prot · GE0958 · 1991-02-07 00:00:00 — Alternativ tillåts existera.Denna förändring har tagit tid -- det skall medges.Men långsamt har vi fått en kursändring. Det ärbara att hoppas att en motsvarande förändring skallske beträffande inställningen till föräldrars rätt attsjälva bestämma. Det handlar alltså omvalfriheten.Anf. 110 () replik:Herr talman! Varför inte satsa på en kommunalverksamhet, frågar . Ja, det är heltenkelt så, att många föräldrar vill ha en annan typav barnomsorg. Vi tycker att det är föräldrarna somskall avgöra, inte samhället, vilken typ avbarnomsorg det skall vara. Detta bör också gällabarn med handikapp. Dessa familjer skall ha precissamma valfrihet som alla andra familjer. Det skallvara möjligt med statsbidrag som går till den typ avbarnomsorg som man har valt.Mot den bakgrunden tycker vi att all barnomsorgsom uppfyller fastställda kvalitetskrav skall kunnafå statsbidrag.Anf. 111 () replik:Herr talman! säger attkommunernas skyldighet finns kvar vad gäller attordna barnomsorg för barn . Menderas ställning är inte lika stark. Nej, det är alldelestydligt. Dessa barns ställning är så svag, skulle jagvilja säga, att en stor del av kommunerna -- iStorstockholmsområdet gäller det hälften avkommunerna -- har sagt att man inte tänker ordnanågon barnomsorg alls för barn under 18 månader.De får faktiskt växa till sig, heter det. Sådana besluthar uttryckligen fattats. Men är det då fråga om ettlagbrott här? Det står svart på vitt i en hel del avsocialnämndernas protokoll ute i kommunerna --det gäller också min hemkommun, Värmdökommun -- att man inte erbjuder någonbarnomsorg över huvud taget.Det innebär, , att det inte finnsnågon barnomsorg där barn kan få förtur. Det finnsalltså inte någon barnomsorg som är anpassad tillde aktuella åldersgrupperna. Möjligen måste manordna något för barn med speciella behov, för barnsom behöver särskilt stöd. Men då handlar det omextremfall, och då blir det fråga om individuellalösningar. Sociala eller ekonomiska förturerexisterar inte längre -- är svunnen. Detblev nämligen så lång förturskö att man måste börjarangordna bland förturerna. I flertaletsocialnämnder har man kommit fram till att det heltenkelt inte är möjligt att ha ett förturssystem. Menom det är så, att man då bryter mot lagen, undrarjag vem det är som ser till att man rättar in sig i ledetigen. Jag tycker att regeringen visar en oerhört storflathet i barnomsorgsfrågan. Vi har krävtlagstiftning på detta område. Vi har kommit framtill att kraven i detta sammanhang inte kanuppfyllas på något annat vis. Detta blir allttydligare.Bengt säger: Vi skall bygga utföräldraförsäkringen så snart vi kan. Vi väntar pålitet tillväxt.Då undrar jag, och det gäller generellt för detsociala området: Är det så, att jämlikhetstankenoch solidariteten ökar resp. minskar i takt medförändringar av den ekonomiska tillväxten? Ärdetta det nya ekonomiska tänkandet? Omtillväxten är liten, ja, då fördelar man litet. Omtillväxten är stor, ja, då fördelar man mycket. Detär inte så, att varje människas lika värde ochrättigheter i dessa sammanhang gäller ändå. Menman måste väl ändå fördela det som finns, BengtLindqvist, och göra det på ett rättvist sätt. Helagrupper kan inte ställas utanför. Det är det som viavser när vi talar om den sociala nedrustning somnu pågår. Det blir helt enkelt en urholkning vadgäller de sociala rättigheter som har funnits. Detgenerella skyddsnätet som har funnits i Sverigeurholkas alltså. Grupp efter grupp faller igenom, itakt med minskningen av tillväxten.Jag tycker att det vore mera rakryggat att säga rentut: Vi har inte råd med jämlikhet i det här landet.Vi har inte råd att vara solidariska. Jag tror att flerskulle reagera på så raka besked.Anf. 112 () replik:Herr talman! Statsrådet svarade intebeträffande mina propåer om EG och kvinnorna.Vad händer med familjepolitiken efter etteventuellt inträde i EG? Och hur kan staten låtauppgifter föras över till kommunerna utan att dessauppgifter åtföljs av medel? Vidare