prot · GF0933 · 1991-11-27 00:00:00 — är ungefär var tredje bilkatalytiskt avgasrenad. Dessa bilar står för över40 % av trafikarbetet. Jag tror att det kan vara litetproblematiskt att då utöka antalet vägavsnitt somman skall sänka hastigheten på.Vi skall självfallet minska miljöeffekterna fråntrafiken, men vi skall göra det med verksammaåtgärder. Den dagen när vi kommer med förslagsom kan ge ordentlig effekt kan motståndet dessvärre vara för stort, därför att människornasgenuina miljöengagemang -- jag tror faktiskt att detfinns -- kan ha fått sig en knäck när de har settavskräckande exempel på åtgärder tidigare. Viskall självfallet försöka få ned avgasutsläppen. Detär inte detta jag går emot, men det bevisat bästasättet att få ned dem, förutom att få fler nya bilaroch färre äldre bilar, är att få en jämn trafikrytm.Detta får man inte heller glömma bort. Det gällersåväl i städer som på landsbygd.Anf. 20 () replik:Fru talman! har tyvärr inte rätt närdet gäller vad som är effektiva åtgärder och vadsom inte är det. Sanningen är den att den endaåtgärd som har en omedelbar, snabb och effektivverkan är en sänkning av hastigheterna på vägarna.Det är den enda åtgärd som har just denna effekt,oavsett om man når en hundraprocentig åtlydnadav lagstiftning eller inte från de enskilda bilförarna.Detta gäller även när vi talar om de katalytisktrenade bilarna. Märk väl att den svenska bilparkeni dag inte till består av katalytisktrenade bilar. Men även där har man den effekten.Då är det intressant att vi ju strävar efter att nååtgärder på varje punkt för att skydda miljön.Detta är alltså en verksam punkt, som snabbt gereffekt.Jag vill också konstatera, även om några delstater iUSA möjligen laborerar med hastighetsgränsersom liknar de svenska, att de flesta delstaterna iUSA har lägre hastigheter. I många europeiskaländer strävar man åt det här hållet, att sänkahastigheterna för att skydda miljön. Vi kanmöjligen tvista om hur stora mängder vi talar omnär det gäller effekterna av sänkningen, menpoängen är ju att man från utskottets sida borde haskickat rätt signal till omvärlden, inte minst tilltrafiksäkerhetsverket, om vad man anser ommiljöns betydelse också i de här sammanhangen.Anf. 21 (nyd):Fru talman! av våra motorvägar har gjortmånga bilister till brottslingar. Detta på grund avatt högsta tillåtna hastighet är 90km/tim. På vägar med hög standard känns dennahastighet omotiverad vid många tillfällen. Riskenfinns också att bilisterna nonchalerar bådehastigheten och andra trafikregler, och misstronmot politiker ökar.En av anledningarna till att man sänkte hastighetenfrån var att skyddamiljön. Enligt på Miljöcentrum iUppsala har undersökningar visat att en sänkningav hastigheten på dessa av landetsmotorvägar inte har någon nämnvärd betydelse förmiljön. Vill man verkligen göra något för miljön idetta avseende, bör man stimulera bilisterna till attsätta en katalysator på alla fordon som användsdagligen. Det är ju allmänt känt att man kananvända katalysator på bilar meddirektinsprutning. Andra typer av katalysatorerkan användas såväl på äldre bensindrivna som pådieseldrivna fordon. Reningsgraden skulle bli ca50--på dessa fordon. Detta skulleotvivelaktigt göra mer för miljön än enhastighetssänkning.Skattebetalarna har betalt ca . perlöpmeter för motorvägsstandard, men de får barautnyttja resurserna som om det var en vanlig väg förca . per löpmeter.Vi kan inte stoppa utvecklingen. Våra bilar harblivit både bättre och säkrare. Bilföraren måsteförsöka anpassa sig till verkligheten.Vi i Ny Demokrati vill härmed poängtera vikten avatt en ändring av reglerna kommer till stånd.Jag vill vända mig till ledamoten ochsäga, att jag är säker på att Ny Demokrati kantillföra en hel del i trafikfrågor. Vi kommer attutnyttja de tillfällen som givs, t.ex. under denallmänna motionsperioden . Ikommunerna kommer detta att ske genom denskatteindrivning som ombesörjs av s.k. lapplisor.Anf. 22 () replik:Fru talman! Det är spännande att Demokrati