prot · GF0944 · 1991-12-12 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1991/92:44Torsdagen den 12 decemberKl. 9.001 § Anmälan om kompletteringsval tillkulturutskottetTredje vice talmannen meddelade att centernsriksdagsgrupp på grund av uppkommen vakansanmält som ny suppleant ikulturutskottet efter vice talmannen förklarade vald tillsuppleant i kulturutskottetStina ()2 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 6 december.3 § Hänvisning av ärende till utskottFöredrogs och hänvisadesProposition1991/92:77 till lagutskottet4 § och den västeuropeiskaintegrationenFöredrogsutrikesutskottets betänkande1991/92:UU8 och den västeuropeiskaintegrationen.Anf. 1 ():Herr talman! Det är nästan vihade debatten om ansökan om svensktmedlemskap i . Beslutet om ansökan omsvenskt medlemskap i måste ses som ett av deviktigaste besluten . Iförlängningen av detta beslut underordnasnationen besluten i en superstat, som detinnebär slutet på en lång epok av militäralliansfrihet och neutralitetspolitik.Beslutet fattades utan att någon egentlig debatthade förts i vårt land och utan att särskilt mångakände sig välinformerade om konsekvenserna.Stora viktiga politiska kongresser hade nyligenhållits utan att frågan egentligen hade diskuterats.På t.ex. 1990 passerade frågan utandiskussion.Själva framställningen till stod i eninskjutens sats i en skrivelse från regeringen, somegentligen handlade om något annat.Det uppdrag gav till regeringen var attsöka medlemskap i med bibehållenneutralitetspolitik. Som vi vet blev det egentligeninte så. Något neutralitetsvillkor finns inte med iSveriges ansökan. Neutralitetsdeklarationen finns istället med i den regeringsdeklaration som gjordesi anslutning till offentliggörandet avmedlemsansökan. Det är därför av flera skäl man får frågan om huruvida längre harkvar den beslutskraft som egentligen bordetillkomma ett folkvalt parlament.Redan i betänkandet togs de förstastegen för att försvaga den svenska alliansfrihetengenom att man enbart hänvisade tillblockupplösningen i , framväxten av ESKoch ett nytt samförstånd i den delen av världen.Principen om alliansfrihet och neutralitet var intelängre relaterad till världen som helhet, utan baratill vår närmaste omgivning. Denna inskränktaanalys gjordes trots alla de initiativ ochmedlingsuppdrag som alliansfri statmedverkat i på den internationella arenan.Det faktum att den ena supermakten nu upplösesoch försvinner kan inte dölja att klyftorna i världenunder kommer att medföra avsevärdakonfliktrisker. Rustningarna i fattiga länder pågårtyvärr fortfarande. Miljöförstörelse i form avjorderosion, ökenutbredning, överavverkning avskog, överkonsumtion av sötvatten ochväxthuseffekt kan leda till nya flyktingvågor ochnya konfliker. Lägg därtill skuldkrisen i de fattigaländerna och de synnerligen ojämlikahandelsvillkor som dessa länder påtvingas av länderna. Av t.ex. EG-områdets handel utgöru-ländernas handel en minskande del. Ocksåbetydelsen av biståndspolitiken har försvagats.Som världen ser ut behövs alla krafter som ärberedda att utan alliansbindningar försökamedverka till att lösa de konflikter som med allsannolikhet kommer att inträffa på deninternationella arenan. Ett medlemskap i givetvis att binda upp den svenska utrikes-och säkerhetspolitiken. I övriga internationella foratalar EG redan med en röst. Som delstat får vi finnaoss i att agera enbart inom EGs politiska system.För ett år sedan skrevs i EG-betänkandet att''institutioner för konfliktlösning håller på attutvecklas så att motsättningar mellan alla Europasländer kan lösas innan konfrontation uppstår''.Man tänkte då närmast på ESK, EG ochEuroparådet. Bara är nu bilden delvisannorlunda. Kriget i pågår för fullt,erkännande av nya nationer som de facto är i krigdiskuteras och hoten om konflikter om Östeuropahar snarare ökat än minskat. Ett krig i Mellanösternhar vi också medverkat i. Lägg därtill att