prot · GE09123 · 1991-05-31 00:00:00 — Efterföljandet är omgärdat av enmängd villkor, bl.a. begränsning till tid ochgeografiskt område och för vilka brottefterföljandet får ske.För svenskt vidkommande är det angeläget att videltar i och påverkar utvecklingsarbetet och att vi iett tidigt skede får lämna de svenska synpunkternaoch söka påverka utvecklingen i en för oss önskvärdriktning. Det finns inga färdiga strukturer ellersamarbetsformer för det internationellapolisarbetet som är tvingande för och sominte stämmer överens med vår syn påpolisverksamheten.Anf. 58 ():Herr talman! Jag tackar så mycket för svaret, somjag tycker delvis är litet svävande. Utgångspunktenför min fråga var en artikel i frånden , där det skildras hur man i EGs inrekärna -- , , -- tillåterpolisaktiviteter över nationsgränserna. Jag är fullt på det klara med att manmåste ha ett internationellt samarbete i fråga ombrottslighet, särskilt i samband med en EG-intregration. När alla gränskontroller skall slopasär man naturligtvis tvungen att hitta former för hurman skall bemöta den internationellabrottsligheten, som kan förväntas få ett stortuppsving nu när bromsarna släpps.Jag hade ändå önskat att ministern skulle ta tag iden viktiga frågan om aktiva polisinsatser av polisfrån andra länder på svensk mark. Såvitt jag förstårär detta något som vi kan förvänta oss vid en EG-integration. De utländska förföljande poliserna gårefter sina lagar och inte efter de svenska. Dessapoliser kommer alltså att arbeta i efter delagar som de är vana vid och lärda att följa. Detinnebär att vi kommer att få poliser i sominte arbetar efter svenska lagar utan efterfrämmande länders lagar. Det är då stor risk för attdessa poliser bryter mot svenska lagar, om nu intede utländska lagarna helt plötsligt utan beslut iriksdagen skall gälla i . Det kan då uppståen ganska absurd situation, eftersom man kan få enny sorts internationell brottslighet, en polisiärbrottslighet. Poliserna från utlandet beter sigkanske på ett sätt som inte stämmer överens medsvenska lagar. Detta upplever jag som ganskaabsurt. Den här frågan tar ministern inte upp isvaret, och det är jag litet ledsen över. Jagförväntade mig ett rakt svar att svenska lagarverkligen skall gälla i och att brottslingar iSverige skall jagas och tas om hand av poliser somkan och följer svensk lag. Eftersom jag inte får detsvaret, lämnar ministern fältet öppet för tankar påatt grunder för vårt rättsväsende skall tas bort i ochmed att de utländska poliserna följer de lagar somde är vana vid. Man kan lätt få den misstanken. Detär väldigt viktigt att se till att denna misstankeundanröjs.Slutmeningen i ministerns svar är ganskaintressant. Han säger: ''Det finns inga färdigastrukturer eller samarbetsformer för detinternationella polisarbetet som är tvingande förSverige och som inte stämmer överens med vår synpå polisverksamheten''. Jag anser att denna meningär mycket kryptisk. Det hade varit bra omministern hade varit tydligare och uttryckt sig meraklart. Vem skall ändra på vår syn? Varför skall vårsyn ändras? Vad kan vi förvänta oss för krav påsynförändring ? Ministern säger att mankan tvingas till en ny syn på polisverksamheten viden EG-integration. Det vore väldigt spännande atthöra vad ministern förutser för krav påsynförändring i det svenska rättssamhället.Anf. 59 Civilminister ():Herr talman! Jag måste erkänna att jag har litetsvårt att följa argumentation. Jagförstår själva utgångspunkten, en tidningsartikelom att detta inte är utan problem. I mitt anförandeantydde jag inte heller att det skulle vara utanproblem, om vi funderade på att göra någotliknande. Jag utgår självfallet ifrån att svensk polisi alla lägen kommer att följa svensk lag. Det skallden göra och det gör den också.Om man hamnar i en diskussion om huruvida någotliknande bör gälla i , är det självklart att detär en mycket problematisk fråga som skulleunderställas . Jag har inte tagit upp dennafråga, eftersom den inte är aktuell för . Jaghar också nämnt att