prot · GF0940 · 1991-12-06 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1991/92:40Fredagen den 6 decemberKl. 9.001 § Svar på interpellation 1991/92:36 omproblemen i tekobranschenAnf. 1 Näringsminister ():Herr talman! har frågat mig dels omSverige behöver en väl fungerande tekoindustri avberedskaps- eller av andra skäl, dels om regeringenavser vidta konkreta åtgärder för att svensk tekoskall kunna överleva i den branschkris som nuråder.Den tekokris talar om gäller främstkonfektionsindustrin. Vi får inte glömma bort atttekoindustrin även innefattar delbranscher somproducerar exempelvis tekniskt avancerade textilaprodukter och som är insatsvaror i annan industriän tekoindustri. Dessa delar har godkonkurrenskraft.Svensk ekonomi befinner sig i ett utsatt läge.Industrins konkurrenskraft har försvagats kraftigt,och industrins investeringar och lönsamhetminskar. Prognoserna pekar på en stagnation ävenunder . Dessa problem drabbarkonfektionsindustrin hårdare än andra branscher,eftersom den redan innan lågkonjunkturen hadesvag konkurrenskraft. Tekoindustrin har sedanlänge varit skyddad från andra länders konkurrensgenom handelsrestriktioner och konserverandebranschstöd. Incitamenten för att genomföranödvändiga strukturförändringar har därför varitmindre. Effekterna av den förra regeringensbranschpolitik ser vi därför nu i form av storarbetslöshet bland de tekoanställda.Regeringen ser det som mycket viktigt att skapagoda förutsättningar för tillväxt och fullsysselsättning. När det gäller sysselsättningen,avser regeringen att utnyttja dearbetsmarknadspolitiska instrument som finns tillhands för att underlätta för människor att klaraomställningar. Regeringen kommer däremot inteatt genomföra några näringspolitiskaräddningsaktioner för att hålla liv i företag som inteklarar marknadens krav. För att Sverigesekonomiska utveckling skall kunna vändas och föratt marknadsekonomin skall fungera krävslivskraftiga små och medelstora företag. Vi måstedärför skapa goda generella förutsättningar förnyföretagande och tillväxt i små företag. Detta ärviktigt för konfektionsindustrin, eftersom den tillövervägande del består av just små företag.Regeringen har i en nyligen framlagd proposition(prop. 1991/92:51) dragit upp riktlinjer för en nysammanhållen småföretagspolitik, som berör enrad olika politikområden. Omläggningen avsmåföretagspolitiken omfattar i huvudsak följande:förbättrad rättssäkerhet, effektivare konkurrens,sänkt skattetryck, effektivare riskkapitalmarknad,enklare regler, underlättande av nyetableringar,översyn av arbetsrättsliga frågor samt insatser föratt underlätta Europakontakter.Samarbetet med EG, som vi nu fortsätter ochfördjupar med och som avses träda ikraft , kommer att vara ett viktigtinslag i småföretagspolitiken . Sverigehar kommit långt i sin anpassning till EG, inte minstvad gäller näringspolitiska branschstöd. tillåter inte statligt stöd till företag somriskerar att snedvrida konkurrensen på ett sätt somstrider mot det gemensamma intresset. När detgäller tekoindustrin, får stöd endast ges dåexempelvis starka sociala skäl talar för det eller isyfte att lägga om produktionen till andra varor äntekovaror.Ett viktigt led i att skapa tillväxt är att vi deltar ien fri internationell handel. Ett fritt handelsutbyteskapar en effektiv resursfördelning genom att varjeland då producerar det som det har de bästaförutsättningarna för. Därför deltar Sverigetillsammans med de flesta andra länder i deförhandlingar som förs om en ökad frihandelinom . De möjligheter som finns inom ramenför det s.k. multifiberavtalet att begränsatekoimporten är föremål för särskildaförhandlingar inom . Målet är att integreratekohandeln i det normala . Den31 juli avskaffade , som bekant, samtligakvarvarande importrestriktioner för tekovaror. Ettmedlemskap i innebär att vi ansluter oss till dengemensamma handelspolitiken, som förnärvarande innefattar vissa restriktioner för importav tekovaror. Regeringen har inte tagit ställning ifrågan om det är realistiskt