prot · GF0923 · 1991-11-12 00:00:00 — Därmed bortserhan från den skuldökning som skulle bli följden avförslaget, något som ju är en del av de totalakostnaderna för boendet, vilket villaägare ochandra skulle uppleva. Det är en följd av det förslagtill räntelånesystem som lade framsom inte är acceptabelt.Fakta kvarstår: Oavsett motiv och oavsettorsakerna har hyresnivån stigit med , mer än dubbelt såmycket som konsumentprisutvecklingen.Anf. 76 ():Fru talman! historieskrivning ärbelastad med felaktigheter. Jag har tidigare berörtorsaker och bakgrund. beskrivningav räntelånesystemet innehåller ocksåfelaktigheter. Låt mig avslutningsvis konstatera attjag inte har fått något besked om vilka åtgärderregeringen nu ämnar vidta för att få fart påbostadsproduktionen och därmed se till att vi får debostäder vi behöver i landet.Anf. 77 Statsrådet ():Fru talman! Som framgår av mitt svar avserregeringen att föra en långsiktigt hållbarbostadspolitik se till att vi får ett behovsanpassatbyggande av bostäder.Anf. 78 ():Fru talman! I svaret sägs att vi skall ha detbyggande som marknaden efterfrågar. Det ärnaturligtvis ett cyniskt svar om regeringen samtidigtlägger fram förslag som kraftigt ökar kostnaderna inyproduktionen. Hur skall t.ex. ungdomar kunnaefterfråga bostäder? De får inte råd att göra det.Det blir följden av dessa förslag. Det blir intebehovet utan plånboken som styr, och det är, somjag ser det, en rå och cynisk inställning.Anf. 79 Statsrådet ():Fru talman! Vi måste få ett ekonomiskt system iSverige som förutom att det ger tillväxt samtidigtockså, vilket är både en följd och en förutsättning,gör att kostnadsutvecklingen dämpas.Förutsättningen för att ungdomar skall kunna klarasina bostadskostnader utan attskattebetalarna skall tvingas subventionera medytterligare miljarder kronor är naturligtvis att denbyggkostnadsutveckling som och dessutom skapade underlag förbryts. -- 1987, 1988 och 1989 -- varökningstakten för byggkostnaderna mer än tvågånger så stor som ökningen i konsumentprisindextotalt. Det är där problemen finns.Effekterna av den regleringsekonomi och desubventioner som socialdemokratiska regeringarhar ägnat sig åt har skapat en kostnadsutvecklingsom innebär stora problem för såvälmänniskorna som för branschen. Denna utvecklingmåste brytas. Vi måste få en långsiktigt hållbarbostadspolitik, det som socialdemokraterna intekunde ge Sverige.Anf. 80 ():Fru talman! Det var en bostadspolitik som kundeförse oss med de bostäder som vi behövde och få igång en nyproduktion som gjorde att köer kundebetas av. När regeringen genom olika åtgärder gickin och bromsade överhettningen gavbostadspolitiken också en kostnadsutvecklingunder åren 1989--1990 som innebar attkostnadsökningen för byggandet hamnade i nivåmed inflationen.Jag vill än en gång upprepa: väljer attskriva historia och inte att nu försöka tala om vadhan vill göra för att klara bostadsförsörjningen. Detvar den uppgiften som hade attredovisa här i dag.Anf. 81 Statsrådet ():Fru talman! Den nya regeringen har efter sexveckor gripit sig an verket att restaurera svenskekonomi, och även bostadspolitiken, efter deproblem som socialdemokraterna iregeringsställning skapat.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på fråga 1991/92:122 om åtgärder föratt hindra ett byggstoppAnf. 82 Statsrådet ():Fru talman! har frågatnäringsministern vilka åtgärder han tänker vidta föratt förhindra ett byggstopp som slår ut stora delarav byggmaterialindustrin.