prot · GE0982 · 1991-03-20 00:00:00 — Men sådant leder också till att en delförsöker sig på vissa politiska finter för att låtsas vill något som opinionen vill. Men i bottenligger helt andra motiv.Vid ett av våra sammanträden med trafikutskottet,innan själva mötet hade börjat, kom i tur ochordning banverkschefen ,Inlandskommunerna Ekonomiska Föreningsrepresentant och tre av de fyradirektörerna från länstrafikhuvudmännen som ärinblandade i ärendet på besök.Göran talade om vilka möjligheter hantrodde fanns och hur han såg på frågan ominlandsbanan och kommunernas möjligheter. Detställdes inte särskilt många frågor till honom. Vihade fått bra information tidigare. Flera av oss itrafikutskottet hade varit med på konferensen iÖstersund där diskuterades. En avdem som inte ställde några frågor var RolfClarkson.När sammanträdet var över visade det sig att dettydligen fortfarande fanns oklarheter om IEFs ochGöran analyser och ekonomiskakalkyler. Men fick aldrig de frågorsom han borde ha fått när han besöktetrafikutskottet.Summan av kardemumman av det här mötet medtrafikutskottet när vi skulle gå till beslut ominlandsbanan, var att i IEF, , inte kunde stödjas därföratt föreningen verkligen inte hade tillräckligt påfötterna när kalkyler m.m. presenterades. Satt irelation till vad banverkschefen hade sagt om detenorma upprustningsbehov som fanns, var det ennästan förödande kritik mot IEFs kalkyler ochekonomiska beräkningar. Detta var den främstaanledning till att moderater och socialdemokrater itrafikutskottet inte ansåg att man skulle kunnafortsätta med stöd till persontrafiken påinlandsbanan.Men hör och häpna! Nästa manöver blev att mananvände just detta faktum att de hade framställtekonomiska kalkyler och analyser, som bl.a. sadeatt drift m.m. skulle till ett lägre pris än vadbanverket hade gjort gällande, vilket framgår avtrafikutskottets betänkande, utgick utskottet frånatt dessa kalkyler om 36 milj.kr. var helt korrektaoch värda att ta fasta på.Men det är inte nog med det, fru talman. Förutomde 36 milj.kr. som man vill ge IEF, trots att man intelitar på föreningen, så låtsas man att man tror attpengarna, eller andra pengar som kommunernaoch länen eventuellt har, också skall räcka tillbanunderhållet. Det skulle belöpa sig på ganskastora summor enligt banverkschefen.I trafikutskottets betänkande står följande: ''Somredovisats ovan krävs enligt betydandeinvesterings- och underhållsinsatser för att bananskall få en sådan standard att järnvägstrafik skallkunna upprätthållas på densamma. Föreningen harhävdat att dessa kostnader kan reduceras avsevärt.Utskottet är för sin del inte berett förorda attsärskilda medel tillförs för investerings-och underhållsarbeten på vad gällerpersontrafiken. De merkostnader som kan följa aven bibehållen persontrafik på börenligt utskottets mening främst betalas av de lokalaoch regionala intressenter som vill driva dennatrafik. ''Jag förstår inte om ochsocialdemokraterna i utskottet medvetet brytermot alla de regler, förordningar och riksdagsbeslutsom har funnits tidigare och hoppas på att kunnaklara sig ändå, dvs. att ingen skall förstå att dettabryter mot allt vad trafikutskottet har att rätta sigefter. Eller har man helt enkelt missat vilka reglersom finns? Jag hoppas att jag får ett svar.Riksdagsbesluten handlar om att statenhar ansvaret för banorna och att haren unik ställning när det gäller det svenskajärnvägsnätet. Det är alla överens om. Jag tror inteatt någon kan invända mot det. Det framgår avproposition efter proposition och betänkande efterbetänkande.Förutom detta finns det en förordning som handlarom statens spåranläggningar. Den är ochhar nr 1379. Den handlar bl.a. om vad som räknasin i järnvägsnätet, och där nämner man fyra olikapunkter. Spåranläggningarna består