prot · GE0987 · 1991-03-27 00:00:00 — Jag vänder migegentligen mot regeringen som helhet, och framförallt mot de ministrar som inte är på plats här i dag.Vi centerpartister håller hårt på arbetslinjen, ochjag tror att hela kammaren egentligen vill ha det så.Det är bättre att jobba och få pengarna den vägenän att få dem genom att inte jobba. Det är enganska sund inställning. Det jag här försökt att föraupp debatt, är att första försvarslinjen går inäringslivet, och inte minst i små och medelstoraföretag. T.ex. bör arbetande kapital i små ochmedelstora företag få vara i fred för att ge nyainvesteringar och fler jobb. Det är effektivt, och detär billigt.Tänk om t.ex. min länsbroder litet mer på det vanliga vägnätet, det krångelvi har med järnvägarna och i stället var litet mindrei . så bra det skulle vara förlandet! Det skulle ge många jobb och sätta i gångde flottor av vägmaskiner som står lediga.Sedan vill jag säga litet grand ominskolningsplatserna. Jag har varit i kontakt mednågra länsarbetsnämndsdirektörer. Det ärtydligtvis oerhört att komma fram avtalsvägen, ochman når inte det resultat som man vill nå. Jag villfråga statsrådet om regeringen har någrafunderingar på att hitta också parallella vägar somleder ungefär till samma resultat. Det är inte bramed ungdomsarbetslösheten. Garantin gäller ju förungdomar upp till , och just nu gäller den inte,som sade. Men sedan finns den storagruppen ungdomar upp till , där vi ocksåriskerar en anhopning. Det är också en känsligålder.Anf. 46 Arbetsmarknadsminister () replik:Herr talman! Jag vill börja med att vända mig tillElver . Han sade: Det statsrådet säger ärallmängods. Det är ju lätt att säga, men väldigtmycket av det jag sade har vi också föreslagit här ikammaren. Det är mycket lätt för attsäga att det är allmängods, men när det väl kommertill kritan och man också måste våga agera här innei kammaren, då är det inte lika lätt för ElverJonsson att följa med. Det är detta som ärskillnaden.Jag kan vara självkritisk och nämna saker och tingsom vi inte har lyckats med . Men jag kanockså se de saker som har lyckats. Och ser att omvi inte kommer åt kostnadskrisen, kan vi intetrovärdigt hävda att vi också klarar jobben. Densom inte ställer upp på, och inte har ställt upp på,att få till stånd -- när ledamötenahär i kammaren förkastat förslaget om att frysalönerna, priserna, skatterna osv. -- är icketrovärdig. Då återstår pysventilen och att hållatummarna. Det är skillnaden mellan mig. ''Visst underbalanserade vi budgeten men det varju bara därför att vi hade så höga ambitioner'',säger han själv. Ja just det: Vågar man inte varaobekväm, och inser man inte faran i att dra ivägmed utgifterna när man inte har inkomster, dåkommer man icke att klara jobben. Det var därförsom jag nämnde detta först. Det var därför jagockså sade: Våga vara obekväm. Det vågar visocialdemokrater, och jag tror att allt fler nu servarför vi har agerat som vi har gjort; det hängerihop med jobben.Drogfrågan är en viktig fråga. Även om jag är enrökare själv anser jag det viktigt att få ned alkohol-och tobaksanvändningen i vårt land. Jag har litetsvårt att se i vilket sammanhang som få in den frågan i arbetsmarknadspolitiken, mendet är möjligt att han kan utveckla detta.När det gäller de handikappade är det viktigt attpåpeka, vilket inte riktigt framkom i , att vi faktiskt sätter ett staket runt juståtgärderna för de handikappade när vi nu förändraranslagsstrukturen för AMS. Det handlar inte omatt vi har minskat anslagen eller att man skall kunnaanvända dem till helt andra åtgärder. Det är oehörtviktigt att vi värnar om de möjligheter som dehandikappade måste ha för att ha en chans attkomma ut i arbetslivet. Det gäller lönebidragen, deandra stödformer som finns inomarbetsmarknadspolitiken och den resurs somSamhall utgör.Sonja Rembo ironiserar över att här står MonaSahlin och säger att vi ser ljuset och någonstans itunneln tar det slut. Titta på inflationstalet nu! Sepå hur kostnaderna i vårt