prot · GE0991 · 1991-04-10 00:00:00 — Det är detta som ärskillnaden mellan er socialdemokrater och oss ioppositionen.Birthe Sörestedt, vi är ju i andra sammanhang medrätta stolta över det nordiska samarbetet. Varförinte utveckla detta också på det här området, hurman bekämpar brottslighet bland unga?Konfrontation har man tillämpat i ochungdomskontrakt i . Varförinte tillämpa dessa norska och danskaerfarenheter? Jag är övertygad om att det blir medkonfrontationen och med ungdomskontrakten somdet har blivit med samhällstjänsten: Till slut får niändå gå med på det!Anf. 12 ():Herr talman! nämnde mildarebehandling för barn i häkten och polisarrester. Mendet spelar alltså ingen roll under vilket lagrum somde har tagits in, utan det är själva inlåsningen i denmiljön som lämnar negativa spår. I praktikenförekommer när det gäller barn, och i viss månungdomar, att celldörren spärras i ett läge så att denkan öppnas . Då anser man har tillgodosett restriktionen beträffandeinlåsning.Behandlingsmässigt innebär förvar av barn ochungdomar i häkten och polisarrester att en personsom är misstänkt eller dömd för brott kanbehandlas på samma sätt som en person somomhändertagits på grund av berusning eller en ungperson som påträffats i skadlig miljö. Enligt deförordningar som finns -- även de eventuellarestriktionerna när det gäller ungdomar --garanterar dessa begränsningar inte någondifferentierad behandling. I stället möjliggör de attolika personer behandlas på samma sätt,oberoende av anledningen till att man har tagitbarnet i förvar.Jag vill också säga till att den däravskräckningsideologin påminner mig om och germig anledning att jämföra med husagan, därhusfadern hade rätt att misshandla både frun ochbarnen i avskräckande syfte. ochJerry recept för att komma till rätta medungdomsbrottsligheten tycker jag ligger på ungefärsamma nivå.Anf. 13 () replik:Herr talman! Jag begriper inte alls BerithErikssons jämförelse med husagan. Hon kantydligen inte heller skilja på begreppen. Husaganvar ju ett typiskt uttryck för vedergällning och inteför det som vi har förespråkat, nämligenavskräckning. Tycker inte alls attlagens syfte skall vara att försöka avhållamänniskor från att begå brott?Anf. 14 () replik:Herr talman! sade att lagens syfteär att avskräcka från brott, men han sade också attdenna avskräckning skall vara verkligt obehagligoch att barn- och ungdomar som begår brott skallsvara för sina handlingar fullt ut. Men allatillgängliga undersökningar om barn- ochungdomar som begår brott visar oftast att de blivitsvikna under hela sin uppväxttid. De har blivitvanvårdade, misshandlade samt även råkat ut försexuella övergrepp. Jag tycker inte att det kan vararätt att ytterligare använda den medicin som JerryMartinger och har rekommenderat.Anf. 15 () replik:Herr talman! Antingen hör inte jag säger eller också vill hon inte höra. sagt att behandlingen av unga människor somhar begått brott skall förenas med ett vårdmoment.Ungdomar befinner sig ju i utveckling och måstedärför behandlas med särskild varsamhet.Naturligtvis backar jag inte från den framfördasynpunkten att lagen måste syfta till att försökaavhålla även barn och ungdomar från att begåbrott. Annars kommer det som vi varnar för attinträffa, nämligen att dagens ungdomsbrottslingarblir morgondagens vanebrottslingar.Jag frågar än en gång om inte anseratt lagen skall syfta till att avhålla människor frånatt begå brott. Om hon inte anser det, då accepterarhon ju den tragiska utveckling som vi i så fall får.Om vi inte sätter stopp kommerungdomsbrottslingarna att fortsätta på sin banamot allt grövre brott.Anf. 16 () replik:Herr talman! Jo, , jag anser attlagen skall syfta till att avhålla barn och ungdomarfrån att begå brott. Men att placera barn ochungdomar i häkte, polisarrest och fängelse anserjag vara ett sätt att skola in dem i en brottslig bana.Barn och ungdomar befinner sig ju i enutvecklingsfas där de söker en identitet. Om dehamnar i häkte eller polisarrest ligger det mycketnära till