alltså avstomjärnvägar, länsjärnvägar, ochinlandsbanan. Där har vi också ett belägg för attinlandsbanan har en särställning. I 4 § heter det:''Regeringen bestämmer vilka spåranläggningarsom ingår i stomnätet''. Det är ju helt klart. När vitog beslut tidigare i blev det så att enmajoritet mot och vpk, som vi hette , tog beslut om att det är regeringen som haratt avgöra en banas status och att omklassificera enbana.I 6 § i den här förordningen heter det: ''Statensspåranläggningar skall hållas i ett förjärnvägstrafiken betryggande skick.'' Det är statensom har ansvaret för detta. Om vi tittar på de raderi trafikutskottets betänkande som jag citerade troralltså majoriteten i utskottet att de på eget bevågkan klassa om en bana och överlåta ansvaret förbanunderhållet på helt andra organ än de som harnämnts i någon enda förordning i något tidigareriksdagsbeslut. Även regeringen skulle rätta sigefter detta. Jag hoppas att socialdemokraterna ochmoderaterna kan reda ut den här frågan ochförklara hur de har tänkt sig att de på eget bevågskall kunna bryta mot de här reglerna.Jag vill även påminna om att hannyligen i en intervju har sagt att det faktiskt ärtrafikutskottet som har tolkningsföreträde om detskulle uppstå några oklarheter i frågor om t.ex.inlandsbanan. Då blir det hela ännu märkligare.Trafikutskottet skulle ha tolkningsföreträde, mentrafikutskottets majoritet vet inte ens vad somgäller.En följdfråga till blir: Är det såatt regeringen nu har planer på att också klassa ominlandsbanan så att den från att ha haft denna unikaställning som järnvägsbana skulle bli länsjärnväg?Är detta regeringens nästa steg om majoritetensförslag går igenom här i kammaren? Det är mångafler än jag som ställer den frågan och som gärna villha ett svar.Jag hade hoppats att kunna gå in på en del av demärkliga turer som har skett utanförregeringskansliet och . Vi harverkligen märkt den starka opinionen, men detfinns en del annat som vi inte har märkt och som viändå har fått kunskap om. Bl.a. berättar deanställda på SJ -- de är mycket kritiska mot denpolitik som har förts när det gällerinlandsbanan -- att SJ har kört egna bussar parallelltmed tågen på . Chefen för medger att så har varit fallet,men säger att villkoren är sådana när detgäller trafikpolitiken. Företagspolitiken och att detskall drivas affärsmässigt har tvingat dem att vidtasådana mått och steg. Det är otroligt, och ändå harbanan inte dött, trots en sådan märklig politik.Ett annat märkligt inslag är att Claes-EricNorrbom, transportrådets chef, har ringt tillmedlemmar i och sagt att de måste betala helabanunderhållet på 60 milj.kr. som banverkettidigare har betalat. Jag har fått flera uppgifter omdetta ifrån kommunalråd och andra som har ringt.De tillhör dem som är rädda att utvecklainlandsbanan. Hur kan ageraså? Det har inte ens tagits ett beslut i riksdagen.Dessutom verkar det som om Norrbom inte ens varmedveten om en av de förordningar som borde varastyrande för hans verksamhet som statligtjänsteman.Detta betänkande handlar också om persontrafikenoch ersättningen för persontrafiken i övrigt.Vi i har krävt rejäla satsningar ävenpå andra delar än . Vi vill höjaanslaget rejält från den nivå som regeringen anger.Regeringen minskade anslagetför den här trafiken med 70 milj.kr. och sedan medytterligare 120 miljoner 1990. Nivån har hela tidensjunkit, och järnvägstrafiken har blivitlidande trots allt tal om miljövänliga transporter enny transportstruktur osv.Till sist, fru talman, vill jag i första hand yrkaåterremiss på punkten 1.2 i trafikutskottetsbetänkande nr 19 vilken handlar om inlandsbanan.Punkten behandlas under det moment som handlarom upprustning och pengar till upprustning avinlandsbanan. Om trafikutskottet skall hatolkningsföreträde i de här frågorna