eller önskvärt att begäraundantag för tekoimporten i de föreståendemedlemsförhandlingarna.Vissa kapacitetsbevarande åtgärder för att säkratillgången till vissa grundtextila varor finnsfortfarande i form av beredskapslån ochförsörjningsberedskapsstöd. De nyaplaneringsförutsättningarna för totalförsvaret, somangavs försvarsbeslut (prop. 1986/87:95,FöU11, rskr. 310), innebar att behovet av attupprätthålla produktionskapacitet inomtekoindustrin av försörjningsberedskapsskälminskade. har avregeringen fått i uppdrag attgöra en översyn av konsekvenserna urberedskapssynpunkt av och etteventuellt svenskt medlemskap i . 2 ():Herr talman! Först vill jag tacka näringsministernför svaret på min interpellation angåendetekobranschens problem. Interpellationen ärföranledd av att den mycket långvariga nedgångenför teko inger verklig oro för tekoindustrinsöverlevnad beträffande inhemsk produktion,åtminstone beträffande väsentliga delar av teko.Den branta nedåtgående kurvan förutspås att mednuvarande förutsättningar fortsätta nedåt. Äveninom trikåföretagen, som i förhållande tillkonfektionsföretag klarat sig bättre , serframtiden mycket osäker ut. Trikåproduktionentenderar nämligen också att flyttas utomlands iökande grad.Inom teko beräknas sysselsättningen minska totaltmed 3 900 årsanställda , vilketutgör en 20-procentig minskning. Enbart iSjuhäradsbygden beräknas ca 2 000 anställdaförlora sina jobb . Även 1992förväntas många mista sina jobb. Enligt deprognoser som finns kommer tekoindustrin iSjuhäradsbygden att sysselsättarunt 6 000 personer, vilket innebär en förlust medca av branschens arbetstillfällen i regionenöver en . förlorar alltså4 000 personer enbart i sinajobb och därmed sin egen och sin familjs trygghet.Som jag ser det finns det några branscher som vimåste värna särskilt mycket om. Dit hörproduktionen av kläder, som ju är oss allanäraliggande på ett påtagligt sätt. Enligt minmening måste vi vara rädda om den inhemskaproduktionen av kläder. Det handlar om enförbrukningsvara som alla behöver och sombehöver förnyas successivt.Sverige, och inte minst , har långoch fin tradition inom tekotillverkningens område.God kvalitet och design har präglat tillverkningen.Den negativa utvecklingen inger som sagt stor oro.Svensk tekoindustrin riskerar att nå en så låg nivåatt det inte enbart innebär en tragedi för dedrabbade människorna -- det borde också ansesoacceptabelt ur beredskapssynpunkt. Till dettakommer att ett fint svenskt kulturarv raseras.Herr talman! I sitt svar säger näringsministern attregeringen ännu inte tagit ställning i fråga omimportrestriktioner för tekovaror, iöverensstämmelse med EGs gemensammahandelspolitik beträffande tekovaror. Jag hoppasatt beslutet blir sådant att inte en hel viktigindustribransch kollapsar i kölvattnet på Sverigeseventuella strävan att vara världsledande påfrihandelns område. Svensk tekoindustrin är värdett bättre öde!Jag håller med näringsministern om att det ocksåfinns delbranscher som går bra, och det skall vigivetvis vara glada för. Det handlar dåhuvudsakligen om sektorerna filter, fiberduk ochliknande som har och som förväntas få en godutveckling. Totalt över branschen är emellertidprognosen mycket dyster. Jag vill ange några siffrorsom belyser volymsutvecklingen:-- Textilindustrin: minskning åren 1978--1989-- Trikåindustrin: minskning under sammaperiod-- Konfektionsindustrin: minskning med hela 47 %Prognoserna för åren 1990--1992 är följande:-- Textil: minskning med ytterligare 10procentenheter-- Trikå: minskning med ytterligare 15procentenheter-- Konfektion: minskning med ytterligare 21procentenheterProduktionsvolymen har därmed förkonfektionsindustrin krympt till mindre än entredjedel. Utvecklingen visar att det är hög tid attfinna en lösning för branschen, om vi vill ha svensktekoindustri i framtiden.Trots de statliga stöd som utbetalats under årenslopp har alltså branschens nedgång bara fortsatt.Jag är också medveten om att den nuvaranderegeringen vill avveckla traditionella branschstöd.I