denna fråga är mycketomdebatterad i EG. Det är inte alls så som CarlFrick påstår, att vid ett eventuelltmedlemskap i automatiskt tvingas till någon typav polisarbete som är av den art somSchengenländerna har avtalat om.Schengenavtalet omfattar inte hela EG, utan det ärett avtal som några länder har träffat sannolikt föratt de har mycket långa gränssträckor och mångagränspasseringar och därmed också en betydandegemensam brottslighet.Jag tycker själv att jag har varit ganska öppen isvaret. Vi i ser ju behovet avinternationellt samarbete. Det finns former som vii dag anser ligga ganska långt ifrån vad vi är bereddaatt skriva på. Vi har skrivit på en del avtal, varavnågra är bilaterala, men det här är en fråga somman gott kan diskutera med öppet visir. Men, CarlFrick, genom att vi diskuterar EG eller rent av blirmedlemmar i kommer vi inte på något sätt atttvingas till att medge att utländska poliser skall fåarbeta i eller att svenska poliser skall arbetautomlands. Detta sker helt enligt de internationellaöverenskommelser som vi har träffat om att t.ex. hapersonal vid de svenska ambassaderna som sysslarmed polisfrågor.Anf. 60 ():Herr talman! Jag är fullt medveten om och klaröver att det -- som ministern sade i slutet av sittinlägg -- finns ett stort behov av den här typen avinternationellt samarbete, t.ex. när den svenskapolisen är med och spanar på narkotikabrottslingar.Jag funderade över den sista meningen i ministernssvar: ''Det finns inga färdiga strukturer ellersamarbetsformer för det internationellapolisarbetet som är tvingande för och sominte stämmer överens med vår syn påpolisverksamheten''. Det är detta som gör migorolig. Jag är fullt på det klara med att svensk polisskall följa svenska lagar. I anledning av det somministern sade i svaret och det som stod itidningsartikeln, att utländsk polis kan få arbeta iSverige utan att följa svensk lag, känner jag migorolig, en oro som jag delar med många andra. Manundrar vad som kommer att hända. Vad kommer vieventuellt att tvingas till?I dag är vi inte tvingade till någonting. Vi kan frittträffa internationella överenskommelser. Vid ettintegrationsarbete som förebereder ettmedlemskap i blir vi kanske tvingade tillnågonting som vi inte känner för. Uttrycket ''sominte stämmer med överens med vår syn påpolisverksamheten'' visar att det uppenbarligenfinns saker och ting inom EG som inte stämmeröverens med vår syn på polisverksamhet, och detsade ju också ministern.Vid ett integrationsarbete och inför ettmedlemskap tvingas vi kanske till sådant som intestämmer överens med vår syn. Det vore intressantatt få veta inom vilka områden man kan förvänta sigatt vi skall tvingas ändra vår syn. Vi behöver integöra det , men vi är inne i en process som detvore intressant att få upplysningar om. Vad kan viförvänta oss för synförändringar? Jag anser attproblemet ligger i vad vi kan förvänta oss avframtiden med hänsyn till detta. Dagens läge ärganska klart, så det oroar jag mig inte för, utan jagär orolig för framtiden.Anf. 61 Civilminister ():Herr talman! Orsaken till min formulering i svaretär att det naturligtvis finns former förpolissamarbete som är främmande för oss. Dithör möjligheten för polisen att arbeta på ett annatlands territorium. Det är inte möjligt enligt svensklag. Vi har inte den samarbetsformen. Vi är mycketrestriktiva också med tanke på att komma inärheten av ett sådant samarbete. Detta gällerockså inom , där vi har haft ettutvecklat polisiärt samarbete.Det är klart att det finns ett internationelltsamarbete. Jag avser då de internationellanarkotikasambandsmän som finns posterade vid desvenska ambassaderna. Detta samarbete sker pånordisk basis. Jag anser att det är en mycket braform för samarbete. Om man ser till hur vi såg pådessa frågor för 10--var detta medinternationellt samarbete en nyhet. Jag kan tänkamig att det finns andra former för internationelltsamarbete som vi inte riktigt känner till, mensom utvecklingen banar en väg för just på grund avatt vi möter