man har, t.ex.vattenkraft, skog och malm. Vi anser att det behövsen mer generell ekonomisk stimulans, enbegränsning av storstädernas tillväxt och en rejälinvestering i miljövänlig kollektivtrafik och iinhemsk energiproduktion. I den här debatten omvad som är närande och vad som är tärande, om detär storstäderna eller om det är glesbygden ochlandsbygden, hörs ibland felaktigheten att södraoch är de ekonomiskt viktigaregionerna, medan Norrlandslänen skulle varasubventionerade, speciellt avStorstockholmsregionen.Det har lagts fram en alldeles färsk utredning somvisar att nettoexportvärdet är väldigt positivt för defyra nordligaste länen, även om man jämför medövriga . I denna utredning har man tillämpatsamma principer som man tillämpar vid regionalaräkenskaper i . Här har vi alltså ammunitionatt komma med, glesbygdsvänner ochNorrlandsvänner, när vi ibland får dessafelaktigheter kastade i ansiktet.Miljöpartiet de gröna har i en rad motioner underallmänna motionstiden väckt förslag som vi anserinnebär en förstärkning av de regionala insatserna,men i ny form. Bl.a. gäller det den grönaskattepolitiken, där vi har föreslagit en tioprocentigsänkning av arbetsgivaravgifterna i , inorra och på . Vi vill ocksåsänka hotell- och restaurangmomsen. Detta skulleåterföra till näringen.Eftersom glesbygd och landsbygd är så oerhörtberoende av turismen, tycker vi att detta är mycketrimligt och rättvist.Vi tycker också att kvittningsrätten skallåterinföras, eftersom den gynnar deltidsjordbruk.Vi anser vidare att det bör finnas ett avdrag för ickeyrkesmässig verksamhet på , och vi villockså ha ett högre grundavdrag på . Dettaskulle man kunna kalla en skattefri zon på 30 000kr.Vi har också sagt att glesbygdsborna bör få enskatterabatt på . för att de inte har denbilliga kollektivtrafik att tillgå som man har istorstäderna och tätorterna.Vi säger också att företagen skall betala skatt äventill primärkommunerna och att man vidfastställande av taxeringsvärden i attraktivaområden, t.ex. i skärgården och i fjällområdena,måste ta hänsyn till de fastboende.Vi har också lagt fram förslag om de kommunalanärfonderna. Vi vill skapa fonder på ungefär 1miljard kronor. Dessa pengar skall överföras frånlöntagarfonderna för att skapa ett decentraliseratoch allsidigt näringsliv med inriktning på lokaltillverkning. Dessa närfonder skall också kunnaanvändas som startkapital, lånekapital, tillsmåföretag.När det gäller trafikpolitiken har vi sagt attinvesteringarna i järnvägsnätet är oerhört viktigaunder 90-talet. Och vi vill avsätta 65 miljarderkronor för upprustning och nybyggnad.Vi vill att momsen på land- och sjöburenkollektivtrafik skall slopas. Och vi vill öka bidragettill vägunderhållet, inte minst till grusvägarna somverkligen är i farozonen med 300 milj.kr.För att förverkliga alla de projekt ochutvecklingsidéer som kom fram skall leva, villvi avsätta pengar för ett särskilt anslag på 141milj.kr. Det är mycket viktigt att man inte sviker demänniskor som kom med så många bra idéer.Linets utvecklingsmöjligheter har vi sett mångaexempel på, inte minst i mitt eget län, ochHälsingland kallas ju för -- linlandet.Här finns mycket stora utvecklingsmöjligheter.Linplantan har en mångsidig användning både somtextil och i linoljeprodukter m.m. Vi vill gynnaforsknings- och utvecklingsprojekt, och vi villdärför anslå 27 milj.kr. till dessa projekt.Småskalig teknik för miljövänliga produkter ärockså viktig. Det gäller att ta fram miljövänliga,biologiskt nedbrytbara och energisnåla produkterför en småskalig livsmedelsteknik. Det finns en helrad forskningsprojekt på gång i detta sammanhang.Det pågår bl.a. på . Vi haranslagit 30 milj.kr. till denna forskning ochutveckling.Jag skulle kunna fortsätta länge och ge exempel,men jag ser att nästa talare redan står och väntar.Låt mig bara nämna ytterligare en sak som ärmycket viktig i politik, nämligenjordbrukspolitiken. Jordbruket