prot · GF0911 · 1991-10-16 00:00:00 — Eftersom planerings- ochgenomförandetiden för en flygplats kan sträcka sinupp emot , är risken stor för att , i ochmed de beslut som har fattats, har tillfogatsallvarlig skada för framtiden.Som det nu ser ut, herr talman, kommer intekommunerna i regionen att klara denhär flygplatsfrågan. Jag vill därför förberedariksdagen på att det kan komma att visa sig attflygplatsen i , som en del av det svenskaflygnätet, blir en angelägenhet justför vår riksdag.Anf. 85 ():Herr talman! Framtidsutsikterna är dystra när detgäller sysselsättningen. Detta är enlandsomfattande företeelse. I den del av vårt landsom jag representerar, , ser vi medstor oro . Arbetslösheten ökar i allakommuner och osäkerheten är stor beträffandeframtidssatsningar i företagen.Regeringsskiftet har inte precis bidragit till ökadoptimism på detta område. Vilken politik kommerden nya regeringen att bedriva på dessa viktigaområden?Vad avser bostadsbyggandet har regeringen gettbesked. Räntelånesystemet skall inte införas. Dettabesked har lamslagit bostadsbyggandet.Husfabrikanterna hotar med byggstopp. Hur skallregeringen kunna leva upp tillregeringsdeklarationen ''Bra bostäder till en rimligkostnad''.Alternativet är då ökande subventioner, något somregeringen har sagt sig inte vara anhängare av.Följden blir kraftigt ökade hyror främst inyproduktion. Då kommer de boende att fåuppleva vad regeringen menar med ''rimligkostnad''. Spekulationerna är redan i full gång.Stannar ökningen vid . eller blirdet mera? Denna oklarhet kommer framöver, menfrämst nu , att drabba byggindustrin hårt.Enligt beslutet om räntelån som skulle ha införts1992 skulle i finansieringshänseende reparationersamt om- och tillbyggnad, de s.k. ROT-arbetena,likställas med nybyggnation. Det skulle sätta i gångROT-verksamheten igen, som genom höjda räntorhållits tillbaka tidigare. Om räntelånen nu inteinförs bör regeringen generellt släppa loss ROT-verksamheten. Det behövs förbyggsysselsättningen och underhållet av detbefintliga bostadsbeståndet. Bl.a. harbyggnadsarbetarna och hyresgästernasorganisationer i krävt detta. Tänk om,när det gäller bostadsfinansieringen.I vår del av har vi lagt fram ett program förutveckling av . Detta program utgårfrån allas rätt till arbete, bostad, social service,utbildning och kultur. Regionalpolitiskt stöd är ennödvändighet för att uppnå dessa mål inom delar avdetta område, framför allt i . Därför är vitacksamma för att föregående biföll enmotion, från oss socialdemokrater i valkretsen, omatt norra även i fortsättningen skalltillhöra stödområdet. Vi förutsätter nu att denborgerliga regeringen inte minskar detregionalpolitiska stödet.Älvsborgs län är landets mest industrialiserade län.Därför är vi också känsliga förkonjunktursvängningar. Vårt område är ocksåmycket beroende av bilindustrin, både i den direktatillverkningen och av bilindustrinsunderleverantörer. Även om i nuefter en kraftig personalneddragning åter börjatrekrytera, inger beroendet av bilindustrin oro.Satsningar måste därför ske på förnyelse ochutveckling mot ett allsidigare näringsliv.Högskolan i måste utvecklas och satsningmåste ske på forskning. Det är viktigt attnäringslivets förnyelse möts med kraftfullautbildningsresurser.Försurningen i inger också farhågor.Miljökraven måste vägas in i allverksamhetsplanering. Vi socialdemokrater harlänge drivit kravet att miljövårdsarbetet runtVänern bör samordnas bättre.Järnvägen mellan och bör självklartfölja befintlig sträckning. Dubbelspår bör byggastill . Tvärförbindelsen mellan Uddevallaoch är viktig att bevara. Med denutveckling som tågtrafiken har fått på västrastambanan har argumenten för tågtrafikenbetydligt ökat.Regeringen bör ta ställning i fråga omNorge--Väner-länken och följa beslut.Pendeltågstrafiken bör utvecklas så att sträckanGöteborg--på allvar prövas i dettaavseende samt, så att pendeltågen --utökas med turer till ocheventuellt till . Satsning pågodstransporter på järnväg bör