prot · GE0967 · 1991-02-20 00:00:00 — Enskilda länderkan kortsiktigt tjäna pengar på att förstöramiljön i andra länder. Det räcker inte längre medatt arbeta med internationella konventioner. Detnordiska miljösamarbetet tycker jag är ett braexempel på hur dåligt det kan fungera, då allaländer måste vara överens om gemensammaskärpningar av miljöpolitiken. I det nordiskamiljösamarbetet brukar kraven iöverenskommelserna hamna på det sämsta landetsnivå. Om hade haft möjlighet attfatta majoritetsbeslut skulle de nordiskamiljöprogrammen säkert vara betydligt merlångtgående.Respekten för internationella konventioner påmiljöområdet är också synnerligen svag. Jag tyckeratt det var mycket bra att tog uppden här viktiga frågan i sitt anförande. Inte hellerSverige följer alla sina internationella åtaganden påmiljöområdet utan bryter mot en rad olikamiljökonventioner. gick emotett förslag från om att samtligamiljökonventioner som ställt sig bakomskulle gås igenom och nödvändiga lagändringargöras. Kanske ni som representerar de andrapartierna är beredda att gå längre nu närmiljöpolitiken åter är aktuell? Anser ni att Sverigeskall följa alla sina internationella åtaganden påmiljöområdet? Anser ni att lagstiftningen börändras så att vi håller vad vi har lovatinternationellt?Många av våra miljöproblem är europeiska. Därförbör arbeta för en gemensam lagstiftning påEuropanivå. Lagstiftningen måste utformas så attde länder som vill gå längre får den möjligheten.Utrymme måste finnas för goda exempel ommiljöarbetet snabbt skall kunna gå framåt. InomEG försvåras miljöarbetet starkt av att det är svårtför olika länder att gå snabbare fram medmiljölagstiftningen framför allt påproduktområdet, eftersom handel sätts föremiljöhänsyn. De varor som tillåts och får tillverkasinom ett land måste, enligt EG, få säljas även i allaandra . Detta är allvarligt, eftersommiljölagstiftningen på produktområdet blir alltviktigare. Vi talar mer och mer om att det är lättareatt kontrollera punktutsläpp än att kontrolleramiljöproblem som orsakas av vår konsumtion ochvaruanvändning. Den gemensamma lagstiftningsom behövs på alleuropeisk nivå bör beslutas av ettdemokratiskt, direktvalt och parlamentarisktorgan.I miljöpropositionen, som presenterades imåndags, litar regeringen fortfarande helt på detvanliga arbetet med konventioner och på attinvänta EGs miljökrav. Man försöker inte ens attvara pådrivande på EG. Varför väljer interegeringen att arbeta för en alleuropeiskmiljölagstiftning på en miniminivå, där alla ländersom vill har möjlighet att gå längre, somSverige går vidare med miljöpolitiken och skärperden här? väljer att vänta med miljökrav,t.ex. när det gäller produkter och trafik. Samtidigtväljer alltså bort möjligheten att varapådrivande på miljöområdet.Miljöpartiet de gröna vill arbeta för ettalleuropeiskt samarbete som bygger på följande:-- En gemensam miljölagstiftning på miniminivå,där varje land och region skall ha möjlighet att gålängre även när det gäller varor och produkter.-- Beslut skall fattas på en så låg nivå som möjligt,vilket innebär en decentralisering av stora delar avbeslutsfattandet.-- Gemensamma beslut skall fattas av ettdemokratiskt och direktvalt organ.-- Gemensamma beslut om nedrustning får fattas,men en ny militärmakt får inte byggas upp.-- Ett öppet mot hela världen. Ingagemensamma tullmurar mot får byggasupp.-- Människor skall ha rätt att resa, studera, arbetaoch bosätta sig inom hela Europa.Sverige får inte låsa sig för den typ av samarbetei som EG representerar. går EG-integrationen framåt med stormsteg utan att deflesta människor har haft en chans att tänka efter.Sten säger i utrikesdeklarationen attneutralitetspolitiken skall ligga fast. Men hur kandet vara möjligt att kombinera med medlemskap iEG? Knappt någon tvivlar på att EG är på vägatt utvecklas till en militär union. Det är viktigt förjämvikten och avspänningens skull i att detfinns ett stabilt neutralt bälte med länder somSverige, , , och