prot · GE09106 · 1991-05-03 00:00:00 — Men avfallsfrågorna ärnaturligtvis i detta sammanhang mycket viktiga.Vi kan inte såsom vi gjort på enasidan gräva upp naturresurser, använda dem ett tagoch sedan slänga dem i en hög på andra sidan. Detinnebär att vi får brist på resurser attgöra någonting av, som vi har ett berg avallsköns bråte på andra sidan som vi inte kananvända till särskilt mycket. Det är nödvändigt meden avfallsstrategi som för oss bort från detta sätt attleva.Förpackningarna utgör en mycket stor del av dessaavfalls- och sopproblem. Vi måste komma dithänatt vi anser att dessa förpackningar inte är soporutan någonting som vi kan använda igen. Härvidlagär returförpackningar den bästa lösningen avproblemet. Jag vill därmed inte säga att det intefinns andra sätt att lösa problemen. Men urmiljösynpunkt ger returförpackningarna de bästaresultaten.Ingvar talade här om att pantsystem är såmycket bättre. Men ett retursystem förutsätter attdet finns pant. I systemet med en retur-PET-flaskaingår också ett pantsystem. Jag kan inte sägahur stor denna pant blir, men jag har hört summan3:50 kr. per flaska eller något liknande, men jag vetinte säkert. Men så mycket är väl ändå helt klart attdet blir fråga om ett pantsystem. Jag förstår interiktigt resonemanget att man skulle välja ettpantsystem i stället. Detta system är ett retursystemmed pant.Sedan är det naturligtvis viktigt att vi får enmiljöstrategi och beskattning eller avgifter på detmaterial som används så att det sker enåteranvändning och en begränsning avanvändningen av sådana resurser som vi vill spara.Detta ligger naturligtvis i förlängningen av dettaarbete, och jag förutsätter att det kommer attfortsätta. I varje fall kommer vi från centerpartietsom att fortsätta att driva denna frågamycket hårt. Men är det bra att vi ändåkommit en bit på väg. Detta är ett steg på vägenutan att man har löst hela problemet. Här hargenomförts ett arbete, och det är viktigt att man såhär långt kan säga att det är bra.När det gäller de material man använder iförpackningar, är det viktigt att de också går attanvända till någonting annat när förpackningeninte skall användas . Även om det är enreturförpackning kommer den förr eller senare attmönstras ut ur systemet när den blir sliten och maninte vill använda den längre. Det skall då gå attanvända förpackningen till någonting, eller denskall kunna brukas ner i marken för att återgå tillnaturens kretslopp.Vi har här riktat kritik mot detta förslag så till vidaatt man inte i detta förslag ålagtproducenten av dessa flaskor att de skall ha dennakvalitet. är det visserligen sagt att dessa flaskorskall användas till att göra takpapp av ellerliknande, men det är bara ett steg på vägen. Manskall också veta, att när takpappen inte användslängre skall det vara möjligt att antingen mala nerden eller använda den igen och att man då inteförgiftar naturen. Det är viktigt att detta ansvarfinns, och det har vi också tagit upp i reservationnr 4.När det gäller användningen av retur-PET-flaskorna åläggs användarna att vidta åtgärder såatt nedskräpning i naturen förhindras på det enaeller andra sättet, och för detta erlägger man enavgift. I propositionen var detta litet tokigtbeskrivet. Där stod nämligen att man skulle betala1 öre per flaska. Detta skulle bli litet fel, ochframför allt skulle det innebära ett system påbetydligt lägre nivå än det som vi har föraluminiumburken. Utgångspunkten var ju attsystemen skulle ligga på samma nivå.Nu har utskottet i betänkandet tagit hänsyn till desynpunkter som vi haft från ochföreslår ett system som utgår ifrån tappning och attpanten skall ha ungefär samma värde som det somi dag gäller för burken. Men detta kommerregeringen att besluta om, och jagutgår från att regeringen vid detta beslut tar hänsyntill det utskottet här säger.I propositionen sägs att man är nöjd med att 90 %av de flaskor som säljs kommer tillbaka föråterfyllning. Det tycker jag och vi i ären alldeles för låg ambition. Vi har sagt att nivånborde vara samma som för returglas. Det finnsingenting som kan få mig att acceptera att det skullefinnas en lägre ambition på detta område. Vi hardärför föreslagit att man även här som förreturglaset borde ha en återtagsgrad på . Dettahar vi tagit upp i reservation nr 9.Det är ganska väsentligt att man höjer denna nivå.