prot · GF0935 · 1991-11-29 00:00:00 — De har inte rättpå varje punkt. Men vi vet att en neutralitet icke äruppnådd. Det är dags för regeringen att följa dettillkännagivandet.Det är sant att regeringen avser att förändrastatsbidragssystemet. Men det menar jag får ligga ibaskalkylen för nivån på statsbidragen tillkommunerna, så att vi inte har indragningen sombasnivå och sedan lägger på ytterligare enindragning. Då blir det oacceptabla följder. Dåkyler man ned för många samhällssektorer och fårdålig tillväxt.Framför allt gäller här de dynamiska effekterna.Finansministern erkänner indirekt att de inte är såpåtagliga. Vi har ingen påtaglig tillväxt avlönesumman i samhället som faller ut i form avökade skatteinkomster. Här finns också detpåtagliga felet i sättet att beräkna grundavdragetoch indexeringen. Det finns två uppenbara fel iavräkningsskatten. Om man förändraravräkningsskatten eller räknar upp basnivån förskatteöverföringar från staten ochbidragsöverföringar till kommunsektorn kan varaegalt. Men det går inte att förespråka denminskning, den nolltillväxt, som finansministernförespråkar.Anf. 66 ():Herr talman! Det behöver knappast sägas, men närdet gäller den långsiktiga strategin delar jagsjälvfallet finansministerns uppfattning. Det ärroligt att höra att instämmer i delarav detta. Jag tror att det är oerhört viktigt att denuppfattning som regeringen har, -- ochförhoppningsvis kommer att fatta besluti samma riktning -- beslutenoch signalerna förs ut till våra kommuner. Jag harnämligen den uppfattningen att det finnsfantastiska möjligheter ute i kommunerna att klarabåde besparingar, effektiviseringar och en ökandevälfärd. Men det förutsätter att man gerkommunerna möjligheter. Det har integjort tidigare. Jag har varit kommunalpolitikernågra år och vet hur det är att vara fjättrad av regleroch bestämmelser.Det handlar om att gå vidare och avreglera för attfå färre regler och inte minst att fastläggaspelreglerna för kommunerna. Det är därför somdet givetvis är så viktigt att vi får ett nytt system,som bygger på tilltro till kommunerna. Det tror jagatt det nya statsbidragssystemet i hög grad gör. Somkommunalpolitiker har jag efterlyst ochefterlängtat detta system. Då skall man inte, LarsBäckström, vara oroad när det väl kommer. Jag harnämligen stor tilltro till kommunerna.Vad jag ville säga i mitt inledningsanförande var attockså jag -- naturligtvis kan jag inte skylla på dennuvarande finansministern utan den tidigare -- somkommunalpolitiker och boende i en storstad understundom kände mig något missgynnad. Vi hadesvårt att få fram vårt budskap. Vi var beredda att taansvar. Jag vet att mina vänner i också ärberedda att göra det. Men då måste man också fåspelregler och friare förutsättningar.Därför tycker jag att det är viktigt att vi får ett nyttstatsbidragssystem, som regeringen ochfinansministern har aviserat. Det tror jag kommeratt lösa upp många knutar, inte minst emotionellaknutar. När man ger människor ansvar ger detutrymme för kreativitet, det ger möjligheter förmänniskor att resa sig. Detta gäller inte barapolitiker utan också de många anställda somarbetar i våra kommuner. Det är också en signal tilldem att vi faktiskt tror på deras arbete och derasmöjligheter att utvecklas. Det behöver inte alltidvara politiker, varken i denna församling ellernödvändigtvis kommunalpolitiker, som beslutarallting. Det är också detta som det nyastatsbidragssystemet handlar om.Anf. 67 Finansminister ():Herr talman! Jag delar tro påkommunalpolitiker och tro på att de kommer framtill nya och bättre lösningar när man ger demmöjligheter. Det skulle vara intressant att höra omäven har denna uppfattning. Såvittjag vet har det i den kommunalekonomiskakommittén inte funnits så hög angelägenhetsgradfrån vänsterns representanter att ta bortspecialbestämmelser. Det tror jag är alldelesnödvändigt att göra. Vi skall inte från riksdag ochregering bestämma exakt hur varje kommunalservicetjänst skall utformas i 284 kommuner och 