prot · GF0911 · 1991-10-16 00:00:00 — När ekonomin är körd ibotten, när företagen går i konkurs, närarbetslösheten ökar snabbare än sedan1930-talet -- då behövs det ny och effektiv medicin.Men socialdemokraterna har varken i valrörelseneller i den här debatten visat på några förslagtill åtgärder.Det är ställt utom allt tvivel att vi inte kan bibehålladet nuvarande höga skattetrycket. Skattetrycketökade under den socialdemokratiskaregeringsperioden av BNP. Vi måstestegvis ned till ett lägre skattetryck. Det är dåviktigt att börja med de skatter som är hämmandeför konkurrenskraften och som är besvärande försmåföretagen. Ta bort de skatter och avgifter som belastar produktionen och se i stället till att vifår ekonomiska stimulansåtgärder, så att vi får fartpå hjulen i svensk industri, så att nya företagetableras och så att vi kan återta konkurrenskraftenoch de andelar av världshandeln som vi har förloratde !Anf. 24 () replik:Herr talman! Som vi har hört i flera inlägg frånsocialdemokraternas sida har de inga egna recept,ingen egen strategi som pekar på en väg framåt. De100 dagar som socialdemokraterna vill geregeringen för att komma i gång verkar de självabehöva lika mycket, för att fundera över vad de villgöra, i stället för att ständigt försvara det som varitoch tycka att allt är bra och skall fortsätta.Hans Gustafsson var också inne på detta medoffentligt driven verksamhet och menade att alltdär är perfekt, att den är bättre och att det därförinte finns anledning att göra någon förändring. Menjust det borde vara ett argument för att luckra uppde offentliga monopolen, så att man inom denoffentliga verksamheten verkligen kan få visa klarar konkurrensen. Jag tror också att mankommer att göra det på många områden.Det handlar om att ge människor mera valfrihet.När det blir mer konkurrens och ökad valfrihetstimuleras idéverksamhet och kreativitet. Justbarnomsorgen är ett bra exempel på detta.Det handlar helt enkelt om att hittafinansieringsformer som leder till social rättvisa,kvalitet och valfrihet. Man kan tycka attsocialdemokraterna borde visa mera öppenhet, istället för det rigida fasthållandet vid det gamlasystemet, det mera planekonomiska tänkandet. Jaghoppas att kan ge åtminstone enliten öppning till en konstruktiv opposition i detavseendet.Anf. 25 HANS () replik:Herr talman! När jag med hjälp av officiell statistikbeskriver skattekvoter och hur det ser ut för svenskoffentlig ekonomi, säger att jagskönmålar och bortförklarar. Det är märkvärdigt.Det vore bättre om visade att det jagsäger är felaktigt.Sedan säger att väljarna visade ''attvi hade rätt när vi i valrörelsen beskrev den svenskaekonomin''. Det var en långtgående slutsats av atttvå borgerliga partier tappade sammanlagt 22mandat i och ett parti vann 14. Kan manta det som ett uttryck för väljarnasställningstagande?Gång efter annan har frågan ställts: Hur villsocialdemokraterna göra, och vad harsocialdemokraterna gjort? hade enså bra redovisning av det i sitt anförande att jag påmin knappa tid inte behöver återkomma till det.Det är en sak som är märklig. som vi höllpå med var de borgerligapartierna med undantag av mot ett avtal --det var odugligt, kosmetika, osv. sägs det iregeringsförklaringen, att tack vareRehnbergkommissionen har man fått håll pålönekostnadsutvecklingen. Det är det viktigasteinslaget, förutom att få håll på inflationen.Till vill jag bara säga att jagförutsätter att de kommuner och landsting somtvättar offentligt i både borgerliga ochsocialdemokratiska landsting gör det därför attkommunalmännen där har funnit att det ärfördelaktigast.Om det är så att ni vill införa privatisering inomsjukvården och på det sociala området, StefanAttefall, borde ni väl i Herrans namn kunna ge ettenda exempel på att det innebär fördelar, somminskade kostnader eller bättre service. Jag harbett att få ett enda exempel på detta -- kanskeStefan Attefall kan ge det.Herr talman! Det avgörande för om denekonomiska politiken kommer att lyckas är hurmedborgarna ställer sig