regeringsdeklarationen beskrivs en hel delgenerella ekonomiska åtgärder för att åstadkommatillväxtkraft i svenskt näringsliv. Där talas bl.a. omatt skattetrycket måste sänkas, och det är jupositivt. Även i sitt interpellationssvar talarnäringsministern om bl.a. sänkt skattetryck som endel i en ny sammanhållen småföretagarpolitik.Min reflexion och fråga i detta sammanhang är då:Skulle det inte vara möjligt att inom en sådan svårutsatt och arbetsintensiv bransch påskyndaåtgärder i den riktning som regeringsdeklarationenger uttryck för? Kan man med andra ord snabbtfatta beslut om att sänka löneskatter förtekobranschen? Eftersom branschen därmed fåröverlevnadsmöjlighet på ett helt annat sätt än ,borde reformen i princip vara självfinansierande.Anf. 3 ():Herr talman! Som uppvuxen och verksam iSjuhäradsbygden upplever jag tekoproblematikensärskilt bekymmersam. Jag ser dock ljusglimtar förteko i näringsministerns svar avseende löftet om attskapa bättre förutsättningar för nyföretagande ochtillväxt i småföretag. Precis som näringsministernsäger är det viktigt för konfektionsföretag, som övervägande del består av småföretag.Näringsministern nämner i slutet av sitt svar att vissberedskapskapacitet måste finnas. Jag vill redan nufråga näringsministern: Hur hög bör dennakapacitet vara för att vara acceptabel?Tekoindustrin har en mycket stor betydelse för ossi . När det gäller de 16 000tekoanställda som fortfarande finns i Sverigeär det inte av årssysselsatta somåterfinns i . Många av dessaarbetstillfällen är fördelade på mindre textilföretagsom känner stort ansvar för att hålla sina orterlevande. Med andra ord ger de sitt bidrag till att''Hela skall leva!'' När tekoindustrin iSverige hade sin storhetstid fanns det 75 000arbetstillfällen inom branschen. Sedan mitten av80-talet har utvecklingen varit alltmer negativ, ocharbetslösheten inom teko slår nu alla rekord!Orsakerna är flera, en del mer, en del mindrepåverkningsbara. Konjunkturnedgången, det högakostnadsläget samt den allt större importen kan vidock konstatera är de främsta orsakerna. Det högakostnadsläget i form av höga avgifter och skatter ärdirekt påverkningsbart, och jag känner mig mycketnöjd med näringsministerns svar i denna del.Den totalt frisläppta importen av tekovaror är enannan orsak som enligt mitt synsätt milt uttryckt varett fatalt misstag. Argumentet för avregleringen avtekoimporten förefaller mig vara än tunnareän tidigare. Bedömningen att konsumenten skullefå lägre priser gjordes. Med facit i hand ser vi nu attvarken i tekos eller i harpriserna för konsumenten sjunkit. Vinnarna blevnog snarare importörerna.Populärt argument för förändringar, som ocksånäringsministern i sitt svar hänvisar till, är EG-anpassningen. Det argumentet håller inte för denförändring av importregler som genomförs. Ty EGhar kvar sina importrestriktioner för tekoprodukteroch räknar med att behöva en tioårsperiod för attavveckla dessa. Det förefaller mig ganskaförbryllande att vi, som annars skall anpassa ochsamordna våra regler och system till EGs, hösten1988 fick ett beslut som innebar att allt vadrestriktioner för tekoimport heter togs bort den 31juli i år.EGs ''inhemska'' produktion av teko ligger på45 %. Jämför det med ! Vad har vårproduktion och våra företag för konkurrensvillkoregentligen? Det är oerhört viktigt att slå vakt omden textila kunskap och erfarenhet som vi trots allthar kvar i . Den enda EG-anpassning jagkan finna är den som går att läsa iarbetslöshetssiffror.Näringsministern säger i sitt svar att regeringen intetagit ställning i frågan om tekoimporten . Dåär det hög tid! Borde inte regeringen omprövabeslutet angående avregleringen när vi nu står införett EG-medlemskap? Borde inte regeringenharmonisera våra importregler gällande tekogentemot EGs i stället för att göra tvärtemot?Jag kan inte se någon vettig anledning till attytterligare förstärka tekokrisen i och iSjuhäradsbygden genom att skapa sämrekonkurrensvillkor för svenska företag än övrigaländers företag.Herr talman! Låt mig citera , , en av företrädarna förteko i . Han säger så här: ''Vårt mål ochvårt budskap är att vi vill ha konkurrens på likavillkor, med samma regler som gäller inom EG.Inte mer, inte mindre, men samma.''Anf. 4 (nyd):Herr talman! Jag tackar näringsministern för svaretnär det gäller problemen i tekobranschen. Men jagtycker inte att han har givit ett klart och koncist svarpå frågan vad man verkligen skall göra åtproblemen inom teko, specielltkonfektionsindustrin, som alltså ärkatastrofala.Det bästa enligt min mening är att alltid gå direkttill källan, i detta fall till branschen själv. Jagbehöver inte gå så långt, eftersom jag själv harerfarenheter från tekoindustrin, men det vore migförmätet att endast lita till mig själv. Därför har jagnaturligtvis varit i kontakt med en mängd företaginom konfektionsindustrin. Dessa är de som enligtmin mening bäst kan ge råd om vad som bör görasför att lösa krisen.Branschens klara och gemensamma krav ärföljande. Man måste satsa på en så effektivutbildning som möjligt. finns det t.ex. inomdesignerutbildningen ingen efter textilindustrinadekvat utformad utbildning. Det utbildas 70kläddesigner i det här landet , men ingenutbildning är anpassad efter industrins önskemål.Det utbildas dels s.k. produktutformare, delskonstnärligt utbildade designer. Att utbilda 70personer som absolut inte kan få jobb verkarlitet märkligt. Jag kan nämna som ett exempel att iFinland utbildas tio sådana personer varje år.Jag vet att en utredning är på gång. Jag ser medstort intresse fram emot vad resultatet blir. Enändring måste i alla fall till, inte minst för att hjälpade ungdomar som slås ut efter sin långa utbildning.Branschen efterlyser alltså en effektiv utbildning.Man vill absolut inte ha någon fri import. Det vardödsstöten för dessa företag när importen släpptesfri . Något som skulle vara väldigt bra och somockså skulle ge möjligheter att ge ungdomar arbetevore att införa nybörjarlöner, lärlingslöner, tillsungdomarna uppnått den kapacitet som erfarnaarbetare har skaffat sig.Sedan till detta med sänkta arbetsgivaravgifter. Detär inte bara inom tekobranschen som man önskaren sänkning. Jag var i medarbetsmarknadsutskottet . Där fick vihöra från kommunalrådet att räddningen förSverige är att sänka arbetsgivaravgiften, om ävenbara temporärt, men någonting måste göras snartför att det över huvud taget skall hända någonting.Därför vädjar jag nu till ministern att han ochregeringen, som ännu inte har tagit ställning tillfrågan om vissa restriktioner inom tekobranschen,vid sitt ställningstagande tar hänsyn till dessaönskemål.Anf. 5 ():Herr talman! Jag har också studeratindustriministerns svar på . Och jag måste något reflektera överministerns hänvisning till ekonomiska lägeoch den s.k. nya småföretagspolitiken. Dessafrågor kommer ju att debatteras i särskild ordninghär i . Jag tänker därför inte pånågot sätt fördjupa mig i dem, utan jag avstår.Jag vill emellertid ändå säga att jag är säker på attnär tekoarbetarna i får läsa dettasvar kommer de nog att bäva. Skall man slå vakt omdenna bransch genom att försämraanställningsskyddet för och övervältra t.ex. desociala kostnaderna på de redan lågavlönadetekoarbetarna? Tekoindustrins anställda harverkligen visat återhållsamhet när det gällerlönekraven . De ekonomiskaproblem som vi har i det här landet är inte orsakadeav de tekoanställda.Jag vill även säga något om tekoindustrins framtid.Vi socialdemokrater sitter inte heller och rullartummarna när det gäller dessa frågor, utan viarbetar med dem och tänker återkomma i januariunder den allmänna motionstiden. Men jag villändå säga att vår uppfattning är att det stöd somstaten hitintills gett till tekoindustrin i allt väsentligtvarit till stor nytta för att underlätta anpassningentill nya förhållanden . Vi ser därförmed oro på propåer om att allt stöd skulle kunnakomma att upphöra fr.o.m. sommaren 1992.Inriktningen på stödet har varit konstruktiv -- ensatsning på aktiv utveckling och inte ett passivt stödutan krav på motprestation. Utbildningen