ökandehögerextremism, rasism och främlingsfientlighetsprider sig i både Öst- och Västeuropa.I detta läge förbinder man sig på mötet i närma sig en gemensam försvarspolitik, somkommer att innebära att EGs medlemsländer kanfå ta det politiska ansvaret för militära åtgärder somden västeuropeiska unionen skall kunnagenomföra. Det är uppenbart att vi här kommer attansluta oss till en form av militär allians, vilket är istrid med den linje som lade fast för ettår sedan.Statsministern är nu också ute och säger enligtSvenska att ''Sverigeska kunna delta i en gemensam europeisk militärstyrka'', och jag har inte sett att han har dementeratden uppgiften. Om han har en sådan uppfattning,är det naturligt att han också säger att ordetneutralitet är brukbart. Frågan är då hurlänge ordet alliansfrihet är brukbart. Omalliansfrihet betyder att enbart vi själva skall stå förvårt eget försvar, men förbinda oss att ställa upp imilitära styrkor under den västeuropeiska unioneneller EG, är också det ordet missvisande.Om vi har en med EG gemensam utrikes- ochförsvarspolitik, är det också sannolikt att EG ilängden också kommer att ha synpunkter på hurvårt eget militära försvar används. Jag kan tänkamig flera situationer i vår del av , där viråkar i konflikt med övriga europeiska länder omhur en konflikt i vårt närområde skall hanteras.Vi bör givetvis noga studera Maastrichtmötetsprotokoll, men för min del drar jag den slutsatsenatt mycket tyder på att vi nu borde ha en nyriksdagsdebatt och fatta ett nytt beslut om vårtförhållande till EG. Därför står jag också fast vidvårt ställningstagande i mom. 1 i utrikesutskottetsbetänkande.När det gäller regionalpolitiken har vi länge hävdatatt de nordiska länderna har en starkareregionalpolitik än den som förs inom EG. Vårregionalpolitik grundar sig på andra kriterier av typglest befolkat land och långa transportavstånd. Dekriterier som gäller i EG, hög arbetslöshet och/elleronormalt låg levnadsstandard, är inte tillräckligaför att kunna ge grund för ett regionalpolitiskt stödi vårt land. Frågan reses nu av allt fler om vi harmöjligheter att fortsätta vår regionalpolitik i ochmed och medlemskap.Det är glädjande att fler och fler inser att detta ärett problem, och att arbetsmarknadsministern hartagit initiativ för att få de nordiska kriteriernagodkända. Några sådana löften om godkännandefrån EGs sida finns inte ännu enligt den informationom och EG-medlemskap, som jag hittillshar kunnat ta del av. Vårt parti står därför fast vidvänsterpartiets meningsyttring vad gäller mom. 5.Frihet för varor, tjänster, kapital och människorsrörelse är det som skall förverkligas 1993 ochomfatta även EFTA-länderna. Vi menar att dessafriheter inte räcker som grundpelare för ettalleuropeiskt samarbete. Dessutom bordemöjligheter att styra kapitalets rörlighet stå underfolkvalda parlaments demokratiska kontroll. Vårafyra friheter för det alleuropeiska samarbetet harformulerats i vår motion om Europapolitiken:rättighet att leva i en demokrati, rättighet att leva ien ren och hälsosam miljö, rättighet att leva itrygghet samt rättighet till lika människovärde.Dessa rättigheter borde tryggas av ettalleuropeiskt öppet och demokratiskt parlament,som skulle kunna vara en utveckling avEuroparådet. I detta parlament skulle allaeuropeiska stater inom kunna rymmas,som risken för en uppdelning av iett lag av A-nationer och B-nationer skulle minska.Vi har närmare utvecklat denna tankegång i vårmotion. Vårt parti står givetvis bakommeningsyttringen också i mom. 3.Anf. 2 ():Herr talman! Jag vill börja med att uttrycka stortillfredsställelse över utfallet av Maastrichtmötet.Man har i svensk press, framför allt undergårdagen, försökt att skildra en viss formulering vidMaastrichtmötet, nämligen strykandet av Sverigesom ett av de länder som ansökt om medlemskap,som en motgång för svensk Europapolitik. Jag villmed stor emfas understryka att det måste