Även om vi inte skulle få igenom vårt förslaghär i , kan jag vädja till miljöministern attsuccessivt skärpa kravet. Jag tror det är mycketviktigt att man gör detta för att människor skallförstå att det är någon mening med att returneraförpackningen.Sedan har här diskuterats konkurrensen mellanolika bryggerier. Det är helt klart att allarestriktioner av något slag får konsekvenser. Dethar naturligtvis också returglassystemet. Allaretursystem skapar ett visst merarbete och kanskeockså en del merkostnader. Men de leder å andrasidan till stora kostnadsminskningar. Det är därförändå fel att påstå att detta nödvändigtvis kommeratt vara ett bekymmer för de bryggerier ellertappningsställen som inte är tillräckligt stora.Vi har i utskottets betänkande slagit fast, och ocksågjort regeringen uppmärksam på, att man måstevara vaksam när det gäller dessa problem.Bryggarna och de som bygger upp dessa system fördiskning och framtagning av dessa returflaskor harockså lovat att systemet skall kunna fungera.Dessutom är det inte ödesbestämt att allting skalltappas på PET-flaskor. Jag förstår inte riktigt varförså skulle vara fallet. Det fanns drycker iförpackningar även innan PET-flaskor fanns, och vihar glasförpackningarna kvar. Returglaset är frånmin synpunkt ett ännu bättre sätt att förpacka dedrycker man säljer.Man bör kunna klara av konkurrensfrågorna. Detvore litet ledsamt om man anser attkonkurrensfrågorna är mycket viktigare änmiljöfrågorna. Som jag ser det måste miljön ändåutgöra en utgångspunkt för detta arbete, ochdärefter får vi lösa de andra frågorna när det gällerkonkurrens, ekonomi och annat inom ramen för deförutsättningar som miljön ger.Fru talman! Med detta yrkar jag bifall till utskottetshemställan med undantag för de punkter där vi fråncenterpartiet har reservationer. Jag yrkar dock intebifall till dessa reservationer, eftersom jag intetänker begära votering. Men det hindrar inte att viäven i fortsättningen med kraft kommer att driva defrågor som vi reserverat oss för, och vi står bakomdessa reservationer.Anf. 52 ():Fru talman! ''Strunt är strunt, och snus är snus, omän i gyllne dosor, men rosor i ett sprucket krus ärändå alltid rosor.'' Så skaldade , ochhan tänkte väl inte på våra problem medförpackningarna. Men jag tycker ändå att hans orduttrycker en sanning som är svår att hävda i vårtsamhälle, nämligen att det är innehållet som är detviktiga, inte förpackningen som omsluterinnehållet. I vårt samhälle är förpackningenoerhört viktig. Den är ett argument vidförsäljningen. Vi vet alla att vi som konsumenterblir mer eller mindre lurade av förpackningarna tilldet som vi skall köpa.Förpackningarna är ett jätteproblem för oss.Volymmässigt utgör förpackningar omkring 50 %av hushållsavfallet. Vi vet också att många avförpackningarna är mycket svåra att hantera. Demåste deponeras eller förbrännas, eftersom det integår att få in dem i ett fungerande kretslopp som inågon mån påminner om naturens eget.Tetrapaks förpackningar, som är en blandning avplast, aluminium och papper, är ett exempel pådetta. Tetrapak är ett oerhört lönsamt företag, somskulle vara tredje lönsammaste, om det nuhade sitt huvudkontor här i landet. Det spottar uten oerhörd mängd förpackningar . Det finnsockså många andra exempel på förpackningar somär mycket svåra att hantera.Detta är ett mycket tydligt uttryck för vårtsamhälles grundläggande problem, att vi inte harfått produktion och konsumtion att länkas in ifungerande kretslopp. Det är en akut fråga, som vimåste göra något åt mycket snabbt. Därför är detbeklagligt att det har dröjt så . harregeringen -- sent omsider, får man väl säga -- tillförpackningsutredningen, som är