börjar hänvisa till BjörnGillbergs bedömningar som ett sanningssägandenär det gäller att bedöma effekterna avhastighetssänkningar. Jag välkomnar det sättet attinhämta information från aktiva miljöengageradegrupper. Men man kan inte för den skull lätt dömaut en väl underbyggd undersökning avnaturvårdsverket, som entydigt visar på att dendiskuterade sänkningen av hastigheterna hareffekter när det gäller flera utsläpp på våra vägar.Jag välkomnar om ett miljöengagemang från NyDemokratis sida tar sig den formen att kontaktertas runt om i samhället för att inhämta information.Fru talman! Det är entydigt underbyggt attsänkningen av hastigheterna har effekt på miljön.Det är lika tydligt att vi måste gå med på den lillaförändringen i vår livsstil, om vi skall kunna krävaav andra grupper runt om i världen att medverka tillmiljöförbättringar.Anf. 23 (nyd) replik:Fru talman! Det är klart att vi måste tänka påmiljön. Men det viktiga är att alla fordon har någonslags rening. Det gäller även de riktigt gamlafordonen. Därför är det viktigt att alla fordon renaslitet grand. Då blir det en större effekt. Det är attnypa i luften när man bara talar om hastigheter.Helheten är sådan att vi måste börja någonstanssakta. Folk måste förstå innebörden av åtgärdernaoch kostnaden måste vara låg. En liten katalysatorkostar ca . Vi måste införa denför alla bilar, i stället för att diskutera futtighetersom hastigheter.Anf. 24 () replik:Fru talman! Jag undrar om kansvara på frågan om vilket som ger snabbaste effektav de två åtgärderna, införande på alla fordon iSverige av katalytisk rening eller omedelbarsänkning av hastigheterna?Jag tillhör dem som tycker att katalytisk reningskall införas på alla bilar. Men vi skall komma ihågatt det är en för bilägaren kostbar affär. Vilkenåtgärd är mest ekonomisk för bilföraren attvidta när det gäller att sänkautsläppen? Är det att sänka hastigheten eller attvidta någon annan åtgärd?Anf. 25 (nyd) replik:Fru talman! Vi i Ny Demokrati tror helt på att detär bättre att satsa på katalysator från början. Vi trorinte på hastighetssänkningar. Folk följer dem ändåinte. Som politiker blir det bara ett slag i luften föratt visa att man har gjort något. Det blir i alla fallinget resultat.Anf. 26 ():Fru talman! I det här betänkandet behandlasmotion T434 av mig och några medmotionärer. finns två yrkanden. I det första uppmanasregeringen att ändra vägtrafikkungörelsen så attdet blir möjligt för att fatta beslut omnedsättning av hastighetsgränsen för längresträckor och för hela områden. I det sammanhangetskall det naturligtvis bli möjligt att väga inmiljöskäl. I det andra yrkandet uppmanasregeringen att ändra i vägtrafikkungörelsen så attdet klart framgår att trafiksäkerhetsverket ocksåskall väga in miljöhänsyn när hastighetsgränsernasätts.Liksom tidigare år har även dessa två att-satserblivit avstyrkta. Men jag ger mig inte.När det gäller den första att-satsen, som behandlarlänsstyrelsens roll, begränsar utskottet, liksomförra året, motionen till att bara avse miljöfrågan.Det är fel. Det står inte så i motionen. Att-satsenhandlar över huvud taget om roll attfå sätta ner hastighetsgränserna, eller för den delenhöja dem om det skulle behövas.Nu är det möjligt för ochkommunerna att ha ett inflytande när det gällerkortare sträckor och inom mycket avgränsadeområden. Det är inte tillräckligt, speciellt inte omhänsyn skall tas till miljöskälen. Då är detnödvändigt att kunna påverka större områden. Vimotionärer har dock insett att det inte är rimligtmed en så stor frihet så att hela länet omfattas.I trafiksäkerhetsverkets nya förslag tillhastighetsgränser talar man om kompletterandemöjligheter att sänka hastigheten i 10-kilometersintervall med hjälp av lokalahastighetsgränser. Man talar också om möjlighetenatt höja hastighetsgränsen i vissa fall. Också motbakgrund av detta förslag tycker jag att det ärrimligt att vidga denna möjlighet förlänsstyrelserna.Utskottet saknar helt motivering i betänkandet.Därutöver kan jag säga