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jagsom skall svara på frågan.Anita gör i sin fråga gällande att en rad avregeringens förslag till åtgärder för att bryta denekonomiska stagnationen och åter skapa tillväxtoch balans i ekonomin skulle slå ut stora delar avbyggmaterialindustrin. Som jag har framhållittidigare i denna kammare går det inte att isolerafrågan om bostadspolitiken från den allmännasituationen i . Den allt övergripandeuppgiften nu är att ge ekonomin tillräckligutvecklingskraft för en långsiktig hållbar tillväxt itakt med omvärlden. Bara härigenom kan vi skapafull sysselsättning, stabila priser och en framtid förden svenska industrin.Regeringens nu framlagda förslag är de förstastegen i de långsiktiga förändringar också avbostadspolitiken som krävs för en återhämtning iekonomin och en framtida stabil tillväxt. En sådanpolitik är till gagn också för dem som är verksammai den svenska byggmaterialindustrin.Anf. 83 ():Fru talman! som jag tackar för svaret villockså jag gratulera till de nyaarbetsuppgifterna, och jag hoppas att han skallfinna dem stimulerande. Men liksom jag nog påstå att det framgår av alla derapporter som näringsutskottet fått att de beslutsom regeringen nu har fattat drabbarbostadsbyggandet hårt. Det blir byggstopp förmånga projekt, och vi får en byggarbetslöshet påmer än . Det är ju ändå så, BoLundgren, att för varje arbetslös byggnadsarbetareförlorar två tre andra anställda sina jobb --arbetsledare, tekniker och alla dem som äranställda inom de industrier som tillverkarbyggmaterial och insatsdelar. Byggarbetslöshetenfår på detta sätt konsekvensen att ytterligaretiotusentals människor förlorar sina arbeten 1992.Det är i varje fall min erfarenhet att är brapå byggmaterial och skulle ha alla möjligheter attkonkurrera. Är det inte ändå ett bekymmer, BoLundgren, att vi nu när vi också skall se till att småoch medelstora företag kommer ut på deneuropeiska marknaden vidtar sådana åtgärder slår ut stora delar av byggmaterialindustrin?Det ser jag som ett stort bekymmer.Anf. 84 Statsrådet ():Fru talman! Låt mig än en gång tacka förgratulationerna. Jag ser dem både i detta och i dettidigare fallet som uppriktiga. Jag hade naturligtvisinte väntat mig ett fullt instämmande i mitt svar.Det finns både från ideologiska och praktiskautgångspunkter olika syn på hur man skall hanterasvensk ekonomi.Arbetslöshet är någonting skrämmande från allasynpunkter och i alla branscher, och det tror jagockså vi är överens om. Frågan är hur vi i ettgenerellt perspektiv skall kunna komma tillrättamed arbetslösheten i . Vi kan inte fortsättaden väg med höga skatter, stor offentlig sektor ochregleringar som skapade konkurrensnackdelar försvensk industri totalt sett. Vi måste få enomläggning av den ekonomiska politiken som göratt vi kan få långsiktigt stabila arbetstillfällen ochöka antalet arbetstillfällen. Det är grunden förregeringens ekonomiska politik och ett trendbrottjämfört den politik den tidigare regeringen förde.Också bostadspolitiken måste ses i dettasammanhang. Det är uppenbart att den snabbakostnadsutvecklingen inom byggsektorn harbidragit till de problem som vi upplever . Ävenbortsett från regeringens åtgärder i olikasammanhang är det uppenbart att byggsektorn stårinför en nedgång, eftersom kostnadsutvecklingenunder varit alltför våldsam. Jag redovisadei ett tidigare svar att byggkostnaderna underperioden --ökade mer än två gånger såsnabbt konsumentprisindex. Denna underliggandekostnadsuppgång är ett av skälen till problemen förbyggmarknaden och byggmaterialindustrin.Vi måste få bukt med kostnadsutvecklingen genomatt utforma hela den ekonomiska politiken på ettsådant sätt att vi får en kostnadspress, och det gälleräven bostadspolitiken med dess olika ingredienser,bl.a. Det är enda chansen atti klara industrin och byggandet på sikt.Anf. 85 ():Fru talman! Det skrivs historia vid varje svarstatsrådet ger. Men det viktiga är att utvecklingenbryts så att vi får en tillväxt i ekonomin. Det trorjag vi båda är överens om. Jag kan då inte förstå attregeringen vidtar alla dessa åtgärder inombyggsektorn vilka hämmar byggmaterialindustrinpå det sätt som de ändå gör. Det ger inte tillväxt.Skulle regeringen inte kunna ta initiativ t.ex.genom ett ROT-program? Det finns mångabyggnader hos kommuner och litet var stans somskulle behöva insatser. På det sättet skulle vi skapabättre miljöer och även indirekt se till attbyggmaterialindustrin kan överleva i den svacka viändå ser framför oss.Anf. 86 