prot · GE09122 · 1991-05-30 00:00:00 — Det betyder att volymen på devaror som extraprismärks är nästan lika stor somvolymen på de varor som enligt den nya lagenomfattas av prismärkningsskyldighet.Här har man alltså inga betänkligheter inför arbetetmed extraprismärkning på varan. Då talar man intealls om arbetsmiljön för de anställda.Andre vice talmannen anmälde att CharlotteCederschiöld anhållit att till protokollet fåantecknat att hon inte ägde rätt till ytterligarereplik.Anf. 94 ():Herr talman! Enligt är det ettväsentligt konsumentintresse att vi har en fullgodprisinformation. Uppgift om pris ochjämförelsepris är en nödvändighet för att enkonsument skall kunna göra rationella val mellanolika varor vid inköp. har vi därförfrån sida i motioner ochreservationer fastslagit vikten av att priset skallvara lätt synligt och därför bör anges på varan ellerpå hyllkanten. Vi har även betonat att den ökadedatoriseringen inom detaljhandeln inte får leda tillatt prismärkningen och prisinformationenförsämras.Mot denna bakgrund är det naturligt att vi sågpositivt på det förslag till prisinformationslag somregeringen lade fram . Vi står därför bakomutskottets hemställan innebärande tillstyrkan avförslaget om en prisinformationslag, som anger degrundläggande krav som skall ställas för attkonsumenten skall garanteras en fullgodprisinformation. När det gäller dagligvaror isjälvbetjäningsbutiker -- den butikstypdiskussionen mest brukar gälla -- anges t.ex. ilagförslaget tre viktiga krav som en prisinformationskall uppfylla. För det första bör den gekonsumenten en korrekt och lättillgängliginformation om hur mycket varan kostar ochuppgift om jämförelsepris. För det andra skallkonsumenten genom informationen lätt kunnaberäkna den sammanlagda kostnaden för de varorhan eller hon avser att köpa. För det tredje skall detvara möjligt att kontrollera att rätt pris tas ut förvaran i kassan.Det finns anledning att mot bakgrund av de delademeningar som föreligger om behovet av enlagstiftning och som klart framkommit här ikammaren erinra om att praktiskt tagetsamtliga remissinstanser, som kan anses företrädakonsumentintresset i vid bemärkelse, tillstyrktförslaget om en lagstiftning. För tids vinnande skalljag inte räkna upp vilka som har tillstyrkt. Jag nöjermig med att säga att centerkvinnorna är en av demånga grupper som därvid uttalat sig positivt till ensärskild prislag.En annan ofta diskuterad fråga behandlas också iföreliggande utskottsbetänkande, nämligen fråganom extrapriser. Det föreligger såväl motioner medkrav på förbud av extrapriser som motioner medkrav på riksdagsuttalande om att extrapriser skallfå tillämpas . Frågan prövas avkonkurrenskommittén. står bakommajoritetsskrivningen innebärande att riksdageninte genom ett uttalande skall föregripa resultatetav denna kommittés arbete gällande extrapriser.Herr talman! Jag yrkar bifall till utskottetshemställan.Anf. 95 ():Herr talman! Jag vill bara avsluta denna debattmed att konstatera, vilket faktiskt är viktigt, att detär av de tillfrågade som är nöjda mednuvarande prisinformationssystem. Det är bara2 % som är missnöjda. Hur många branscher kanvisa upp sådana siffror? Det är faktiskt bra siffror.Men det viktiga är att ihåligheten isocialdemokraternas resonemang framkommer.Det är nämligen så att vi moderater säger att detskall vara en fri form av prismärkning, bara den ärtydlig så att man kan tillgodogöra sig priset lätt. Detbetyder att vi är emot verksamhet där man fårsådana arbetsskador som man får vid ommärkningoch vid tungt, monotont arbete. Det är nisocialdemokrater som här försvarar den typen avarbete. Vi vill inte ha den sortens märkning vare sigdet gäller extrapriser eller vanliga priser.Socialdemokraternas resonemang hänger inteihop. Följer man reservation i bådafallen slipper man denna typ av arbetsskador ochmonotont arbete på grund av ommärkning. Vårmodell för märkning av extrapriser kommer inte attorsaka det arbete som modell gör.Vi kämpar för den mest