nya problem.Jag kan nämna att vi harhaft en stor ministerkonferens i omsamarbetet på narkotikaområdet, därmöjligheterna till internationellt samarbetediskuterades bl.a. för kontroll av den s.k.Balkanrutten. Längs denna finns länder som saknarmöjligheter till teknisk kontroll av fordon och somgärna skulle vilja ha hjälp med denna. I varje fallen del länder är beredda att ge den hjälpen. Mankan också från svensk sida fundera över hur långtman skall gå i den formen av assistens.Jag tycker att man skall ha en öppen diskussion omvar gränserna för det internationella samarbetetgår. Vi deltar ganska aktivt i en diskussion med om hur arbetet med polisiära frågor skallutformas. Framför allt får vi ta del av erfarenhetersom de har, och det tycker vi är mycket viktigt.Om vi skulle bli medlemmar i får vi naturligtvista ställning till om vi kan ansluta oss till vissaöverenskommelser som har träffats, huvudsakligenutanför det formella EG-maskineriet. Vi har varitobservatörer och har inte deltagit på någottraktatmässigt sätt i detta arbete.Jag vill säga till : Låt oss gärna ha endebatt, men övertolka inte det förhållande att vifaktiskt måste ha ett polisiärt samarbete! Vi hardock även ett mycket starkt behov avinternationellt samarbete.Anf. 62 ():Fru talman! Det är självklart att vi måste ha ett brainternationellt samarbete i polisiära frågor. Det harvi i aldrig tvekat inför. Speciellt i ett alltöppnare världssamhälle är det mycket viktigt.Det är också bra med en öppen diskussion, och detär därför som jag har tagit upp dessa frågor, sombekymrade mig mot bakgrund av artikeln i . Jag får vara glad över att statsrådet sägeratt man känner mycket tveksamhet till olika formerav utländsk polisverksamhet på svensk mark.Jag nöjer mig med det och tackar så mycket försvaret.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 1990/91:204 omenergipolitikenAnf. 63 Industriminister ():Herr talman! har ställt sju frågorom energipolitiken till mig.De första frågorna avser tidsplaner ochhandlingsplaner för kärnkraftsavvecklingen. Jagvill inledningsvis slå fast att de åtgärder somregeringen har föreslagit i den energipolitiskapropositionen (prop. 1990/91:88) syftar till attskapa de praktiska förutsättningarna för attfullfölja åtagandet att ställa om det svenskaenergisystemet och avveckla kärnkraften till år2010.Jag vill dessutom erinra om dentrepartiöverenskommelse om energipolitiken somutgör grund för den energipolitiska propositionen.De tre partierna -- socialdemokraterna, folkpartietliberalerna och -- är ense om attresultaten av hushållningen med el, tillförseln av elfrån miljöacceptabel kraftproduktion ochmöjligheterna att bibehålla internationelltkonkurrenskraftiga elpriser avgör närkärnkraftsavvecklingen kan inledas och i vilkentakt den kan ske. Regeringen föreslår ipropositionen att denna riktlinje skall ersättariksdagens tidigare beslut om bestämda årtal förstart av avvecklingen.Vad gäller handlingsplanen förkärnkraftsavvecklingen, innehåller propositionenförslag till kraftfulla åtgärder för ökad hushållningmed energi och en målmedveten satsning påutveckling av ny miljövänlig kraftproduktion.Regeringen kommer att för riksdagenredovisa de resultat som har uppnåtts genom deenergipolitiska programmen. I samband medredovisningen kommer regeringen att lägga framförslag om de ytterligare åtgärder som ärmotiverade.Riksdagen och regeringen anger de förutsättningarsom kraftföretagen och industrin skall arbeta inom.Någon detaljstyrning av företagens verksamhet,som tycks förespråka, bördäremot inte ske från statsmakternas sida. Det ärkraftföretagens uppgift att med utgångspunkt i denav statsmakterna fastlagda energipolitiken planeraoch utveckla kraftsystemet så att landets behov avel blir tillgodosett.Krister Skånberg ställer också två frågor omeffektivisering av elmarknaden och förslaget om enelbörs. Förslaget om en elbörs innebär attkraftproducenter skall kunna lösa in åtgärder föreffektivisering hos eldistributörerna. har föreslagit att en