att jag begriper helt enkeltinte vad utskottet menar i den korta mening därmotionen avstyrks.När det gäller den andra att-satsen, som handlar omatt väga in miljöskäl när trafiksäkerhetsverket skallsätta hastighetsgränser, hänvisas liksom tidigare till1988 års trafikpolitiska beslut. I det beslutet skallalltså miljöskäl tolkas in.Jag förmodar att trafiksäkerhetsverket tar hänsyntill miljön när hastighetsgränserna sätts. Det nyaförslaget, som har kommit som följd av den tidigareregeringens uppdrag, talar om att sättahastighetsgränserna till 50, . Detär ett positivt förslag, och det utgör en förbättringför miljön. Men jag har förstått att det finns ettmotstånd i trafiksäkerhetsverkets styrelse motförslaget, vilket jag beklagar. Utskottet förutsätteratt trafiksäkerhetsverket skall väga in miljöskäl.Jag förstår ändå inte motståndet från utskottets sidamot att vi klart och entydigt skall kunna föra in ettkrav i vägtrafikkungörelsen att miljöskäl skallvägas in.Jag ställer mig därför bakom tvåyrkanden till stöd för motionen.I linje med önskan att väga in miljöskäl, ärutskottets skrivning när det gällertrafiksäkerhetsverkets beslut att sänkahastighetsgränserna på vissa motorvägar i deomtalade storstadsregionerna och på västkustenolycklig och anmärkningsvärd.En motion från där det föreslås attbeslutet skall upphävas avstyrks. kanskrivningen inte bli tydligare än vad den är. Denutgör ett solklart tillstyrkande. I skrivningenföreslås att den sänkning som har varit från110 km/tim till 90, och som omfattar 60 milmotorväg av sammanlagt 110-vägar, sominte bara är motorvägar, skall upphöra. Om jagminns rätt omfattar dessa vägar mer än hälften avdet samlade trafikarbetet på dessa 110-vägar. Detgäller alltså mycket hårt trafikerade vägar. Manhänvisar då till att folk ändå kör för fort, och därförär det lika bra att anpassa sig till verkligheten. Mensanningen är att en sådan anpassning naturligtvisleder till ännu högre hastigheter och därmed ocksåännu högre utsläpp.Detta motsäger naturligtvis inte att man skall vidtaåtgärder på fordonen. Det gäller samverkandeönskemål, dels att hålla hastigheterna nere, dels attvidta åtgärder på fordonen. Frågan är om utskottettänker fortsätta att föreslå att hastighetsgränsernaskall anpassas till folks körvanor. Därmed dröjerdet väl inte länge förrän det kommer förslag om atthöja hastighetsgränserna itimmen på motorvägar. Jag menar att detta utgören fullständigt felaktig signal till trafikanterna. Detär en signal som säger ja till höjda hastigheter istället för att bli en signal som säger: ''Håll igen ochta det litet försiktigt! Det är bra för miljön, och detär bra för trafiksäkerheten. ''Experter på delar uppenbarligeninte utskottets uppfattning. De anser inte att densänkta hastighetsgränsen är betydelselös urmiljösynpunkt. gör detinte heller. Om jag minns rätt hävdar man där attdet blir en sänkning i storleksordningen avkväveoxidutsläppen på berörda avsnitt. Väg- ochtrafikinstitutets huvudargument är att genom attbibehålla hastighetsgränsen kommerantalet dödade och skadade i trafiken att bli färre.Antalet döda minskar med och antaletskadade jämfört med en 110 km-väg. Detberor på att det rör sig om de hårdast trafikerademotorvägarna i Sverige.Avdelningschefen på trafiksäkerhetsverket sägeratt han instämmer i dessa trafiksäkerhetsargument.Men i en artikel i står det attMotorsverige inte instämmer i dessa argument. Ärdet nödvändigt för utskottet att falla för denorganiserade lobbyismen från Motorsverige?Tidigare i betänkandet har hänvisats till beslut omatt trafikens miljöstörande effekter måstebegränsas kraftigt. Mätningar sommaren 1989visade på snarlika tal när det gäller antalet döda ochskadade.