till bördornas fördelning.Den ekonomiska politiken måste vara båderationell och rättvis om den skall bli ochleda till en god ekonomisk utveckling. Det äruppenbart att det är löntagarna som får bärabördorna och att det är de som har det bäst ställtsom nu kan ta för sig i form av storaskattesänkningar.Det var det som var kärnan i ochfolkpartiets Ny start för . Jag var inte ensamom kritiken. Jag vill påminna om vad OlofJohansson skrev i om Nystart för :''Det är begripligt att fördelningspolitik som ordsaknas i det högerliberala dokumentet. Tyvärr ärdet inte ordet man skyggar för. ''Samma formulering kan användas som beskrivningav de grundläggande dragen i den ekonomiskapolitik som den nya regeringen nu står inför. Närregeringen som första åtgärd tar bort omsen påaktiehandel och gynnar landets rikaste kommunerär det svårt att se att det är en politik som är båderationell och rättvis. Denna politik kommer med allsannolikhet att framtvinga starkakompensationskrav, med allt vad detta innebär.Anf. 26 () replik:Herr talman! Det är närmast patetiskt att höraHans Gustafsson försöka definiera bort det hårdaskattetrycket i . Det är också närmastsensationellt. Jag tänker på det bevingade uttrycksom fälldes av partiledare inför valet, när han sade att det är de högaskatterna som har gjort unikt. Menar HansGustafsson att for med osanningnär han gjorde detta alldeles riktiga konstaterande?Det är ju följden av resonemanget.Den stora ideologiska skiljefråga som vi kommeratt få brottas med här i kammaren och i politikende närmaste åren -- liksom -- ärsynen på sparandet. Skall sparandet ske i kollektivaformer, som socialdemokraterna vill, eller skall detspridas bland de enskilda medborgarna, som vi påden borgerliga sidan förordar? Vi skall då kommaihåg, att med högskattepolitik -- den politik som,trots vad säger, förs i -- fårman till slut en situation där sparandet torkar upp,bland företag och bland enskilda, och man gårobevekligen in i ett socialistiskt system.Valutgången innebär att den mest kraftfullasocialiseringsframstöt som gjorts i haravvisats. Jag tror att vi kan säga att den för gott harslagits tillbaka. Det var egentligen fantastiskt! Efterdenna långvariga kraftmätning mellan socialismoch kapitalism, mellan marknadsekonomi ochplanekonomi, som pågått och som då hade avgjorts till kapitalismensfördel och till socialismens nackdel, gör man här iSverige verkligen ett försök att vrida klockantillbaka och satsa på införandet av en socialistiskordning, som överallt annars har visat sig oduglig.Jag tänker naturligtvis på förslaget att införa mer avsocialism och toppstyrning genom att göra om AP-fonden till fem löntagarfonder i superklass. Dettastred mot löften som hade avgivits i tur och ordningav när AP-fonden infördes, av OlofPalme när löntagarfonderna infördes -- och detbetecknades som inte bara första steget, utansteget -- och slutligen av , som sade,att när väl utbyggnaden av löntagarfonderna varavslutad skulle det inte bli tal om att låta demersättas eller följas av någon motsvarande ordningför socialisering.Valutgången innebär att löntagarfonderna nu istället avskaffas. Trots att planerna för hur det skallgå till har förelegat --1984 har detuppkommit en yrvaken debatt om vilka villkor somskall gälla. Jag vill erinra om att vi från början harställt tre krav: avvecklingen skall vara definitiv, denfår inte utöva någon kurspress på börsen och denskall främja enskilt sparande.Det verkar vara svårt att inse att det inte finnspengar i fonderna utan aktier. Priset togs nog av debåda kommunalpolitikerna iGöteborg, som sade att man nu skulle se till attanvända pengarna som riskkapital i näringslivet.Hans Gustafsson var inne på samma tankegång i sittanförande. Men det är redan riskkapital, och det ärdärför det skall användas så att det sprids bland deenskilda medborgarna och inte koncentrerat ägsoch kontrolleras av facket och staten.Anf. 27 () replik:Herr talman! står nu i behov av storaförändringar av den ekonomiska politiken. Det ärställt utom