effektiva formen av valfriprismärkning, och det är också den som blirbilligast och gynnar konsumenterna mest.Anf. 96 ():Herr talman! Jag tycker skulle ha tittat på vad konsumenterna svaratpå frågan de fick: Vill du ha prislapp på varan ellerinte? svarade att de vill ha prislapp, även omdet kostar en krona mer per hundralapp. Det tarman igen genom att kunna planera sina inköpbättre.Anf. 97 ():Herr talman! Det finns inget tillförlitligt underlagbakom era siffror att det kostar en krona mer. Alltunderlag visar att det är felaktigt och alldeles förlågt räknat. Man får faktiskt ut mer än fem varor påen hundralapp, och då håller inte grunden för ertresonemang. Det framkommer av de allra flestaremissvar, framför allt från dem som harsakkunskap på området.Överläggningen var härmed avslutad.BeslutFöretogs till avgörande lagutskottets betänkanden1990/91:LU35, LU34 och betänkande LU35Mom. 1 (promilleregler)HemställanUtskottets hemställan bifölls med 225 röster mot 54för hemstllan i reservation 1 av m.fl.11 ledamöter avstod från att rösta.MotiveringUtskottets motivering godkändes med 199 röstermot 55 för den i reservation 2 av . 44 ledamöter avstodfrån att rösta.Mom. 3 (påföljdsvalet vid grovt sjöfylleri)Utskottets hemställan bifölls med 203 röster mot56 för reservation 3 av m.fl. 42ledamöter avstod från att rösta.Mom. 8 (informationsåtgärder)Utskottets hemställan bifölls med 229 röster mot73 för reservation 6 av m.fl.Mom. 9 (högfartsbåtar)Utskottets hemställan med godkännande avutskottets motivering bifölls med 266 röster mot 33för utskottets hemställan med godkännande av deni reservation 7 av och anförda motiveringen.Övriga momentUtskottets hemställan bifölls.Lagutskottets betänkande LU34Utskottets hemställan bifölls.Lagutskottets betänkande LU36Mom. 1 (prisinformation)Utskottets hemställan bifölls med 209 röster mot90 för reservation 1 av m.fl. 1ledamot avstod från att rösta.Mom. 2Utskottets hemställan bifölls.Mom. 3 (extrapriser)Först biträddes reservation 2 av . -- som ställdes mot reservation 3 av ElisabethPersson -- med acklamation.Härefter bifölls utskottets hemställan med 196röster mot 89 för reservation 2 av . 16 ledamöter avstod från att rösta.Beslut om uppskjuten votering avkvällsärendenPå förslag av andre vice talmannen medgavkammaren att de ärenden som hann debatterasfärdigt under återstoden av dagens sammanträdeskulle företas till avgörande i ett sammanhang ibörjan av morgondagens arbetsplenum.AjourneringKammaren beslöt att ajourneraförhandlingarna till för middagsuppehåll.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 19.00.11 § Den lokala konsumentverksamhetenFöredrogslagutskottets betänkande1990/91:LU37 Den lokalakonsumentverksamheten (skr. 1990/91:143).Anf. 98 ():Herr talman! Kommunernas insatser förkonsumentpolitiken är av avgörande betydelse föratt konsumenterna skall få det stöd, den hjälp ochden information som de är i behov av och har rätttill. Eftersom det är på den lokala och kommunalanivån som konsumentproblem lättast kan fångasupp, är det synnerligen allvarligt att kommunernasverksamhet inom detta område nu begränsas avkommunalekonomiska skäl.Uppbyggnaden av den kommunalakonsumentverksamheten ledde till att de allraflesta kommunerna byggde upp en sådan med ensärskild konsumentnämnd som ansvarig i flertaletkommuner. De nu pågående begränsningarna kanmedföra att de konsumenter som bäst behöver stödoch hjälp blir lidande, vilket särskilt i tider avekonomisk åtstramning i övrigt kan leda tillkännbara ekonomiska problem för dessa familjeroch därav uppkommande ökat behov avsocialtjänstens stöd.En grupp som det är särskilt viktigt förkonsumentvägledare att nå är ungdomen, så attvikten av att kritiskt granska och noga övervägaförutsättningarna innan man gör -- åtminstonekostbarare -- inköp grundläggs hos dem.Mot bakgrund av de risker som begränsningarna avkommunernas verksamhet inom detta områdeinnebar, tog vi från sida upp dessaproblem i vår konsumentpolitiska kommittémotionunder