är mycket viktigtför landsbygd och glesbygd, och vi vill ha ettarealbaserat stöd till jordbruket som gynnar ocksåen omställning till alternativodling.Herr talman! Jag stöder samtligareservationer, och harredan tidigare yrkat bifall till de reservationer somvi vill yrka bifall till.Anf. 55 ():Herr talman! Jag skall kortfattat argumentera förtvå motioner. Det ena handlar om ochden andra om , dvs. två län med storaproblem, trots att ett av länen ligger lång söderut.Den aktiva lokaliseringspolitik som inleddes imitten av innebar att man införde ettstatligt ekonomiskt stöd för att påverka industrinslokalisering. Vid en samlad utvärdering av desenaste årtiondenas regionalpolitik måste manställa sig mycket tvivlande till i vilken utsträckningdetta mål har uppfyllts. Den alltmer tydligatendensen är ju att den industriella utvecklingenoch befolkningskoncentrationen har skett ochfortfarande sker i de tre storstadsområdena. Det äralltså exakt samma utveckling som sker i EG, vilketockså beskrivs i regeringens proposition. Jag harlitet svårt att förstå de debattörer i denna kammaresom helt riktigt -- jag kan skriva under på mycketav det som de har sagt -- slåss för ochBergslagen, men slåss de för ett svensktmedlemskap i . Jag får inte denna ekvation attgå ihop. Men det får väl de som för fram dessa tvåolika budskap försöka klara ut.De övergripande målen för regionalpolitiken sägsvara att människor oavsett var i landet de bor skallges tillgång till arbete, service och en god miljö. Vidriksdagsbehandlingen av regeringensproposition /90:76 Regionalpolitik för 90-talet,preciserades målsättningen bl.a. med att politikenskall främja en rättvis fördelning av välfärdenmellan människor i olika delar av landet, enbalanserad befolkningsutveckling, så att enbetydande valfrihet i boendet åstadkoms samt attproduktion sker rationellt varigenom en godekonomisk tillväxt kan uppnås.Jag har ingenting emot dessa målsättningar. Vad jagreagerar mot är att det tycks stanna vid en vackerfras som man lyfter fram då och då. Verkligheten ärju som bekant helt annorlunda. Det har vittnats omdetta från denna talarstol . Gävleborgsoch är två sådana exempel där dessamålsättningar över huvud taget tydligen inte tycksgälla. Och man kan få uppfattningen att regeringenfullständigt struntar i situationen i dessa två län.Jag skall inte läsa upp en mängd siffror omarbetslösheten, men det finns statistik i riksdagensprotokoll från tidigare års debatter och hoslänsarbetsnämnderna. har tillgång till dennastatistik och naturligtvis även regringen. Dessasiffror visar på en hög ungdomsarbetslöshet, 10--. Vad har dessa ungdomar för valfrihet att fåstanna kvar på sin hemort, i sitt hemlän? De harinte denna valfrihet. De tvingas i väg till de treredan överhettade storstadsområdena, med brist påbostäder, dålig service, osv.En annan grupp medborgare som drabbas väldigthårt av den situation som råder i de två län jag talarom -- det finns även andra län, t.ex. Norrlandslänenoch Bergslagslänen -- är kvinnorna. Vi vet attförvärvsfrekvensen bland kvinnor i länligger långt under riksgenomsnittet. Detta är ju etthot mot jämställdheten, den jämställdhet som allatalar så vackert om, inte minst regeringensrepresentant och andra som är ute och talar.Jämställdheten måste också gälla för Gävleborgoch Blekinge.Situationen är alltså oroande och den håller på attutvecklas i ytterligare negativ riktning för de härlänen. Man kan invända attarbetsmarknadsministern ikompletteringspropositionen satsar 6 miljarderkronor. Det är bra i och för sig. Det behöver maninte vara negativ till. Men frågan är om det ärtillräckligt och frågan är också om de pengarna skallfördelas jämnt över hela landet. Det äroacceptabelt, för det finns län som har missgynnatsunder årtionden, sedan vi fick det regionalpolitiskastödet. Jag har påvisat kvinnornas möjlighet tillförvärvsarbete i vissa län jämfört med