Även om utskottet föreslår ett avslag, innebärbeslutet att ger en helt felaktig signal närdet gäller hur man skall handskas med hastighetenpå vägarna. Det är djupt olyckligt, och det ärfaktiskt anmärkningsvärt. Därför stöder jag BengtHurtigs yrkande om ett tillkännagivande om att detnu inte finns några skäl att ompröva den aktuellahastighetssänkningen.Anf. 27 (nyd):Fru talman! Ledamot säger att man intekan höja hastigheterna, för då kommer man snartupp . Det är precis vad vi vill ha påmotorvägarna. De är byggda för höga hastigheter,sedan är det upp till oss människor att hanteradetta.Utvecklingen i samhället går åt detta håll. Det gårinte att bromsa utvecklingen i samhället. Då görman sig bara löjlig. Det gäller att försöka klaraproblemen.Anf. 28 ():Fru talman! Detta visar bara på Ny Demokratisinställning i frågan. Det är känt att Ny Demokratiinte bryr sig om miljön. Det viktigaste är attanpassa sig i ren och skär populism till vad folktycker är lämpligt och praktiskt.Vi vet att det är svårt att hålla hastighetsgränserna.Det kan vi erkänna litet till mans. Men vi inserockså att det är positivt att hålla sig till gränserna,dels av miljöskäl, dels av trafiksäkerhetsskäl. Detfinns en hel serie fakta på området, och vi behöverha statens vakande öga över oss i den här frågan. Vihar våra personliga svagheter på området. Därförtycker jag att det är angeläget att också av miljöskälhålla hastighetsgränserna nere. Det blir angelägetså länge vi inte har de rena fordon som viförmodligen kan få -- kanske straxbortom år 2000.Anf. 29 (nyd):Fru talman! Vi har redan talat om miljöskälen. Vivill verkligen satsa på miljön när det gäller bilarna.Men då skall alla vara med. Då kan folk förståsituationen, och då blir det resultat. Det här harinte i samma utsträckning som har framförts härmed hastigheten att göra. Det är mer eller mindrevidskepelse.Anf. 30 ():Fru talman! Det här bevisar vilken inställning NyDemokrati har till denna fråga, dvs. när mananvänder sådana ord som vidskepelse. Jagrekommenderar företrädaren för Ny Demokrati attgöra ett besök på trafikavdelningoch be att få litet fakta i frågan. Eller varför intebesöka ?Det är faktiskt inte sant att sänkta hastigheter,precis som har sagt idebatten, inte har betydelse ur miljösynpunkt.Detta är inte fråga om något annat än att NyDemokrati är ute och fiskar i grumligt vatten. Manutnyttjar den populism som finns i frågan. Det ärdjupt olyckligt både för miljön och förtrafiksäkerheten.Anf. 31 (nyd):Fru talman! hävdar attpekpinnarna skall styra. Det är precis vad vi i NyDemokrati är tvärt emot. Det som är så illa meddessa hastighetsbegränsningar är att folk till slutstruntar i alla regler.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 27 §. )23 § betänkande1991/92:4 Livsmedelskontroll.Anf. 32 ():Fru talman! Maten och de livsmedel som vi äter ärnaturligtvis till för att ge oss näring, och det är iförsta hand av det skälet som vi diskuterarlivsmedelsproduktionen, både här hemma och iandra länder. Men i alltmer ökad utsträckning harman kommit att berättigat diskutera ocksålivsmedelsproduktionens övriga aspekter, t.ex. deolika betingelser under vilka livsmedlenproduceras, den information som konsumenten fåroch den bedömning som konsumenten kan göra avde olika livsmedlen.I det första fallet, som gäller djurhälsa, djurvård,miljöomsorg och liknande begrepp, ligger vi ju iSverige mycket långt framme. Vi har en effektivveterinärkontroll och en god lagstiftning när detgäller hanteringen av livsmedelsproduktionensmiljöeffekter. Man kan säga att svenska livsmedelsom en konsekvens av detta har en mycket högkvalitet när det gäller näringsinnehåll och mycketannat, men det gäller också beträffande deomständigheter under vilka de produceras.Detta kan sägas vara enkonkurrensnackdel. Jag vill inte påstå att man iandra länder slarvar med den här omsorgen, menman har där inte samma rigorösa kontroll ochsystem som vi har på många områden. Jag tyckerinte att man skall dra sig för att säga att våraprodukter mot den här bakgrunden har ettkvalitativt övertag. Jag skulle vilja gå ännu längreoch säga att vi även på en etisk värderingsskala haren livsmedelsproduktion som har mycket godaförutsättningar att hävda sig mot omvärlden.Jag tror också, fru talman, att vi i har godaförutsättningar att