näringsliv under denärmaste två åren med ser ut. Jämförmed hur det har sett ut åren innan och sägsamtidigt, , att du inte ser denmöjlighet som parterna på arbetsmarknaden ochden ekonomiska politiken tillsammans faktiskt harskapat.Jag blir litet upprörd när fortfarandestår här och säger att det inte går att komma frammed ett stabiliseringsavtal. Här är parterna i fullfärd med att förverkliga det som änidag säger inte går. Vad säger till alladem som är beredda att avstå i lön, därför att dehar insett sambanden i den vansinniga jaktenmellan löner och priser och löner och priser?Allt detta är i full gång. Jag tycker att se ljuset och också vilket ansvar ochmånga parter, även förbund med mångalågavlönade, har orkat ta men som inte hennes partihar velat ta.Till vill jag bara säga: Försök,snälla , att förstå att inflationhotar fördelningen i ett samhälle. Inflationurholkar arbete och investeringar och gynnarspekulation. Inflation är någonting som jag önskaratt lärde sig att hata och ocksåorkade vara med om att bekämpa här i kammaren.Arbetslösheten är, precis som , inte siffror utan människor. Det är därför viredan har utökat insatserna, vilket jag hoppas attKarl-Erik ser. Vi har minskat den öppnaarbetslösheten med en halv procent, och vi kommeri kompletteringspropositionen att till fullo fortsättade satsningarna. Jag angav något av vad det handlarom, och det vill jag säga också till det gäller ungdomarna handlar det om attkunna erbjuda rekryteringsstöd till fler menframför allt att gå in mycket tidigare. För de yngreungdomarna sätts det stödet inte in förränefter fyra månaders arbetslöshet. Jag tycker att detbör ske i stället. Vi skall göra alltför att se till att ungdomsgarantin blir effektiv, medrekryteringsstöd, inskolningsplatser och insatserfrån kommunernas sida. Kommunerna har ettviktigt ansvar för de yngsta ungdomarna.Sedan vill jag hålla med om att ordetarbete är mycket bättre än ordet sysselsättning. Jaghörde någon säga att män arbetar i industrin ochkvinnor är sysselsatta i den offentliga sektorn. Jagskall fortsättningsvis enbart använda ordet arbete,arbete åt alla. Men jag tänker inte bara användaordet utan också agera efter det. Det saknade jagsynpunkter på och offensiva tankar om från AnnaHorn. Men det kanske kommer.Anf. 47 () replik:Herr talman! Fru statsrådet talar om att vi bör haen trovärdig politik och att deklarationerna börleda till att ''vi orkar göra'' och ''vi vågar stå för''.Detta finns det ingen anledning att polemisera motutan bara att säga: Se till att det blir så!Socialdemokratin har genom sin finansminister ivarje finansplan sagt att det stora problemet ärkostnadsutvecklingen. Och så har det inte häntnågonting mer än attkostnadsutvecklingen har rusat i väg. Man har talatom nödvändigheten av den offentliga sektornsförnyelse, och det är just den sektorn som inte harorkat med någon förnyelse, trots åtta och ett halvtår med socialdemokrater i kanslihuset.Svaren på mina frågor var litet blandade. Jag fickinget svar på varför regeringen är så njugg med attsläppa in fler ungdomar till högskoleplatser. Ochvad beträffar handikappades möjligheter talarMona om att här gäller det att ha staketomkring. Problemet är väl att regeringen sätterstaketet så snävt att allt för få kommer med.Samhall är ett mycket tydligt exempel på detta. Vihar ju förslag uppe till omröstning i ochregeringen säger: Nej, inte så mycket sommittenpartierna vill.Sedan blir jag bekymrad, när statsrådet säger atthon har svårt att förstå varför jag för indrogpolitiken bland arbetsmarknadsfrågorna. Honförstår inte sambandet, säger hon, men så illa är detsäkert inte. Det handlar om de många människorsom blir handikappade på grund av ett föromfattande drogbruk. Det är inte några smågrupper det gäller. 