kanskeandra öststater.Miljöpartiet har länge krävt folkomröstning omEG. har de borgerliga partierna anslutit sig,men de vill vänta tills förhandlingarna med EG ommedlemskap är slutförda. Men varför vill ni vänta?Det rakaste måste ju vara, oavsett vilken åsikt manhar om EG, att folkomrösta innanansökningshandlingarna lämnas in.I en värld där miljö- och naturresursfrågorna tas påallvar inte bara de akuta hoten frånmiljöförstöring och utplundring av naturresurser. värld där vi utgår ifrån att naturen faktiskt sättergränser för hur mycket vi kan förbruka ökar ocksåmöjligheterna för fred. Konkurrensen omnaturresurserna i världen ökar också spänningarna.Om vi påbörjar en anpassning avenergiförsörjningen i världen till enenergiförbrukning grundad på förnyelsebara ochmiljöanpassade energikällor, kommer oljan attminska i betydelse som strategisk resurs. kommer inte längre att ha en lika storbetydelse som råvaruleverantör i världen. Ochmöjligheterna till en långsiktig fred kommer attöka.Urbefolkningar och minoriteter drabbas ofta hårtav exploateringen av naturresurser. I bedrivsall utvinning av uran på urbefolkningarnasterritorium. I de indianreservat som drabbas ärcancerstatistiken den högsta i , hos folk därman inte känner till cancer . I Kanadabryts uran på indianernas traditionella mark. Delovades höjd levnadsstandard och bra jobb, menresultatet har blivit sämre hälsa och socialaproblem. köper också uran från ,där urbefolkningen drabbas på liknande sätt.USA, , och Storbritannienbedriver kärnvapenprov som drabbarurbefolkningar. Utvinning av naturgas hotarrenskötande urfolk i . kan bli ett avde länder som köper naturgasen. En övergång energiförsörjning utan fossila bränslen och uranär alltså nödvändig, inte bara för miljön utan ocksåför att värna om urbefolkningars rättigheter.Sverige bör aktivt verka för ett totalt stopp förkärnvapenprov, även underjordiska. Ävenkärnvapenproven drabbar nästan alltidurbefolkningar. måste i FN driva frågor omurbefolkningars rättigheter hårt.En annan viktig naturresurs är den biologiskamångfalden och bevarandet av arter. Imiljöpropositionen går regeringen långt när detgäller att lova och skriver t.o.m. att den biologiskamångfalden skall säkerställas. Regeringenanvänder faktiskt det starka ordet säkerställas.Sverige är med i samarbetet i den internationellanaturvårdsunionen, IUCN. Under deninternationella naturvårdsunionens möte iAustralien menade man att det ärnödvändigt att skydda av allarepresentativa naturtypers areal för att säkerställaden biologiska mångfalden. Men detta har överhuvud taget inte påverkat den svenska politiken.Det kan vi ju se i miljöpropositionen sompresenterades . ISverige är inte ens av den produktivaskogsmarken skyddad nedanförskogodlingsgränsen. Den svenska modellen harhittills mest gått ut på att skapa nationalparker iområden utan produktiv skog, t.ex. i fjällen, därföratt det är billigast.Hur var det ? Då bestämde sig en stormajoritet av för att fortsätta skövlingenav de fjällnära skogarna, trots att det där finns arteroch biotoper som internationellt sett är unika.Denna skövling hotar att skada Sverigesinternationella rykte, och ett köpmotstånd motsvenska skogsprodukter kan börja spridasutomlands.I miljöpropositionen skärs dessutom anslaget tillinköp av mark ned, och möjligheterna att räddat.ex. Hur skall kunnaha någon trovärdighet och kunna vara pådrivandeunder , där frågor omvärldens biologiska mångfald skall tas upp med denhär naturvårdspolitiken på hemmaplan? Hur skallSverige kunna driva frågan om vikten av att bevaraden biologiska mångfalden i regnskogarna?Regnskogarna finns ju i betydligt fattigare länderän . Men vi kan inte ens skydda de fjällnäraskogarna, eftersom en majoritet i riksdaganser att vi inte har råd med det.När mycket händer i , läget är spänt iBaltikum och gamla nationella motsättningar väckstill liv, finns risk att andra delar av världen glömsbort i den politiska debatten och i massmediasbevakning. De alltmer