enenmansutredning, lämnat tilläggsdirektiv om attden skall studera helheten. Man har därvid sneglatmycket på det som hänt i och som även vihar sett med på stort intresse.För presenterade man i det somdå fortfarande hette ett förslag somgick ut på att handel och industri skulle varaskyldiga att återta alla förpackningar. Detta förslaghar utlöst en ferbril aktivitet i och har fåttbåde industri och handel att börja fundera över hurman skall åstadkomma system för detta.Det är självklart att någonting liknande måste tilläven i vårt land. Som konsument känner man sigoerhört maktlös. Jag har varit ute och talat påmånga möten och har då träffat tuffa människor --faktiskt ofta pensionärer -- som har berättat för migatt de efter det att de har handlat i kassan stannaroch plockar av alla onödiga förpackningar ochlämnar dem där. Men få av oss är så modiga att vikan göra det. Även om många skulle göra det, är dedessutom ändå inte tillräckligt många för att pressahandel och industrier till att ta sitt ansvar. Detbehövs lagförslag och ett samlat agerande frånregering och riksdag.Det är beklagligt att det här tilläggsdirektivet tillutredningen kommer så sent att vi t.ex. redan står ibegrepp att besluta med anledning av det nuaktuella förslaget. Det är också beklagligt att mantillsatt en enmansutredning, eftersom det handlarom grundläggande politiska och principiella frågor,som borde bli föremål för en mycket merövergripande politisk diskussion. De problem somsammanhänger med resurshushållning ochåtervinning i retursystem ställer i blixtbelysning detraditionella politiska ideologiernas svårigheter attmöta dagens verklighet.Det handlar här om att i praktiken klara balansenmellan marknadsekonomi och planhushållning.För att man skall kunna genomföra retursystemeller återvinningsystem krävs det faktisktplanhushållning. Dessa system är nämligenkostsamma. Vi har i detta fall sett hur hundratalsmiljoner kronor redan har investerats i ett systemsom vi ännu inte har beslutat om. Detta beskär ihög grad våra möjligheter att i realiteten utöva vårbeslutsmakt.Men när man lägger ned så oerhört stora summorför att få system att fungera, krävs det mycket avplanering, och väldigt många måste ansluta sig.Förpackningen i fråga måste vara enhetligtutformad. Det måste därför till mycket tydligainslag av traditionell planhushållning för att dettaskall fungera.Flexibiliteten, förmågan att utvecklas och anpassas,är ju marknadsekonomins stora förtjänst. Det ärverkligen något att fundera över hur man skallkunna förena ett flexibelt system med de för miljönhelt nödvändiga mera storskaliga lösningarna. Hurkommer detta att påverka situationen förnytillträdande aktörer? Hur kommer det attpåverka möjligheterna att utveckla helt nyamaterial och förpackningar, som inte alls passar in ide etablerade systemen? Det finns en uppenbar riskatt man hamnar precis i de problem man har fått ide traditionella planhushållningsländerna, dvs. bromsar inte bara en dålig utveckling utanockså en bra utveckling till nytänkande ochinnovation.Jag skulle gärna vilja se den som kan ställa sig uppoch säga att han har svar på dessa frågor. Jag hardet inte. Jag tror att krävs mycket av diskussion ochfunderingar för att vi skall klara av balansgångenmellan hänsynen till naturen och nödvändigastorskaliga system, där sådana behövs. Men detgäller också att försöka jämna vägen för enflexibilitet och ett nytänkande när detgäller förpackningar. Därför skulle det ha varit braom denna utredning hade haft en störreparlamentarisk bredd.Vi har yrkat avslag på detta förslag. Som jagsade tidigare känns det som om verkligheten här --mer än vanligt, höll jag på att säga -- har sprungitförbi oss. Vi är mer än vanligt överkörda i dennaförsamling, eftersom systemet redan är i stort settfärdigt att tas i bruk. Det har pågått diskussionerunder , och det har varit en lång processfram till dess att förslaget i stort sett i färdigt skickhar lämnats till . Jag tycker att det ärbeklagligt och nonchalant mot landets