sestvärtom. Visserligen nämndes namnexplicit i det utkast till deklaration som cirkuleradeföre mötets avslutande och som senare försvann.Detta försvinnande är ingenting annat än uttryckför EG-ledningens stöd för en nordisk syn på detutvidgade EG. Jag uppfattar strykningen som enutomordentligt tydlig signal till framför alltFinland. Det betyder väldigt mycket för iEG att EG avger den här signalen. Därför menarjag att strykningen av var en från svensksynpunkt förmånlig förändring av deklarationen.Det finns fler saker att kommentera iMaastrichtöverenskommelsen, sådan som vi hittillskänner den. Jag är mycket angelägen om attunderstryka detta, eftersom de informationer somvi alla här i kammaren har naturligtvis inte ärfullständiga ännu.Det har alldeles tydligt framgått att de farhågor somBengt fördjupade sig i är ogrundade,nämligen att man i det nuvarande stadiet avutvecklingen av EGs politiska union skulle förlorasin nationella bestämmanderätt beträffandeförsvars- och säkerhetsfrågor. Det finns ingenting ide handlingar som jag har läst som tyder påannat än att nationerna i denna känsliga och viktiganationella suveränitetsfråga förbehålls vetorätt vidsjälva det grundläggande beslutet. Verkställighetenav ett med konsensus taget försvars- ochsäkerhetspolitiskt beslut förefaller däremot kunnaöverlämnas till ett majoritetsbeslut. Jag ser i dettaen sund och naturlig utveckling av det som är på vägi alla världsdelar, nämligen en djupgåendeinternationell integration. Jag vill påpeka attEuropa i internationellt integrationshänseende påintet sätt är en unik världsdel. I de bådaamerikanska kontinenterna ser vi ett tydligtnärmande mellan en mängd stater i en mängdformer, och allt syftar till att integrera politiskt ochekonomiskt samarbete. Det som sker här i Europaär en oerhört viktig del av en världsutveckling. Häri är det en särskilt naturlig del av envärldsutveckling, eftersom i nationer medstor kulturell och historisk gemenskap knyts alltnärmare varandra.Så några ord om de regionalpolitiska frågor somBengt har berört. Det är ju oftast så, attdebatten här i kammaren präglas av att man gräveren position som man sedan skyddar. Då använderman olika metoder. En metod är ju att över huvudtaget aldrig ta del av verkligheten i omgivningen.Jag vill gärna säga till och alla deandra som känner stor oro för regionalpolitiskafrågor i detta sammanhang att EG, enligt minuppfattning, genom sin uppbyggnad, sinastrukturfonder, genom sitt intresse för regionernasframtid och sist men faktiskt inte alls minst genomsin lyhördhet för bl.a. synpunkter visat sigta regionalpolitiska hänsyn vid den nyligenavslutade EES-förhandlingen.Jag har tagit med mig några sidor ur den kommandegrönboken, eftersom jag anade att dessa frågorskulle komma upp. Det kan ju vara trevligt förBengt med en redogörelse, så att hansplågor möjligen lindras något inför julen.Det finns en skillnad mellan EGs och Sverigesregionalpolitiska grundkriterier. EG uppställernågonting som ibland i debatten kallas ettfattigdomskriterium för att regionalpolitik skall fåtillämpas. Man uppställer dessutom kravet attregionalpolitiken aldrig skall få utgörahandelshinder och därmed alltså få formen avdirekta stöd till enskilda företag. Men i EES-överenskommelsen har parterna överenskommitom att bl.a. länder som skall få tillfälle att iviss utsträckning fortsätta att bedriva en egenregionalpolitik, dock med det villkoret att dennaregionalpolitik inte får konstituera handelshindereller snedvriden konkurrens. Det är också viktigtatt framhålla, och det framkommer också ivänsterpartiets meningsyttring, att vi har en attitydav försvar mot en angripare. Ordet försvarslinjeanvänds faktiskt i en mening i vänsterpartietssärskilda avsnitt om regionalpolitik. Det stårnämligen i betänkandet att ''den förstaförsvarslinjen borde vara att klargöra -- -- --. ''Jag tror att det är en fullständigt felaktig attityd närvi går i