utbyggda kontakterna iEuropa riskerar att tränga undan ett utbyggtsamarbete med världens fattigaste länder.Solidariteten och samarbetet med fårinte leda till att solidariteten med människor somhar det svårt utanför våra gränser minskar.Under sensommaren, när bensinpriset sköt ihöjden på grund av ,spred sig en gnällkampanj ledd avbensinmacksföreståndare över landet, trots attbensinen hade blivit billigare under i stort sett hela80-talet. Men de som drabbades riktigt hårt varmänniskorna i de som inte har olja ochvars ekonomier inte klarar plötsligt högreoljepriser. Tänk om vi i stället hade fått endiskussion om extra stöd till för atthjälpa dem att klara sin svåra ekonomiskasituation!När beslut fattades om utvecklingssamarbete medÖststaterna var det biståndet till världens fattigasom fick krympa för att klara finansieringen. Imiljöpartiet tycker vi att levnadsstandarden iSverige är hög internationellt sett och att vi har rådmed både ekonomiskt bistånd till ,utöver den ordinarie biståndsbudgeten, och ensatsning på en utomeuropeisk miljöfond. 1 miljardkronor bör satsas på en typ av Marshall-hjälptill och 1 miljard för att bidra till att lösamiljöproblemen utanför . Pengarna kan blien grundplåt i en internationell fond där allt flerländer kan följa efter och satsa pengar. användas för att rädda regnskogar och tillmarkvård för att förhindra erosion och försaltning,för att trygga världens framtidalivsmedelsförsörjning.Medel ur fonden skulle också kunna användas försanering vid stora miljökatastrofer. bör nuta initiativ och satsa pengar på att sanera efter denenorma miljökatastrof som har orsakat genomatt släppa ut olja. Jag skulle vilja frågautrikesministern direkt om den svenska regeringenkommer att ta några initiativ för att bidra till attminska skadorna efter den enorma oljekatastrofeni Persiska viken.Inför miljökonferensen i har Sverigeunika möjligheter, som ett i-land utanför världensstora maktblock, att vara med och föra de fattigasteländernas talan. kan göra en värdefullinsats för att nord--syd-dialogen skall bli fruktbaroch verkligen föra upp problemen med i-ländernasalltför höga resursförbrukning på dagordningen.Sten talar ofta om vikten av anpassningtill EG. Men är inte den viktiga anpassning som vibör göra en anpassning av vår resursförbrukning nivå som är möjlig sett i ett globalt perspektiv?En liten del av världens befolkning står ju för del av resursförbrukningen och dessutom fören stor del av miljöförstöringen. Det här hänger juihop.När det gäller globala problem somväxthuseffekten och förstörelsen av ozonskiktetmåste driva linjen att i-länderna skall ta påsig ett tungt ansvar. Den enda rimliga vägen attklara växthuseffekten är att i-länderna tar på sigansvaret att minska sin energiförbrukning. I-länderna måste också ge ekonomiskt bistånd till för att de skall ha råd att göra denödvändiga investeringarna i sin industri för attövergå till produktion utan ozonnedbrytandeämnen.Sverige bör ta initiativ till att ge FN en viktigare rolli arbetet med de globala miljöproblemen. Ett sättatt ge FN större möjligheter att göra något åt devärldsomspännande miljöproblemen är att inrättaett miljöråd inom FN med liknande befogenhetersom säkerhetsrådet, t.ex. när det gäller att antaolika resolutioner. Rådet skulle kunna ta uppfrågor om drivhuseffekten, ozonskiktet,dricksvattnet, erosion och försaltning avodlingsmark. Jag tycker att redan nu införBrasilienkonferensen kan lämna förslag omatt inrätta ett FNs miljöråd.Till sist skulle jag vilja ställa en fråga tillutrikesministern och även till företrädarna för deandra partierna. Skulle inte vi när det gäller enviktig utrikespolitisk fråga i vår närhet ---- faktiskt våga oss på att säga att depolitiker som fattade beslutet att erkänna densovjetiska annekteringen gjorde det under enmycket stor press? Det pågick ett blodigt krig runtomkring oss. Vad skulle man göra? Man försöktehelt enkelt hålla utanför kriget. Men i dagmåste vi väl kunna erkänna att