högstabeslutande församling att en så pass viktig fråga harhanterats på detta sätt.Vi borde ha fått chansen att komma in i dennadiskussion på ett tidigare stadium, en diskussion omde problem som jag har tagit upp. Vi skulleha fått överlägga om huruvida man i det här falletskulle ha valt retursystem eller återvinningssystem.Nu är jag inte så säker på att ettåtervinningssystem, som här hardiskuterats, skulle ha varit att föredra. Det gäller ivarje fall inte av energi- och miljöskäl. Ser man påhela kedjan inkl. energiåtgång, tror jag att mankommer fram till att ett retursystem är att föredra.Det är symtomatiskt att den moderate företrädarenhär gör sig till för förespråkare just för ,ett företag som verkligen säljer på förpackningenoch inte på innehållet och som därför konsekventvägrar att inordna sig i system där man måstekonkurrera med varans egna kvaliteter, inte med enmycket hårdför reklam och marknadsföring avförpackningen.Om man väger in alla aspekter kommer mankanske fram till att ett retursystem är att föredra,men jag tycker inte att problemen med ett sådanthar blivit tillräckligt belysta.Vi har också tagit upp ett förslag i dettasammanhang som jag tyckte viftades bort mycketnonchalant i utskottets hantering, nämligen att manborde verka för internationell standardisering avlivsmedelsförpackningar. Detta har t.ex. tagits uppi . Vi ställs nästan inför deproblem som uppkommer när ett land vill ta hänsyntill miljön och etablera retur- elleråtervinningssystem. Då väcks frågor om huruvidadet inte handlar om tekniska handelshinder, ochexporterande ländet vägrar att acceptera systemen.Detta leder sedan till långa förhandlingar och tilldomslut i internationella församlingar.Om man med större konsekvens och energi drevfrågorna om standardisering avlivsmedelsförpackningar, skulle man undvika enhel del av de här problemen. Jag förstår inte varförden tanken nästan väckte litet löje i utskottet. Närdet kan läggas ned väldigt mycket tid på attstandardisera skruvar och muttrar, kan jag inteförstå varför man inte kan lägga ned lika mycketenergi på ett så viktigt område somlivsmedelsförpackningar. Man kan i sådanadiskussioner se till att konsumentintresset hävdaspå ett sätt som inte sker . Den diskussionenkommer ändå -- den förs av branscher och företag --man jag tycker att det borde vara en politisk uppgiftatt se till att konsumentintresset hävdades i desammanhangen.Det är också av intresse att bevaka vilka materialsom kommer till användning i förpackningar. Detskall inte bara vara förpackningen som skall ingå iett retursystem, utan det kan också vara så attvarans material ingår i ett kretslopp. Jag måste sägaatt jag är besviken på utskottet därför att det intetillstyrkte yrkandet på den punkten frånvänsterpartiet. Jag vill särskilt yrka bifall tillreservation nr 5.Jag vill också yrka bifall till vår reservation 2, där viframhåller att vi hade velat se ett samlat förslag tilllösning av förpackningsfrågan.Anf. 53 ():Fru talman! När det gäller förpackningar och detstora avfallsproblemet skulle det behövas betydligtbättre och mera övergripande åtgärder än ettlagförslag om just . Tyvärr har vi intesett något förslag . Vi förväntade oss att isamband med miljöpropositionen få se ett mersamlat lagförslag om avfall och återvinning. Vi harfrån sida lagt fram ett sådant förslag.Men vi verkar inte få majoritet i utskottet. Det kanändå vara något för regeringen att begrunda ochåterkomma till i ett senare skede.Annika sade att vi skulle vilja se ett samlatförslag om förpackningar. Det hade naturligtvisvarit glädjande. Men problemet löses inte genomatt tjurskalligt säga att detta förslag skall avstyrkaseftersom det inte har kommit ett samlat förslag.Det är att skjuta problemen på framtiden.Oppositionen med bl.a. har föreslagitatt denna fråga skall göras till ett stortmiljöproblem i den bemärkelsen att själva och hanteringen av den ochhanteringen i lagförslaget skulle utgör ett stortproblem. Jag uppfattar det mer som att problemetligger på