sådan modellprövas.Förslaget är dock inte särskilt utförligt, utan kansnarare kallas en principskiss. I den energipolitiskapropositionen föreslår regeringen därför attförutsättningarna för en försöksverksamhet medelbörs undersöks. Därigenom kommer idén attkonkretiseras innan beslut fattas om eventuellaåtgärder. När förutsättningarna är klarlagda kanman ta ställning till hur en eventuellförsöksverksamhet kan genomföras.Krister Skånberg tar också upp transiteringsrättenpå det svenska stamnätet. I propositionen(1990/91:87) om näringspolitik för tillväxt harregeringen föreslagit vissa förändringar på densvenska elmarknaden. I samband med att statensvattenfallsverk ombildas till aktiebolag föreslås attstamnätet skall avskiljas och ges en mer friståendeställning. Syftet är bl.a. att främja en effektivarehandel med el och en mer decentraliseradelproduktion. Regeringen har uppdragit åtstatens energiverk att närmare utreda stamnätetsframtida organisation och att redovisa resultatetsenast i år.I en fråga tar upp den s.k.balansprincipen. I den energipolitiskapropositionen framhålls att elmarknadens aktörerhar huvudansvaret för att ekonomiskt rimligaeffektiviseringsåtgärder vidtas. Det innebär förelmarknaden att den s.k. balansprincipen bör gälla,dvs. att investeringar i eleffektivisering ochhushållning bör genomföras så länge kostnadernaper kilowattimme inte överstiger kostnaderna förny elproduktion.Samtidigt som regeringen beslutade om denenergipolitiska propositionen gav regeringenstatens energiverk i uppdrag att utföra vissasamordnings- och utvärderingsuppgifter påenergihushållningsområdet. Däri ingår att närmaregranska teoribildningen och att utreda dess värde idet praktiska arbetet. Det gäller exempelvis teorierom integrerad resursanvändning och ombalansprincipen.I sin sista fråga tar upplönsamhetskraven inom energiförsörjningen ochmöjligheterna att genomföra miljömässigtangelägna investeringar. Särskilt pekas på attkraftbolagens kalkylränta vid investeringarvanligen är lägre, och avkastningstiderna längre, änhos många andra företag.Som jag har understrukit, är detkraftföretagens uppgift att med utgångspunkt i denav statsmakterna fastlagda energipolitiken planeraoch utveckla kraftsystemet så att landets behov avel blir tillgodosett. Energiinvesteringar är tillstörsta delen långsiktiga investeringar, somdessutom är mycket kapitalkrävande. Dettainnebär att kraftbolagen, som , har ett långsiktigt perspektiv vid sinainvesteringsbedömningar. Återbetalningstidernasätts till investeringens ekonomiska livslängd, ochkalkylräntan motsvarar bl.a. kapitalkostnader ochförväntad risk.Elanvändarna gör utifrån sina förutsättningarmotsvarande bedömningar av livslängd och risk isina investeringsprojekt.Det är således de enskilda företagen som har attfatta avgöranden om investeringar och att därvidbedöma förväntad avkastningstid och risk hosinvesteringsprojekten. Detta gäller såväl inomenergisektorn som i andra industrisektorer.Anf. 64 ():Fru talman! Jag ber att få tacka industriministernför denna första uppsättning av svar.Den första fråga som jag ställde var: Bekräftar densocialdemokratiska regeringen att en totalavveckling av den svenska kärnkraften skall varaslutförd ? Jag tycker inte, fru talman,att jag har fått svar på den frågan. I stället sägerindustriministern att han slår fast att de åtgärdersom regeringen har föreslagit i den energipolitiskapropositionen syftar till att skapa de praktiskaförutsättningarna för att fullfölja åtagandet attställa om det svenska energisystemet och avvecklakärnkraften . Jag vill mot dennabakgrund upprepa min fråga.Som industriministern säger, innehållerpropositionen en rad förslag till åtgärder. Sedankan man diskutera om det är vad som i dagligt talkallas för en handlingsplan eller inte. Jag menar atten handlingsplan är mer konkret, att den knyter ettförslag till ett förväntat resultat. Skulle man sepropositionen på det sättet, kan man konstatera,när man summerar de åtgärder som finns upptagnai