annekteringen avBaltikum faktiskt var olaglig och inte längre skallvara giltig ens från svensk sida.I detta anförande instämde , , , , GöstaLyngå, Per , och (alla mp).Anf. 12 Utrikesminister ():Fru talman! Det är möjligt att en del som lyssnaroch tittar på oss under den här debatten kan ha fåttför sig att vi är djupt oense i väsentliga delar avutrikespolitiken; särskilt när de lyssnar på CarlBildt, som har en förmåga att låta litet mer grälsjukän vad jag tror att han är. Men både vi här iriksdagen och svenska folket har all anledning attglädjas åt att det finns en bred enighet kring densvenska utrikespolitiken. av riksdagensledamöter står bakom vårt stöd till , 90 %står bakom vårt försök att närma oss och sökamedlemskap i , står bakom vårt stöd tillFN när det gäller . Jag är litet mer osäkerpå hur många procent av ledamöter somstår bakom vår solidaritet med tredje världen. Detär någonting som aldrig yttrar sig om. Jagvet därför inte riktigt var moderata samlingspartietstår.Det finns en del frågor i marginalen som vi har olikauppfattningar om. Jag skall börja med Baltikumoch det som tog upp.Det är klart att samlingsregeringen var sattunder tryck. Vi var omringade av nazister ochstalinister och hade inte särskilt storthandlingsutrymme. Men jag skall gärna citera CarlBildt: Det är meningslöst att sudda i historien. Kanvi då inte erkänna ? Vi följer ierkännandefrågor en alldeles klar och ganskabenhård princip, nämligen att inte erkännaregeringar, vi erkänner länder. Det finns trekriterier: Det skall finnas ett land, det skall finnasett folk, det skall finnas en regering med hyggligkontroll av territoriet. Det senare kriteriet uppfyllsinte för närvarande.Man pekar då på . har erkänt Litauen.Vad har då uppnått? Jag har fått endokumentation från den isländska regeringen. Därsäger man att man inte kan bortse från det faktumatt är ''begränsat i sinsjälvständighet''. Man konstaterar vidare att det idagsläget knappast går att upprätthålladiplomatiska förbindelser genom upprättande avbeskickningar och att den isländska regeringendärför inte nu överväger utbyte av diplomatiskarepresentanter. kan inte, säger man,upprätta diplomatisk representation.Sverige har diplomatisk representation både iTallinn och men skulle, om vi försökte följaIslands exempel, bli av med denna representation.Det är mycket tack vare att finnsrepresenterat diplomatiskt i som Sverigehar kunnat utveckla bättre kontakter på alla nivåerän vad något annat land har kunnat göra. Det gällerkontakter mellan individer, organisationer,kommuner, myndigheter och regeringar. Det vorealltså en oklok väg att gå i det här läget.Vi har varit eniga om att försöka hålla trycket uppepå Sovjetledningen, framför allt efter våldsdåden iVilnius och . Det har varit viktigt, eftersom vihar trott att det som har hänt där lätt skulle kunnakomma i skymundan av den dramatiskautvecklingen i Gulfen.Jag kunde i mitt inledningsanförande berätta att vihar fått ett positivt svar på en del av våra framstötari ESK-sammanhang. Det går snabbt iutrikespolitiken. Under debattens gång har jag fåttbesked från vår delegation i iGenève att en positiv dialog har kommit i gång medSovjetunionen. En del andra slutsatser har ocksådragits, men dem skall jag icke redovisa offentligt.Flera talare har varit inne på frågan om vårtagerande i . Det är värt att diskutera.Den första uppgiften är naturligtvis den vi harförsökt att klara , nämligen att hjälpa tillatt hitta en fredlig lösning på problemet. Det har viinte lyckats med. Jag hoppas att vi alla delargeneralsekreterarens uppfattning att det är FNssäkerhetsråd som skall få ta del av alla de detaljersom finns i förslag och ta ställning tilldem. Det kan inte ankomma på ett land eller enkoalition av länder. Det måste vara FNs sak att fattabeslutet som kan leda till ett ännu mer ohyggligtkrig än det som pågår.I går kväll hade jag ett sammanträde medrepresentanter för de nordiska länderna, tvåutrikesministrar och två ambassadörer