konkurrenssidan och att det är därför somlagförslaget inte kan antas.Jag är glad för den insats jag gjorde i utskottet närjag begärde att ärendet skulle remitteras tillnäringsutskottet för ett yttrande. Näringsutskottethar i samband med sitt yttrande avgivit en kraftfullskrivning. Jag tycker att det är positivt att ävenkonkurrensfrågorna tas upp. Det kommernaturligtvis att bli problem för de små bryggeriernaatt konkurrera på lika villkor. I gengäld kan man jusäga att det finns andra förpackningar som kan varabra att använda.Det talas om återanvändning och återvinning somom det vore samma sak. Så är inte fallet. Det ärdärför vi i har yrkat på att det skall varaen 90-procentig återanvändningsgrad och en 98-procentig återvinningsgrad på det härförpackningsmaterialet. Jag tror att det hela skullebli betydligt bättre, och kraven skulle öka påproducenten att se till att få detta att fungera.Förpackningarna är ju för oss alla ett elände i dag.Vi bär hem mer förpackningsmaterial än vi stopparin i kylskåpet när vi har varit och handlat. Mycketav materialet är alldeles onödigt. Om det hadefunnits en förpackningsskatt hade kanske en del avproblemet lösts. Då skulle det inte vara såintressant att förpacka i så stor omfattning som . Då skulle sopberget bli mindre.Jag vill yrka bifall till reservation 4 där frågan omproducentens ansvar tas upp. Det finns med i vårtlagförslag att producenten skall ha ett större ansvaräven för avfallet och att ett s.k. cykelsystem skallutarbetas.Jag yrkar också bifall till reservation 8 där vi tar uppfrågan om en återanvändningsgrad på 90 %.Jag yrkar bifall till reservation 9 där vi tillsammansmed tar upp frågan om en återvinningsgradpå 98 %.I det här sammanhanget är det naturligtvis synd attdet fortfarande finns PET-flaskor som inte kommeratt tas till vara. Det gäller framför allt de som inteinnehåller konsumtionsdrycker, t.ex. saftflaskor.Det är fråga om 15 miljoner flaskor per år.Regeringen måste återkomma med förslag till ettsystem som gör att sådana flaskor kan tas tillvaraoch att de inte blir liggande i naturen. Jag hoppasatt vi får se ett sådant förslag vid ett senare tillfälle.Anf. 54 DAG ():Fru talman! Frågan om lag för vissadryckesförpackningar, i detta fall den s.k. , kan tyckas som ett litet ärende. Men det ärett exempel på hur vardagsprodukter kan påverkavår miljö och genom olika beslut förändramänniskors uppfattningar och handlande.Genom att förhindra att PET-flaskor får tillverkasoch försäljas som engångsflaskor kan vi dra vårtstrå till stacken för att minska miljöförstöringen ivår närmiljö, men även i ett globalt perspektiv.Genom att studera dels de olika motionerna, delsde olika reservationerna som är skrivna om PET-flaskorna, ser man mycket tydligt att det finns uppslutning från partier när detgäller att värna om vår miljö. Jag tycker att det ären bra grund att stå på vid det fortsatta miljöarbeteti Sverige.Grundidén om att värna om miljön finns det alltsåstor uppslutning kring. Däremot finns det mellanutskottsmajoriteten och de olika motionernaskiftande uppfattningar om hur vägen till en bramiljö skall utformas även när det gäller PET-flaskorna.Under en lång tid har vi märkt att avfallet belastarvår miljö i allt större utsträckning. Vi har ocksåmärkt att det har blivit en ökning av specielltengångsförpackningar, och detta har ytterligareökat avfallsmängden. Vi har alla ett intresse av attarbeta för att minska mängden avfall.Som mål för denna verksamhet kan mycket välpropositionens text i detta fall användas.I propositionen framgår det attproduktionsmetoder måste utvecklas med hänsyntill sparsamhet med råvaror och återvinning avanvänt material. Sparsamhet, hushållning ochåteranvändning bör vara grundläggande principerför utnyttjandet av naturresurser och inriktningenav varuproduktionen. Varorna måste varaanpassade till miljöns krav redan från början. Detär producenten som skall ansvara för att varorna fåren miljöanpassad utformning och att denrestprodukt varan lämnar i form av avfall