Statsrådet ():Fru talman! Vi är överens om -- och det tror jag äruppriktigt menat -- att tillväxt i svensk ekonomi ärenda möjligheten att långsiktigt lösa våra problem.Vi har noterat att den politik som har förts under80-talet har lett till en stagnation, en nolltillväxt ochi år t.o.m. en nedgång som kanske följer oss ändain . Vi måste då skapa förutsättningar förtillväxt i ekonomin genom skattesänkningar sommåste finansieras, en neddragning av subventioneroch stöd, vilka i sig möjliggör fortsattaunderliggande kostnadsstegringar. Vi måste få etttrendbrott i detta.Anita tankar om ett s.k. ROT-programvisar egentligen skillnaden oss emellan. Jagutesluter inte att regeringen kan komma att tvingasatt vidta olika åtgärder i form av AMS-paket ochannat för att hantera de akuta problemen när detgäller sysselsättning, men rent generellt är tankenfrån vår sida att skapa långsiktigt hållbaraspelregler, exempelvis genom en långsiktigt hållbarbostadsfinansiering. Man skulle då kunnagenomföra både en ROT-verksamhet ochnybyggnad efter de behov som finns.Anf. 87 ():Fru talman! Det är bra med spelregler, men i densituation vi befinner oss behövs insatser och attregeringen ställer upp så att vi klarar ut den svackasom nu trots allt drabbar byggmaterialindustrin.Jag anser att vi nu skall se till att man inombyggmaterialindustrin, som är så bra, får alltmöjligt stöd så att man även kan komma ut påEuropamarknaden.Anf. 88 BO ():Fru talman! Det största hotet motbyggmaterialindustrin är en fortsatt slapp ochfelaktig ekonomisk politik. Det finns då ingenchans för svensk industri att kunna konkurrera. Viskulle få en fortsatt utslagning av industrin inomolika branscher. Detta är ohållbart.Vi måste nu inrikta oss på att få tillväxt i ekonomin.Vi kan då inte, som jag tidigare sade, låtakortsiktiga styråtgärder ersätta det som ärlångsiktigt nödvändigt för att få svensk ekonomi ibalans och även få tillväxt i ekonomin. Detta är denavgörande och viktigaste förutsättningen.De problem som finns inom byggsektorn ochbyggmaterialindustrin är orsakade av brister i dentidigare regeringens ekonomiska politik.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på fråga 1991/92:107 omfamiljepolitikenAnf. 89 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig om närunder mandatperioden statsbidragsreglerna förbarnomsorg kommer att ändras så att bidrag utgåräven för dagbarnvårdarnas egna barn.I propositionen (1991/92:65) om valfrihet ibarnomsorgen uttalade jag att jag i nuvarandesamhällsekonomiska läge inte är beredd att föreslåett genomförande av en sådan reform.I propositionen framhölls att förutsättningarnaockså kan komma att förändras av vad somkommer fram av det arbete som bedrivs i denkommunalekonomiska kommittén. Om bidragentill kommunerna blir mer generella kommer statensroll att bli en annan än i dag.Regeringen har därefter i propositionen(1991/92:38) om inriktningen av den ekonomiskapolitiken presenterat regeringens strategi för attbryta den ekonomiska stagnationen samt för attåter skapa tillväxt och balans i ekonomin.Jag kan inte precisera den tidpunkt närregeringens olika åtgärder skapar ekonomisktutrymme för den reform . 90 ():Fru talman! Jag vill först och främst uttrycka storglädje och tillfredsställelse över att vi äntligen harfått en regering som insett det orättfärdiga i densärbehandling som dagbarnvårdarna somyrkesgrupp utsatts för vad gäller deras rätttill barnomsorg. Det är bra att regeringen nu slårfast den riktiga principen att också de skall fåbarnomsorg för sina barn. Det kom den tidigareregeringen inte i närheten av i de debatter som dåfördes. Jag vill påminna om att det iregeringsförklaringen står att den reform som skallgenomföras är det första steget i den förändring avbarnomsorgspolitiken som skall ske. Det finnsinget förbehåll om att det första steget inte skallgenomföras, därest det kostar pengar, vilket detfinns när det gäller steg 2. Beträffande steg 2 finnsett förbehåll om att det är kostnaden som avgör