intensifieras ochgodsterminaler för detta också byggas.Den dåliga vägstandarden är ett hinder förbygdernas utveckling. Företag tvekar att etablerasig i dessa områden, då de ofta är beroende av enbra vägstandard. Detta gäller framför allt ,men också andra områden, exempelvis Herrljungakommun, där företag upplever den dåligavägstandarden som en allvarlig begränsning förframtida satsningar. med sin storatrafikmängd bör få status som Europaväg.Trafiken på och bör utvecklas.Länsstyrelsen bör utreda och lägga fram förslag omdetta. Det är viktigt att de resurser som har avsettsatt satsas på vägar, järnvägar och kollektivtrafikinte minskas.Utvecklingen i mot en ny länsindelningbör fortsätta. Dagens situation bör förändras.Göteborgsregionen, som är en enhet i mångasammanhang, hämmas av att tre län ingår i denna.Detta kan tillfälligt lösas med projekt- ochsamarbetsgrupper, men måste deadministrativa gränserna förändras.Lerum och Ale kommuner som tillhör Älvsborgslän ingår också i . De ingårockså i Kommunalförbundsom är ett samarbetsorgan för Göteborgsregionen.Detta samarbetsorgan arbetar medkommunövergripande frågor, bl.a.planeringsfrågor. antogs i detta förbund ettprogram som kallas ''Den go'a regionen''. Detta ären ambitiös vision om framtiden.Kommunalförbundets uppgifter borde kunna öka iframtiden. För att detta skall bli möjligt måstestyrelserepresentationen ändras. Ettsamarbetsorgan för elva kommuner kan aldrig blitrovärdigt om en kommun ensam tillåts domineraöver tio andra.I detta anförande instämde , och (alla s).Anf. 86 ()Herr talman! När socialdemokraterna utformar sinpolitik sker det med utgångspunkt i att allamänniskor, inte bara några, skall ha del av dengrundläggande trygghet det innebär att ha t.ex.arbete, bra bostad, utbildning och vård och omsorgnär det behövs.Stockholmsregionen är kanske den mestsegregerade i hela vårt land. Här är dekommersiella krafterna starkare än på något annathåll. Och vi kan konstatera att de politiskaföreträdarna för dessa krafter efter valet har skaffatsig ett nära nog totalt grepp också över den sektorsom är vår gemensamma och är demokratiskt styrd.Det innebär stora risker för ökade klyftor ochdärmed ökade risker för konflikter människoremellan.Jag skall ta upp några exempel på sådana beslutsom vi tycker att bör fatta för attstorstaden skall bli bra att leva i för alla, inte baraför några. Många tidigare talare har talat omvikten av att människor har arbete, och det gällernaturligtvis även storstadsregionernas befolkning.Jag skall ta upp ett par andra områden som ocksåär viktiga för ett bra liv.Det måste byggas fler bostäder. I alla kommunerfinns köer -- köer av unga, av flyktingar, av demsom vill skiljas och av alla andra som vill ha enannan bostad än den de har.Gemensamt för många av dessa människor är att deinte har råd att köpa de bostäder som bjuds ut påmarknaden . De söker en vanlig hyreslägenhetmed en rimlig hyra. Det är det enda de kan klaraav. Att, som regeringen föreslår, i det läget dra nerstödet till byggandet och boendet får två omdelbaraeffekter. Det blir stopp för byggandet. Och det bliromöjligt för människor med vanliga inkomster attefterfråga en lägenhet. Visst kortas köerna på detviset, men bostadsbristen försvinner inte.Att bygga och förvalta bostäder är en långsiktigverksamhet, och därför behöver andra intressen ärde kortsiktiga vinstintressena vara vägledande. Enbra bostad är en social rättighet. Därför fårbostäder aldrig bli i första hand handelsvaror.Av den anledningen tycker vi i vårt län attriksdagen bör avvisa regeringensaviserade förslag om att riva upp den reformeringav bostadsstödet som vi fattade beslut om , ivart fall så länge varken kommunerna eller andraintressenter på den här marknaden kan få beskedom vad som skall komma i stället. bördessutom avvisa alla försök att införamarknadshyror, även om de skulle maskeras medandra namn. På det sättet skulle redan ihöst kunna vara med och påverka vardagen i positivriktning för människorna i