måstetrafikutskottets skrivningar i betänkandet se ut påett sådant sätt att detta inte bryter mot denförordning jag tidigare nämnde eller mot tidigarebeslut som regering och riksdag har att rätta sigefter till dess att någon instans som har status fördetta har upphävt de tidigare besluten. Det behövsen översyn, och därför yrkar jag återremiss av dendelen av förslagen.I övrigt, fru talman, ställer jag mig bakom samtligade reservationer som harundertecknat i betänkande nr 19, men jag villsärskilt yrka bifall till reservationerna 2 och 4, tillreservation 5, som kommer i andra hand omåterremissyrkandet inte går i genom, samtreservation nr 14.Anf. 4 ():Fru talman! köper staten persontrafik påjärnväg för att se till att det finns entillfredsställande järnvägstrafik i hela landet. Detkan jämföras med att kommuner och landsting sertill att det finns en hyfsad kollektivtrafik genom atthelt enkelt subventionera trafiken. Så här är detinte bara i , utan praktiskt taget överallt ivärlden.Skälen till att samhället över skattsedeln ser till attdet finns en utbyggd järnvägs- och kollektivtrafik ärfrämst sociala och regionalpolitiska. Sociala för attde som har det ekonomiskt knapert eller som avandra skäl inte kan hålla sig med bil också måste havettiga möjligheter att transportera sig och resa.Regionalpolitiska för att vårt land är stort ochojämnt befolkat. I mer glesbefolkade landsdelarbehövs samhällsstöd till kollektivtrafiken för attmänniskor där skall kunna få ett drägligare liv.För järnvägstrafikens del tillkommer också energi-och miljöskäl. Järnvägstrafik är energisnål och harmindre miljöpåverkan än andra trafikslag -- isynnerhet om den är eldriven. Äventrafiksäkerheten är betydligt bättre för järnväg änför vägtrafik. Detta talar för att det är viktigt medjärnvägstrafik i så stora delar av landet som möjligt.Detta kan uttryckas i ekonomiska termer.Samhället vinner totalt sett ekonomiskt på attminska negativ miljöpåverkan och hålla nereantalet trafikolyckor. Kraven på en godsamhällsekonomi talar alltså för en mer utveckladjärnvägstrafik än vad som kan komma till stånd påenbart snävt företagsekonomiska grunder.Av dessa skäl är det djupt olyckligt att regeringengång på gång minskar köpen av persontrafik påjärnväg. Dessa minskningar har naturligtvismedfört att järnvägstrafiken försämrats för mångamänniskor i de delar av landet där trafiken är sämstutvecklad.På de flesta av de nyinrättade länsjärnvägarna gickdäremot landsting och kommuner in ochsubventionerade trafiken -- ofta i högre grad än vadstaten har gjort. Detta har dämpatneddragningarna en del. Men det innebar också attkostnaderna övervältrades från staten tillkommuner och landsting, vilket i sig strider mot1988 års trafikpolitiska beslut.Våren 1990 beslutade att anslaget till köpav persontrafik på järnväg skulle vara oförändrat framåt. Avsikten med beslutet var att kommabort från den osäkerhet och ryckighet som hadepräglat trafikplaneringen då anslaget ändradesvarje år.Trots detta kom regeringen till med enskrivelse om ekonomin , där manföreslog att köpen av persontrafik på järnväg skulleminskas kraftigt, med 150 milj.kr., redan nästa år.Regeringen respekterade uppenbarligen varkenriksdagens beslut eller det omfattande arbete medtrafikplanering som då redan hade utförts runt omi landet. Regeringens förslag mötte naturligtvishäftig kritik från snart sagt alla håll, inte minst ifrånde egna socialdemokratiska leden. Många insågtydligen att neddragningen av anslaget skullebetyda ytterligare övervältringar av kostnader påkommunerna, att redan utsatta grupper ochlandsdelar skulle få det ännu sämre och inte minstatt en sådan neddragning skulle motverka detuppgivna syftet -- nämligen att förbättra samhälletsekonomi.Opinionsstormen ledde till att regeringen