närden delen av förändringarna kan genomföras.När man säger att det kostar så pass mycket pengarsom här redovisas vill jag dessutom påstå att detföreligger ett missförstånd om hur detta systemfungerar i praktiken. I praktiken handlar det om attändra en bestämmelse i statsbidragsförordningen,1987:60, som har utgjort ett hinder mot att detutgår statsbidrag för barnomsorg när det gällerdagbarnvårdares egna barn. Men kostnaderna ochi vilken takt de uppstår avgörs ju av omkommunerna ökar utbyggnadstakten medanledning av att de får möjlighet och rättighet attgenomföra detta system. Om man inte ökarutbyggnadstakten, utan fortsätter med nuvarandetakt, uppstår kostnaderna först den dag då man harbyggt ut till full behovstäckning enligt nu gällanderegler. Sedan måste man fortsätta att bygga ut föratt också denna målgrupp totalt sett skall få plats.Anf. 91 Socialminister ():Fru talman! Först och främst är det naturligtvisriktigt som säger, att det inte äruttryckligen sagt att det görs förbehåll för densamhällsekonomiska utvecklingen när det gällerden här reformen. Likväl måste regeringen förvarje reform som man vill genomföra och somkostar pengar naturligtvis ta hänsyn till detsamhällsekonomiska läget. Det är vad regeringenhar gjort.Den här reformen skulle kosta en halv miljard förstaten och sannolikt drygt samma belopp förkommunerna, alltså sammantaget 1 miljard kronor.Det är regeringens bedömning att vi inte har råd attgenomföra en så dyrbar reform, när vi samtidigtskjuter upp barnbidragshöjningen och vidtar en heldel andra politiska åtgärder som inte enbart harrönt applåder.När vi har räknat på kostnaderna för denna reformhar vi utgått bara ifrån de dagbarnvårdare som i dagär verksamma och som tar hand om egna barn ihemmet. Om verksamheten expanderar, blir detnaturligtvis dyrare. Utgångspunkten har varit att dedagbarnvårdare som får betalt för att vårdaegna barn skall få betalt också i fortsättningen. Dåblir kostnaden 1 miljard kronor.Anf. 92 ():Fru talman! Kostnaderna uppstår självfallet såsmåningom, eftersom det är fråga om att utökamålgruppen med 25--26 000 barn. Men det ärfrämst en fråga om när och om kommunerna kangenomföra detta.Det rör sig ju inte om något obligatorium omkommunerna får möjlighet att få statsbidrag för attgenomföra detta system. Det är först omkommunerna beslutar sig för att genomförasystemet och ökar utbyggnadstakten somkostnaderna uppstår. Om man inte ökarutbyggnadstakten, uppstår kostnaderna först dendag då man måste bygga ut för det ökade antal somen utökning av målgruppen innebär. Då blir detmerkostnader. I början rör det sig egentligen ompengar inom felmarginalen för de kommuner somredan har genomfört detta system, bl.a. Uppsalaoch Linköping.Anf. 93 Socialminister ():Fru talman! Jag förstår inte riktigt att resonera. Jag utgår ifrån att om staten gickut och sade att man är beredd att utge statsbidragtill dagbarnvårdares egna barn, skulle det uppståett väldigt tryck på kommunerna att också betalakommunala bidrag till denna verksamhet.Kommunerna skulle få svårt att stå emot omdagbarnvårdarna begärde att få betalt också för deegna barnen. Jag är övertygad om att detta mycketsnart skulle medföra en utgift både för staten ochför kommunerna.Vi har alltså inte räknat med någon expasion avdenna verksamhet, utan vi har räknat på denbefintliga verksamheten, som kostar 1 miljardkronor. Jag håller med om attdenna reform skulle kunna bli mycket dyrare än så,men vi har räknat på den minimala kostnaden somnaturligtvis handlar om vad de dagbarnvårdare somfinns skulle få betalt för att ta hand om sinaegna barn.Anf. 94 ():Fru talman! Det är just det förhållandet att detuppstår en kostnad för kommunerna att genomföradetta system fullt ut som gör att man sannolikt intekommer att utöka utbyggnadstakten.Kommunerna har det tillräckligt trångtekonomiskt.Det är orealistiskt att kommunerna redan nu medomedelbar verkan skulle kunna skapa utrymme förytterligare 25 000 barn i systemet och därmed taansvar