23landsting. Det klarar man väldigt bra där själv.Får jag något kommentera det som om den tidigare behandlingen ifinansutskottet. var det intealldeles självklart att arbetet i denkommunalekonomiska kommittén skulle hinnaresultera i ett förslag som kan genomföras 1993.Om så inte skulle bli fallet tycker jag att det helakommer i en annan dager.Nu har regeringen bedömt frågan som oerhörtangelägen och mycket högt prioriterad. Jag ärdärför helt övertygad om att det blir möjligt attlägga fram en proposition , så att beslutkan fattas innan de kommunalabudgetarna fastställs, dvs. före sommaruppehålletnästa år, med förslag till nya och bättre regler somkan träda i kraft . Jag tror att det är viktigt förvåra kommuner och landsting att få besked på etttidigt stadium, för man arbetar ju med bådetreårsbudgetering och andra former avlångstidsplanering. Då är det viktigt att vi frånregering och riksdag ger besked i ganska god tid, såatt man inte överraskas av förändringar med enmånads varsel. Det tycker jag är helt oacceptabelt.Det är mycket osannolikt att ochjag kan bli överens om hur man skall lägga upp denekonomiska politiken. Det som var att manskall angripa budgetunderskottet genom att höja enmängd skatter. Jag vill då bara konstatera att det ärden politik som har förts i under bra mångaår, och den har visat sig få ett alldeles galet resultat:Människor blir av med sina jobb. Det är faktiskt felmedicin.Den slutsats man kan dra av utvecklingen ikommuner och landsting och i hela ekonomin är attdet inte går att låta bli att föra en ny politik, med enstram finanspolitik, där det ingår att ianpassningsprocessen betala priset för tidigare årsmisstag. Där får vi alla delta, , OlleSchmidt, jag, kommunalpolitiker, statstjäntemänoch inte minst alla i privata företag där mångaförlorar jobb . För att undvika att dennaprocess fortsätter okontrollerat till en ond cirkelmåste vi genomföra en helt radikal omläggning avpolitiken.Jag vill påpeka att om man ingenting gör är riskenmycket stor att vi får en återgång till höginflationstakt, höga priser, ännu högre räntor.Slutresultatet av detta känner vi alla till: färre jobb,mindre resurser för viktiga satsningar påbarnomsorg, äldreomsorg, sjukvård och andraangelägna uppgifter som sköts av kommuneroch landsting. Om man vill vara mån om dessaviktiga sociala tjänster -- och det vill vi inomfolkpartiet liberalerna och jag tror i och för sigockså vill det -- skulle jag verkligenvilja varmt anbefalla ett studium en gång till, så attLars kommer till insikt om att den endapolitik som hjälper för att åstadkomma detta är enpolitik som gör upp med de gamla förlegadeskattehöjningsmetoderna och i stället ser till att fåfart på företagsamheten. Det är den som är basenäven för den välfärdspolitik som förs i kommuneroch landsting.Slutligen vill jag upprepa något av det jag nämndeinledningsvis. När förslag läggs fram konkret, ochdär man tydligt kan utläsa effekterna för varjeenskild kommun och enskilt landsting, kan visjälvfallet inte gå helt mekaniskt till väga. Manmåste göra en bedömning av hur stora effekter somär rimliga och rättvisa, så som jag sade i mitt svar.Jag tycker att det skall vara självklart att man alltidgör så.Jag är övertygad om att ganska många bådelandstings- och kommunalpolitiker under dennärmaste tiden kommer att vara sysselsatta med attupplysa om effekterna för deras kommuner ochlandsting av kommitténs förslag. Då tror jag inte attde kommer att räkna så mycket vadavräkningsskatten skulle innebära , utan dekommer att räkna på det samlade utfallet av ettantal olika förslag med nya statsbidragsregler, nyttutjämningssystem och naturligtvis av vad somhänder i ekonomin i övrigt för att se till att detsammantaget blir någorlunda rimligt och rättvist. Idet arbetet, som jag tycker är viktigt, kommer visjälvfallet att ta stor hänsyn till de synpunkter somframförs. Det är viktigare att ta hänsyn till helhetenän att ta hänsyn till varje enskilt ingående detalj.Anf. 68 ():Herr