hands att de identifierar sig sombrottslingar. Då motverkar vi vad vi villåstadkomma, nämligen att avhålla barn ochungdomar från att begå brott.Talmannen anmälde att anhållit atttill protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik.Anf. 17 ():Herr talman! Det är viktigt att poängtera att lagenskall syfta till att avhålla människor från att begåbrott. Det är också viktigt med klara rågångarmellan vad som är rätt och fel. I de fall lagen inte ärklart utformad i det avseendet skall vi ändra på den.Det är bra att ungdomsbrottskommittén arbetarmed dessa frågor, men det är ett långsiktigt arbetesom tar tid.Vi reservanter har föreslagit en hel rad åtgärdersom kan vidtas utan att man behöver vänta påkommitténs betänkande. Flera av oss har i dagpekat på åtgärder som kan vidtas för att se till attunga människor avhåller sig från att begå brott. Detgäller att tala om för barn och ungdomar vad somär rätt resp. fel. Det är ett sätt att bry sig om dem.Just de åtgärder som vi föreslår, t.ex.ungdomskontrakt, medling, konfrontation,jourdomstolar och skadelindrande arbete, kan gegoda effekter. Man visar helt enkelt ungdomar vadsom är rätt resp. fel.Som vanligt vill dock socialdemokraterna alltidvänta med att genomföra bra förslag. De säger oftaatt de skall återkomma i frågan. Jag är övertygadom att en sådan väntan gör att det dröjer ett ellerett par år innan något händer. Varför vänta påkonkreta åtgärder som kan vidtas ?Herr talman! Jag yrkar bifall till föreliggandereservationer.Anf. 18 ():Herr talman! Visst är det synd att behöva väntamed att vidta åtgärder, något som jag ocksånämnde i mitt förra anförande. Vi utreder ochavvaktar, medan man i andra länder är merbenägen att pröva nya metoder och lära sig avvunna erfarenheter. Om erfarenheterna av nyametoder är goda, då skapas möjligheter att ändrabeteendet hos unga brottslingar. Det gäller dock attbörja med försök i mindre skala.Någonting som vi däremot kan ta itu med direkt,som finansministern brukar uttrycka sig, är det somjag vill kalla för ovanan att bolla ärenden mellanolika myndigheter. I detta fall gäller det socialainsatser för unga människor. Detta bollande harofta att göra med att man antingen känner attbefogenheterna är oklara, man är osäker på hurman skall förhålla sig, eller också har detekonomiska orsaker. Man vill inte gärna att denegna budgeten skall drabbas. Detta bollande avärenden som gäller unga människors framtid ochåteranpassning till samhället är mycket skadligt.Det ökar naturligtvis risken för att derasbrottskarriär fortsätter eller att deras avvikandebeteende utvecklas. Men det ökar också riskernaför samhället att senare drabbas av effekterna avdetta avvikande beteende och denna fortsattabrottslighet.Vi skulle därför, herr talman, ha mycket att vinnapå att behandlingen blev mer konsekvent och atthuvudmannaskapet blev mycket klarare.Resurserna måste vara av den storleken att maninte skall behöva snegla på om man har råd att vidtaåtgärder. Man skall inte tvingas bolla över ärendentill annan instans som får ta smällen. Vi måstesåledes även i fall som rör brottslighet hanteraekonomin på ett helt annat sätt än nu och se tillkommande följder. Snålar man , så kostar detmer sedan. I dessa fall kostar det mer i form avlidande både för dem som drabbas av kommandebrott och för brottslingarna själva, som också fårsina liv förstörda.Anf. 19 ():Herr talman! Jag är glad över attsocialdemokraterna inte har samma syn sommoderaterna på ungdomar. Det finns inget i dagsom tyder på att ungdomar är mer brottsaktiva äntidigare. Snarare är det tvärtom. Forskningen visaratt ungdomsbrottsligheten har minskat. De somarbetar med ungdomar i olika projekt påstår attungdomarna inte är värre än tidigare i frågaom brottslighet.Jerry och moderata samlingspartietsideologi går ut på att avskräcka människor från attbegå brott. Vi socialdemokrater anser att deungdomar som det har gått snett för och som harhamnat utanför samhället behöver både stöd ochhjälp. Man behöver utveckla