kan tasom hand på ett från miljö- och resurssynpunktriktigt sätt.I propositionen sägs även att ett viktigt steg iarbetet med att minska avfallsmängden är attnedbringa antalet dryckesförpackningar avengångskaraktär.Vad har då jordbruksutskottets uppfattning varitför att uppfylla dessa målsättningar?Den övergripande inriktningen skall vara att detskall skapas ett återfyllningssystem. Där skall varjeflaska kunna användas 15--20 gånger. Registreringav antalet fyllningar av varje flaska kan ske genommodern märk- och räkningsteknik.Detta beslut innebär att ett förbud motengångsflaskor av PET-typ skall införas från den 1juli 1991. skall dock demindre bryggerierna kunna söka dispens för attunderlätta sin anpassning till systemet.Vi skall också notera att dispensen inte skall varagenerell utan måste sökas i varje enskilt fall.Vad finns det nu för skäl till dessa åtgärder, och vadär fördelarna med systemet?Mycket är självklart, men jag upprepar det i allafall. Ur miljösynpunkt är det helt naturligt att omen flaska kan användas 15--20 gånger går det åtmindre råvaror och energi vid tillverkningen än omflaskan endast kan användas en gång. Efter det attflaskan är ''utsliten'' kan den malas ner och enligtuppgift, det har flera sagt här, användas t.ex. sombeståndsdel i takpapp.Lika klart är att avfallsmängden i det här falletendast blir 5--med ett återfyllningssystem iförhållande till ett engångssystem.Det är viktigt att få ett fungerande system däråterfyllnadsflaskan får en enhetlig utformning så attkonsumenterna inte får flera flasktyper att hållareda på. För handeln måste det också vara viktigtmed ett enhetligt system för att slippa en massavarianter som fordrar sortering på många ställen.Vi får inte heller glömma bort att PET-flaskanfaktiskt är en mycket lätt förpackning förkonsumenterna vid köp och återlämnande. Dettaär inte minst viktigt när konsumenterna skall gålånga vägar mellan affären och hemmet.PET-flaskorna är även lätta för affärerna atthandskas med. De är lättare än glasflaskor och detär naturligtvis bra för butikspersonalen att ha ettsystem som inte blir så tungt när man tar tillbakaflaskor.Finns det då inte några nackdelar med dettasystem? Jo, det finns en nackdel och det är attkonkurrenssituationen kan snedvridas mellan detre största koncernerna, AB Bryggerier,, , som i daghar av marknaden. De övriga tio små svenskaföretagen har . Resterande del avmarknaden, , är import.Systemet med att tvätta flaskorna, läsa av antaletfyllningar samt kontrollera flaskornas konditionkan endast utföras av de tre stora bryggerierna. Detär endast dessa som har resurser att skaffa sig destora maskinella anläggningarna. De mindrebryggerierna har också uttryckt en oro för att blialltför beroende av de stora bryggerierna, det vetvi. De små bryggerierna måste låta alla sina flaskortvättas, märkas m.m. av de stora. I en förlängninghar man också talat om att det kan bli så att manibland utnyttjar de större företagen för att ocksåfylla flaskorna.Det här har både näringsutskottet ochjordbruksutskottet uppmärksammat och därför harman gett ett tillkännagivande till regeringen bör tillse att de konkurrensvårdandemyndigheterna särskilt följer utvecklingen vadgäller systemet för . SKP bör löpandegranska prissättningen och övriga villkor förutnyttjande av anläggningarna för diskning m.m.Regeringen bör även uppmärksamma frågan omdistribution av PET-flaskor över grossistleden. Omså erfordras bör regeringen inleda överläggningarmed företrädare för bryggerierna, partihandeln ochdetaljhandeln i syfte att en överenskommelse kannås som säkerställer möjligheten till fortsattdistribution vid införande av krav på återfyllning.Det sista jag läste upp var ett utdrag urjordbruksutskottets betänkande. Vi frånutskottsmajoritetens sida lägger mycket stor viktvid detta tillkännagivande. Det får inte vara någonsom helst risk för att införandet avåterfyllningssystemet med PET-flaskor gör attkonkurrensen mellan de små och de storabryggerierna kommer att snedvridas.