talman! Min tilltro till kommunalpolitiker ärstor. Den varierar dock med partifärgen pådesamma. Jag har en större tilltro tillkommunalpolitiker på vänstersidan än på politikerpå högersidan, men så är det i politiken.Finanministern säger att vi skall titta på vad denkommunalekonomiska kommittén kommer med förförslag. Javisst, men avräkningsskatten kommer attfinnas kvar, såvitt jag förstår. Vi kan visst diskuteradetta i en kommande interpellation, och vi kanställa oss bakom det antydde här,nämligen att vi i stället bör diskutera utrymmet förden totala offentliga konsumtionen och utrymmetför den kommunala konsumtionen totalt. Visst kanjag framställa en ny interpellation i nästkommandevecka.Faktum är att den offentliga konsumtionens andelav BNP har fallit tillbaka från till27,1990. Den har fallit , inteökat. Faktum är också att redan befintligaåtaganden och förändringar i åldersstrukturen göratt den kommunala konsumtionen skulle behövaöka utan några nya högre ambitioner.Lägger man därtill nya ambitioner får vi en ännuhögre ökningstal. Vad talar om ärnolltillväxt i den kommunala sektorn. Tillväxt gerautomatiskt den kommunala sektorn mer resurser,men det kan vi återkomma till i en kommandeinterpellationsdebatt. Jag kan förutskicka fråganredan nu.Om vi höjer produktiviteten i näringslivet med ca2 % leder detta till ökade skatteinkomster alldelesautomatiskt i den kommunala sektorn. Då kankommunerna expandera med utanatt man höjer skattekvoten och utan att man höjeren endaste skatt. Giv åt kejsaren det kejsarentillhör, dvs. giv åt kommuner det kommuner tillhörutan att göra några nya indragningar. Det kräverinte några höjda skattekvoter.Finansministern talar om vikten av stramfinanspolitik. Det är en bra infallsvinkel. Jag delarden, men har jag inte sett tecken på det. Jaghar bara sett tecken på att driva en stramfinanspolitik genom sänkta skatter, och det är juinte så väldigt strongt. Det är snarare någotlössläppt vad gäller finanspolitiska åtaganden. skall ju stängas, och vi får kanske se enstörre stramhet . Jag tror att det går attgöra förändringar, men inte vad gäller denkommunala konsumtionen, för där ärresursåtagandena och behoven redan så stora. Mankanske kan se över transfereringssystem, för därfinns det möjligheter.Återigen: Om vi får en tillväxt i ekonomin genomökad produktivitet, minskad arbetslöshet, höjdsysselsättning och ökat antal arbetstimmar fårkommunerna expansionsutrymme. Men statsrådetsäger att kommunerna skall ha nolltillväxt under90-talet. De skall tydligen inte få del av denallmänna tillväxten i ekonomin. Det här får vitydligen återkomma till i en kommandeinterpellationsdebatt.Anf. 69 Finansminister ():Herr talman! I likhet med har jagsjälv blivit mycket irriterad över statsråd somutnyttjar sin taletid när det inte finns någonmöjlighet till genmäle. Jag skall därför vara mycketkortfattad.Jag skulle med nöje se en interpellationsdebatt omdet samhällsekonomiska läget, gärna medutgångspunkt i dagens obalans. Man måste försträtta till dagens obalans innan vi kan komma in i enbalanserad tillväxt.Det var litet lustigt att höra tala omregeringens finanspolitik såsom väldigt släpphänt.Den senaste veckan har vi ju kunnat läsa attregeringen pysslar med kolossala åtstramningar.Jag tycker att man borde välja endera avargumenten. Med båda argumenten harman nog ingen chans att vinna förståelse hosallmänheten. Man måste i alla fall slå från det enahållet.Jag vet nu inte exakt vad denkommunalekonomiska kommitténs förslag kommeratt innebära, så därför kan jag inte kommenteradem. Men jag gissar att förslagen kommer att getillfälle till rikligt med debatter framöver. Dettycker jag är bra, eftersom dessa förslag är oerhörtviktiga. De kommer att vara avgörande för hurkommuner och landsting skall kunna klara av atthantera välfärdssystemen. Det som ingår i densvenska välfärdspolitiken sköts ju av kommuneroch landsting. Det är därför viktigt att kommitténsförslag blir diskuterade och att förslagen ocksåleder till att man kan fatta beslut , så attkommuner och landsting kan se hurregelförändringarna på ett tidigt stadium möjliggörförändrigar i verksamheten. Denna typ av debatt ärsåledes mycket angelägen att föra.Jag hoppas att kommer att läsakommitténs förslag med stor inlevelse.