metoder, kanskeokonventionella sådana, för att ge de unga en tropå samhället. Vi själva måste tro på våra ungdomar.Jag vill nu vända mig till , och . I reservationernaförs det fram olika förslag till åtgärder beträffandeunga lagöverträdare. Eftersom vi har fått enparlamentarisk utredning som innefattar enhelhetssyn och skall göra ett övergripande arbetenär det gäller unga, tycker jag att vi bör vänta medatt diskutera de enskilda förslagen. ,jag tar inte ställning till konfrontation . Det fårvi göra när utredningen har lagt fram sittbetänkande.Jag vill påpeka för att det i detföreliggande förslaget klart sägs ifrån att ungdomarskall vistas i förhörsrum och inte i arrester.Ungdomsbrottskommittèn kommer att ta uppfrågorna om anhållande och häktning av ungamänniskor.Anf. 20 ():Herr talman! Det må ursäktas oss om vi är litetotåliga när vi vill att en del missgrepp, oklarheteroch valhänthet i hanteringen av unga skallförsvinna . Därför har HansLeghammar i en motion begärt en utredning omjust ansvarsförhållanden. Jag tror att det är viktigtatt det arbetet kommer i gång som en särskildinsats. Det bör inte vara särskilt svårt att klarläggavad som brister och vad som snabbt kan rättas till.Även på det området kan det vid behov görasförsök. Vi tycker att det är otillfredsställande år hänvisar till pågående utredningar.Anf. 21 ():Herr talman! säger att vi skallvänta och se vad ungdomsbrottskommittén kommerfram till. Visst skall vi vänta och se vad den kommerfram till. Här har vi dock lagt fram konkretaförslag som man inte behöver vänta på. Dessaförslag har prövats i andra nordiska länder och dehar fungerat bra. Då är det dumt att vänta. Det ärbättre att genomföra dessa förslag på en gång.Ungdomskontrakt är ett exempel. Den unge,dennes föräldrar, polisen och de socialamyndigheterna skriver under ett kontrakt. Detinnebär att den unge skall avhålla sig från brott ochförplikta sig att delta i olika aktiviteter. På det visetslipper han åtal, och han behöver inte hellerkomma in i register. Det är en åtgärd som manborde kunna försöka med även i . Det harfungerat bra i Danmark.Likadant är det med en rad andra saker som vi harföreslagit här. Varför skall vi vänta när vi vet attdessa förslag har fungerat bra på andra platser?Varför skulle det inte kunna fungera i ? Jagtycker att det är dags att komma till beslut i dessafrågor så att man vet vad det handlar om.Anf. 22 ():Herr talman! Ungdomsbrottsligheten har inteökat, säger , och hon låter ganskatill freds med det. Poängen för oss är dock att denär för hög. Huruvida den har ökat eller inte är såintressant för oss. Ungdomsbrottsligheten är kortsagt för hög, och därför måste man vidta åtgärder.Det låter på som om det var enprincipiell skillnad mellan oss och er, så till vida attni vill invänta utredningen, vilket vi inte vill.Poängen är emellertid att regeringen inte har velatinvänta kommitténs arbete. Det har brunnit iknutarna. Man har redan nu velat vidta åtgärdersnabbare. Vi vill gå vidare på den vägen. Denprincipiella skillnaden är redan borta. Regeringenhar själv vidtagit åtgärder utan att inväntautredningens arbete. Varför kan man inte gå vidarepå den vägen? Vi vet ju var det onda sitter, och vikan åtgärda det.Anf. 23 ():Herr talman! påpekar att det ståratt barn skall förvaras i ett förhörsrum.Man kan då fråga sig hur ett förhörsrum ser ut i enpolisarrest eller på ett häkte. Vad är det egentligenför skillnad mellan om barnet sitter ensamt i ettförhörsrum eller i en cell?När det gäller behandling är det egentligen intefråga om att man skall göra om barnen. Vi pratarhär om att de antingen bara skall sitta i fängelseeller sitta i fängelse med behandling. Det handlar istället om att försöka ge dessa barn en möjlighet attsynas och känna att de duger. De skall kunna blisynliga för omvärlden utan att begå brott, och deskall kunna göra en positiv insats i samhället utanatt begå brott.I det här arbetet anser vi i att häkten,polisarrester och fängelser inte är användbara föratt få barnen på rätt