200 000, kanske 300 000, har förhög alkoholkonsumtion och har besvär i sittarbetsliv av det skälet. De många trafikdödade ärett annat exempel.Det kan inte vara så att arbetsmarknadsministerninte ser sambandet. Fundera kring det här och ta ettresonemang med socialministern. På det härområdet behöver vi göra en insats, få in en socialdimension i arbetslivet.Varken eller utskottsordföranden harkommenterat vad som står i . Enligt tidningen säger statsministern attarbetslösheten är en fördel för socialdemokratin ivalet. Jag hoppas att det är ett felcitat och inteuttryck för ett cyniskt spel.Så detta med allmängodset. Det som nuregeringen berömmer sig av, när man vill tämjainflationen, få ner kostnadskrisen, stärkakonkurrenskraften och investeringsviljan för attsäkra arbete och välfärd, beror ju på att ni hartvingats tänka om på några viktiga områden -- iskattepolitiken, i energipolitiken och iEuropafrågan. Det är bra att socialdemokratin hartänkt om där, men det är inte tack varesocialdemokratisk ambition och vilja utan det ärtrots den förda regeringspolitiken som vi har en godutgångspunkt i dag.Anf. 48 () replik:Herr talman! Man måste våga vara obekväm, sadeMona . Javisst, men det lät som om honmenade att regeringen var beredd attunderbalansera budgeten och därmed bädda förytterligare inflation.Våga vara obekväm? Javisst, sänk skatten påarbete, bryt upp de offentliga monopolen och dratillbaka gymnasiepropositionen, så att ungdomarnafår en riktig utbildning och slipper vara beroende avarbetsmarknadsutbildning eftergymnasieutbildningen. Det är att våga varaobekväm, ligger såvitt jag vet nu på påårsbasis -- jag vill reservera mig för den exaktasiffran, men det är någonstans i denstorleksordningen. Visst går det att genomföraRehnbergsavtalet, men det löser inga problem, ochdet är det jag har försökt göra gällande.Så vill jag ta upp arbetslivsfonden i min sista replik.Lyssna litet på partikamraten . Hansäger att det är väsentligt att inse att de offentligautgifternas ohämmade expansion har utgjortmotorn i den olyckliga utvecklingen. Han talar omatt bristen på arbetskraft, kombinerad medsystemfelen i socialförsäkringssystemen, harmedfört att den svaga tillväxten och den högainflationen permanentats, och han talar om engalopperande kostnadsutveckling isocialförsäkringssystemen.Vad gör regeringen? Jo, man drar in skattevägen 15miljarder kronor från arbetsmarknaden och sätterdem i en fond som heter arbetslivsfonden, därföratt man måste lösa problemet med utslagningen pågrund av brister i arbetsmiljön. Men det finns juredan 150 olika instanser som arbetar medarbetsmiljöfrågor. 12 000--15 000 människorinformerar, utbildar, forskar, granskar, mäter ochutvärderar arbetsmiljön, och då har man interäknat med alla lokala och regionala skyddsombudoch alla som utbildas i skyddsarbete påarbetsplatserna. De statliga utgifterna uppgårredan till 5 miljarder kronor.Vi har inte lyckats klara arbetsmiljöproblemen meddessa gigantiska insatser, utan trots dessa har detskett en ökning av det som i sinstatistiksammanställning kallar för ''frånvaro pågrund av ohälsa''. Den frånvaron har ökat trots allt detta.Arbete åt alla kan vi nå, , men dåmåste vi duka om bordet rejält efter valet i höst.Anf. 49 () replik:Herr talman! frågar mig omvänsterpartiets syn och antyder att vi inte skullehata inflationen. hatar inflationen,men vi hatar också en orättvis fördelning; det ärkanske en skillnad. När SAF, borgarna och SAPhoppar omkring som på kryckor och säger att viskall bekämpa inflationen, då är stopp förlöneökningar det enda man hör.Vänsterpartiet vill bekämpa inflationen genom attpressa priser, oskäliga vinster och stora löneklyftor.Regeringens politik, med , ser ut att blirena gräddfilen för välavlönade -- t.ex. inomriksbanken -- och stopp för vanliga lågavlönade.Den politiken vill inte vi ställa upp på. Därförkommer heller aldrig och jagöverens -- när man bara anklagar och säger attlöneökningar är den stora boven när det gällerinflationen. Man sitter som en revisor, jämför debetoch kredit och ser inte vad det kan leda till när mantalar om att arbetslösheten skall vara med och hållanere inflationen.Jag ställde förut två frågor tillarbetsmarknadsministern. Men