övrigalandet. Jag kan också säga att utbildningsnivån iGävleborgs län är den lägsta av samtliga län i helalandet. Hur kan man då säga att de sex miljardernaskall fördelas lika över hela landet? Just de län somhar den här utbildningssituationen borde få enmycket större andel av de sex miljarderna änexempelvis , eller Malmö.Det är i och för sig bra att, som jag har sagt, detsatsas på utbildning, fler högskoleplatser m.m.Men orättvisorna mellan olika landsdelar och länkonserveras ändå för framtiden. Utbildningen ärbra, men den är inte tillräcklig för våra län. Den ärinte tillräcklig för att avskaffa den snedayrkesutbildning som finns.Man måste också ställa sig frågan vad de skall fåsedan, efter utbildningen. Jag utgår ifrån att vi skallleva upp till de målsättningar som har formuleratsför inte så länge sedan, att de skall kunna stannakvar i sina län, i sina kommuner. Då måste ävenandra satsningar till, sådana som ger jobb.Det finns många konkreta förslag i de motioner jaghar avgett och som jag talar för, nr 420 och 437. Jagskall inte upprepa dem. Jag vill bara peka på att detfinns förslag. Jag kan också, om jag håller mig tillGävleborg och , i motsats till att även de andra partierna har presenteratkonkreta och bra förslag. Det sorgliga är att det integår att nå en majoritet i den här kammaren fördessa offensiva krav som, om de realiserades,skulle innebära en utveckling i de här länen. Omförslagen omsattes i praktiken, skulle man börjanärma sig de stolta målen.Jag skall inte yrka bifall till de reservationer somfogats till betänkandet. Jag tänker påreservationerna 56 och 64. Men jag står naturligtvisbakom de två reservationerna och jag står bakomresten av reservationer.Därmed skall jag avsluta detta anförande, till glädje, eftersom jag tyckte mighöra honom säga att jag talade för länge.Anf. 56 ():Herr talman! Det var ungefär vid den här tidenförra våren som man lade fast målen förregionalpolitiken för 90-talet. Man betonade att deövergripande målen för regionalpolitiken skulleligga fast men preciseras. Målen innebär attmänniskor -- oavsett var de bor i landet -- skall gestillgång till arbete, till service och till en god miljö.Preciseringen innebar bl.a. att politiken skullefrämja en rättvis fördelning av välfärden m.m.Regionalpolitiken skall således främja rättvisa,valfrihet och ekonomisk tillväxt. Det var vackraord, tyckte många av oss.Men målsättningen kom att rimma mycket illa medverkligheten genom de gränsdragningar som mangjorde t.ex. vad gäller Bergslagskommunernasinplacering i stödområde. Redan då pekade jag pådet orimliga i att särskilja en kommun somHallstahammar från många övrigaBergslagskommuner, genom att ställa just denkommunen utanför stödområdet.Bergslagskommuner med nära samarbete ochlikartade problem borde behandlas lika. Jag ansågdet i en motion som jag då skrev och jaganser det fortfarande.Hallstahammars kommun har alltså inte placerats istödområdet, trots de stora strukturella problemsom man brottas med i och trots attkommunen har likartad -- om inte ännu sämre --struktur än de kommuner som har hamnat inomstödområdet. Detta är något som ger väsentliga ochlångsiktiga nackdelar, både vid nyetableringar ochvid expansion av befintliga företag.Herr talman! Jag anser visserligen -- i likhet medvad moderata företrädare i utskottet har framfört idebatten och i reservationer -- attregionalpolitik inte bör bedrivas i denna form. Vimoderater har anvisat helt andra vägar, och jag villklart deklarera att jag helt och hållet ställer migbakom det synsättet. Jag tror också att sänktaarbetsgivaravgifter, ett besked i EG-frågan och inteminst ett besked vad gäller skatt på arbetandekapital oerhört mycket bättre skulle gynna desmåföretagare och eventuella nyföretagare somskulle etablera sig i en kommun somHallstahammar. Kvittningsrätten är en annanfråga. Vi har många småjordbrukare och vi harblandbruk som skulle gynnas. Men