plusCanadas utrikesminister. Vi diskuterade mycket avdet som har tagits upp i debatten , dvs. vilkainsatser kan vi, de nordiska länderna och ,göra för att hjälpa till enfredsuppgörelse nås med fredsbevarande styrkorosv. Vi diskuterade vapenhandeln. Men inte bara,som har uppgivits, konventionella vapen ochkärnvapen utan alla massförstörelsevapen. Vi togockså upp det som nämnde, nämligenmiljöförstörelsen i , dvs.oljekatastrofen där. Vi diskuterade mycket hur viskall kunna hjälpa till att skapa en stabil fred iområdet. Det finns på nordisk basis enarbetsgrupp. Vi beslöt att ge utvidgade direktiv tillden och inbjuda att medverka. Vi har i dagrapporterat till generalsekreteraren vad vi hardiskuterat och naturligtvis givit uttryck för vårberedvillighet att hjälpa till.Bengt tog också upp Mellanöstern-problematiken. Han sade att jag svävade på måletbeträffande PLO och dess roll då det gäller attskapa fred i området. Nej, jag svävar inte på målet.Jag har en mycket bestämd uppfattning. Jag harmött sedan kriget brötut. Första gången var i samband med BrunoKreiskys begravning. Jag var då mycket kritisk motdet ställningstagande som PLO hade intagit ikonflikten. gjorde då gällande att man intehade tagit ställning för ockupationen. Man hadeheller inte kritiserat så hårt somandra. Man trodde att man skulle kunna spela enmedlande roll. Det skulle vara enda chansen förpalestinierna. redogjorde också för detförslag som han hade utarbetat tillsammans medpresident och kung i Saudi-Arabienoch ville att jag skulle föra det vidare till och generalsekreteraren. Det var i stort sett de förslag som sedanframfördes av president vid det arabiskatoppmötet.Jag har också träffat i samband med våraförsök att få hem den den svenska gisslan. Jag kan,utan att gå närmare in på det, säga att därgjorde en förtjänstfull insats.Bengt ! Jag har varit engagerad iMellanösternproblemet . Jag har träffat deflesta israeliska toppolitiker och palestinskapolitiker. Jag vet vilken djup misstro ochmisstänksamhet som strider mellan två folkhar skapat. Jag inser att det kommer att ta lång tidatt överbrygga de motsättningarna. Därför var detmin strävan att försöka åstadkomma att ochPLO gick ifrån sin terrorism och sin inriktning påatt förgöra . Vi var lyckliga då vi tillsammansmed andra lyckades få PLO att fatta Alger-beslutet, dvs. att erkänna rätt till existensoch att avstå från terrorism. Vi var ännu lyckligarenär vi lyckades hjälpa till att åstadkomma dialogenmellan och . Det gläder mig att BengtWesterberg så oförbehållsamt erkänner detpalestinska folkets rätt till självbestämmande.Men, , i självbestämmanderättenmåste det ingå också folkets rätt att utse sina egnarepresentanter. Det gäller det svenska folket, ochdet gäller det palestinska folket. Det råder ingettvivel om att det palestinska folket fortfarandeanser PLO vara sin rättmätiga representant.Jag skall inte falla för frestelsen att delta i CarlBildts praktgräl med talman. Inte hellerskall jag gå in på de spydigheter om senfärdighetoch annat som han har sagt. Men jag tycker att CarlBildt yttrar sig vårdslöst och slarvigt omkommunism och socialism. Han blandar ihop debegreppen i hopp om att det skall falla litet fläckarockså på socialdemokratin.Tänk om socialisten och frihetskämpen dåhan stod här hade fått höra de spydigheter som CarlBildt har gjort sig skyldig till! Fundera gärna på det,så skall jag gärna utveckla ämnet om intetankeverksamheten hjälper.Anf. 13 () replik:Fru talman! Utrikesministern är besvärad avsocialismen. Det kan man förstå. Kom ihåg att destater och system som har fallit samman i halvaEuropa under folkens protest alltid har kallat sigsocialistiska. De har talat om det socialistiskasystemet, och de har alltid talat om den socialistiskaideologin. Jag är ledsen om jag gör den gamlepartisekreteraren irriterad, men dessa länder haralltid haft den röda fanan och de har alltid sjungitInternationalen. De var socialistiska, och debyggdes på socialismens grund. Det är