in den framtid som vi nu väljer, om vi harföreställningen att vi skall försvara oss. Vi skall gåin med aggressivitet och vilja att hävdavåra intressen och detta med de medel som vi harutvecklat för våra intressens fullföljande. Det ärfelaktigt, , att tro att ni är angripna.Ni skall uppfatta situationen som att ni erbjuds enförmån.Vi har möjligheter att inom ramen för svensktpolitiskt tänkande och svensk politisk traditionutveckla vår egen politiska syn på bl.a. den viktigaregionalpolitiska frågan. Exempelvis kan vi -- ochjag vill gärna anbefalla att så sker -- lansera enregionalpolitisk revolution i vårt land, och jag antaratt jag i denna fråga i viss utsträckning har stöd avtalmannen. Vi kan inte längre bygga vårtregionalpolitiska tänkande här i påstormaktstidens länsindelning, eller var ursprungetnu finns. Jag antar att kan hjälpamig på den punkten. Det går inte att bygga på vadsom gällde som inte hade våraekonomiska grunddrag. Vi måste radikalt tänka omi regionalpolitiskt hänseende och skapa regionersom har ett verkligt ekonomiskt samband och förvilka det då blir naturligt att formulera sin egenregions särdrag och få dem accepterade inomramen för modern , inom ramen förEGs generösa syn på regioners framtid. I dettasammanhang är det sannerligen skäl attunderstryka att Maastrichtdeklarationen innehållerett i regionalpolitiskt hänseende synnerligen viktigtkonstaterande. Det sägernämligen att subsidaritetsprincipen skall tillämpas.Det är inte längre bara ord, polemik ochpropaganda. har statscheferna knäsattsubsidaritetsprincipen. Detta betyder alltså attregionerna kan få fatta de beslut som är anpassadetill regionernas behov. Besluten skall fattas så närade människor som påverkas som möjligt.Låt mig, herr talman, använda den till att något kommentera debatten omalliansfrihet och neutralitet. Det pågår ju en debattmellan statsministern och oppositionsledaren. Detär mig fjärran att gå in och stöka i den debatten,men så mycket kan jag väl ändå säga att det finnsen alldeles klar linje på regeringshåll att accepteraen villkorslös ansökan i förening med enregeringsdeklaration, som dock inte har varit bilagatill EG, vilket påstås i många tidningar i dag.Det är naturligt att regeringen sedan, närsituationen i går vidare och förändras såsnabbt, anpassar sig till den utvecklingen.Det är intressant att notera att den kritik som nuriktas mot regeringen i detta hänseende inte finnernågot gensvar i regeringsförklaringen. Iregeringsförklaringen har man noggrant valt ordsom är anpassade till den politiska formulering somstatsministern nu ger vår säkerhetspolitik.Slutligen måste jag härifrån få uttrycka stor glädjeöver att den deklaration som kungjordes eftergårdagens utrikesnämndsmöte har avgivits isamförstånd mellan alla de partier som stöder EG-ansökan. Och därmed kan väl denna fråga avfärdasfrån debatt här i kammaren.Anf. 3 () replik:Herr talman! sade den belgiskeutrikesministern vid sitt besök i Sverige:En politisk union utan en gemensam utrikespolitikär en illusion. En gemensam utrikespolitik utan engemensam säkerhetspolitik är en illusion. Och ensäkerhetspolitik utan en gemensam försvarspolitikär en illusion. Allt finns i allt och hänger samman.Jag anser att det ligger en hel del i det som Eyskenssade. Jag anser att detta också har bekräftats avMaastrichtmötet, där WEU knyts hårdare till EGoch blir något av ett militärt instrument för EG.Jag kan inte anse annat än att själva principen idetta strider mot det neutralitetsförbehåll somriksdagen antog när det gällde EG-ansökan. Statsministern bekräftar också i det citatsom jag läste upp att skall kunna delta i engemensam europeisk militär styrka.Om vi har en långtgående integration på detsäkerhetspolitiska och försvarspolitiska området ärdet självklart att ett oerhört starkt tryck kommer attuppstå på oss i händelse av att en konflikt uppstårmellan EG och omvärlden. Ett sådant tryckuppstod