mestsegregerade region.Den gemensamma sektorn spelar en stor roll i helaSverige, så också i storstadsregionen. Dess främstauppgift är naturligtvis att se till att alla människor,inte bara några, får del av det som vi tycker är enviktig och grundläggande bastrygghet.Men den offentliga sektorn är också en viktig del avarbetsmarknaden. Många människor har faktisktvalt att arbeta där, inte i avsaknad av valfrihet utandärför att de trivs med att arbeta för allamänniskors bästa.Visst skall vi pröva olika former för produktionav vård och omsorg. Vi skall öka brukarnasinflytande och deras valfrihet, men vi skall göra detmed mycket stor aktsamhet om både personalenoch fördelningspolitiken. Och vi skall veta att denoffentliga sektorn faktiskt har ett annat uppdrag änprivata företag. Därför hjälper inte alltid denmedicin som anvisas när man skall lösa uppgifter iprivata företag när det gäller att lösa uppgifter i denoffentliga sektorn. Den borgerliga regeringen harju bestämt sig för att skära bort 10--15 miljarderfrån den offentliga sektorn utan att ange var deskall tas. Därför kan man inte heller nu diskuteravilka effekter denna politik kan få. Förmodligenhar denna diskussion inte förts i regeringen. I så fallskulle detta ju ha redovisats. Men detta verkarpanikartat, och det skapar stor otrygghet och oro,både bland dem som är beroende av att skola ochdagis fungerar och att bussen och pendeltågetkommer och bland dem vilkas arbete är att se till attdetta fungerar.Därför bör avvisa de förslag som såsmåningom kommer från regeringen om attförändra den offentliga sektorn på ett sätt sominnebär att tryggheten försämras, om motivet inteär något annat än att sänka skatter för företag,kapitalägare och högavlönade. Dessa förslag skallavvisas oavsett i vilka kläder de än kläs.På liknande sätt kan man granska andra viktigasamhällsområden och komma fram till sammaslutsatser. Det gäller miljön, arbetet och trafiken,som har tagits upp i debatten.Herr talman! kan således på områdeefter område välja mellan att endera öka klyftornamänniskor emellan eller minska den.Den regeringsförklaring som vi har fått gör migorolig. I den kan man på punkt efter punkt se attregeringen vill låta penningen i stället för behovenavgöra välfärdens fördelning. Detta skulle skapaökade klyftor mellan människor, inte minst i enstorstadsregion som är mycket rik och som kanerbjuda mycket men som också så obönhörligt slårut den som inte är stark nog att klara sig själv. Dettaleder till konflikter.Vill man värna gemenskapen ochsammanhållningen måste man i stället arbeta för attminska klyftorna och öka tryggheten. Tryggamänniskor som känner tillhörighet och gemenskapblir inte rasister. Trygga människor som känner sigrespekterade och tillåts bidra med sitt sticker inteut taggarna mot omvärlden. Därför handlar denärmaste månadernas vägval om något mycket merän några hundratals miljoner till den ena eller andraverksamheten. Det handlar om vilket slagssamhällsklimat vi vill bidra till.Anf. 87 ():Herr talman! I regeringsförklaringen slår CarlBildt fast att kollektivismen numera är död. Jag kanse honom framför mig. Han kanske står framförspegeln och smakar på orden -- eftersom de har litetav historiens vingslag över sig -- att vi medborgareskall veta att kollektivismen är död.Egentligen är det ju lika tokigt som närsektvänstern under sin stora period försökte slå fastatt individualismens tid var slut och att det bara vardet kollektiva som gällde.Det är ett väldigt definitivt språk man använder,och det är dessutom felaktigt. RegeringsbildarenCarl Bildt vill ju dessutom föra in oss i det mycketstora och reglerade kollektivet , och detta isamma stund som det slås fast att kollektivismenstid är slut.Jag tror helt enkelt att hans ansträngningar att levaupp till rollen som ideologisk ledare förborgerligheten har fört ut honom på hal is.Som jag ser det ändras och förnyas de kollektivamöjligheterna och formerna . Det är enförnyelse som vi socialdemokrater också