i dettasammanhang är naturligtvis en viktig del som helatiden måste hållas à jour och anpassas till den nyatidens krav.Det vore alltså olyckligt om allt stöd drogs in den 1juli 1992. För att möjliggöra en fortsatt anpassningoch en utveckling enligt detta anser vi att vissastödformer bör bestå . Detbehövs ett stöd bl.a. till marknadsföring, framförallt när det gäller nya marknader i . Det ärju välbekant, eller bör åtminstone vara det, ävenför industriministern att tekoindustrin tillmycket stor del består av småföretag somnaturligtvis har svårigheter att på egen hand klaraav detta.Beträffande stöd för teknisk utveckling bör dagensutbildningsstöd vara kvar i någon form. Det ärviktigt att information om nya möjligheter inomolika områden snabbt når ut till företagen. Bl.a.krävs det stöd från nytek, det nya näringslivsverket.En betydande satsning på forskning är nödvändigom branschen skall kunna ligga i täten i världenavseende effektivitet, teknik och kvalitet, som dengör inom vissa områden inom teko, hur konstigt detän låter.Även basservice, t.ex. beredningsverk, utgör ettsärskilt problem. Beträffande denna befinner mansig nu på en så låg kapacitet att ytterligareminskningar kan ge allvarliga följdeffekter i formav nedläggningar också i senare produktionsled.Och vi utesluter inte att ett riktat basservicestödkan bli nödvändigt för att upprätthålla kapaciteten.Jag vet att den förra regeringen tillsatte ensärskild arbetsgrupp som hade till uppgift att seöver tekoindustrins situation och belysa vilkaåtgärder som var angelägna för att en fortsattanpassning skulle kunna ske under acceptabla ochkonstruktiva former. Vi socialdemokrater var dåglada över att denna arbetsgrupp tillsattes. ärmin fråga: Kommer den nya regeringen att låtadenna arbetsgrupp fortsätta sitt arbete?Anf. 6 Näringsminister ():Herr talman! För att inte glömma bort LahjaExners sista fråga skall jag säga att den arbetsgruppsom hon talade om har haft ett antalsammanträden, och den beräknas avrapportera tillmig . Jag vet dock inte exakt vilketdatum.När det gäller tekoindustrin som sådan, denavreglering och den frihandel som har ökat förSverige i och med att importrestriktionerna togsbort, vill jag bara notera att tekoindustrins främstakonkurrenter finns till ungefär 65--inom EG--EFTA-området. av importen kommerfrån traditionella lågprisländer.Jag vill också notera att de insatser som EG görinom det s.k. Retex-programmet i huvudsak går utpå att man skall försöka skapa möjligheter för enövergång till andra typer av produktion där manklarar konkurrensen bättre än man gör inom vissadelar av tekoindustrin.Jag vill också notera att det även inomtekoindustrin finns mycket lönsamma ochframgångsrika företag i . Det är ofta deföretag som har speciella nischer eller som har gåttöver till högre teknologinivåer som har varitframgångsrika.Det fanns en mening med att döpa omindustridepartementet till näringsdepartementet.Meningen är att vi skall ta bort branschstöds- ochindustristödspolitiken. I stället för att ha en politikför varje enskild bransch försöker vi föra engenerellt god industripolitik eller näringspolitiksom ger goda förutsättningar för samtliga företag.Jag tycker att det industristöd och det branschstödsom har funnits i har gett förskräckanderesultat. Om vi ser på det största stödet, stödet tillvarvsindustrin, och i början av80-talet, kan vi notera att staten då satsade ungefär35 000 milj.kr. Vi förlorade samtliga pengar, och viförlorade i princip samtliga jobb, och vi gjorde detunder mycket lidande för de människor som varberörda.Inom teko har vi satsat3 800 milj.kr. för att försöka hjälpa näringen och föratt försöka skapa möjligheter till omställningen.Jag är av den bestämda uppfattningen att det ärgenom en generell näringspolitik, där vi skapargoda förutsättningar för samtliga företag, somframtiden ligger även när det gäller tekoindustrin.Denna regerings främsta uppgift är att ökaproduktiviteten och tillväxten i ekonomin. Därförsatsar vi systematiskt på åtgärder som