för övrigt i samband med --Kuwait-konflikten.När det gäller EG och regionerna pågår det endebatt inom EG där många regioner anser sigåsidosatta av såväl de nationella regeringarna somEG-kommissionen. Det är naturligtvis något somman måste ta hänsyn till.Nic säger att i viss utsträckningskall kunna fortsätta att bedriva sin nuvaranderegionalpolitik. Det finns ingenting sagt om att justden hänsyn till långa avstånd och till att ärett glest befolkat land som tas i längdenkommer att godtas. Ocharbetsmarknadsministrarna i går nutydligen till offensiv därför att just de känner en oropå denna punkt. Det tycker jag bekräftar defarhågor som vi framförde i vår motion.När det gäller att i första hand försvara oss ochsedan gå till anfall kan jag hålla med om att ocksåen offensiv är nödvändig.Anf. 4 () replik:Herr talman! Jag vill säga några ord om BengtHurtigs replik. Referaten från den belgiskeutrikesministern är säkert riktiga. Vid litet närmareeftertanke är det väl bara självklarheter han säger.Om vi ser på den världspolitiska situation som kanföranleda viktiga utrikespolitiska och möjligensäkerhetspolitiska ståndpunktstaganden har juBengt själv nämnt två, nämligen syd--nord-konflikten och den nära sammanhängandeskuldkris som råder för . Och nog är detalldeles uppenbart att ett kraftfullt ochinnehållsrikt handlande i dessa båda konflikter ärmycket mer verkningsfullt när det genomförs i ensammanhållen grupp nationer än av enskildanationer? Detta är exempel på mycket typiskafrågor då den Europeiska gemenskapen, ellernumera den Europeiska unionen, kan innebära enförstärkning och en förbättring av både resultat ochmedel när det gäller svensk utrikespolitik.På samma sätt är det när det gäller flyktingfrågor.Vi kan förutse av oreda ochflyktningproblem. Och det är givetvis en långtstörre förmån för oss i att en hel kontinent,en sammanhållen politisk union av länder, bedriveroch utvecklar den typ av flyktingpolitik som vi såväl behöver i stället för att vi i bedriver enenskild svensk flyktingpolitik.Till sist vill jag säga några ord om försvarsfrågan.Är inte den stora jugoslaviska tragedin ochEuropas oförmåga att skilja de stridande åt ettexempel på att det finns situationer då vi på vårkontinent behöver kunna visa att vår vilja ochsträvan efter fred också kan genomföras? För mig,, är den jugoslaviska tragedin ettutomordentligt argument för att vi skall samarbetai försvarsfrågor med en europeisk identitet.Anf. 5 ()replik:Herr talman! Vi har för länge sedan på deninternationella arenan redan skapat ett organ föratt lösa internationella konflikter, nämligenFörenta nationerna. Att nu utveckla och skapa ensupermakt som på egen hand skall ta itu medinternationella konfliker anser jag inte vara ienlighet med de strävanden som mitt partirepresenterar. Vi är beredda att ställa upp enligt deregler som finns i och medverkanär det gäller i stort sett jordens alla länder. Attskapa en särskild supermakt med befogenheter attingripa i världens öden måste vi ställa oss ganskaskeptiska till.Anf. 6 () replik:Herr talman! Jag vill så gärna markeraatt intet i det politiska steg som jag anser att Sverigeskall ta, och som jag hoppas att tar, skallförta FN dess självklara och ledande roll när detgäller att bevara freden mellan nationerna påjorden.Vad jag säger är enbart att insatser, enligtmin uppfattning, i det arbete som skall göras inomramen för bl.a. FNs fredsbevarande verksamhetoch även när det gäller andra FN-insatser, t.ex. påmiljöområdet, blir så mycket större, effektivareoch bättre om de genomförs av den sammanhållnaEuropeiska unionen än av splittrade länder.Tredje vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 7 ():Herr talman! Maastrichtöverenskommelsen måste,som redan har sagts i debatten, närmare studerasinnan vi kan ta ställning till den. Utrikesutskottethar inte heller behandlat frågan.Utrikesutskottet konstaterar att beslutfrån följts