för kostnaden. I stället resonerar man så här,att man utökar målgruppen och låter barnen fåplats i turordning, oavsett om det är fråga omdagbarnvårdarbarn eller inte. harman byggt ut till den nivå som har fastställts, mendå kommer det ändå att finnas kvar en kö som manmåste bygga ut för.Anf. 95 Socialminister ():Fru talman! Vi har räknat på dagbarnvårdare somser efter sina egna barn, och det är också vad somhar diskuterats i propositionen -- det finns alltså ettantal dagbarnvårdare som vårdar egna barn ihemmet. Kostnaden för att betala ut statsbidragockså för dessa barn ligger på ungefär 1 miljardkronor. Om staten ansåg att man hade råd attgenomföra reformen, skulle trycket påkommunerna bli utomordentligt starkt. Jag utgårifrån att om staten skulle fatta ett sådant beslut, såblev det inte bara en statlig utgift på drygt 400milj.kr., utan det skulle också medföra enkommunal utgift på mer än så. Densamhällsekonomiska kostnaden skullesammantaget bli 1 miljard.När det gäller angelägenheten av denna reform harRoland och jag samma uppfattning, meninte ens angelägna reformer kan genomföras omman inte har tillräckligt med pengar, och tyvärr harvi inte det just nu.Anf. 96 ():Fru talman! Som också framgår av propositionensom socialministern har avgivit är det totalt settfråga om 25--26 000 barn. Med den statsbidragsnivåsom vi har och som gäller 18 000 barn blirkostnaden ca 455 milj.kr. Det förutsätter dock attalla barn i den här gruppen kommer ini systemet, men så kommer det inte att bli.Kommunerna kommer att erbjuda plats i takt medutbyggnaden. Det är så man räknar, dvs. manräknar med de antal platser man bygger ut med perår. Man skiljer inte på vilken barnomsorgsform detrör sig om.Om man ökade möjligheterna att bygga ifatt köngenom att ge klartecken för Pysslingen ochliknande, skulle även detta medföra enkostnadsökning om kommunerna av detta skälutökade utbyggnadstakten. Men här ärsocialministern och jag inte riktigt överens. Jaginser att vi på denna punkt inte riktigt förstårvarandra.Socialministern kan gärna ta sig ännu en titt pådetta. Jag tror inte att de ekonomiska följderna blirså allvarliga som socialministern här vill göragällande.Anf. 97 Socialminister ():Fru talman! Jag konstaterar samma sak. och jag är inte riktigt överens om hur manskall se på dessa frågor. Vi i regeringen känner starkoro för att nu vältra över stora kostnader påkommunerna, i synnerhet en nybudget skall börja löpa. Under alla förhållandenvore det fel att i detta läge, då kommunerna mångagånger har en pressad ekonomi och då vi frånstatens sida pressar kommunerna, lägga över kostnad på kommunerna.Jag är helt övertygad om att det skulle bli enkostnad. Det är på den punkten som RolandLarsson och jag har litet olika bedömningar.Roland tror inte att kommunerna skulledrabbas av någon ökad kostnad, men jag är heltövertygad om att så skulle bli fallet.Anf. 98 ():Fru talman! Jo, kommunerna skulle naturligtvisdrabbas i samma omfattning som staten. De skulleockså drabbas i samma takt som trycket påstatsbidragen uppstår.Jag skall inte fortsätta denna diskussion, utan jagvill avsluta denna lilla debattrunda med att än engång tacka regeringen för att den ändå har slagitfast denna princip. Jag hoppas att den så snart sommöjligt går att genomföra i praktiken, tillsammansmed övriga angelägna och mycket bra åtgärder somman har beslutat om och avser attgenomföra.