planen, att vi inte når ett rimligt etappmål underden tid som propositionen omfattar.Det betyder att om inte farten i omställningen avenergipolitiken ökar kraftigt, finns det faktisktingen möjlighet att nå det mål somindustriministern talar om. Då har man inte skapatens de praktiska förutsättningarna för att fullföljaåtagandet att ställa om energisystemet.Då är frågan om regeringen eller de partier som haringått trepartiöverenskommelsen är beredda att vidbehov öka insatserna för att nå målet. Eftersomresultatet är så magert -- ialla fall det som man kan läsa ut av propositionen --skulle det behövas utomordentligt kraftfullaåtgärder för att sedan kunna nå målet.Då kan det naturligtvis sägas: Jo, men det är intebara regeringen som skall jobba med det här. Detär absolut självklart att den stora insatsen skallgöras av de vanliga aktörerna på marknaden. Deskall göras av kraftbolagen och deras kunder avolika typer. Förutsättningen för att de skall agera pådet sätt som behövs om kärnkraften skall varaavvecklad är att de uppfattar signalernaså att nu har ställt om sin energipolitik. Ifortsättningen skall det inte göras nya anläggningarför fossila bränslen utan de skall göras förkraftvärme och helst för användning avbiobränslen. Det talas också, om än inte så mycket,om att satsa på vindkraft, osv.Samtidigt som det står så här i propositionen, är detalldeles klart för den som över huvud taget kännertill detta att det finns en s.k. stark energibalans iSverige. Det är ett mera diskret uttryck för att detfinns en överskott av el, fru talman. Det innebär ipraktiken att det är inte så lönsamt att satsapå t.ex. effektiviseringsåtgärder, som så att säga ärdet andra benet i omställningen.Det ena benet är att när man är tvungen att byggaut energitillförseln skall man man göra det på ettmiljövänligt sätt och använda inhemska ochförnybara bränslen, precis som det står ipropositionen. Det andra benet är alltså att manmåste se till att förbruka mindre energi än föratt få en viss mängd nytta.Det är vad man kallar för effektivisering, och dåmåste effektiviering löna sig. Jag tvivlar tyvärr påatt industrin, framför allt, och kraftbolagen självahar uppfattat signalerna på rätt sätt. Det är möjligtatt industriminstern och jag har olika uppfattningardär.Men sedan kommer vi till hur man ändå skallhamna rätt, och då kommer vi in på frågan omelbörs och frågan om balansprincipen.Balansprincipen innebär, väldigt enkelt uttryckt,att om det är billigare att få fram en vissenergimängd genom att använda energieffektivare, med bibehållen nytta, gör man det istället för att bygga ut produktionskapaciteten. Ettsätt att göra det tydligare på marknaden vilka olikamöjligheter som finns är att starta en elbörs. Deninnebörd som industriministern i sitt svar gerbegreppet elbörs är väldigt begränsad, och jag skallåterkomma till en vidare tolkning, som chefen förstatens energiverk och hans medarbetare gör.Men allra först: Tänker man avveckla kärnkraftentill ?Anf. 65 ():Fru talman! När man skall lösa ett problem, är detju viktigt med en problemanalys. Enligt min och jagtror hela den gröna rörelsens uppfattning, både iSverige och utomlands, finns det på energisidan tregrundproblem. Jag brukar säga att problemenheter uran, fossila bränslen och ineffektivenergianvändning.Jag har tidigare ställt frågan till industriministernhär i kammaren, om han är ense med den grönarörelsen i fråga om grundproblemen. Det ärnämligen viktigt vad man utgår ifrån, när man skallgå vidare med någon form av praktiskthandlingsprogram. Är industriministern ense medoss om att de stora problemen när det gäller energiheter uran, fossila bränslen och ineffektivenergianvändning?Vi har från försökt att klara utmålstyrningen. Vi vill avveckla kärnkraften påkortare tid än , men om vi nu utgår från2010 konstaterar vi ganska säkert att det som står ienergipropositionen inte räcker. Med andra ord:Om man extrapolerar satsningen på vindenergi ochsolvärme, finner man att man den vägen fårförsumbara