aktivtdeltar i.Jag för min del är övertygad om att det på mångaområden där vi har nått långt i välfärdsarbetet ärfullt möjligt att ge medborgarna oerhört mycketstörre valfrihet och frihet över huvud taget. Menbeträffande EG, miljöområdet, det gemensammaansvaret för betalningen av välfärden och en delandra områden är det kollektivet som gäller.I mitt anförande vill jag framför allt redovisa minsyn på förnyelsen av en mycket viktig del av denoffentliga sektorn, nämligen de olika regionalakollektiven -- eller framväxten av nya politiskaregioner i Sverige.Jag vet att det här i pågår i varje fall tvåutredningar, och i och utanför detta hus pågårdessutom en debatt om hur både den statligastyrningen och medborgarnas folkvalda parlamentframöver skall se ut. Jag anser att det här är enmycket viktig demokratisk fråga, och jag tror attden kommer att få stor regionalpolitisk betydelse.Av produktivitetsdelegationens senasteexpertrapport, nr 9, ''Infrastruktur ochproduktivitet'', framgår att hardelat in EG i ungefär 70 regioner. ochstatistiska centralbyrån har sedan arbetat in ettantal svenska regioner i detta, och här är Sverigeindelat i sex olika regioner. Alla våra sex regionerligger så att säga på den övre tredjedelenbeträffande de 70 EG-regionerna. Den region somjag själv representerar, -- enligtEG-kommissinens sätt att se det hela -- ligger på25:e plats i EG.Men med tanke på EGs fria marknad kommerkonkurrensen att slå hårt mot våra regioner. En frimarknad här kommer att innebära att vi på allvar,och fortare än som har varit fallet, måste setill att vi får en annan typ av regionala parlamentoch en annan regional förvaltning.Kommunernas frihet kommer att öka. Man fårkanske litet mindre statsbidrag. Men avregleringeninnebär att friheten att söka lokala individuellalösningar som bäst passar medborgarna kommer attöka oerhört mycket.Länen och landstingen, som dessa är indelade,anser jag är för små. Vi behöver regionalaparlament och förvaltningar som ärhandlingskraftiga och som kan samarbeta inteminst när det gäller utbildningsfrågor, sjukvård ochinfrastrukturen i övrigt, och då särskilt beträffandenäringspolitiken.Jag tror inte att vi kan vänta på den här nya formenav parlament och regionala förvaltningar tills vi harkommit en bit in , som harsagts här i kammaren, för då kommer många länoch landsting att råka i luven på varandra. Det blirså, som en talare här tidigare sade, att man inte enslyckas komma överens om byggandet av enflygplats, trots att en väldigt stor andel avmedborgarna vill ha en sådan. Det krävs alltsåhandlingskraftiga regionala parlament, förmedborgarnas bästa.Herr talman, ledamöter! Kollektivismen är såledesinte död. Men den behöver ständigt förnyas ochförbättras. Enligt min åsikt utgör en skyndsamframväxt av regionala parlament och förvaltningaren viktig del av sådant en förnyelse. Tack!Näringspolitik -- AllmäntAnf. 88 ():Herr talman! Den socialdemokratiskanäringspolitiken finns redovisad i denäringspolitiska propositionerna från mars 1990och februari 1991.Det finns mer än en halv miljon företag iSverige. av dessa är småföretag, dvs.företag som har mindre än 200 anställda. Enökande andel -- -- av företagen ärverksamma inom tjänstesektorn.Nyföretagandet ökar.Den höga nyetableringsfrekvensen visar att Sverigeredan är ett bra land att driva företag i. Ettomfattande nyetablerande är en förutsättning fördynamiken i vårt näringsliv.Det som redovisas i den borgerligaregeringsförklaringen om en pågående snabbutslagning av företag och om starkt minskandeinvesteringar är alltså inte sant. Den renässans försmå- och nyföretagandet som anmäls av deborgerliga partierna har redan inträffat.Det är viktigt för de svenska företagen attinflationen minskar och att kostnadsutvecklingenhejdas. Då gynnas sysselsättningen och välfärden.Den socialdemokratiska regeringen förde en stabilekonomisk politik, som bl.a. syftade till fullsysselsättning, ökad tillväxt, stabila priser ochbalans i affärerna med omvärlden.Beslutet