allt tvivel att det krävs omfattandeåtgärder för att vi skall kunna få ett iekonomisk balans och ett som återfårframtidstron. Det finns engrundläggande consensus mellan många partier häri om behovet av åtgärder, och det finnssedan i våras en grundläggande syn mellan deborgerliga partierna beträffande riktlinjerna förden ekonomiska politiken. Det avspeglas i dengemensamma reservation om riktlinjerna för denekonomiska politiken som , moderaternaoch avgav i finansutskottet i juni i år.Centerns, , folkpartierna liberalernasoch kds förslag har i olika avseenden burit frukt ochmedfört en stark regeringsförklaring. I varje fallpräglas förslagen mycket tydligt av att så är fallet.Av och ''ny start förSverige'' och ''grön start för '' hardet blivit en stark regeringsförklaring med enmålinriktad politik och en vilja att förändra ochförbättra för Sverige.En sak är klar. Den tredje vägens ekonomiskapolitik, som skördade rubriker och hyllningarunder , blev en återvändsgränd. På vägenut ur denna återvändsgränd körde man vilse medstopp-paket, regeringsavgång osv. handlar detom att vidta hållfasta och långsiktiga åtgärder somtar ur de ekonomiska problemen. Det ärfråga om att vidta åtgärder som löserstrukturproblemen i ekonomin. Vidare handlar detom aktiva arbetsmarknads- och regionalpolitiskainsatser för att begränsa och bemästraarbetslösheten. Människorna i , iSveg, i eller varhelst de befinner sig i landetmåste ha rätt till trygga jobb . Vi måsteunderlätta för människor och göra allt som kangöras för att främja småföretagen, etablera nyaföretag och bygga bort strukturproblemen förindustrin. Det behövs en infrastruktur som gör attnäringslivet kommer fram med sina transporter ochsitt gods. Det måste bli lättare för människor att tasig till och från sina arbeten. Genom ökadesatsningar på infrastruktur, vägar, järnvägar ochskolor skapas också betydelsefulla jobb.Vi måste reformera transfereringssystemet. Ibotten måste finnas en grundtrygghet som följs avfrivilliga påbyggnader, vilka var och en fårbestämma. Vi måste också dämpa den offentligakonsumtionen. De resurser som därmed frigörsmåste användas till investeringar inomkonkurrensutsatta områden. Vi måste ta bort deskadliga avgifterna och skatterna. På det sättet kanvi bygga en ny framtid för Sverige.Anf. 28 () replik:Herr talman! ville att jag skullege exempel på enskilt driven sjukvård somfungerade bra. Han behöver inte åka särskilt långtför att finna sådan. Det finns en mängd enskiltdrivna sjukhem i exempelvis som ärmycket bra och drivs effektivare änlandstingets sjukhem. Den som liksom jag harsysslat med kommun- och landstingspolitik vet attsocialdemokraterna ofta är mycket snåla när detgäller att pröva just alternativ och låta andra få enchans att bedriva olika verksamheter. Det tror jagär en erfarenhet som de flesta av oss här kan vittnaom.Hans Gustafsson gick påpassligt nog i sittanförande inte in på frågor kring barnomsorgen.Vårt förslag till vårdnadsersättning eller vårdlön,som vi gärna kallar det, handlar om flytta över endel av makten över statens bidrag till barnomsorgentill just föräldrarna. Det handlar om att ha kvar ensolidarisk finansiering och kvalitetskontroll menockså om att ge föräldrar och andra konsumenterav offentlig omsorg större chans att påverka denservice de vill ha. Vi tror att det blir både bättreoffentlig verksamhet och större valfrihet samt godkvalitet i ett sådant system.Jag noterade också att intereplikerade min fråga om trenden att höja skatterunder socialdemokratisk ledning de senasteårtionden. Frågan om när socialdemokraternaanser att skattetaket är nått klingar obesvarad efterden här debatten. Vi kan hoppas att andrasocialdemokrater, som tar till orda senare idebatten kan svara på den frågan. Finns det någonövre gräns för skatteuttaget? Ser ni inga problemmed ständigt höjda skatter? Eller är det alltid ettlagom skattetryck som råder för tillfället efter detatt man har höjt en eller flera skatter? Någon gångnår man en punkt där skatterna inte kan