årets allmänna motionstid.Utvecklingen jämte olika motioner som väcktes ijanuari ledde till att regeringen överlämnadeen skrivelse till om den lokalakonsumentverksamheten, vilken nu behandlas iföreliggande betänkande från lagutskottet.Eftersom vi från sida i vårtbudgetalternativ inte har anvisat ökade medel förstöd till kommunernas konsumentpolitiskaverksamhet, får vi i det korta perspektivet nöja ossmed de åtgärder som regeringen redovisar elleraviserar i skrivelsen till . Vår motionliksom övriga motioner med krav på allmännatillkännagivanden till regeringen om vikten av stödtill den kommunala konsumentverksamheten ansesav ett enigt lagutskott tillgodosedda med vad somanförts i skrivelsen och vad utskottet har anfört. Ivissa andra frågor har vi dock stannat för olikalösningar.För del gäller det ställningstagandesom lett till reservationer med anledning avmotioner väckta dels av , dels avRosa Östh och den förstnämnda motionen framhålls bl.a. attbudgetrådgivning och skuldsanering blivit alltviktigare i den lokala konsumentverksamheten ochatt uppenbara risker föreligger för att denna del avverksamheten inte blir tillräcklig. Vi har följt uppmotionen i reservation 2. Vi räknar med att detkommer att ställas alldeles speciellt stora krav pårådgivning på grund av exempelvis skattereformen,den nya ordningen för bostadsfinansieringen och deåterhållna lönekraven. Vi betonar mot dennabakgrund vikten av att tillräckligt mycket satsas pådenna del av rådgivningen samt vikten av förbättratsamarbete mellan den lokalakonsumentverksamheten och socialtjänsten.I samma motion tas även frågan omhushållningssällskapenskonsumentupplysningsarbete upp. Sällskapenskulle kunna arbeta i betydligt större utsträckningmed dessa frågor och vara ett värdefulltkomplement till den kommunala verksamheten.Eftersom länsstyrelsernas hemkonsulenter motcenterpartiets vilja avskaffades sedanoch med hänsyn till begränsningarna ikommunernas verksamhet, är det speciellt viktigtatt staten medverkar till att hushållningssällskapensförutsättningar utnyttjas bättre och att de därför fårdel av det ekonomiska stöd som ställs tillförfogande för konsumentorganisationer. Detta ärsynpunkter och krav som vi tar upp i reservation 6.Vår tredje reservation, nr 4, grundar sig på denandra centermotionen och gäller kost och hälsa.Livsmedel är en stor utgiftspost för alla familjer,och livsmedlen och val av nyttiga sådana äravgörande för hälsotillståndet. Trots detta har denkommunala konsumentverksamheten inte tilluppgift att ta sig an detta ämnesområde. Motbakgrund härav och av den proposition om vissahälsofrågor som lagts fram framstårdet för oss inom som naturligt attfrågor om hälsa och kost borde ingå som en del ikommande folkhälsoarbete ochkunskapsspridning, som bl.a. skall ske genomkommunerna. Det finns därför starka skäl attnärmare utreda frågan om en bättrekonsumentrådgivning och utbildning i kost- ochhälsofrågor. I reservation 4 yrkar vi på etttillkännagivande till regeringen. Jagvill med det anförda yrka bifall till dennareservation.Herr talman! Detta anförande är mitt sista -- i varjefall gällande lagutskottsfrågor -- iriksdagen. Jag har under huvuddelen av denna tidvarit ledamot av lagutskottet, varför en stor del avmina debattinlägg gällt just lagutskottets ärenden,men jag har även debatterat många andra frågor.Jag vill nu rikta ett tack till alla dem som jag harhaft debatter med, och då särskilt mina kolleger ilagutskottet, vilka jag alla uppskattar mycket ochkänner stor tacksamhet mot och upplevt som finakamarater. Vi har varit goda vänner oberoende avom vi har haft samma eller skilda uppfattningar ifrågorna. Jag hoppas att detta skall präglautskottet, kammardebatterna och riksdagsarbetetäven . Jag vill även framföra enförhoppning, som jag tror kan ha betydelse för attöka tilltron till partierna och deras företrädare,nämligen att vi skall bedöma frågor och förslagutifrån sakliga synpunkter oberoende av vilkeneller vilka som är förslagsställare.Anf. 