att knyta den svenska kronan till EG-valutan ECU tar bort växelkursriskerna vid handelmed och har också gett lägre räntor, vilketbl.a. resulterat i minskande investeringskostnaderför företagen.För svensk socialdemokrati är det naturligt attvärna om vårt välfärdssamhälle och att utveckladetta för att kunna möta nya behov. Lika litet somvi kan acceptera att anslutning till EGinnebär en anslutning på kapitalets ochkapitalägarnas villkor kan vi acceptera att detsvenska välfärdssamhället utformas medutgångspunkt i företagarnas och kapitalägarnasbehov. Välfärdssamhället skall formas så, att detomfattar hela folket och bärs solidariskt av alla iförhållande till förmåga och kraft. Det innebär attvi inte kan ställa upp på de omfattande förslag tillskattesänkningar för företagen som den borgerligaregeringen nu signalerar.När socialdemokraterna tog över regeringsansvaret1982 befann sig den statliga företagssektorn i ettbedrövligt skick. har den statligaföretagsgruppen utvecklats till en välskött och i alltväsentligt konkurrenskraftig företagsgrupp. Dettaär resultatet av ett mödosamt strukturarbete, däromsorgen om en företagsmässigt sund utvecklingfunnits i förgrunden.Den socialdemokratiska regeringen medverkadetill att ta ansvar för att de statliga företagenskapitalbehov tillgodosågs för motiveradeinvesteringar och ibland också till att finna nyaägar- och företagsstrukturer tillsammans medandra. Som exempel kan nämnas internationelltkonkurrenskraftiga läkemedels- ochlivsmedelsföretag inom Procordia.Självfallet har den statliga industrin -- liksom denprivata -- problem. Lågkonjunkturen slår hårt motbl.a. basindustrin, där staten har ett tungtägaransvar. Flera av företagen är verksamma inombranscher där marknaden stagnerat eller krymperoch där det behövs strukturella förändringar isamarbete med andra företag och ägare.De statliga företagen har närmare 300 000anställda. Detta kräver givetvis att staten som ägareuppfyller de krav som man har anledning att ställapå en ansvarskännande ägare. Vi socialdemokratervar beredda att ta detta ansvar -- ett ansvar somskulle innebära arbete för förnyelse och utvecklingav statliga företag samt strävan efterändamålsenliga och bärkraftiga företagsstrukturerinom den statliga sektorn.De borgerliga partierna vill nu ansvarslöst sälja utde statliga företagen. I valrörelsen sade man sigvilja sälja för den bestämda summan 10 miljarderkronor . För att klara det kommer man atttvingas sälja företagen med betydande rabatter,eftersom kapitalmarknaden enligt uppgift intekommer att kunna ställa upp med så mycketpengar. Den statliga egendomen skulle då slumpasut enbart för några stolliga principers skull --framför allt hos den s.k. högeralliansen,understödd av regeringskollegankristdemokraterna och dem på högerkanten, dvs.nydemokrati.För oss socialdemokrater är det inget fel i att varesig utveckla och förnya statliga verk och företageller sälja statliga företag. Sådana åtgärder måstevidtas utifrån en väl genomtänkt planering och påaffärsmässiga grunder -- inte som ett politiskt jippo.Det senaste exemplet med statliga i Kalixvisar tydligt att regeringshögern inte har något somhelst seriöst intresse för statligt ägda företag och demånga människor som kommer att drabbas av denavviserade nedläggningen.Avslutningsvis en reflexion. En utförsäljning avden omfattning som den borgerliga regeringenaviserar måste under alla förhållanden involveraockså utländska kapitalägare. Utländskt kapital äri sig ingen nackdel. Även vi välkomnar utländskainvesterare i . Ett sådant kapital kommer tillstor del från utländska pensionsinstitut, offentligaoch privata. Detta ser de borgerliga partierna intesom något hinder. Men när vi socialdemokraterville ge svenska pensionsfonder samma möjligheteratt placera medel i aktier och liknande värdepapperpåstod man från borgerligt håll att skulledrabbas av den värsta socialiseringsvågen någonsin.Logiken imponerar inte!Anf. 89 (nyd):Herr talman! 