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesMotionerna1991/92:K4-K8 till konstitutionsutskottet1991/92:Sf16 till socialförsäkringsutskottet10 § BordläggningAnmäldes och bordladesKonstitutionsutskottets betänkande1991/92:KU10 Vissa grundlagsfrågor m.m.Finansutskottets betänkande1991/92:FiU5 revisorers verksamhetunder /91Lagutskottets betänkande1991/92:LU8 Vissa skadeståndsfrågor1991/92:LU9 Godmanskap m.m.1991/92:LU10 Vissa ändringar i aktiebolagslagen1991/92:LU11 Förverkande av rätt att ta arv, m.m.1991/92:LU12 Atomansvarighetslagen m.m.1991/92:LU13 Ändring i utsökningsbalken, m.m.Socialförsäkringsutskottets betänkanden1991/92:SfU3 Ersättningar tillsjukvårdshuvudmännen1991/92:SfU4 Utlänningsnämnd m.m.Kulturutskottets betänkanden1991/92:KrU6 Övergripande kulturmiljöfrågor1991/92:KrU7 Skadeinventering påkulturmiljöområdet1991/92:KrU8 betänkande1991/92:TU3 Yrkestrafikfrågor och riksfärdtjänstJordbruksutskottets betänkande1991/92:JoU6 betänkande1991/92:NU7 Återvinning11 § Anmälan om interpellationerAnmäldes att följande interpellationer framställtsden 28 november1991/92:56 av () till statsrådetAlf om mänskliga rättigheter m.m. iBaltikum:Den 10 september 1991 tillskrev jagutrikesdepartementet, rättsavdelningen, ianledning av en notis i en morgontidning.Tidningen återgav ett telegram från (TT-AFP):''har börjat ogilitgförklaradomarna mot tusentals människor som dömts somnazistiska krigsförbrytare av sovjetiska domstolar,rapporterade på torsdagen.Litauens chefsåklagare sa i enintervju i att hans kontor frikänt mer än1 000 personer, och räknade med att ogiltigförklaranågra tusen domar till. Rapporter har väcktbestörtning bland judiska organisationer i ochIsrael, skrev tidningen. ''Jag begärde att få närmare information om delämnade tidningsuppgifterna.Den 17 september 1991 fick jag svar frånutrikesdepartementet som meddelade att uppgifteni om att skulle harehabiliterat krigsförbrytare hade föranlett ettuttalande från ordföranden iLitauens högsta råd ().I pressmeddelandet sades bl.a. att rehabilitering avkrigsförbrytare är förbjuden enligt en lag från den2 . På grund av denna bestämmelse harnära 500 ansökningar om rehabilitering avslagits,enligt UD-svaret. (Uppgiften förefaller felaktig, dådet i själva pressmeddelandets engelska text sägsatt ''the republic of Lithauania have refused torehabilitate approximately 50 people''. )I pressmeddelandet sades vidare att personer somdeltog i massakrer och tortyr liksom ifolkmordshandlingar kan inte enligt lagen blirehabiliterade. Det medgavs dock att misstag hargjorts ''because the prosecuter general based itsconclusions exclusively on material it had at itsdisposition -- material furnished by the USSRKGB -- and irresponsibly relied upon it''.Det är väl dokumenterat att folkmordshandlingarförekom i mycket stor skala undernaziockupationen i främst mot denjudiska befolkningen. Det råder emellertid enbristande kunskap på många håll om vad sominträffade under ockupationen i och iövriga baltiska länder.Någon redovisning av namn på rehabiliteradepersoner har ännu inte offentliggjorts.Framställningar därom har gjorts bl.a. av SimonWiesentahl, vars undersökningsinstitut har ettmycket omfattande och kvalificerat materialbeträffande krigsförbrytelser och krigsförbrytareunder andra världskriget.