99 ():Herr talman! När vi hardiskuterat den lokala konsumentverksamheten häri har det alltid anförts att det finnskommunal konsumentverksamhet i de allra flestaav landets kommuner. Enligt lagutskottetsbetänkande /89:LU17 saknades kommunalkonsumentverksamhet i endast tolv av landets allakommuner. Året därpå stod det i ett motsvarandebetänkande att det var bara fyra kommuner somvar utan konsumentverksamhet.Siffrorna varierar litet, men det rör sig omungefär tolv kommuner som saknar sådanverksamhet. Och med denna rapportering verkardet ju som om det egentligen inte är så illa beställt.Men eftersom jag ganska väl känner till hur det serut med den kommunala konsumentverksamheten imitt eget län , har jag tvivlatpå dessa uppgifter och på statistiken. Förra åretgjorde jag därför en egen liten undersökning.Utgångspunkten för den undersökningen var attom konsumenterna i en kommun inte vet att detfinns konsumentverksamhet är denfaktiskt inte värd namnet, även om den skulle råkasfinnas med i någon statistik. Då är det något annat.Kommunal konsumentverksamhet är ju i förstahand till för konsumenterna i kommunen, och omde inte ens vet om att den finns, vill jag inte kalladen konsumentverksamhet.Jag tog därför fram telefonkatalogerna förÖstergötlands län och , det var treolika delar, och såg efter om det någonstans gick atthitta ett telefonnummer eller någon annanhänvisning för varje kommun till kommunalkonsumentverksamhet. Det bör ju vara så man görom man som konsument vill söka upp en kommunalverksamhet; man tittar i telefonkatalogen efter etttelefonnummer eller en hänvisning, ringer dit ochfår i bästa fall reda på var verksamheten finns. Detvar så jag gjorde. Jag gick igenom kommun efterkommun för att se efter var man kunde hittahänvisningar till konsumentrådgivning ellerkonsumentverksamhet. Jag tittade inte bara på dekommunsidor som brukar finnas, utan jag tittadeäven inne i själva katalogen för att inte missa något.Resultatet av detta, herr talman, blev värre än jagväntat. Av 25 kommuner i ochJönköpings län var det elva som uppgivit etttelefonnummer till kommunalkonsumentverksamhet. I 14 fall saknades uppgiftenhelt och hållet. På ett ställe var det t.o.m. angivetatt tjänsten skulle vara vakant t.o.m. den 31augusti. Jag räknade inte med att det fannskommunal konsumentverksamhet i Gisslaved, somdenna anteckning gällde.Om den ''research'' jag gjorde är riktig är det alltsånågot lurt med de siffror som har uppgivits avkonsumentverket, eller kanske av kommunernasjälva till , och den vägen nåttriksdagens betänkande. Inom parentes sagt var enmajoritet av de kommuner som saknade kommunalkonsumentverksamhet borgerligt styrda. Jag villinte övertolka det på något sätt.Hur sedan verksamheten fungerade och huromfattande den var i de elva kommuner som hadeverksamhet kan jag naturligtvis inte säga i detalj.En del vet jag har bra verksamhet. ochMotala är utmärkta. De är föregångare på det härområdet. I andra kommuner vet jag attverksamheten är ganska haltande.Eftersom förhållanden ändrar sig ochvi kommer att diskutera den senaste tidensnedläggningar av kommunalkonsumentverksamhet, borde jag kanske säga attjag gjorde den här undersökningen i höstas.Uppgifterna i telefonkatalogerna borde rimligen halämnats av kommunerna , dvs. underden period då det enligt våra uppgifter bara var fyraav landets kommuner som saknadekonsumentverksamhet. vet vi attneskärningarna av den kommunalakonsumentverksamheten har varit omfattande.Det troliga är alltså att om jag skulle göra om denhär undersökningen för ochJönköpings län skulle verksamheten vara ännuglesare.Jag är naturligtvis på det klara med att dennaundersökning inte är uttömmande och att den intesäger allt om den befintliga kommunalakonsumentverksamheten. Man kan naturligtvisinte bara prata om i hur många kommuner det finnsverksamhet. Man måste också på något sättrelatera kommunernas insatser till antaletkommuninvånare och dessutom diskuteraverksamhetens innehåll. Skulle det