360 000 småföretagaresvarar för av alla anställda i privata företag.Det belyser betydelsen av småföretagens roll försysselsättningen och i den ekonomiska politiken.I regeringsförklaringen betonas också behovet avåtgärder för att med småföretagens hjälp få fart påSverige. Med anknytning till denna del iregeringsförklaringen vill jag här föra fram någraidéer och förslag kring en viktig del i det paket avåtgärder som onekligen behövs och som kan främjasmåföretagsamheten här i landet.För att stimulera och utveckla entreprenörandan ide mindre företagen är det viktigt att skapa det härgynnsammare ekonomiska klimatet. Inte minstviktigt är det att finna nya lösningar som gerföretagen en starkare kapitalbas och ett minskatberoende av främmande finansiering. Det gällerdärför bl.a. att lösa småföretagens behov avriskvilligt kapital. Här är några förslag och idéer tillmöjliga åtgärder.Tillåt företagen att samla på sig avsättningar frånett vinstgivande år till den s.k.skatteutjämningsreserven upp till ett högre beloppän , exempelvis 1,5 milj.kr. Det ökardet egna kapitalet i rörelsen, stabiliserar ochstärker företaget.Ett annat förslag är att tillåta privatpersoner attgöra avdrag i sina deklarationer för satsningar imindre företag -- direkt eller via privatariskkapitalföretag. Det är en idé som med framgånghar genomförts i . Tillåt kvittning mellanunderskott från näringsverksamhet och andrainkomster under efter det att företagetstartats. Ändra diskriminerande regler förfåmansbolag. Inför lika villkor för ägare av små ochstora bolag när det gäller beskattning och reavinstpå aktier. Varför inte införa villkorslån? Det skulleinnebära att enskilda och företag medges avdrag ideklarationen för lån som de lämnar till företag.Ett genomförande av de här idéerna innebär att manverkligen stärker ägarengagemanget och det egnakapitalet i företaget. Och -- inte minst viktigt --minskar deras beroende av banker och andrautomstående finansiärer.Så några ord om skatterna och småföretagen. Jagavstår från att ta upp hela skatteproblematiken ochmöjligheterna. I regeringsdeklarationen anges atten del skattelättnader kommer, t.ex. sänktakapital- och förmögenhetsskatter. Men här liksomnär det gäller arvs- och gåvoskatten anser jag bör gå längre än vad som sagts och gåsnabbare fram. Speciellt gäller det arvs- ochgåvoskatten. Regeringen föreslår att denna sänkstill . Då skall vi veta att i de övriga nordiskaländerna ligger den på 14--och i EG påliknande eller lägre nivåer. I vissa länder finns ingenarvs- och gåvoskatt alls.I dag ger arvs- och gåvoskatten 1,4 miljarder iintäkt till statskassan. Därför måste man väl sedenna skattepålaga mer som en politisk markeringän som en viktig inkomstkälla. Säkert skulle enrejälare sänkning av arvs- och gåvoskatten tillförslagsvis en nivå på få flera positiva effekter.Dels skulle den lägre skattenivån stimulerasmåföretagsamheten -- inte minst inom allafamiljeföretag --, dels skulle den med stor säkerhetöka statskassans intäkter från dennamarknadssektor.Jag tackar för ordet, herr talman.Anf. 90 ():Herr talman! Det finns en uppgift som står överalla andra, och det är att forma ett samhälle somutgår från vad människor och natur tål och somskapar förutsättningar för ett gott liv. För oss ivänsterpartiet innebär det att miljöpolitiken ochnäringspolitiken måste gå hand i hand. I dettasammanhang är målsättningen att hela skallleva, som vi alla tycks vara överens om och somfinns i regeringsförklaringen, långt mer änhembygdsromantik. Det är ekologiskt förnuft attproducera och förädla nära råvaran och attproducera för lokala marknader.Det gäller att utnyttja detta ekologiska medvetandesom en hävstång i den ekonomiska och tekniskautvecklingen. Det gäller att utnyttja medvetandetför att ställa om till en uthållig, skonsam ochresurssnål produktion och konsumtion. Detta, PerWesterberg, är knappast förenligt med ettnyliberalt icke-regerande som industriministern harbekänt sig till i tidnings- och andra intervjuer densenaste tiden.