Även andra händelser i de baltiska staterna harväckt oro, bl.a. en växande antisemitism och annanrasism, nazistiska aktiviteter och sammankomsterdär gamla SS-officerare spelar en aktiv roll. Dessaproblem i får bedömas som mer allvarligaän i andra demokratiska länder beroende på att dendemokratiska rörelsen är ny och har vida mindrestyrka än i etablerade demokratier. Det är därför avstörsta vikt att demokratin och rörelsen förmänskliga rättigheter i får allt tänkbartstöd. Det är nödvändigt att markerar dekrav som ställer på demokrati och respektför mänskliga rättigheter i vårt bistånd och vårarelationer med de baltiska staterna.I anledning härav får jag ställa följande frågor tillstatsrådet . Vilken inriktning och omfattning hadekrigsförbrytelserna i underockupationstiden, särskilt med avseende på denjudiska befolkningen?2. I vilken utsträckning har krigsförbrytarerehabiliterats i de baltiska staterna?3. Har regeringen begärt att få listor över samtligapersoner som rehabiliterats, så att en granskningkan göras om dessa personers bakgrund ochförehavanden ?4. Förekommer oroväckande nazistiska,antisemitiska minoritetsfientliga och/ellerhögerextremistiska aktiviteter i och i såfall i vilken omfattning?5. Vilka åtgärder avser regeringen att vidta för atthävda folkrättsliga och mänskligrättsliga intressen ivåra relationer med de baltiska länderna?6. Vilken betydelse har förekommandekränkningar av folkrätten och de mänskligarättigheterna i för vår biståndspolitik?1991/92:57 av () tillarbetsmarknadsministern om vissa statliga verksregionala förvaltningar:Innevarande höst har posten, ochvägverket var för sig beslutat organisera om sinaregionala förvaltningar i landet. Färre och därmedstörre regioner, olika för vart och ett av verken, harbildats.För läns del innebär besluten attsamtliga tre verks regionala förvaltningar lämnarlänet. Posten och lokaliserarregionförvaltningarna för den region tillhör till , medan hamnar iSundsvall och och regionala delar ligger i . Posten finns i . Antaletsysselsatta i de tre verkens regionförvaltningar ilänet beräknas genom omorganisationen minskamed ca 250 personer.Kopparbergs län förlorar således genom separatabeslut i tre skilda verks styrelser ett stort antalarbetstillfällen. Det är allvarligt i sig. Ännuallvarligare anser jag det vara att sådana beslut kan,som i det här fallet, leda till att ur regionalpolitisksynvinkel viktiga funktioner försvinner från ortersom varit föremål för utlokalisering avkvalificerad tjänsteverksamhet av justregionalpolitiska skäl.Vad gäller vill jag erinra om attförändringen av organisationen förväntas innebäraatt ytterligare ca 300 arbetstillfällen försvinner vidhuvudkontoret i de utlokaliserade trafikverken, ,trafiksäkerhetsverket och , pågår inomhögskolan /en uppbyggnad avutbildning och forskning inom transportområdet,en för denna region mycket angelägen satsning somnu äventyras om krympningarna tillåts att bli förstora.De gjorda satsningarna har haft stor betydelse ochbidragit till att hävdat sig väl. Situationenär nu helt annorlunda. Bortfallet av arbetstillfälleni länet till följd av de tre verkens beslut utgör i sig endel i en större problematik i . Jag vill därförgöra arbetsmarknadsministern uppmärksam på desnabbt växande problemen allmänt sett påarbetsmarknaden i . Tillsammans medGävleborg och är nu den öppnaarbetslösheten i länet högst i landet. Ett annat måttpå problemens omfattning är att ca 6 000 anställdatotalt finns i företag med fler än tio anställda därvarsel lagts eller som gått i konkurs 1990--1991 ilänet.Med hänvisning till ovanstående vill jag frågaarbetsmarknadsministern:1. Anser arbetsmarknadsministern det rätt attöverlåta lokaliseringsbesluten på de statliga verkeni sådana fall där staten tidigare medverkat tillutlokalisering av s.k. kvalificerad verksamhet justav regionalpolitiska skäl?2. Anser arbetsmarknadsministern att tillräckligtsamråd existerar vid analys avsysselsättningseffekterna då flera verk iegna organisationsbeslut omlokaliserar sinverksamhet?3. Anser arbetsmarknadsministern att det behövsnya regler för beslut om förändringar i statliga verksregionala organisation i fortsättningen?4. Avser arbetsmarknadsministern att kompenserabortfallet av sysselsättningstillfällen som ovanangivna verk aviserat att minska?5. Avser arbetsmarknadsministern att anvisaytterligare medel till förfogande föråtgärder för att dämpa effekterna