har jag tagit uppfrågan om det kommunala ochlandstingskommunala skattestoppet kontra höjdaavgifter inom kommunerna. Regeringen har juredan fått göra en korrigering när det gäller vissapensionärers situation. Men hur blir det för övrigagrupper som måste acceptera höjda avgifter ochsom sedan kanske blir socialbidragsmottagare?Slutligen: Anser statsrådet att kommunmed ett underskott om 410 milj. kr. som endakommun i landet skall klara en förlängning avföräldraförsäkringen ?Anf. 113 Statsrådet ():Herr talman! Beträffande allrasista fråga vill jag säga att kommun harinkommit med en hemställan till regeringen om attvi skall skapa förutsättningar för kommunatt genomföra en egen föräldraförsäkring. Denfrågan kommer vi att bereda snabbt. Något beskedkan jag inte ge . Det här är en ganskakomplicerad fråga ur lagstiftningssynpunkt.När det gäller EG och socialpolitiken har flera härgett uttryck för farhågor, framför allt gäller detGudrun och , beträffandeutvecklingen framöver. Det är klart att vi skall varaväldigt uppmärksamma på och väl analyseraförutsättningarna för vad som kan göras medsocialpolitiken vid ett kommande närmande tillEG. Jag tycker att det närmast är en demokratiskuppgift för oss att se till att de förutsättningarnaklarläggs. Det arbetet räknar vi naturligtvis med attgöra i samband med att vi förbereder och genomförförhandlingarna om ett medlemskap. Vi räknarmed att klara analyser skall finnas tillgängliga, närvi en gång skall fatta beslut om medlemskap ellerinte medlemskap.Men är det svårt att få klart för sig vad det härkommer att innebära. Det handlar dels om formellating, om vad som krävs i de kommandeförhandlingarna från den andra parten -- något somvi ännu inte kan överblicka -- dels om de olikapåtryckningar, influenser, som blir följden avöppnare gränser till en stor gemenskap.Vad vi också skall komma ihåg är att harökade möjligheter att påverka andra att föra ut våralösningar. ropar på lösningar när det gällerfamiljepolitiken. Man är där inne i sammautveckling när det gäller familjemönstren som vihar varit. Man har inte alls förberett sig på dennautveckling. Jag tror att kommer att bli ettmycket intressant land att studera utifrån ettfamiljepolitiskt perspektiv. Helt avgörande för vårahandlingsmöjligheter blir den ekonomiskautvecklingen. Har vi en stark ekonomi, kommer viatt ha handlingsfrihet i de flesta avseenden ocksåinom EG. Det är den helt avgörande frågan.Väldigt mycket talar för att det är nödvändigt förSverige att ha ett mycket nära samarbete,eventuellt medlemskap, med EG för att kunnabibehålla en sund ekonomisk utveckling.Beträffande barn , herr talman,skulle jag vilja säga till : Ta framen dokumentation på vad det egentligen ärkommunerna har för sig. Än så länge är det vagaantydningar. Jag vill veta om kommunerna ipraktiken har stängt av möjligheterna förmänniskor att få plats på dagis för sina barn som ärunder 18 månader. Jag hänvisar till vad jag sade omförturerna tidigare och de rättigheter somfamiljerna i den situationen faktiskt har. Jag tror attkommunerna tillämpar i varje fall förtursreglerna.Men låt oss se på bevisen för motsatsen så att vi kandiskutera situationen därefter.Jag vill peka på de möjligheter sombarnkonventionen öppnar för oss alla att lyfta frambarnens ställning i samhället, de möjligheterbarnkonventionen ger oss att föra en dialog i detsvenska samhället kring barnens situation, inte somen engångsföreteelse därför att vi just har antagitbarnkonventionen utan i samband med deregelbundna rapporteringar som skall ske om hurSverige tillämpar . I och medbarnkonventionen har barnens situation hamnat pådagordningen permanent. Det hänger i hög grad påoss själva att göra något fint av det -- detta medanledning av första inlägg.Jag tror alltså att vi nu skall anstränga oss för attutifrån söka finna former för enpågående analys kring barnens situation iförhållande till samhällsutvecklingen och iförhållande till de åtgärder som vi vidtar och på detsättet, gärna