stegvisbackade. Till slut, dvs. då regeringen lämnade sittbudgetförslag till , återstoden besparing på 60 milj.kr. Ungefär hälften avdenna besparing skulle tas ut genom att helt lägganer persontrafiken på . Resten skulletas ut genom smärre försämringar på några andrasträckor.Inlandsbanan är mycket speciell. Den är en 54 årgammal och livsnerv för inlandet frånMora till . Längs banan ligger samhällenapå rad -- de flesta kom ju till när banan byggdes.Samma sak gäller en stor del av det näringsliv somfinns i inlandet. Trävaruindustrin är lokaliseradlängs banan, och den är beroende avgodstransporter på denna. Turismen är en växandenäring längs banan, som blir allt viktigare förbefolkningen, och detta i då vi i EG-anpassningens namn ser att just trävaruindustrin iinlandet är kanske den mest utsatta näringen avalla. Den är nedläggningshotad.I 1988 års trafikpolitiska belsut behandladesinlandsbanan också som ett specialfall. Avsiktenvar att persontrafiken på banan skulle utvecklas,särskilt med tanke på en utvecklad turism längsbanan. En särskild utredare tillsattes, och hanföreslog också en turistsatsning påbanan. Inlandskommunernas intresseföreningbildades i syfte att utveckla trafiken. Föreningentog in anbud från olika tänkbara trafikutövare ochdet hela såg ut att kunna utvecklas till envälbehövlig injektion i inland.Regeringens förslag att nu lägga ner persontrafikenpå banan kom därför som en chock för många.Sedan dess har vi som arbetar med trafikpolitik iriksdagen fått uppleva en folkstorm av sällan skådatslag. Protester mot en nedläggning av inlandsbananhar strömmat in från hela landet. Kommunernalängs banan har mangrant deltagit i protesterna.Rader av organisationer har gjort detsamma.Telefonerna har gått varma när enskilda människoroch företag längs banan har ringt. Protestlistornahar fyllts med rasande hastighet.Resultatet ligger nu på bord föravgörande. Utskottet har gått emot regeringen ochföreslår att järnvägstrafiken skall fortsätta påinlandsbanan.Av allt detta kan vi lära oss en sak: regeringenspolitik är rutten! Förslagen att minska på köpen avpersontrafik och att lägga ner är galnafrån början till slut. Det strider uppenbarligen motfolkviljan, det hotar livskraften i en stor del avlandet och det är uttryck för en missriktad snålhet,som drabbar dem som redan har det svårt. Det ärhelt enkelt oacceptabelt!Men, fru talman, utskottsmajoritetens förslag ärdess värre också mycket bristfälligt.1. För att trafikera krävs ettbidrag på ca 60 milj.kr. Utskottsmajoritetenföreslår 36 milj.kr. plus att trafikhuvudmannen fårdisponera rälsbussarna.2. För att inlandskommunernas intresseföreningskall kunna överta trafiken på ett betryggande sätttar naturligtvis litet tid. Men utskottets majoritethar varit ovillig att ge tid. När länstrafikbolagen,enligt vad de själva uppgivit, vägrar att ta övertrafiken, måste intresseföreningen ta över trafikenredan den 10 juni i år.3. För att trafiken på banan sedan skall kunnabedrivas på ett vettigt sätt krävs naturligtvis attunderhållet på banan blir bra. Underhållet ärdessutom eftersatt, och det krävsdärför en del reinvesteringar. Det är somsköter drift, underhåll och investeringar i fråga omde statliga järnvägarna. Detta är egentligen frågorsom skall behandlas av senare , menutskottets majoritet har redan nu skrivit in ibetänkandet att utskottet är för sin del ''inte berettförorda att särskilda medel tillförs förinvesterings- och underhållsarbeten påinlandsbanan vad gäller persontrafiken. Demerkostnader som kan följa av en bibehållenpersontrafik på bör enligt utskottetsmening främst betalas av de lokala och regionalaintressenter som vill driva denna trafik. ''Det är denna passus som kan komma att avgöra ominlandsbanan kan överleva eller inte. Det äruppenbart