köl igen.I detta anförande instämde ().Anf. 24 ():Herr talman! Jag missade att begära replik pådet sade, men jag vill till BirtheSörestedt säga följande. Vi moderater tror på våraungdomar, men vi vill ge dem ett rättesnöre här ilivet. Vi vill gå in med åtgärder för att de inteskall hamna i missbruk och kriminalitet senareunder uppväxtåren.Vi anser att en huvudprincip i kriminalpolitikenmåste vara att det följer en reaktion från samhälletssida när en person har begått ett brott. Vi anserockså att reaktionen är särskilt viktig när det gällerungdomar. Det gäller för det första eftersomungdomarna svarar för en stor del avbrottsligheten. Den statistiken är fullständigt klar.För det andra har unga människor i allmänhetoutvecklade rättsbegrepp, varför det är nödvändigtatt samhället uppställer klara normer ochkonsekventa handlingsmönster.De unga måste snabbt få en reaktion frånsamhällets sida när de har begått ett brott, även omdet är fråga om en mindre förseelse. Ungdomarnaär medvetna om att de har gjort fel,och de väntar på en reaktion. Om den reaktionenuteblir eller om samhället visar en överdrivetförstående attityd för den unges beteende, riskerarden unge att hamna i ännuallvarligare kriminalitet eftersom han eller honfortsätter sin brottslighet.Birthe Sörestedt säger att det inte finns någontingsom tyder på att ungdomarna har blivit merabrottsaktiva än de var tidigare. Då kan man frågasig varför socialdemokraterna tog initiativ tillungdomsbrottskommittén, med alla de direktiv somden kommittén fick. Varför slängde man fram denproposition som vi har att behandla ? Varförhar man gjort detta om ungdomsbrottsligheten intehar ökat utan tydligen minskat -- vilket BirtheSörestedt vill försöka framhålla här? Då är det välinte ett så akut problem att man behöver vidtadessa åtgärder från regeringens sida.Anf. 25 ():Herr talman! Begär inte ni, , justen utredning i reservation nr 4? mena att vi utreder för mycket. Men det ärväl en utredning han vill ha, och den får vi genomungdomsbrottskommittén.Jag vill å det bestämdaste ta avstånd från det LarsSundin sade om att vi socialdemokrater skulle tamindre allvarligt på ungdomsbrottsligheten. Vi görinte det. Vi menar att det här måste till insatser avolika slag, men vi menar också att vi genom dentillsatta utredningen kan få ett samlat grepp övervilka åtgärder som bör vidtas och insatser som börgöras för de ungas bästa. Därför vill vi vänta ochinte ta ställning till enskilda åtgärder just nu.Vi vill också gå in , . Vi vill dockinte ta till ungdomsfängelse, som . Vi vill att de ungdomar som har kommit snettskall få möjligheter till goda vuxenkontakter. Deskall kunna få kontakt med vuxna som bryr sig omdem. Genom att den vuxne och den unge harförtroende för varandra kan man sätta upp regleroch normer för ungdomen. På det viset kan vi fåvåra unga att tro på vuxenvärlden och samhället.Anf. 26 ():Herr talman! Om man tar allvarligt påungdomsbrottsligheten, vilket jag tror att ni gör,bör man i väntan på denna kommittés arbete kunnavidta en del enskilda åtgärder -- de som vi harräknat upp. Jag tror att man för de ungalagöverträdarnas bästa skall vidta sådana häråtgärder så att de snabbt, konsekvent ochändamålsenligt kan återföras till den rätta stigen.En del av de saker som vi föreslår har prövats iNorge och . Varför kan man inte dra nyttaav dessa erfarenheter och införa dessa åtgärderhär? Vi är inte så annorlunda i förhållande tillnorrmän och danskar att vi inte kan taexempelsamlingen från och medoss och genast vidta åtgärder här i Sverige.Anf. 27 ():Herr talman! Om ungdomsbrottskommitténkommer fram med förslag som innebär attansvarsfördelningen mellan de olika myndighetersom skall hjälpa ungdomar att hamna på den rättabanan igen blir klar och entydig och det dessutommedför att den ''ekonomiska bollningen'' avungdomar mellan olika instanser upphör ärnaturligtvis mycket vunnet. Vi hoppas att det somvi här får höra i kammaren är rätt om attkommitténs förslag kommer att visa hur dessaproblem skall