energitillskott fram . När detgäller biobränslen är resultatet detsamma.Om man börjar räkna på det som regeringenföreslår, kommer man fram till att det inte kommeratt lyckas, som industriministern själv säger, attfullföja åtagandet att avveckla kärnkraften till år2010. Det är ett åtagande som regering och riksdaghar gjort gentemot svenska folket, och det gäller dåatt ta detta åtagande på allvar.Om de andra problemen, dvs. fossila bränslen ochineffektiv energianvändning, finns det väldigt litet iregeringens energiprogram och proposition, menarjag. Vi säger från attkoldioxidutsläppen skall minska , menregeringen har inget mål. Energianvändningenskall effektiviseras , säger vi frånmiljöpartiet, för att nå det mål somBrundtlandkommissionen har satt upp för samtligaindustriländer, nämligen en halvering avenergianvändningen i industrivärlden.Instämmer industriministern i min problmanalys?Instämmer industriministern i min bedömning att vibehöver sätta upp konkreta mål?Det behövs ingen detaljstyrning, men man behöverändå vidta vissa åtgärder. Som gammal ingenjör vetjag att man modifierar åtgärderna allteftersom manser resultaten. Det är ungefär som att vrida på envattenkran. Visar det sig att det rinner förlångsamt, öppnar man kranen litet till.Det behövs ingen detaljreglering, somindustriministern möjligtvis misstänker ossmiljöpartister för att vilja ha, men det krävsåtgärder som styr i rätt riktning och med ungefärrätt omfattning.Anf. 66 Industriminister ():Fru talman! är inte nöjd med mittbesked när det gäller avvecklingstidpunkten förkärnkraften. Det kan naturligtvis uttryckas påmånga olika sätt. Jag kan bara säga att jag står fördet beslut som har fattat i den här frågan.Det betyder att skall kärnkraften varaborta. Den politik som vi nu lägger upp i denenergiproposition som behandlas iutskottet skall leda till det resultatet. Där har violika strategier.Efter vad jag förstår vill ha en merdetaljerad uppläggning i en handlingsplan. Vi harställt upp mål och angett vad vi skall uppnå. Sedansäger vi att vi skall pröva hur långt vi harkommit. Vi skall redovisa det för och fåen debatt och en prövning här av om de uppnåddaresultaten är tillräckliga, om vi måste sätta inytterligare styrmedel eller något sådant. Jag tyckeratt det är en mycket bättre uppläggning att hadenna kontinuerliga prövning av resultaten av denpolitik som man för, än att lägga fasthandlingsplaner långt i förväg utan att veta såmycket om deras innehåll.Krister Skånberg går sedan in påenergipropositionen. Den skall ju behandlas här iriksdagen . Jag tycker att man kanavvakta utskottets behandling av propositioneninnan man tar den diskussionen.När det sedan gäller signalerna, kan jag inte seannat än att de signaler som vi har gett är myckettydliga. Vi har sagt att det beslut som gällerkärnkraftsavvecklingen -- som har fattats fleragånger av och som har upprepats ipropositionen -- är det som gäller. Vi har ocksåanvisat en rad olika medel för att nå fram till detmålet. Det är naturligtvis utomordentligt klarasignaler till industrin. Den här prövningen varje årskall ju bl.a. gå ut på att se om industrin har tagitdet här på allvar. Om man struntar i vad riksdagensäger och den politik som vi här drar upp riktlinjerför, måste vi naturligtvis fullfölja vår politik genomatt ge de tydligare signaler som i så fall behövs. Menvi behöver inte göra det förrän vi konstaterat inte bryr sig om detta. Jag tycker att det är förtidigt att dra den slutsatsen i dag.Vi har ju sagt i propositionen att ellerdet verk som kommer efter bör tittanärmare på frågan om elbörs. Det är en lösprincipskiss som har redovisats för mig i ett brevfrån . Det behövs mycket mer avkonkretisering av hur det skall fungera för att manskall kunna ta ställning till om det är en bra metod.Är det så, skall vi naturligtvis använda oss av den.Det behöver vi inte diskutera mer.Lars talade om problemanalysen ochgrundproblemen. För mig är grundproblemen fleraän de som räknar upp. Det ärnaturligtvis miljöproblemen.