tillsammans med de organisationersom kämpar för barnens rätt, lyfta fram barnenssituation. Ett första sådant steg är att vi frånregeringens sida inbjuder frivilligorganisationernatill en konferens just kring tematbarns ställning i det svenska samhället. Det är ettförsta förberedande steg inför den rapport omtillståndet i som skall utformas . Att vigör det så tidigt beror just på att vi vill ha tid på ossatt följa upp de frågor som kan komma fram vid ettsådant här tillfälle. Det kan bli ett brettutvecklingsarbete för våra barn, med tonvikt påbarn med behov av särskilt stöd.Ulla säger att står utanförbarnomsorgen. Det är möjligt att att är ungefär det samma som14 %. Det gör inte jag. Det är som stårutanför barnomsorgen . Det är inte vi i socialdepartementetsom har hittat på detta, utan den storabarnomsorgsundersökningen visar det. Myten attstora grupper står utanför dagens barnomsorgtycker jag att vi därmed har tagit död på. Dessutomär många av de som inte har barnomsorghemma med sina barn med stöd frånföräldraförsäkringen. Så är det.Till angående uppföljningen aväldrereformen: Det finns beskrivet i propositionen,som antogs av på , ettekonomiskt regleringssystem. Tyvärr är detkomplicerat. Det måste vara det för att vi skallträffa rätt. Så det tar litet tid att sätta sig in i det. av förutsättningarna, största delen, skallkommunerna och landstingen ansvara för genomatt ta fram beräkningsunderlaget. De har riktlinjeroch anvisningar i propositionen och också iskrivelser som har gått ut från kommun- ochlandstingsförbunden och från socialdepartementetom hur de skall arbeta. Ett stort antal landsting ochlandstingsområden har klarat av detta. Jag tror också i kommer att lyckas medden uppgiften.Summan av åtgärderna är att varje kommun skallfå över de pengar som motsvarar det nya åtagandet.För det behövs alltså en rad olika åtgärder, intebara skatteväxling.Sten tycker att vi skall göra någonting föratt utveckla boendealternativen. Jag skulle viljabolla bollen tillbaka med viss skärpa. Denproposition som antogs på förra åretutgör en kraftfull utvecklingsplan för att få fart påbyggandet av boendealternativen. Det finns 2miljarder i statligt stöd till utbyggnad avgruppbostäder. Det finns runt 10 miljarder i formav det betalningsansvarssystem som införs och somkommer att göra att kommunerna blir starktintresserade av att få fram alternativ tilllångvården. Detta har tyvärr gåttemot, vilket innebär att också gåttemot de pengar som finns med i reformen, 5,5miljarder. Det hade enligt min mening varit sättetatt skjuta fart på utbyggnaden avboendealternativen.Herr talman! Jag vill till slut återknyta tillfamiljepolitiken. Det är min förhoppning att vimycket snart, med hjälp av det arbete som pågåri kommunerna, skall kunna fullfölja riksdagensbeslut om en förskola för alla barn. Detär ett beslut där alla barns rätt till plats hävdas ochgaranteras att förskolan har kvalitet och innehåll atterbjuda våra barn. Jag tycker att vi borde kunnasamlas omkring den uppgiften. Det hör enligt minuppfattning till de allra viktigaste uppgifter som vihar inom barnomsorgsområdet att fullfölja denbarnomsorg som vi har beslutat om. Det blev enliten senareläggning jämfört med vad vi planerade1985. Skälen härtill har vi redovisat många gångeroch har att göra med ett extremt ökatbarnafödande. Det finns 90 000 fler barn nu än1985. Ett så stort antal hade våra experter inteförutsett. Det är glädjande att det är fler barn, mengivetvis har också uppgiften att fullföljautbyggnaden blivit större. Låt oss förenas kringbeslutet att bygga färdigt och därmed fullfölja endjärv plan, som egentligen har förverkligats underungefär , till stöd för våra barn och för familjermed små barn.Anf. 114 ():Herr talman! sade tidigare attfamiljepolitiken kommer att spela en väldigt viktigroll i valrörelsen. Han hälsar det medtillfredsställelse. Det gör vi moderater också.Därför är det bra att vi här får en omgångtill om barnomsorgen och familjepolitiken, för jagtänker också vända