höjasytterligare, och då är det nödvändigt att söka nyavägar. Vi tror att det är nödvändigt . Därförstöder vi den politik som den nya regeringen harlagt fram.Anf. 29 ():Herr talman! Kvinnorna utgör ungefär hälften avjordens befolkning och i utgör de drygthälften av befolkningen.Jag har försökt läsa regeringsförklaringen medutgångspunkt i kvinnors ekonomi och möjligheteratt leva ett med män jämställt liv. Bland de förslagoch avsiktsförklaringar som detta dokumentinnehåller kan vi läsa att familjepolitiken skallfrämja både valfrihet och jämställdhet mellankvinnor och män. Det är allt som står omjämställdhet.De senaste årtiondena har den svenska kvinnanblivit allt självständigare -- egen försörjning, egenplats i arbetslivet, delat ansvar för vård och omsorg,mer att säga till om i samhälle och politik. Kvinnorhar fått större frihet att forma sina egna liv.Visst har vi fått betala ett pris för detta. Vi sliter ocharbetar hårt. Stressen och pressen är ibland stor.Ibland har vi dåligt samvete för barn och anhöriga.För att göra kvinnors situation bättre räcker detinte med jämställdhet inom familjepolitiken. Detbehövs utveckling, förnyelse och mer jämställdhetpå många områden. Det är viktigt att denekonomiska politiken även i fortsättningen förs påett sådant sätt att den främjar kvinnors möjlighetertill en egen försörjning. Rätten till ett eget arbete ärdärvidlag av avgörande betydelse.I dagens yrkesarbetar nästan lika mångakvinnor som män. utjämnadeslöneskillnaderna mellan könen, men har deenligt en rapport från LO börjat öka igen inombåde LO-, TCO- och /SR-områdena. Därförtycker vi socialdemokrater att den solidariskalönepolitiken i den meningen att män och kvinnorskall ha lika lön för lika arbete måste utvecklas.Det är också viktigt att kvinnor ges möjlighet attutvecklas i arbetet och därigenom får bättreekonomiska villkor. Den ambitionen, måste jagerkänna, kan jag inte riktigt utläsa avregeringsförklaringen.I våras fattade beslut om en nyjämställdhetslag. I samband med den tillsatte dendåvarande regeringen en utredare med uppgift attklarlägga löneskillnaderna och orsakerna till dem.Vederbörande skulle också analysera användandetav arbetsvärdering. Det var självklart en frånkvinnors synpunkt mycket intressant utredning.Kommer den nuvarande regeringen att låtautvärdera och fullfölja det jobbet? Jag tror attsvaret på den frågan intresserar många människor.I regeringsdeklarationen kan man läsa att ''dethandlar om en valfrihetsrevolution ivälfärdspolitiken''. Det står vidare: ''I ett första ochomedelbart steg tas existerande hinder för frietablering och fritt utnyttjande av olika former avbarnomsorg bort.'' Det är ett av derevolutionerande förslagen. Det betyder såvitt jagförstår fritt fram för privata dagis med statsbidragtill driften. Men vinsten blir naturligtvis privat.Privatiseringar av den offentliga sektorn,företrädesvis inom omsorgen, ger kvinnor störremöjligheter till meningsfulla arbeten och att väljaarbetsgivare. Det har varit ett stående besked frånde borgerliga partierna . Jag tror inte attdet är riktigt. Det är en myt att kvinnor generelltsett skulle få bättre villkor med detta förslag.Det är klart att vi kommer att få fler kvinnligadirektörer och företagsledare inom denna sektor.Men de flesta kvinnor kommer även ifortsättningen att vara anställda. Det finns ingaundersökningar som visar att lönerna skulle blibättre om kvinnor i den offentliga sektorn arbetadeprivat. Medborgarna måste i allt få insyn i hurskattepengarna används. Av tradition har vi genommassmedia insyn i den offentliga sektorn, och dettycker jag är viktigt. Den insynen saknas i detprivata näringslivet.Självklart är det viktigt med en fortgåendeförändring och förbättring av den gemensammasektorn. Det tycker också vi socialdemokrater, ochdet fattade beslut om . Det finnsen mängd exempel, , på att dettaverkligen sker. Bl.a. ger barnomsorgsmässan iSollentuna besked om detta i dessa dagar.Gårdagens besked från socialministern om attstatsbidragen till den kommunala