har vi intedet systemet . Det är därför, herr talman, somjag, trots att jag delar det moderata synsättet, ändåyrkar bifall till min motion A484, attHallstahammars kommun skall placeras inomstödområde. Att jag gör detta beror på att vi i daghar detta system med stödområdespolitik, och sålänge som regionalpolitiken är utformad på detsättet bör kommun ingå istödområde.Tillfälliga lösningar ger inte företagen delångsiktiga garantier som de behöver för att vågasatsa och på det sättet bidra till att bygga upp en nyföretagsstruktur i vår del av regionen. Att byggaupp en ny företagsstruktur, dvs. att förnya ettnäringsliv som är så ensidigt sammansatt som det iBergslagen, kommer att kräva en mycket långtidsperiod. Vi har i brottats meddessa strukturella problem i mer än ett decennium.Fortfarande är vi helt beroende av ett alltförensidigt näringsliv med större eller mindrestrukturella problem.Redan i början av 80-talet var vår kommuns lägeprekärt. En stor del av den traditionella industrinvar då utslagen eller utlokaliserad genom statligtdirigerade stöd till . Det visarklart hur felaktiga socialdemokratiska försök tillstyrning har varit. Resultatet av detta blev bl.a.,förutom alla de missade arbetstillfällena iHallstahammar, att ett stort antal tommalägenheter kom att belasta kommunensskattebetalare. Kommunen hamnade i en mycketsvår kommunalekonomisk situation. Det medfördeså småningom en tillfällig inplacering i stödområde.Den tillfälliga inplaceringen innebar möjligheterför företag att få lokaliseringsbidrag.Det hade viss effekt.I REK 87 gick man ett steg längre och föreslog attHallstahammar skulle ingå bland andra kommuneri Bergslagsområdet. Det var också något somkommunfullmäktige i tillstyrkte isitt remissvar. Men i regeringens proposition1989/90:76 ställdes kommunen utanför systemet.Det blev också det beslut som fattades här iriksdagen.Det finns t.o.m. ännu klarare behov av särskiltregionalpolitiskt stöd till etableringar iHallstahammars kommun. Kommunen ärfortfarande en ovanligt industridomineradkommun i landets mest industridominerade län.Differentieringen av näringslivet har gått sakta ochstödpolitiken har inte resulterat i att tjänstesektornfått något markerat uppsving.Företagen i kommunen tillhör i stor utsträckningsektorer som enligt en färsk utredning är särskilthotade till följd av internationaliseringen,arbetskraftsutvecklingen och utvecklingen vadgäller energiförsörjningen. Jag kan nämna , som tidigare hade en lång rad förlustårbakom sig. 1987 tog överägandet. Sedan blev det försäljning. Det blev flerförlustår. Det blev alltså värre. Volymen minskade.Permitteringsvarslen kom allt tätare. Vi kan tyckaatt det var små grupper som drabbades. Men desom drabbades ansåg att det var stora grupper. 40--50 personer varslades och fick gå från sina arbeten.Fyradagarsvecka infördes successivt, och finnsdet varsel om en total nedläggning.Snickers, som har varit den största arbetsplatsen förkvinnor, har utfärdat varsel och sagt upp sinaanställda. Några andra jobb att tillgå finns inte föralla de här kvinnorna. Några av dem ville försökadriva produktionen vidare. Man räknar med att detblir en omfattande arbetslöshet efter Bultensvarsel. I räknar man med 10 %arbetslöshet . Inom de familjer därfamiljemedlemmar har haft sin utkomst genomarbete på känner man sig mycket tveksam.Man vet inte om man vågar satsa det som behövs idag.Breddningen av tjänstesektorn har inte gått såsnabbt som man kunde önska. En vissetableringsvilja har nog funnits inom den enskildasektorn, och vissa företag har tillkommit -- t.ex.juristkontor, skrivbyrå och några specialaffärer.Men det säger sig självt att vad jag här har nämntinte kan kompensera bortfallet av stora tungaindustrier.Till råga på allt har även kommununder drabbats av två mycketallvarliga bakslag när det gäller statliga arbeten.Statens invandrarverks regionkontor iHallstahammar har flyttats