jag ser fram motkompletteringspropositionen. Svaren kanskeåterfinns där, och därför skall jag nu inte upprepafrågorna.Anf. 50 () replik:Herr talman! Jag vill påminna om ungdomslagen1983--1985. var det väldigt mycketfolk i denna verksamhet. Det begicks -- och det varregeringens fel -- ett ganska stort misstag, nämligenatt nästan alla dessa arbetslösa ungdomar drevs ini offentlig sektor: i kommun, i landsting, i statligaorgan. Vi skulle ha haft ett helt annat läge om manhade öppnat det privata näringslivet -- dentillverkande industrin -- för dessa ungdomar. Jagvill bara, med tanke på landets välstånd, vädja tillarbetsmarknadsministern att noga tänka igenomdetta, när nu förslag skall läggas fram. Då har mannämligen förberett landet på ett annat sätt näruppgången kommer.Sedan vill jag också beröra ohälsotalet. Den storaökningen av offentliga utgifter har ju kommit förlångtidssjukskrivna, på arbetsskadeområdet ochnär det gäller antalet förtidspensionerade. När manstuderar det här ohälsotalet närmare, finner manatt hela ökningen egentligen har kommit påkvinnosidan. Detta säger oss att man mycket merän måste tänka på arbetsorganisationen närdet gäller kvinnors arbetsmiljö, för att bryta dennautveckling. Här har samhället de stora pengarna atttjäna.Jag vill sluta mitt inlägg med ett litet förslag, somMona bör upprepa iregeringskretsen: Låt när det gällernäringslivsområdet och regionalpolitiken, GeorgAndersson när det gäller vägar och järnvägar, ochutbildningsansvariga -- , BengtGöransson m.fl. -- också göra insatser, så att inteMona börda blir alltför tung.Anf. 51 () replik:Herr talman! Jag tackar för omsorgen om minbörda. Men det gällde kanske inte att jag skall fåstörre eller mindre börda -- och det vet jag att BörjeHörnlund inte heller menade -- utan det gällde deregioner som mycket varmtförespråkar och agerar för här i kammaren, ochsom drabbas hårdast när konjunkturen vänder ocharbetslösheten ökar.Till vill jag säga att jag självfallet intemenar att alkohol, trafikolyckor och droger intepåverkar arbetslivet -- det vill jag verkligen betona.Det är också därför som man måste se påarbetslivspolitiken, rehabiliteringen,rehabiliteringsersättningen, arbetslivsfonden -- alltdet som äntligen händer, och händer med fullfart. Vi skall inte bara diskutera vilka ersättningarmänniskor skall ha när de väl har blivit utslagna,oavsett om det är av droger eller av arbetslivet somde blivit utslagna, utan vi bör fråga oss: Vad kan vigöra för att förändra de förutsättningar som skapardet här tillståndet? Det är klart att arbetslivet harstor del i att människor mår dåligt psykiskt, ärmobbade och får missbruksproblem. Jag ser dessatill fullo -- och hoppas att jag också agerar medhänsyn till det när det gäller arbetslivspolitiken.Så vill jag bestämt dementera, både å egna och åIngvar vägnar, att vi socialdemokraterskulle se arbetslöshet som en fördel, vare sig i valeteller i något annat sammanhang. Jag kan upplysaom att faktiskt inte allt är sant som står i tidningar,inte ens i , hur oberoende dentidningen nu än kallar sig.Till vill jag säga att jag verkligen inteandades någonting om att vi nu skulle börjaunderbalansera budgeten. Precis tvärtemot vad denborgerliga regeringen gjorde har vi balanserat --och kommer att fortsätta balansera -- budgeten.Det är det som är svårt, och det är det man behövervara obekväm för. Jag resonerade om allt detta imitt tidigare inlägg, och det är detta som vi ocksåhar gjort : Vi har vågat fattaobekväma och svåra beslut för att den ekonomiskapolitiken skulle kunna vara så stark attsysselsättningen inte skulle hotas.Vi har faktiskt också i den här kammaren sänktskatten på arbete. Vi och har enats omen mycket bra skattereform, som alltså har sänktskatten på arbete. Här var parti intemed; det tycker jag är viktigt att påpeka.När det gäller arbetslivsfonden vill jag säga att jaginte tycker att inlägg tyder på atthon till fullo har insett skillnaden mellanarbetslivsfonden och det arbetsmiljö- ochskyddsarbete