lösas.Vi anser att det är viktigt att just den härspecialbiten snabbutreds. Därför har vi lagt framvårt förslag. Jag kan nu bara hoppas att vi får stödför det. Om vi inte får det, hoppas jag att det är enriktig bedömning att ungdomsbrottskommitténfaktiskt kommer att visa hur dessa problem skalllösas.Anf. 28 ():Herr talman! Jag hade begärt replik på det BirtheSörestedt sade, men jag inser nu att hon och jagkanske inte kommer så mycket längre i den härdebatten. En replik skulle bara göra att jag ser migtvungen att upprepa det jag sade tidigare.Anf. 29 ():Herr talman! Nej, , vi kommeraldrig att kunna enas om hur vi skall kunna föra enbra kriminalpolitik. Vi har olika åsikter. Visocialdemokrater är glada för att vi kan fortsätta påvägen att föra en human kriminalpolitik.Anf. 30 ():Herr talman! Det blev i alla fall ytterligare enreplik till säger att hon är glad över attsocialdemokraterna kan fortsätta på den inslagnavägen. Jag hoppas i stället att man inte fortsätter påden tidigare vägen. Det har nämligen varit fråga omen kraftig ökning av brottsligheten sedansocialdemokraterna kom till makten . Per åranmäls nu över 1,2 miljoner brott.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 9 §. )6 § Ändring i regeringsformen med anledningav ett europeiskt ekonomiskt samarbetsområdeFöredrogskonstitutionsutskottets betänkande1990/91:KU22 Ändring i regeringsformen medanledning av ett europeiskt ekonomisktsamarbetsområde (prop. 1990/91:65).Anf. 31 ():Herr talman! När detta propositionsförslagframfördes var det mångasom höjde på ögonbrynen över att regeringen ladefram ett förslag om ändring av grundlagen medanledning av ett avtal, som vi inte visste hur detskulle komma att se ut. Förslaget debatteradesganska flitigt i pressen, och det var många som varytterligt förvånade över takten och över att manskulle ta ställning till någonting som man inte visstehur det såg ut.För min del kvarstår den här förvåningen. Jag kanfortfarande inte förstå varför vi här i den svenskariksdagen skall fatta beslut om att ändra vårgrundlag med anledning av ett avtal mellan EFTAoch EG, som vi ännu inte har slutförhandlat ochvars konsekvenser och hur det kommer att bliutformat vi ännu inte känner till. Denna kritik ärgrundläggande, och den delar vi i vänsterpartietinte bara med utan efter vad jag kanförstå av motionerna även med . Videlar den kritiken även med folkpartiet.Den kritiken är förödande, och den är anledningentill vår reservation.Det förs i betänkandet en diskussion om vilkafaktorer som varit avgörande för att man föreslårdenna ändring, som inte kallas för ändring utan förett tillägg eller ett förtydligande. I betänkandetskrivs att avgörande har varit den tidtabell sominnebär att ett avtal skall kunna träda i kraft vid1993 års ingång. Det är betecknande att det inte ärinnehållet i avtalet, inte de konkretafrågeställningarna om hur detta kommer attpåverka konstitution, som har varitavgörande vid bedömningarna utan att det ärtidtabellen. Man får ständigt höra att dennatidtabell är det mest avgörande skälet för vilkafrågor som skall tas upp till behandling, för vilkaställningstaganden man gör och över huvud tagetför diskussionen om ett kommande och,såvitt jag förstår, för ett kommande . Detär tidtabellen som har en överordnad betydelse,medan de politiska sakfrågorna och de praktiskakonsekvenserna får vika. Det gäller att rätta in sigefter en tidtabell som har lagts fast inom EG ochsom över huvud taget inte har någonmöjlighet att påverka.Jag ställer mig dessutom mycket tvekande till omden här tidtabellen kommer att kunna hållas. Dethar under EES-förhandlingarnas gång visat sig atttidtabellen har måst förskjutas framåt. vet jagatt den gör allt för atttidtabellen skall kunna hållas. Av den anledningenhar man också mycket tydligt klargjort att manegentligen vill ha ett medlemskap och att bara är ett steg på vägen dit. Det harnaturligtvis gjort att motståndet inom EG motEES-avtalet har luckrats upp, eftersom man inseratt detta mycket snåriga