barnomsorgenskall vara kvar är ett glädjande besked för mångabarn och föräldrar. Jag hoppas innerligt att han kanövertyga de tre andra partierna i regeringen omdetta. Efter att ha hört vissa inlägg här i dagförefaller det mig som om han har vissa svårigheteri det avseendet. Men vi skall stödja honom.Ett faktum är att den offentliga sektorn är mycketviktig för kvinnors arbete, vare sig man har sinförsörjning där eller behöver dess service ochtjänster för att utföra ett annat arbete.Ansökan om medlemskap i den Europeiskagemenskapen intresserar kvinnor i mycket storutsträckning. Jag citerar ur regeringsdeklarationendär det står så här:''Ansökan om medlemskap grundas dessutom påinsikten att vid inträdet i Gemenskapenmåste ge sin anslutning till alla delar av samarbetet,godta de förändringar som kan följa av de nupågående regeringskonferenserna och förklara sigberett att aktivt medverka i Gemenskapens vidareutveckling i riktning mot de politiska mål somuppställdes i . ''Socialdemokraterna vill vara med och forma detframtida , ett som vägleds av socialrättvisa, allas rätt till arbete och jämställdhetmellan kvinnor och män.Vi socialdemokratiska kvinnor ställde krav på vårsocialdemokratiska regering, inför förhandlingarnaom medlemskap i , att analysera välfärden i vidmening, jämställdheten, arbetsmarknadspolitikenoch regionernas ställning i EG jämfört medregionernas ställning i vårt land.Vi trodde naturligtvis och hoppades att det skullevara en socialdemokratisk regering somgenomförde dessa för kvinnorna i så viktigaförhandlingar. Just nu ser det ut som om vi får sättavårt hopp och vår lit till en borgerligfyrpartiregering. Och självklart: Kraven kvarstårmed stor emfas på att regeringen med kraft skallhävda vikten av en bra arbetsmarknadspolitik, enbra välfärd i vid bemärkelse och en braregionalpolitik -- allt nödvändiga ingredienser föratt uppnå jämställdhet mellan män och kvinnor.I detta anförande instämde ().Anf. 30 ():Herr talman! Så har salig gjort come-backi svensk politik. Hans käcka anrop ''Ur vägenmoskoviter, friskt mod I gossar blå'' har plockatsfram ur den borgerliga 1800-talsgarderoben ochstått som förebild för trumpetfanfaren --''Kollektivismens tid är slut'' -- i den borgerligaregeringsförklaringen.Men de väntade glädjeskutten från media ochmarknad har uteblivit. Inte ens denkonservativa blir särskiltupprymd över att marknaden skingratförmörkelsen över midnattssolens land. Så härskrev man :''Industrikrisen och anpassningen till EG harkraftigt inskränkt manöverutrymmet förkommande regeringar.'' Observera att man redantalar om regeringar i pluralis. Och tidningenfortsätter: ''Faktum är att redanbörjat anpassa den svenska modellen. Industrin haralltid kunnat känna sig fri.'' Ingenkolartro på någon befrielse här inte hos enkonservativ tysk tidning.Och den svenska börsen deppar. I går var det ettnytt kursras på . Banker och finansbolag föllännu mer, och det är just finansvärldens agerandesom varken av politiker eller media blivit entillräckligt uppmärksammad del av Sverigesekonomiska kris. Ena dagen med finansmannen . med samme X i himlen, sedanhan gråtit med sin och kysst sin far på kindenoch blivit vederbörligen omklappad.När det gäller inställningen till just ägande ochförmögenhetsbildning slår den borgerligaregeringsförklaringen det verkliga rekordet imotsägelser.På s. 4 får vi veta att löntagarfonderna skallavvecklas, och på s. 14 står det att äganderättenskall skrivas in i grundlagen. Men detta går ju inteihop. Är inte löntagarfonderna deras egendom,som byggt upp fonderna genom att avstå frånlöneökningar? Hur kan då fonderna delas ut till densynnerligen snäva krets som sparar iallemansfonder? Att ta egendom från ett stortkollektiv och dela ut den till ett mindre, men ändåett kollektiv, är det detta som döljer sig bakomutropet: Kollektivismens tid är slut? ''En vansinnig strategi'' kallar SACO-ekonomenJan Bröms det borgerliga beslutet att dränerapensionsfonderna. Och den tunge moderatenkommunalpolitikern i