mig till måste vara något som är fel när familjer ivanliga inkomstlägen inte kan leva på sin lön närskatten är betald. Allt fler människor utanfördenna kammare ställer sig frågan: Vad är det somhar gått snett?Den socialdemokratiska familjepolitiken har heltenkelt blivit en familjefälla av stora mått, ochdessutom har den blivit allt finmaskigare.Familjernas möjligheter att påverka sin tillvarominskar undan för undan. Familjen beskattas såhårt att den blir helt beroende av bidrag. Desocialdemokratiska patentlösningarna innebär attpolitiska beslut även skall styra familjerna när detgäller omsorgen om barnen.Den senaste skatteomläggningen medfördemomshöjningar och så kraftiga hyreshöjningar attmånga måste vänta med att betala sina räkningartills de högre bostadsbidragen har betalats ut. Derekordhöga skattehöjningar som drivits igenomsedan regeringsskiftet har drabbatbarnfamiljerna hårdare än andra grupper medsamma inkomster. Det tas ingen hänsyn vidbeskattningen till familjernas försörjningsbörda.Det ökar bidragsberoendet.Det tidigare förvärvsavdraget har avskaffats,liksom den särskilda skattereduktionen förbarnfamiljer med en inkomst. Höjningen av momsoch andra indirekta skatter, som för olja ochbensin, har slagit särskilt hårt mot barnfamiljerna.Sådan är situationen.Socialdemokraterna slår sig för bröstet och talar omhur mycket barnbidraget höjts. Det är inte särskiltimponerande, eftersom det endast motsvarar enmindre del av de skattehöjningar som samtidigtdrivits igenom . Många unga familjer harockså genom den socialdemokratiska politikenberövats möjligheten att spara pengar för att klaravardagens påfrestningar.Eftersom allt fler anser att något är fel närverkligheten ser ut som den gör, är det nödvändigtmed en ändring. Det kan endast åstadkommasgenom ett regeringsskifte.Vi har redovisat att skattetrycketmålmedvetet måste sänkas. Det skulle gefamiljerna åtskilligt mera pengar att förfoga över,och framför allt skulle familjerna kunna kommaifrån sitt bidragsberoende.Det är nödvändigt att vid beskattning ta hänsyn tillförsörjningsbördan. Det har vi påpekat mångagånger. Därför vill vi införa ett grundavdrag förvarje barn och avdragsrätt förbarntillsynskostnader. Med vårt förslag ökargrundavdraget för varje barn, och vi återställerdärmed flerbarnstillägget, som regeringen harförsämrat.På detta sätt får barnfamiljerna äntligen en chansatt med egen kraft förbättra sin standard och självaavgöra vad som är viktigt för dem. Genom att skapaekonomiskt utrymme för egna val får familjernasegna värderingar ett större utrymme.Dagens och morgondagens unga föräldrar kommeraldrig att finna sig i att politiker styr deras tillvaro.Det är naturligtvis svårt för socialdemokrater atttänka sig att de inte skall bestämma allt. Dettaframkommer med all tydlighet av ensocialdemokratisk skrift som utkommit. Enav de tre principer som där anses vara av avgörandebetydelse lyder: Demokratisk styrning så attverksamheten planeras för alla barn.Detta talar sitt tydliga språk. Föräldrar göre sig intebesvär. Politiker vet bäst vad som är bra för barnen.Förstår inte socialdemokraterna och BengtLindqvist att er inställning är förlegad? Jag tycktemig höra säga i en tidigare replikatt det var den borgerliga inställningen som varförlegad, men det är ju precis tvärtom. Det är jusocialdemokraterna som inte har hängt med, ochdet kommer med tiden att visa sig, och har redanbörjat. För många föräldrar känns det nämligenalltmer viktigt, viktigare än mycket annat, att självata hand om barnen under den tiden som de är små,att själva välja och ta ansvar. finns det ingasom helst ekonomiska möjligheter för dessaföräldrar att välja i enlighet med sina värderingar.De har inte heller några möjligheter att välja annanbarnomsorg än den som kommunen erbjuder,eftersom de då får betala allt ur egen portmonnä.Det är inte bara ett fåtal som befinner sig i dennasituation, utan det är föräldrar till nära hälften avalla barn mellan ett och . Vi har tidigare härhört hur