finnas enkommunal konsumentvägledare i voredet naturligtvis näst intill liktydigt med att det intefinns någon alls.Olika kommuners insatser och verksamhetensinnehåll är det dess värre inte heller så väl ställt medöverallt. Jag har på ett annat ställe, som jag skallåterkomma till, hittat uppgifter om att man i 70 avde kommuner som uppges ha verksamhet barahade verksamhet mellan en och pervecka. En stor del av de här 70 kommunerna,kanske hälften, kan ha verksamhet på ett partimmar . Med detta vill jag alltså påstå attdet är betydligt sämre ställt med den kommunalakonsumentverksamheten i verkligheten än viegentligen har en aning om. Det är viktigt att vetadetta nu när vi skall behandla regeringens skrivelseoch motionerna om den lokalakonsumentverksamheten.Först vill jag ta upp skrivelsen. Vi har alla läst den.Den är i all sin välmening litet lömsk. Läser manden, och det hoppas jag att man kommer att göra ilandets kommuner, utan att veta det jag nu harrelaterat och om man inte tänker på hur den härverksamheten i själva verket finansieras samt intevet att det är en högst frivillig verksamhet förkommunerna, kan man tro att nu kommerregeringen att se till att den kommunalakonsumentverksamheten kommer att blomstra.Skrivelsen är fylld av bra uppslag, kloka,genomtänkta formuleringar, en målmedveten ochklok inställning till vad den lokalakonsumentverksamheten har för betydelse. Det äri och för sig inget fel på det som skrivelsen geruttryck för. Men, herr talman, tyvärr är det ingetannat än ett slag i luften.Jag vill ge ett exempel. Regeringen görbedömningen att det behövs ett utökat stöd om denkommunala konsumentverksamheten skallutvecklas i enlighet med riksdagenskonsumentpolitiska beslut av . Om gängsespråkbruk gällde även här, borde det betyda attkommunerna nu kommer att få hjälp att bygga uppverksamheten. Anledningen till att man inte harnågon verksamhet eller att man lägger nedverksamhet är till syvende och sist kommunernasdåliga ekonomi. Verksamheten är som sagt frivillig.När kommunerna måste skära i utgifterna drabbasnaturligtivs den icke obligatoriska eller ickelagstadgade verksamheten först. Det somkommunerna behöver för att vända utvecklingen ifråga om den kommunala konsumentverksamhetenär alltså i första hand ett ekonomiskt stöd. När vi iandra sammanhang talar om stöd och utökat stöd,är det faktiskt pengar det handlar om.Men statsbidrag för den kommunalakonsumentverksamheten avvisas såväl avregeringen som av utskottsmajoriteten. Det är baravänsterpartiet som vill ta konsekvenserna av denhär vissheten och föreslå att det, åtminstone i ettuppbyggnadsskede, skall utgå ekonomiskt stöd,alltså statsbidrag, till kommunerna. Staten måstepå något sätt ekonomiskt stödja den härverksamheten. Jag menar att vare sigstatsfinansiella skäl -- man åberopar detstatsfinansiella läget i lagutskottetsbetänkande -- eller andra skäl ursäktar den hållningsom andra politiska partier och regeringen intar närde inte vill inse nödvändigheten av direktekonomisk hjälp till den kommunalakonsumentverksamheten.Jag skall försöka förklara varför det är viktigt att gåpå tvärs mot rådande ekonomiskt tänkande just närdet gäller denna verksamhet. Jag vet också atttrenderna är de motsatta. Statsbidragen tillkommunerna minskar. Kommunerna skall i allthögre grad själva bära kostnaderna för sina utgifter.Vi ordnar skatteväxlingspengar mellan landstingoch kommuner osv. Men jag vill trots detta hävdaatt det just i det här fallet är viktigt att gå andravägen.Att tala om konsumenter som grupp är faktisktnågot relativt nytt. Vi är vana att i politiskasammanhang utgå från annan grupptillhörighet. Vipratar om pensionärer, barnfamiljer, löntagare,arbetare, tjänstemän osv. Utifrån en sådan härgrupptillhörighet styrs politiken och man riktar insig på olika åtgärder. Men alltmer gör sig numarknadens partsförhållande gällande. Vi har i dagpratat om marknaden, marknadsekonomi ochliknande. Det är ofta vi gör det i lagutskottet. Detär någonting som är