avtal, som man inte vet såmycket om, kommer att vara giltigt bara under enövergångsperiod fram till dess att ämnar blimedlem i EG. Detta medlemskap ämnar mantydligen träda in i oavsett hur detta avtal kommeratt se ut. Vi har sett av debatten i massmedia underden att man åtminstone i folkpartietär beredd att bli medlem oavsett om det blir enmilitärallians eller inte. Det är alltså återigentidtabellen som är det avgörande.Det förs diskussioner om att tolkningsbeskeden avEES-domstolen bara är abstrakta tolkningsbesked,som inte har någon konkret betydelse i praktikenoch att man därför egentligen inte behöver ändraden svenska grundlagen. Man säger också att det ärregeringen som har den bästa kunskapen om hurdetta kommer att se ut. Jag tycker att detta kanifrågasättas sedan man har läst remissvaren, somredovisats i det PM som mycket förtjänstfulltupprättades. Det visar sig att många tunga juridiskaremissinstanser har en annan uppfattning. Det varju bra att detta fick regeringen att något rucka påsin inställning och att lägga fram detta förslag. Dethade emellertid varit bättre och ärligare om manmed hänsyn till remissvaren hade sagt, att manförstår att detta reser mycket större frågor än vad vihade trott och att det framför allt därför att avtaletinte föreligger i klar form är omöjligt att taställning till om det behövs grundlagsändringar ochi så fall i vilken utsträckning. Man borde ha sagt av den anledningen avvaktar med förslaget.Det hade varit det ärligaste och det sakligt politisktmest riktiga. Det är detta vi har föreslagit i vårmotion, där vi yrkar avslag påpropositionsförslaget, och därför yrkar jag bifall tillden reservation som tillsammansmed har fogat till utskottetshemställan.Anf. 32 HANS LEGHAMMAR (mp):Herr talman! Dagens ärende är på intet sätt någotnytt ärende i kammaren, även om detta är förstagången som det tas upp till beslut. Frågan om vadett eventuellt kan innebära för vårgrundlag har debatterats vid åtskilliga tillfällen.Regeringen har hävdat att ett sådantavtal inte skulle ge några komplikationer iförhållande till vår grundlag.I de gröna har vi sagt att ettEES-avtal med största sannolikhet är oförenligtmed gällande grundlag, eftersom någon form avtolkningsföreträde från EES eller EG kommer attbehövas.Nu har ärendet, som alltså enligt regeringen inteskulle behöva baxas ända hit till , ändåtagits hit.Den fråga man genast ställer sig vid den här typenav agerande är om förändringen i regeringensställningstagande har berott på dålig kunskap --eller om man har förnekat behovet avgrundlagsändring av taktiska skäl. Oavsettanledningen till den förändrade inställningen ärhandläggningen mycket anmärkningsvärd.Ståndpunkten att ett inte kräver engrundlagsändring behandlade regeringen så sentsom 1990 i Ds58. Denna ståndpunkt fick dock enförödande kritik när förslaget gick ut på remiss.Åtta juridiska instanser från JK till juridiskafakultetsnämnder har anmodats att komma in medyttranden. Fem av dessa åtta instanser har ansett atten grundlagsändring är nödvändig för ett sådantEES-avtal som man tror skall komma till stånd.Även övriga remissinstanser är mycket kritiska tillhandläggningen.Vad beror då denna märkliga kovändning iregeringen på? Är det så att man i regeringskanslietinte har den kunskap som krävs för att bereda denhär typen av tunga ärenden eller är det av taktiskaskäl som man har behandlat frågan på detta vis?Man kan naturligtvis undra varför en så här tungfråga inte har behandlats av en parlamentariskutredning, vilket faktiskt är brukligt vid den härtypen av förändringar. Inte heller iutskottsbehandlingen har frågorna om vad engrundlagsändring egentligen innebär fått den djupabehandling som borde vara naturlig när ärendetgenomgått denna snabba förändring. Inte ens mittyrkande i utskottet om en lagrådsremiss avförslaget har utskottet kunnat tillstyrka. Har dettataktiska skäl?Socialdemokraterna har enligt min mening underhela den tid som frågan om EG varit föremål förbehandling haft en undvikande inställning.