frånBergslagskommunen och förlagtstill i . AMU-Centrum iHallstahammar, en stor verksamhet, har nuavvecklats praktiskt taget helt och hållet. Endastsmå delar av restaurangverksamheten finns kvar,och denna kommer att flyttas till sommaren.Verksamheten har alltså flyttats frånspecialutformade kommunägda lokaler till störreoch dyrare lokaler i och . Förutomatt verksamheten har blivit dyrare har alltsådessutom arbetsplaster och tillika en mycket viktigutbildningsresurs försvunnit från kommunen.I båda fallen har beslut fattats utan att man harfrågat efter kommunens synpunkter. Man har alltsåhandlat tvärtemot vad man så vackert har uttalatinledningsvis i sin politiska deklaration.I frågar människor om de kanlita på statens förmåga och vilja att leva upp tillegna regionalpolitiska målsättningar när det gällerden egna statliga verksamheten.Efter allt som har hänt har nu i dagarna enutredning presenterats, där en indragning avridskollärarutbildningen i iHallstahammars kommun förordas. Av en för osshelt oförståelig anledning kan man tänka sig en flytttill . I dagens läge skulle det innebäraytterligare ett dråpslag mot kommunen, där manhar byggt ett nytt ridhus. Också det gamla är i bruk.Man har satsat på personal, på dagisverksamhet, påmarketenteri, på lärare från gymnasieskolan somundervisar och som -- om ridskolan försvann --ytterligare skulle minska underlaget för alla dessamänniskors arbetstillfällen.Sedan har vi också gamla traditioner i det härområdet. Det har funnits hästar och hästutbildningav olika slag på alltsedan talman! I dagens läge -- med det system somså att säga knäsattes -- är detnödvändigt att inplaceras istödområde 2.Anf. 57 ():Herr talman! Jag instämmer i mycket av det somBirgit talade om när det gällerHallstahammar och problemen i Hallstahammarskommun. Själv har jag väckt en motion, motionA461, som handlar om utvecklingen iVästmanlands län.I detta betänkande om regionalpolitiken återfinnsäven en reservation från oss i ,reservation 62, som handlar om utvecklingen iVästmanlands län. I finns det,som sagt, en rad kommuner som har stora problemmed ett ensidigt näringsliv och som kommer att fåstora problem med sysselsättningen. FörHallstahammars kommun kommer vi alltså attkunna konstatera en arbetslöshet på uppemot 10 %på grund av att företaget avskedar 500människor.Vad som är viktigt för utvecklingpå är att det finns en framtidstro och ettutvecklingsprogram som inriktas på bl.a. trafik-,miljö- resp. energiområdet. Det är oerhört viktigtatt det förs en offensiv regionalpolitik. Påtrafikområdet måste man fullfölja satsningen påden s.k. Bergslagspendeln. Det skall vara en brabansträckning, god spårkvalitet och snabbtåg somtillåter farter på uppemot 160 kilometer i timmen.Det är dags att bygga . Med snabbtågsom kommer upp i kanrestiden beträffande sträckan --Stockholmnästan halveras. Dessutom beräknas marknadenför Bergslagspendeln öka med 70 %.Så något om miljö- resp. energiområdet. Redan islutet av rekommenderade en statligutredning en introduktion av ett blandbränslebestående av bensin och alkohol. En utvecklingmed enbart alkohol som drivmedel skulle främjas.Men ointresse och låga bensinpriser har gjort attäven de utvecklingsmöjligheter som har funnits närdet gäller att introducera etanol i stor utsträckninghar försummats. Det talas om enfullskaleanläggning, dvs. en etanolfabrik med enberäknad produktionskapacitet om etanol . En sådan är viktig vadgäller både energin och miljön. Dessutom får vidärmed sidoprodukter som foder och stärkelse.Det är viktigt för och Mälardalenmed tanke på omställningen av jordbruket att enetanolfabrik lokaliseras till Mälardalen.I nämnda motion skriver vi att det för Köpingskommun, som har t.ex. hamn och godaförutsättningar över huvud taget -- ja, det gällerinte bara kommun utan också jordbruket iVästmanland -- är viktigt att en etanolfarbriklokaliseras till kommunen.Herr talman!