utmärkande för samhället överhuvud taget. Ett nytt motsatsförhållande håller påatt bli tydligt, det mellan producenter ochkonsumenter. I detta motsatsförhållande är detkonsumenterna som är den svagare parten.Konsumentpolitik är också något förhållandevisnytt jämfört med andra politiskaverksamhetsområden. I stort sett har den bara 20 årpå nacken. Jämför vi det med exempelvis hälso- ochsjukvården eller någonting annat som är föremålför offentlig styrning -- uppbyggnad, kontroll,stöd -- är konsumentpolitikens ganska litet.Skulle vi göra en jämförelse med exempelvis denkommunala barnomsorgen inser man lätt att vialdrig skulle haft den barnomsorg vi har om inteverksamheten i starten haft ekonomiskt stöd frånstaten. Om riksdag och regering hade nöjt sig medatt sätta upp mål för kommunernas åtaganden närdet gäller barn och barnomsorg, men gjortverksamheten fullt frivillig och nöjt sig med att låtaett centralt verk agera, som i och för sig hade braidéer om hur förskoleverksamhet skulle kunnabedrivas, skulle det inte ha fungerat om man intesett till att ha garantier för att kommunerna skulleuppfylla de mål och riktlinjer som harsatt.Om man inser detta och om man menar allvar närdet gäller konsumentpolitiken ochkonsumentverksamheten, är det verkligen inte tillfyllest att , som är fallet, undandrar sigansvaret och överlåter detta på kommunerna, somfår stå för hela den här verksamheten.Vidare är och allmännareklamationsnämndens arbete i sin helhetberoende av en god verksamhet på lokal nivå justför att den egna verksamheten skall fungera.De av statsmakterna uppsatta konsumentpolitiskamålen kan inte uppnås utan medverkan frånkommunal konsumentverksamhet. Det blir alltsåett glapp här. Väldigt mycket kunskap ochkunnande t.ex. försvinner ut i tomma intet om detinte finns en lokal verksamhet på det här områdetdär man kan verkställa beslut, föra ut informationoch understödja arbetet när det gällerkonsumentverkets och allmännareklamationsnämndens verksamhet.Riksrevisionsverket har kommit med engranskningsrapport, Statens styrning ochuppföljning av den kommunalakonsumentverksamheten.Det är i denna rapport som jag har läst attkommunernas konsumentverksamhet till stor delbara består i ett par timmars arbete i veckan.Herr talman! Ett kapitel i den här rapportenhandlar om förslag tillåtgärder. Jag tycker att rapporten är mycket viktig.Vi skulle i betydligt större utsträckning än vi nu göranvända oss både av revisorersrapporter och av rapporter.Om de beslut som fattas i inte följs uppoch granskas, alltså om vi inte ser efter hur det serut efter det att beslut har fattats, kommer beslutenpå något sätt att vara ganska meningslösa. Vi har juvarit eniga om de konsumentpolitiska målen.Genom den här rapporten får vi åtminstone enaning om vilken genomslagskraft allt detta har fåttoch hur det ser ut ute i kommunerna.Jag skall citera vad som står på s. 41 iriksrevisionsverkets rapport. Men först vill jag barasäga att man har redovisat ett ganskaalarmerande läge. kommermed ''förslag till åtgärder beroende på den fortsattautvecklingen när det gäller omfattningen av denkommunala konsumentpolitiska verksamheten''.Två alternativ skissas. Jag nöjer mig med att återgevad som sägs beträffande det första alternativet:''Om den påbörjade utvecklingen mednedskärningar av den kommunalakonsumentpolitiska verksamheten fortsätter,föreslår RRV att:* Det konsumentpolitiska området ses över, i syfteatt utreda alternativa verksamhetsformer m m,samt vilka konsekvenser detta får för KOVs ochARNs verksamhet.Konsumentfrågorna har fått en allt större plats isamhällsdebatten, inte minst genom Sverigesnärmande till EG vilket medför ett omfattandearbete med harmonisering av regler m m. för konsumentfrågor(NÄK) som lyder under Nordiska ministerrådetsvarar för det nordiska samarbetet ikonsumentfrågor.Inom landet omprövar emellertid nu mångakommuner konsumentverksamheten. Ett tjugotalkommuner har aviserat nedläggning eller kraftigneddragning av verksamheten .