många som får del av barnomsorgen. Dåframkom det att det nu är . Detta berornaturligtvis på vad man lägger in i detta. Dennafrigering måste ha gjorts , vilket skulleinnebära att det inte finns några köer. Menverkligheten ser faktiskt annorlunda ut. EnligtSCBs siffror om hur mångasom får del av den kommunala barnomsorgen såkvarstår de som visserligen kanske har någondel av öppen omsorg men som måste betala sinbarnomsorg själva.Den socialdemokratiska familjepolitiken, sombygger på principen demokratisk styrning så attverksamheten planeras för alla barn, innebär attdet samlade familjestödet förskjuts alltmer mot denkommunala barnomsorgen som alla måste varamed och finansiera men som bara en del får del av.Nu inför valet är det naturligtvis dags försocialdemokraterna att återkomma med löftet omkommunal barnomsorg till alla och utbyggdföräldraförsäkring. Visserligen innebär det inte attlöftet uppfylls. Men vi har hört att det trotsdetta innebär att allt satsas på den dyrastebarnomsorgsformen med allt färre valmöjligheterför föräldrar som vill ordna omsorgen på annat sättför sina barn.En utbyggd föräldraförsäkring utöver de tolvmånader som vi alla är överens om innebär att storaresurser ges till dem som har de högstainkomsterna -- jag tror att det var tog upp detta -- medan andra får 60 kr.per dag. Vilka är då dessa andra? Jo, det är de somstuderar, är arbetslösa eller har haft otur medplaneringen av barnafödandet, eller de som har valtatt själva ta hand som sina barn. De senare hotarenligt socialdemokratiskt talesätt jämställdheten,och deras arbete skall inte räknas som arbete, vilkethar diskuterats här i kammaren tidigare.Jag vill ställa några frågor till . Ennybyggd barnomsorgsplats för ett- och tvååringarkan kosta betydligt . Hur har socialdemokraterna tänktatt klara utbyggnaden? Blir det nyaskattehöjningar?Jag har ytterligare en fråga. Vilket svar vill BengtLindqvist ge till från ,som till kammarrätten har överklagat beslut att avslå en ansökan omvårdnadsbidrag? säger att han ochhans sambo själva vill ta ansvar för sina barn ochinte överlåta det till kommunen.Anf. 115 ():Herr talman! Jag tänker i detta mitt anförande taupp de handikappades problem.Man har gjort olika beräkningar av dehandikappades antal, och de flesta menar nog attde utgör av befolkningen, dvs. omkring800 000.Den svenska handikapprörelsen organiserar mer än450 000 människor och är därigenom en av de storafolkrörelserna.Jag är självfallet helt medveten om att dehandikappade fått det allt bättre somvi har byggt upp välfärdsstaten. Men -- och det ärdet viktiga -- de handikappade är fortfarande eneftersatt grupp människor i samhället.De människor i vårt samhälle som har omfattandefunktionshinder skall få ett sådant stöd att dettaleder till att full delaktighet och jämlikhet uppnås.Men ett sådant stöd har ej till fullo getts.Nå, vari består nu skillnaderna? Jo, enligt den nusittande handikapputredningen tar exempelviskommunerna ut olika avgifter för de tjänster somde lämnar till de handikappade.Låt mig då ta ett exempel. Handikapputredningengjorde en jämförelse mellan tio olika kommuneroch kunde konstatera att den disponibla inkomstenvarierade med . Det som orsakadedessa stora skillnader var det kommunalabostadstilläggets storlek och avgifterna förfärdtjänst och hemtjänst.I en motion som och jag har väckt tillårets riksdag framhåller vi bl.a. följande som gällerfärdtjänst.Under uppbyggnadsskedet av färdtjänsten harkommunerna bemödat sig om att ge en god serviceför de människor som genom ett funktionshinder ärutestängda från andra kommunikationsmedel.Nu tycks emellertid ambitionen avta i takt medkommuneras försämrade ekonomi. Dåkommunerna tvingas till besparingsåtgärder ärfärdtjänsten tyvärr ett av de ansvarsområden somblir föremål för besparingar.Den mest markanta besparingsåtgärden ärsamåkningen. Följden med samåkningen blir attspontana resor förhindras, väntetiderna blir alltlängre, resvägarna längre och jobbigare. Man kaninte passa tider hos läkare, tandläkare,behandlingar, frisör, etc. Besparingsåtgärdernamedför också att antalet resor minskas,att resor tillåts endast under vissa tider ,ändringar av zonindelningar som innebär högrereskostnader, förbjudna resor under ''röda dagar'',etc.