Göteborgär lika kritisk till förskingringen avpensionspengarna: ''Genom att användalöntagarfonderna för att trygga utvecklingen avsvenskt näringsliv undviker man också denbesvärliga frågan om hur fondpengarna skallfördelas. ''Jag har läst ett antal bokslutfrån olika löntagarfonder. En sak slås klart fast. Idessa tider av finansmarknadens förfall harfonderna undvikit praktiskt taget alla spekulativavidlyftigheter.Fonderna har byggt upp ett brett kontaktnät somkunnat förmedla kunskaper på områden somyrkesskickliga men ekonomiskt svagasmåföretagare och entreprenörer ofta saknar. Dethar gällt marknadsföring, exportmarknader,finansiering och s.k. management. När fondernasatsar pengar i småföretag har principen varit attnågon enskild person också aktivt skulle gå in ochmed egna pengar ta en väsentlig risk.Allt medan borgerliga propositionsskrivare vässarpennorna för att luckra upp pensionsfonderna, görsnya avslöjanden om de s.k. fina finansbolagenssalonger. I en av nyligenutgiven studie slås det fast att såväl banker, börssom finansbolag bär ett stort ansvar för denekonomiska krisen. De har bl.a. ägnat sig åt ''yvigkreditgivning'' och ''skatteplanering i stor skala''.Ett intressant besked som bör efterlysas från denborgerliga regeringen är: Hur kommer man atttackla detta problem? Kommer man att införa ensärskild rörelselag, med förebild frånbanklagstiftningen, som reglerar dessa heltorimliga förhållanden. Det skall bli synnerligenintressant att se den här utvecklingen. Jag är rättövertygad om att vi inte har sett slutet påfinanskrisen i Sverige.Man fyller sida upp och sida ned med krav påsolidaritet från de stora medborgargrupperna.Däremot saknas varje som helst krav på dem somverkligen kan ekonomi, som känner till hurkapitalströmmarna flyter och som skulle kunnabidra till att stabilisera den svenska ekonomin. Dehar inte tagit sitt ansvar.Herr talman! Eftersom min utgångspunkt i det häranförandet var ägandet och eftersom viuppenbarligen har en person i den borgerligaregeringen, kds-ledaren, som är något slagsförbindelselänk mellan polerna i tillvaron, vill jagägna kds och statsrådet följande lillabetraktelse i den 25 septemberunder rubriken ''Tröst från '', signerad MatsNörklit:Att äga eget, att äga fritt,det krävs för människovärde.Du får det knepigt att klara ditt,du tredjevärldsundernärde.Men häng ej läpp för att du är svagoch inte svarar mot kravet.Du kanske ärver en vacker dag.Du kanske vinner på travet.Anf. 31 ():Herr talman, ärade riksdagskollegor! Den hotbildöver svensk ekonomi som vi i bland andrapartier försökt måla är nu en verklighet. De alltförhöga kostnader som har tillåtits av densocialdemokratiska regeringen under 1980-taletslår nu till med buller och bång. Tillsammans medlågkonjunkturen som slår på helavärldsmarknaden, får vi nu helt förödande effekter,som vi inte heller sett slutkonsekvenserna av. Detär effekter som drabbar alla mycket tungt --alltifrån framgångsrika börsmäklare till slitstarkalokalvårdare på sjukhusen. Och det är kvinnornasom drabbas först.I flera olika rapporter och undersökningar slår manfast att det är kvinnorna som halkar efter. Underden socialdemokratiska regeringstiden harkvinnorna fått det sämre. Klyftorna har ökat. Dettakan vi läsa i olika rapporter, och det är alltså intemina egna slutsatser. Jag instämmer med LO-kvinnorna när de konstaterar att det är kvinnornasom har de sämsta lönerna. Vi har de sämstapensionerna, vi har den kortaste fritiden, och det ärvi som har det största ansvaret hemma. Ivalrörelsen drämde LO-kvinnorna till med att ''Nuhar det gått för långt''.Kvinnorna är ingen arbetskraftsreserv som mankan ta till bara när det är högkonjunktur.Kvinnorna är lika kompetenta för sinaarbetsuppgifter som männen oavsett om det ärdåliga tider eller om det är bra tider. Därför skallnaturligtvis kvinnor och män ha lika löner.Vi centerkvinnor accepterar inte ökade löneklyftoroch vi jobbar stenhårt mot det. De härlöneklyftorna har definitivt ökat under densocialdemokratiska regeringstiden.