ge information tillkonsumenterna om innehållet på annan väg än viapriserna. Men här finns det å andra sidan storabrister när det gäller märkning både av de svenskalivsmedlen och av de utländska livsmedel somimporteras till . Jag tror att det skulle varanödvändigt och rent av attraktivt för konsumentenatt få information om var och kanske också undervilka betingelser som de olika livsmedlen harproducerats.Det här är inte alltid lika lätt att avslöja som ettpåstående från expediten i en fruktaffär om att deapelsiner som ligger i lådan är producerade iSverige. Andra och mera subtila avslöjanden börkunna göras med hjälp av en riktig märkning avlivsmedlen.Det är det här, fru talman, som tas upp i denreservation som har fogat tilljordbruksutskottets betänkande, frågor som gällersättet att se på svenska och importerade livsmedel.Här betonas också de stora förändringar somförestår i produktionen av livsmedel, inte minstmed utnyttjande av den moderna biotekniken,särskilt gentekniken, vars påverkan på livsmedel ärmycket svår att avslöja och bedöma. Det krävs nyainitiativ för att vi skall få möjligheter att bedömaoch avslöja livsmedel som är producerade med nyametoder och med ny teknik.Fru talman! Vi i står naturligtvis helt tydligtbakom den reservation som haravgivit i jordbruksutskottet, men jag avser inte nuatt yrka bifall till den. Jag vill ändå med detta inläggklargöra att de resonemang som förs ireservationen om den omsorg som bör iakttas i desvenska produktionsmetoderna är viktiga för oss.Vi bör också visa förmåga att överföra de kravenpå producenter som levererar livsmedel till Sverige.Den information som vi ger konsumenten bör blivida bättre än , även när det gäller informationom ursprungsland och det sätt på vilket livsmedlendär har producerats.Anf. 33 ():Fru talman! väcktes i frånolika partier ett antal motioner där olika aspekterav den mycket viktiga frågan om livsmedelskontrolltas upp. Dessa motioner har behandlats i detbetänkande från jordbruksutskottet som vi nudiskuterar.Vi har i en mycket hög standard när detgäller kontrollen av livsmedel, en standard som harbyggts upp genom en lång rad av år. Jag tror att vialla har anledning att känna oss stolta över ochvärna denna höga standard. Men vi blir ocksåalltmer medvetna om att den höga standard som vihar när det gäller livsmedelskontroll kanske iblandhar fått en slagsida åt att vara koncentrerad på vissahygieniska aspekter och åt att vara så uppbyggd attden i mycket gynnar storskalighet men inte tarhänsyn till behoven av att också ha en småskaliglivsmedelsproduktion och livsmedelsförädling.Även närheten till produktionen kan vara enkvalitet som är värd att bevara.Vi har t.ex. ett regelverk som kräver omfattandeombyggnationer eller ställer höga krav på storlek,toaletter och omklädningsrum för personal när detgäller lokaler som skall användas förlivsmedelshantering. Vi har mycket höga avgifterför våra myndigheters verksamhet medlivsmedelskontroll. I en tämligen småskaligslakteriverksamhet kan t.ex. livsmedelsverketsavgifter för köttbesiktning uppgå till . Var och en kan förståatt sådana kostnader kan bli nästan orimliga attbära för ett litet företag.Det finns alltså all anledning att fundera över om vikan ge vår livsmedelskontroll en sådan inriktningatt den i högre grad bidrar till att gynna också densmåskaliga produktionen, utan att för den skull geavkall på viktiga krav på hygien och redlighet inomlivsmedelshanteringen.Det finns också andra aspekter som är oerhörtviktiga i den tid som vi nu lever i, med en ökadinternationalisering på många områden. Jag tänkersärskilt på det problemområde som här harberörts: Hur skall vi kunna hävda vår höga kvalitet,när vi kommer i en situation där vi alltmeröppnar våra gränser för import? Vi måste hitta sättatt förena denna öppenhet med möjligheter attbevara det som konsumentrörelse och miljörörelsei faktiskt har drivit fram i form av krav pålivsmedelsstandard.Låt mig t.ex. peka på det förhållandet att vi iSverige inte