År 1979 tillkom lagen om handikappanpassning avallmänna färdmedel. Färdmedlen skulle under entioårsperiod successivt anpassas och varaanpassade för människor medfunktionsnedsättningar.De åtgärder som vidtagits uppfyller dockinte de krav som ställdes vid förarbetena till lagen.Således utestängs många människor från attanvända kollektiva färdmedel och hänvisas tillfärdtjänsten.Kommunernas ansvar när det gäller färdtänstenframgår av förarbetena till socialtjänslagen där detsägs: Färdtjänsten bör dimensioneras så att den kanmöta de behov av service som finns hos yngre ochäldre.Det är beklagligt att konstatera att kommunerna isin besparingsiver tar avstånd från det ansvar somåvilar dem.Kommunerna har erhållit statligt bidragtill en del av sina färdtjänstkostnader. Det måste , med tanke på den ansträngda ekonomin,finnas möjlighet att förknippa det statliga bidragettill kommunerna med krav på viss kvalitet påfärdtjänsten. Kommunerna bör uppmanas att t.ex.arbeta för genomförande av länsfärdtjänst, sommed gott resultat finns genomförd i ochÖstergötlands län.Socialstyrelsen, som är verkställande myndighet,bör innan bidrag utgår kräva en noggrann ochspecifierad redogörelse av kommunerna om hurfärdtjänsten organiseras och finansieras. Det böråvila att göra uppföljningar och påså sätt följa utvecklingen inom färdtjänstområdet ikommunerna.Herr talman! Låt mig ta ett annat exempel. Enviktig utgångspunkt för handikappolitiken är dens.k. ansvars- och finansieringsprincipen. Deninnebär att miljöer skall utformas ochverksamheter bedrivas så att de blir tillgängliga föralla människor.Om en verksamhet måste anpassas i någotavseende för att bli tillgänglig för handikappadeskall anpassningsåtgärden finansieras på sammasätt som verksamheter i övrigt.Denna ansvars- och finansieringsprincip tycker jagär riktig och välmotiverad, men någon lagstiftninghar ej tillkommit på detta område.Den nu sittande handikapputredningen gjorde enundersökning av hur ansvars- ochfinansieringsprincipen slagit ut. Man kom då framtill följande slutsats enligt ett citat ur skriftenhandikapp och välfärd, som har getts ut avHandikapputredningen: ''Det ligger nära hands atttro att många av dem som inte svarat inte kännertill principen och kanske också vidtagit för fååtgärder för att öka tillgängligheten.'' Det var mängd som inte svarade.Herr talman! Låt mig avslutningsvis få framföraföljande.Handikappolitiken måste syfta till att klyftornamellan handikappade och övriga människorutjämnas. Detta arbete får inte påverkas avsvängningar i samhällsekonomin. Även om den ärhårt ansträngd måste man vidta åtgärder så att fulldelaktighet och gemenskap skapas.Anf. 116 MARGÓ ():Herr talman! För ungefär sedan kunde vii en av våra kvällstidningar läsa ett reportage omAllan , vår nye finansminister, när han varpå besök hemma hos sin gamla mamma. Rubrikenpå detta reportage handlade om att pensionärernainte längre behöver oroa sig, för nu har regeringeninsett att skattereformen håller på att knäckapensionärerna och att deras pengar inte räcker till.Längre fram i artikeln fortsatte attlugna pensionärerna. Han sade att både han ochsocialminister har mammor som ärlåginkomstpensionärer. Därför skullesocialministern och finansministern hålla sig välinformerade om hur pensionärerna egentligen hardet.Jag vill inte ironisera på något sätt, för jag tyckeratt det är väldigt bra om man tillgodogör signärståendes erfarenheter. Men det är synd attregeringen inte har haft någon kontakt med sinamammor redan före skatteomläggningen. Då hadedet kanske gått att undvika attlåginkomstpensionärerna hamnade i den härsituationen.I gårdagens debatt gav statsministern besked om attpensionärerna skulle få ett extra KBT, och att detskulle utgå retroaktivt.