som bedrivs av t.ex.yrkesinspektionen. Arbetslivsfonden handlar juom arbetslivsorganisationen -- det man måsteförändra i fråga om ansvar, i fråga om att låtaarbetstagarna förändra villkoren. Det är inte baradet akuta skyddsarbetet utan någonting mycketmer långsiktigt som arbetslivsfonden handlar om.Jag skall komma ihåg min inbjudan och ta med migSonja Rembo ut och studera, om hon vill följa med.Jag vet att hon själv har bedrivit studier på ort ochställe, men det kanske inte skadar med litet mer.Sedan hoppas jag verkligen att inte bara jag utanarbetstagarna i slipper det där rejältomdukade bordet, som aviserade.Vilket land har, med den politik härförordar i kammaren, lyckats hålla arbetslöshetennere? Är det , där man har både höginflation och hög arbetslöshet? Det finns ingasådana exempel. Det exempel vi har är att ettsocialdemokratiskt parti med insikt om inflationen,och parter med ansvar, drar tillsammans och intedukar om bordet. Så jag hoppas att vi slipper denomdukningen -- annars skulle bördan vara stor, intebara på mig.Andre vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 52 ():Herr talman! har regeringen ochsocialdemokraterna lyssnat på och följt upp detförslag som fört fram sedanbörjan av 80-talet. Det gäller de individuella,flexibla lönebidragen.Lönebidragen som sådana infördes visserligenredan 1980 och ersatte tidigare stödformer i form avs.k. arkivarbete och halvskyddad sysselsättning förarbetshandikappade. Men systemet var stelbentoch behövde göras smidigare. Det riktades ocksåtill arbetsgivaren och var således beroende avdennes ekonomiska möjligheter att svara förlönekostnaderna.Nu kan ett enigt utskott ge klartecken för ett nyttoch flexibelt system, där bidragsnivåerna anpassastill den enskilde handikappades arbetsförmåga ochhjälpbehov. arbete för ett bidrag,som kunde justeras både uppåt och nedåt medhänsyn till handikappets svårighetsgrad, har till sistkrönts med framgång.Men lösningen har uppnåtts stegvis. När AMSintresserade sig för det nya systemet och ville få tillstånd en försöksverksamhet inleddes en sådan,men den var begränsad till två län. I nästa stegvidgades försöket till tolv län och till att omfattahela landet vad gällde gravt handikappadeungdomar under 25 år.Från de två första försökslänen har man kunnatavrapportera den positiva effekten, att flerarbetshandikappade beretts anställning med dettasystem jämfört med det tidigare.Herr talman! Det finns emellertid vissa problemnär nu genomför det nya systemet attgälla över hela landet. har bl.a. landetskulturinstitutioner kommit att anställa många av dearbetshandikappade som helt eller delvis avlönatsmed lönebidrag. Bidragen har på så vis blivit ettkulturstöd över AMS-medel. Utskottet har tidigarepåtalat detta för regeringen och ansett, att stödettill kultursektorn givetvis bör ske direkt överkulturtiteln och inte indirekt överarbetsmarknadsutskottet.Det är därför viktigt att övergångsregler tillämpasmellan de båda systemen. Lönebidragen för demsom redan är inne i systemet får därför inteförändras . Anställningstryggheten för dessa fårsålunda inte ifrågasättas. Enskilda människor fårinte råka illa ut. På så vis kommer övergången tillflexibla lönebidrag inte heller att äventyra någonverksamhet.När utskottet nu enigt tillstyrker regeringensförslag till förändring av lönebidragen, harmoderaterna tillsammans med , centernoch velat ge regeringen till känna, attom oönskade effekter trots allt uppstår iövergångsskedet förutsättes att regeringen vidtarerforderliga åtgärder med hänsyn tagen till denfortsatta verksamheten vid berörda institutioner.Om detta har reservanterna önskat att riksdagengör ett uttalande.Jag yrkar bifall till den reservationen.I anslutning till frågan om lönebidrag behandlarutskottet också frågan om lönebidrag tillförtidspensionerade och strukturstödet tillbyggarbetsmarknaden. Beträffande deförtidspensionerade, anser vi från moderat håll attsamma regler bör gälla för dem som för andrapersoner