accepterar bestrålade livsmedel. Manhar inte några tydliga vetenskapliga bevis för attbestrålning skulle i någon mening vara sämre förlivsmedlen, men det finns en oro och en olust frånkonsumenternas sida inför att livsmedlenbehandlas på ett sådant sätt att det blir omöjligt attmed sina egna ögon eller på annat sätt identifieraom produkten är ny eller gammal. Bestrålningensätter naturliga processer ur spel, ochkonsumenterna har känt oro inför detta.Det har därför drivits fram en svensk lagstiftningsom inte accepterar bestrålning. Vi skall hellresatsa på en livsmedelsproduktion som ligger så närakonsumenterna att man inte behöver den här typenav konserveringsmetoder. Vi skall satsa på färskhetoch närhet till produktionen.Men när vi öppnar våra gränser i syfte att kunnaöka exporten av högkvalitativa produkter från vårtjordbruk och kunna ta emot en ökadimport, då blir det svårt för oss att upprätthålladessa krav. Många av de här motionerna är skrivnamot denna bakgrund, och man begär där attriksdagen och regeringen skall ta oron på allvar ochse till att dessa krav drivs hårt i internationellaförhandlingar.Preliminärt har ett slutits, och det skallsedan godkännas av . Exakt vad dettaavtal innebär, t.ex. på det här området, har vi juännu inte klart för oss. Därför har vi frånvänsterpartiets sida sagt att det enda rimliga vi nukan göra är att vänta tills vi har fått reda på vaddetta avtal innehåller och sedan, när fråganåterkommer till , på nytt taupp de här kraven.Jag kan tillägga att vi naturligtvis tycker att det ärbeklagligt att hela den här processen med har varit så litet offentlig och så litet möjligatt ta del av för oss riksdagsledamöter, förallmänheten, för olika miljögrupper ochkonsumentgrupper. Vi hamnar nu i en situationsom innebär att man på skallförsöka sätta sig in i en oerhört omfattande materia.Det talas ju om en proposition som kan belöpa sigpå mer än 1 000 s. -- och som vi sedan på kort tidskall hantera här i . Men vi har ändå tycktatt det enda rimliga är att återkomma i dessa frågorbeträffande importkontrollen när skallbehandla . Vi har naturligtvis kvar vårhöga ambition på det här området.En fråga av annan typ som tas upp i det härbetänkandet och som har rönt mycket stort intressei massmedia gäller pastörisering av mjölk. Det ärockså en fråga som hänger ihop med möjlighetentill småskalig livsmedelsförädling. Vår uppfattningi är att just pastörisering av mjölk påett olyckligt sätt har fått bli en symbolfråga förmöjligheterna till småskalig förädling. Vi vill medbestämdhet hävda att pastörisering av mjölk är enav de stora livsmedelskontrollerande reformerna.Den innebar faktiskt mycket för folkhälsan när deninfördes. Det är något av en illusion att tro att vii dag skulle ha nått en mjölkproduktion av så höghygienisk standard att det inte längre finns risk föratt man via opastöriserad mjölk kan sprida olikatyper av sjukdomar. Vi handmjölkar inte längre; vihar fina, avancerade system för mjölkning. Men varoch en som har besökt en ladugård kanju konstatera att oavsett hur skickliga lantbrukarnaär, oavsett hur mycket tid och energi man läggerned på detta med hygienen, så är det alldelesomöjligt att till undvika risken föratt opastöriserad mjölk kan vara bärare av olikatyper av smitta.Det handlar nu inte bara om tbc, som kanske är densjukdom som vi mest tänker på. Det handlar ocksåom sådana saker som campylobacter. I andrasammanhang, t.ex. när det gällerkycklingproduktion, har vi haft mycket diskussionom hur viktigt det är att undvika campylobacter.Ändå kan man nu se att det finns en tendens atttycka att pastörisering av mjölk inte behövs, fastänriskerna med sådan hantering när det gällercampylobacter förmodligen är större än vidkycklingproduktionen.Vi tror också att många andra hinder för densmåskaliga livsmedelsproduktionen är större änkravet att mjölken skall pastöriseras. Det finns juändå tämligen småskaliga pastöriseringssystem,som man skulle kunna använda i störreutsträckning än vad man gör .