klart attderas misslyckande i någon utsträckning också harsin betydelse för dem i andra länder som viftat medlikadana fanor, sjungit samma sånger och talat omsamma ideologi. Att det sedan finns skillnader iövrigt är alldeles klart. Men dessa länder varsocialistiska, och socialismen har fallit med besked.Det föreligger anmärkningsvärda skillnader mellanregeringsdeklarationen och ena sidan ochutrikesministerns anförande å den andra. Vi fick enutrikesdeklaration där på mycketlänge en palestinsk stat inte omnämndes. Antingeninnebär detta en utrikespolitisk förändring,eftersom jag utgår från att en sådan deklaration intetillkommer alldeles slumpmässigt, eller så är detfråga om slarv i Arvfurstens palats, och det äranmärkningsvärt även det. Den palestinska statenförekom i utrikesministerns anförande, men det ärinte utrikesministerns anförande som ärregeringens utrikespolitiska deklaration vid dennadebatt.Jag tog i mitt anförande upp en diskussion omneutraliteten i det nya , vår nyautrikespolitiska identitet och säkerhetspolitiken ien förändrad situation. Jag ställde en fråga tillutrikesministern angående en formulering i dettavitala spörsmål i utrikesdeklarationen. Det var enformulering som lät antyda att den utrikespolitiskaoch säkerhetspolitiska prövningen skall utförasförst preliminärt och sedan slutgiltigt, efter det attvi förhandlat om medlemskap med EG. Detta ärenligt min mening en alldeles orimlig tanke. I denmån den är tänkt är den felaktig. I den mån det ärfråga om en slarvig formulering på denna punkt ochinnebörden är en annan, är jag tacksam för ettklarläggande.Jag har ganska länge, vilket utrikesministern intetycker om, haft anledning att kritisera regeringenför senfärdighet i Europapolitiken. Det är möjligtatt det inte är populärt att påpeka detta, men förden som vill ha illustrationer går det bra att gåtillbaka till protokoll och se vem det varsom fick rätt i de debatter som fördes ommedlemskap eller inte.Jag har också ansettatt man borde komma i gång mer handfast ochkonkret med arbetet att förbereda ansökan ochförhandlingarna om medlemskap och inte minstden alldeles avgörande utrikespolitiska ochsäkerhetspolitiska prövningen. Vi förde enomfattande diskussion om detta i utrikesnämndenden , där jag ansåg att det borde görasnågonting. Det är tillfredsställande att vi nu har fåttett informellt besked från regeringen att detkommer att tillsättas en undergrupp underutrikesnämnden i vilken ingår statsministern,utrikesministern och utrikeshandelsministern frånregeringens sida och från den borgerliga sidan OlofJohansson, och undertecknad.Jag tycker att detta är bra, och det borde ha gjortstidigare. Men vi bör komma i gång med det arbetetså snart som möjligt.Vad gäller skall jag inte säga såmycket. Jag vill instämma i det att säga när det gäller karaktären av regimenSaddam . Vi har fört en diskussion om vadsom är den grundläggande konflikten och detgrundläggande problemet i området. Ett står klart;existensen av regimen är ett av degrundläggande problemen i detta område just nu.Fredsplaner som inkluderar någon typ avinternationella garantier för fortbestånd är inte någonting som manbör känna någon entusiasm inför.Så kort till frågan om och erkännande.Vad behöver är en strategi för stegvisterkännande av , och . Detföreslog jag i utrikesdebatten. Jagville då att skulle sända en emissarie dit.Det ansåg utrikesministern vara alldeles omöjligt.Vi har sänt många emissarier, och det ärbra. Vi har erkänt de baltiska republikernas rätt tillsjälvständighet, och det är bra. Men det tog ocksåsin tid. Vi har erkänt de folkvalda parlamentensom de legitima företrädarna för dessa folk. Det togsin tid, men också detta var bra. Det är på dennaväg vi bör gå. Vi skall inte, , bedrivasymbolpolitik utan substanspolitik. Människorna iBaltikum vet vad som är möjligt. De vet också atten politik med stegvist erkännande av derassjälvständighet hjälper dem långt mer än tommaslag i luften.Anf. 14 ()replik:Fru talman!