skall stärkadet svenska näringslivets konkurrenskraft. Det harfunnits särregler i som har varit negativa försmåföretagen. Dessa rensar vi bort. Vi vill skapasamma förmånliga regler för småföretag i man har utomlands. Detta tror vi kommer attgynna även de många små och effektiva tekoföretagsom finns. Vi vill se till att dessa godaförutsättningar skapas. Vi tror inte att det ärkonkurrensbegränsningar och importrestriktionersom skapar konkurrenskraft. Det är i stället genomkonkurrens som vi har lyckats att få bra och godaföretag i , företag med god utvecklingskraftoch god lönebetalningsförmåga.Vi har i dagens läge inte några möjligheter att sänkanågra stora bredbasiga skatter. Vi tar i stället bortde skatter som skadar näringslivet mest och som vihar råd att ta bort med hänsyn tagen till ekonomiskbalans.När det gäller beredskapsåtgärderna vill jag barapeka på att jag inte helt klart kan lämna någrabesked om vad vi kommer att göra när det gällergrundtextilier, inte konfektion. Frågan beror heltoch hållet på det kommande försvarsbeslutet.När det gäller EG och de eventuellaharmoniseringarna till EG är vi fullt på det klaramed de förändringar som sker inom , därman försöker få in tekobranschen inom precis som alla andra branscher. Det ärmin bestämda uppfattning att även EG snabbt är påväg mot detta område, men att vi kanskeligger före och att man inom EG kommer att närmasig oss i stället. Min uppfattning är därför att detinte kan bli någon harmonisering till EG i och medatt vi inte vet vad EG kommer att vara den dagSverige eventuellt kan få ett fullvärdigtmedlemskap. Förhoppningsvis har EG avregleratoch släppt importrestriktionerna vid dentidpunkten.Anf. 7 (nyd):Herr talman! Jag tackar näringsministern för hansord. Jag tycker de ger hopp om attsmåföretagen skall få hjälp. Men, herr talman, mankan inte jämföra tekobranschen helt med alla andrasmåföretag. I denna bransch utgörsförsäljningspriset i större utsträckning än i t.ex.bilbranschen av timpriset för arbetsinsatsen.Den förra regeringen har gett mycketstora summor i stöd till tekobranschen. Dessapengar har inte gått enbart till svenska företag, utande har i stället runnit ut ur landet och stöttatutländsk tekoindustri, eftersom väldigt mångaföretag producerat utomlands. Jag anser att stödöver huvud taget inte hjälper. Man måste i stället setill att företagen klarar sig, och då behövs det somjag har redogjort för, bl.a. sänktaarbetsgivaravgifter. Man måste även se till attimporten inte är fri. Man måste även införanybörjarlöner samt satsa på utbildning. Det tror jagär det enda som kan hjälpa konfektionsindustrin,eftersom den skiljer sig märkbart från andraindustrier på grund av sin dåliga lönsamhet.Anf. 8 ():Herr talman! Tekostödet har tagits upp en hel delhär. För att klart förstå de speciella problem sombranschen upplever med tanke på att det statligastödet försvinner kan kanske en kortsammanfattning av hur stödet har sett ut vara påplats.I slutet av 1970-talet var stödet ca 500 milj.kr. perår, vilket borde motsvara idagens penningvärde.I mitten av 1980-talet blev branschen någotstabilare, varvid staten minskade sina insatser. Förnärvarande gäller följande stöd:1.Branschprogram vid statens industriverk -- 60milj.kr. under /92.2.Utbildningsinsatser för ny personal -- 30 milj.kr.under /92.3.Försörjningsberedskapspolitiska åtgärder vidöverstyrelsen för civil beredskap -- 30 milj.kr.under /92.Det totala stödet till tekoindustrin uppgår alltså till120 milj.kr., vilket i jämförbart penningvärde utgörca en tiondel av branschstödet i slutet av 1970-talet.I en skrivelse till , 1990/91:50, föreslogden dåvarande regeringen attbranschprogrammet -- 60 milj.kr. under budgetåret1991/92 -- skall upphöra den 30 juni 1992.De handelspolitiska åtgärder som bestått avkvantitativa importrestriktioner förkonfektionerade tekovaror från lågprisländerupphörde enligt riksdagsbeslut den 31 juli 1991.De traditionella stödformerna är därmed i stort settborta. En återgång till dessa i större skala ärknappast möjlig.