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på fråga 1991/92:112 omtelefonkostnaderna för pensionärer m.fl.Anf. 99 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig omregeringen avser att kompensera bl.a. vissalåginkomstpensionärer och handikappade för derelativt sett kraftigt ökade kostnaderna för socialakontakter per telefon.Frågan är ställd med anledning av att televerkethöjer priset på vissa telefonsamtal.Televerket kommer att minska den geografiskatelefonindelningen från nuvarande femavståndszoner till tre avståndszoner. Det kommerdärför att på många orter i landet bli billigare attringa. Det dyraste rikssamtalet under lågtrafiktidsom kostar kommer med dennya telefonindelningen att kosta per minut.Samtidigt tar hänsyn till befolkningstaletnär den nya zonindelningen skapas. Detta innebäratt man minskar ytan på zonerna iStockholmsområdet. Detta skapar en störrerättvisa mellan befolkningstäta områden, som nuhar mycket låga telefonkostnader på grund av sinakorta avstånd, och mer glesa befolkningsområden,som på grund av sina långa avstånd har relativtsett dyrare telefonkostnader.Den samlade effekten på telefonkostnaderna förenskilda beror således på fördelningar mellanlokalsamtal, regionalsamtal och rikssamtal. är fördelningen mellan lokalsamtal,regionalsamtal och fördelningen mellanlokalsamtal, regionalsamtal och rikssamtal förpensionärerna densamma som för befolkningen igenomsnitt. räknar inte med attutvecklingen av telefonkostnaderna ifortsättningen totalt sett ska överstiga utvecklingenav nettoprisindex.Som aviserats i regeringsförklaringen kommerregeringen att göra en bred kartläggning avpensionärernas levnadsvillkor för att få ett braunderlag till förbättringar för de sämst ställdapensionärerna. Någon särskild kompensation sommotiveras av de ändrade teletaxorna är däremotinte aktuell.Anf. 100 ():Herr talman! Jag får tacka för svaret, även om jaginte är helt nöjd. Det finns ju mycket statistik attdribbla med här, och det kan vara svårt att sätta sigin i den.Televerket har uppgivit att höjningarna för lokalasamtal i genomsnitt kommer att bli ,medan företagen får en sänkning på ,eftersom man på företagen ringer betydligt flerrikssamtal än lokala samtal.Den tätare zonindelningen i kommer attinnebära kraftiga kostnadsökningar. kostar det3 kr. att under högtrafik ringa tillEkerö eller . Med den nya zonindelningenräknas samtal dit som rikssamtal, och då kansamtalen under högtrafik komma att kosta 33 kr.per halvtimme mot den nuvarande kostnaden på 3kr. Om man ringer etthalvtimmessamtal betyder deten kostnadsökning på ca 1 500 kr.Det är klart att folk blir upprörda av en sådanförändring. Det är ju inte bara teletaxorna somdrabbar pensionärerna. Också avregleringen avtaxi -- om det nu anförs att man skall träffas i ställetför att tala i telefon -- har lett till att kostandernaför taxiresor har ökat. Bostadspolitiken med ökadmarknadsanpassning tenderar att leda till ökadehyreskostnader. Höjda egenavgifter inomsjukvården, landstingen och kommunerna bidrarockså till ökade kostander just för pensionärer.Man måste väga in de ökade kostnaderna totalt,även de höjda teletaxorna, i de resonemang somregeringen avser att föra medpensionärsorganisationerna.Anf. 101 Socialminister ():Herr talman! Till att börja med kommerregeringen att ha överläggningar medpensionärsorganisationerna . Dåskall vi diskutera bl.a. teletaxorna.Kommunikationsministern, som normalt inte ingåri gruppen, är inbjuden att delta i just dennaöverläggning. Vi vet att frågan intresserarpensionärerna.Likväl måste jag konstatera att det naturligtvisförekommer individuella variationer. Det kommeratt finnas vinnare och förlorare i samband meddessa taxeförändringar. Man kan inte generellt setthävda att pensionärerna förlorar. Det är självklartatt pensionärer också ringer långdistandssamtal.De har ofta anhöriga som har flyttat från orten ochbor ganska långt bort. Dessa pensionärer kanframstå som vinnare i det här spelet.Alla de höjningar som nämnde --höjning av taxor, bostadskostnader och annat --skall naturligtvis vägas in i kartläggningen avpensionärernas levnadsvillkor. Syftet är ju att vi såsmåningom skall komma tillbaka till medförslag om hur vi kan åstadkomma förbättringarspeciellt för de pensionärer som har den lägstalevnadsstandarden.Anf. 102 ():Herr talman! Som norrlänning är jag naturligtvistacksam om kunde bli litet rundare ocksånär det gäller teletaxorna. Det kan möjligen bli så.När vi har drivit våra krav, har vi ju inte tänkt ossatt pensionärer och låginkomsttagare iStockholmsområdet skulle drabbas.