upp med enansökan om medlemskap i på sätt som avsågs.Riksdagens nämnda beslut är sålunda alltjämtgällande för agerande i denna sak.Decemberbeslutet var entydigt i sittställningstagande för en bibehållenneutralitetspolitik, dvs. alliansfrihet i fred syftandetill neutralitet i krig. Det är den formulering somanvänds också i den nya ministärensregeringsdeklaration i år.Utskottet hänvisar också till dåvarandestatministerns deklaration inför den 14juni.Denna deklaration, som alla partier utomvänsterpartiet står bakom, har inte förändratsgenom något nytt riksdagsbeslut. Beslutet från den12 står sålunda alltjämt fast.I 14 juli-deklarationen heter det att grunden försvensk säkerhetspolitik är en ''fast och konsekventneutralitetspolitik''. Vår beslutsamhet betonadesnär det gäller att förhindra att vi blir indragna i enstormaktskonflikt. Det sades också att ''om enväpnad storkonflikt trots allt skulle drabba vårtområde måste , för att då kunna ståneutralt, även fortsättningsvis konsekvent avståfrån deltagande i militära allianser eller annatförpliktande samarbete med andra stater''.Undantag gjordes då för vad som kan följa av vårtmedlemskap i betänkande 1990/91:UU8, som utskottet hänvisartill, sägs följande: ''Allteftersom en fungerande,alleuropeisk säkerhets- och samarbetsstrukturväxer fram blir möjligheter att utanförfång för neutralitetspolitiken delta i ett närmaresamarbete av även utrikes- och säkerhetspolitiskkaratär självfallet större än under tidigare perioder.Detta kan ske som neutralitetspolitikenscentrala syfte ligger fast, nämligen att genom ettkonsekvent avstående från militär samverkan medandra stater framgångsrikt kunna hävda vårneutralitet i händelse av krig. Ett undantag somdenna linje medger är deltagande i de sanktionersom enligt FNs stadga kan beslutas avsäkerhetsrådet.'' -- -- -- ''Från svensk sida har under en följd av åruttalats att neutralitetspolitiken kräver att isin utrikespolitik avstår från sådana bindningar somkan få vår förmåga att genomföra den deklareradepolitiken att framstå som illusorisk. ''Detta innebär sålunda att ett försvarspolitisktsamarbete inte kommer i fråga för svensk del inomvare sig EG, WEU eller NATO så länge vi väljeratt upprätthålla den fastställda försvars- ochsäkerhetspolitiken.En ändring av denna politik kan bara beslutas avriksdagen. Därom kan det från konstitutionellsynpunkt inte råda några delade meningar. Det ärmot denna bakgrund anmärkningsvärt att dettamed ''bibehållen neutralitetspolitik'' inte längregäller eller ens kan eller skall nämnas vid namnbeträffande den utrikesoch säkerhetspolitik somstatsminister vill föra. I stället talade hanvid sitt besök i för en månad sedan om att ''vivill fullfölja en utrikespolitik med klar europeiskidentitet''.Den svenska neutralitetspolitiken -- alliansfrihet ifred syftande till neutralitet i krig -- har under långtid varit starkt förankrad hos vårt folk och har ocksåframgångsrikt bevarat fred, frihet ochoberoende.Ingvar har offentligt opponerat mot CarlBildts agerande, och han stod i går -- det framgårav ett uttalande som han då gjorde -- fast vid detta.Regeringens handhavande av utrikespolitikenförbättrades inte av utrikesministernsavståndstagande beträffande tidigare strävandenatt uppnå en gemensam säkerhet i deinternationella relationerna.Även denna, av doktrin, har blivit framgångsrik. Denbröt ned den motsatta uppfattningen att det endastvar genom militär avskräckning och terrorbalanssom fred och säkerhet kunde uppnås. Det var enteori som blev omöjlig då riskerna för misstag ochoöverlagda handlingar blev för starka med vår tidsnya förödande vapenteknologi som,särskilt under det högkonjunktur, deinternationella motsättningarna förstärktes.ESK har i stället blivit den ideala ramen för enframtida alleuropeisk fredsordning. EG bör ocksåbli ett organ för strävandena mot en allsidigutveckling av samarbetet mellan samtliga länder iEuropa.