som får lönebidrag på grund av nedsattarbetsförmåga. Något särskilt kategorilönebidragtorde därför inte vara motiverat.Vad gäller strukturstödet har vi redan tidigarehävdat, att branschen i fråga bör ta ett större ansvaroch att byggnadsarbetarna bör få sin rehabiliteringi samma mån som andra utan att gå omvägen överGalaxen.Nu har ju stödformen i fråga varit en temporärförsöksverksamhet och torde försvinna ,men vi har inte haft anledning att ändra denuppfattning jag redovisat, varför vi upprepar vårreservation i ämnet. Jag yrkar alltså bifall till denreservationen.Herr talman! är en annan verksamhet somär angelägen för de arbetshandikappade. har vifrån moderat håll ansett att förhållandena påarbetsmarknaden är så pass oroande, att någonreducering av bidragsprocenten till lönesummaninte är möjlig att göra. I övrigt ser vi fram emot ochavvaktar tills vidare den just inledda utredningenom framtida roll, organisationsformer ochmål.Herr talman! Utöver de redan nämndareservationerna har vi ytterligare ett antalreservationer i detta betänkande. En talar bl.a. förinbyggda verkstäder även åt få anställdahandikappade hos mindre företag, där ingenbegränsningsregel bör finnas. Andra berör attarbetsmiljöinstitutets verksamhet bör finansierasvia arbetsmiljöfonden, som bör ta över helaansvaret för institutet.Herr talman! Jag ställer mig givetvis bakom vårasamtliga reservationer men nöjer mig med att yrkabifall till de nämnda 12 och 17.Anf. 53 ():Herr talman! Jag skall tala om de handikappadessysselsättning. Men jag kan inte låta bli att göranågra kommentarer till den debatt som vi har haftangående sysselsättningen. Det är synd att MonaSahlin har gått. Men jag tyckte att det var djuptorättvist när hon insinuerade att ,och därmed liberalerna, skulle mena attdet skulle räcka att hålla tummarna för att få enbättre sysselsättning.Så är det verkligen inte! Vi vill ha en ny ekonomiskpolitik, dvs. en ekonomisk politik som gerframtidstro och ingjuter optimism hos människor.Det skall vara en politik som visar att Sverigeverkligen har en framtid som industrination och enpolitik som också ger möjlighet för människor att fåarbete.Jag pekar t.ex. på att vi tycker att det är rimligt attinte behålla en mängd statliga företag som skullekunna skötas bättre som privata företag. Depengarna skulle kunna användas för att bygga vägaroch järnvägar. Vi säger nej till socialdemokraternasförslag om förstatligande av AP-fonderna somskulle föra med sig ett förstatligande av stora delarav näringslivet.Vi vill förbättra utbildningen, ändra skattereglernaoch hålla igen på byråkratin för företagen så att detskall löna sig bättre att äga och bygga ut mindreföretag.Det är också viktigt att vi vill bryta de offentligamonopolen för att bättre kunna ta till vara allaförbättringar och nytänkande som finns hos alladem som arbetar i vård, omsorg och utbildning. Viser det som oerhört angeläget att det blir ett nyttklimat för företagen.Allt detta och en mängd andra saker menar viskulle ge ny ekonomisk framtidstro så att företagensatsar på . Det skulle ge förutsättningar fören bättre sysselsättning framöver. I avvaktan på attvi verkligen får möjlighet att förbättra ochförverkliga den ekonomiska politiken, är detsjälvklart att vi på alla tänkbara sätt vill arbeta föratt arbetslösheten skall vara så låg som möjligt.Den skall bekämpas på alla sätt. Det kräverutbildning, det kräver omskolning, och det kräverstörre rörlighet och en hel mängd andra saker --vilket har nämnt tidigare. Det äringalunda så, , att vi menar att vi baraskall hålla tummarna!Herr talman! Enligt liberala värderingar är detoerhört väsentligt att varje individ, också hon medde allra sämsta förutsättningarna, får rätt att levaett värdigt liv. Många i får inte denmöjligheten. De behöver vårt engagemang mer ände flesta.I arbetet för att skapa rättvisa åt det glömdaSverige, är egoismen huvudfiende och solidaritetendet främsta vapnet.Vi har inga extra pengar i liberalernasom regnar från himlen.