av den nurådande lågkonjunktur som sammanfaller medverkens omstrukturering och gör situationen änvärre?1991/92:58 av () till statsrådetBeatrice om moralsynen i skolans läroplan:I regeringsdeklarationen framhålls att''en av skolans viktigaste uppgifter är att skaparespekt för och vidareutveckla demokratinsprinciper om tolerans, samverkan ochlikaberättigande. Skolan skall väcka respekt försanning och rätt, för människans egenvärde ochmänniskolivets okränkbarhet. Den personligaintegriteten får inte kränkas. ''Också i andra avsnitt i regeringsförklaringenbetonas vikten av moral och etik i mänskligsamlevnad.Skolministern och andra företrädare för regeringenhar i olika sammanhang betonat vikten av etiskfostran av de unga i samverkan mellan hem ochskola.Det är därför med stor förvåning vi läserstatsministerns svar på fråga om moraliska ochetiska aspekter på vissa statsråds skatteplanering.Statsministern ombeds inte kommenteralagligheten i de aktuella ärendena utan moraliskaaspekter på dem. Svaret gavs under riksdagensallmänna frågestund :''Människor skall följa lagar i alla tänkbarahänseenden. Det gäller alldeles oavsett om det ärskattelag, trafiklag eller någon annan lag. Bryterman mot lagen, skall det inskärpas vad det innebär.Däremot försöker vi alla på ett eller annat sätt attsköta vår ekonomi på sådant sätt att vi både betalarden skatt vi skall betala och inte betalar mer skattän vi faktiskt behöver.Det ligger i den avvägning mellan individ ochsamhälle, som skall finnas i ett rättssamhälle. ''Svaret ger ett otvetydigt intryck av att vår relationtill varandra och samhället enbart beror av vilkarestriktioner lagarna sätter och att så länge vi röross inom de ramar lagstiftningen sätter är också vårtagerande moraliskt och etiskt riktigt.Dagens läroplan tolkar moral långt djupare ochstarkare än de yttre ramar, som en strikt lagstiftningkan ställa. Vi kan aldrig lagstifta om solidaritet,omsorg och kärlek till nästan, men den moralsynhem och skola ger barn och unga måste ha en merhelgjuten innebörd än den statsministern geruttryck för i sitt svar.Avser skolministern att den kommande läroplanenskall uttrycka den snäva moralsyn, somstatsministern gett uttryck för i sitt svar?Är ovanstående citat ett uttryck för att regeringenvill avskilja å ena sidan en moralsyn innefattandedjupt mänskligt ansvar i den ''lilla världen'',familjen, vännerna och den egna arbetsplatsenmedan vårt agerande i ''den stora världen'',samhället, det nationella och internationella, baraskall begränsas av de formella begränsningarlagstiftningen ställer?1991/92:59 av () tillutrikesministern om sanktioner mot Sydafrika:Utvecklingen i södra har positiva inslag. Detfinns anledning att hoppas på att de förhandlingarsom nu pågår mellan den vita minoritetsregimenoch i första hand ANC kommer att leda till attapartheidsystemet avvecklas och får ettdemokratiskt styrelseskick.Samtidigt finns det också skrämmande företeelsersom skapar allvarlig tveksamhet om regimensintentioner. Dit hör naturligtvis det ''svarta våldet''som underlättas och t.o.m. tycks provoceras avmyndigheterna. Dit hör också Renamo gerillanshärjningar i Moçambique.Renamo gerillan bedriver en terrorverksamhet iMoçambique med sällsynt grymhet. Den politiskaplattformen är oklar. Trots att Frelimo regimen iMoçambique är i färd med att tillfredsställa detsom angivits som Renamos huvudkrav, nämligenetablerandet av ett demokratiskt flerpartisystemoch en öppen ekonomi, har det varit omöjligt attetablera någon fungerande förhandlingsrelationmed gerillan. pågår det förödandekriget som förlamar alla möjligheter att angripalandets trängande ekonomiska problem.Det är uppenbart att Renamos verksamhet är heltberoende av stöd från . Stödet tillRenamo var från början ett led i Sydafrikasdestabiliseringspolitik mot de av svarta styrdagrannstaterna. Den sydafrikanska regeringen harsenare i avtal förbundit sig att inte stödja Renamo.Det finns skäl att misstänka att man bryter motdetta åtagande.