att de fattiga inlandskommunerna inteensamma kan klara att hostaupp minst 390 miljoner i enbart reinvesteringar påbanan.Vi kan jämföra detta med villkoren förlänsjärnvägarna, som inrättades 1988. Liksom nuär fallet med övertog dålänstrafikhuvudmännen persontrafiken på dessabanor. Det klargjordes också att skall ståför underhåll och reinvesteringar. Men förinlandsbanan föreslår nu utskottsmajoriteten attäven kostnader för underhållet av banan skallövervältras på kommunerna. Detta är enorimlighet, och om detta krav kvarstår, ärnedläggningen av banan närmast oundviklig. Dåhar socialdemokraterna och lagt nerbanan, fast på ett fegare sätt än vad regeringenföreslog.Fru talman! Jag hoppas verkligen att riksdageninser detta och att vi i den fortsatta behandlingenkan se till att såväl underhåll som reinvesteringar påinlandsbanan även i fortsättningen sköts avbanverket som på alla andra statliga banor.4. För att godstrafiken på , som allasäger sig slå vakt om, skall kunna fortleva, krävsreinvesteringar på 370 milj.kr. För det närmasteåret föreslår utskottet att 80 milj. kr. avsätts förändamålet, och dessutom uttalar sig utskottet förhela paketet på 370 milj. kr. Det är naturligtvis bra,men det är inte säkert att det är tillräckligt för atttrygga godstrafiken.Ytterligare förbättringar för att öka bärigheten ochhöja hastigheten på godstågen behövs så snabbtsom möjligt. Det rör sig om ytterligare 90 miljoner.Men om persontrafiken försvinner på banan,minskar underlaget även på de bandelar därgodstrafik förekommer. Det betyder att densamhällsekonomiska lönsamheten för underhålloch reinvesteringar kommer att minska, och dekommer därför att ifrågasättas framöver.På sikt kan detta betyda försämrad framkomlighetoch fördyringar för godstrafiken. Även denkommer därför att bli nedläggningshotad.Utskottsmajoritetens vaktslående kringgodstrafiken ligger därför skrämmande nära detsom brukar kallas för hyckleri.Vi i de gröna kräver att inlandsbananrustas upp. Sammantaget för både person- ochgodstrafik behövs enligt 1,2 miljarder förinvesteringar . Livslängdenför denna investering beräknar till minst30 år.1,2 miljarder är av de 30 miljarder som nuplaneras investeras i järnvägarna under 1990-talet.Vi anser att inland är värt denna lilla delav landets samlade investeringar i järnvägar. Detrör sig faktiskt om hela järnväg.Med en sådan upprustning av skullesåväl person- som godstrafik säkras för lång tidframöver. Underhållskostnaderna för banan skulledessutom sjunka, vilket i sig betyder en besparingpå 690 milj.kr., räknat för hela . Urekonomisk synpunkt är det alltså en utmärktinvestering.Vi i de gröna kräver också att anslagettill köp av persontrafik på järnväg höjs med 292milj.kr. i jämförelse med utskottsmajoritetensförslag, till 850 milj.kr. Detta skulle tryggapersontrafiken på och andra hotadebansträckningar. Det skulle också skapa ettvälbehövligt utrymme för ytterligare persontrafikpå många banor.Vad gäller trafikeringen på anser viockså, i likhet med , ,och förhoppningsvis mångasocialdemokrater och moderater, att SJ skallfortsätta att köra trafiken , minst.Inlandskommunernas intresseförening bördärefter, väl förberedd, kunna överta trafiken omden så önskar.Fru talman! Jag står naturligtvis bakom allareservationer som jag har undertecknat. Jag villsärskilt yrka bifall till reservationerna 3, 4, 5 och 12.Anf. 5 ():Fru talman! Det här ärendet har kort och gottrubricerats , men betänkandethandlar om en del andra saker som i och för sigockså är viktiga.Föregående talare har inte brytt sig om det särskiltmycket. Låt mig bara säga att betänkandetinnehåller förslag från regeringen som harbehandlats av utskottet och föranlett förslagdärifrån om hur köp av interregional persontrafikpå järnväg skall läggas upp och vilka summor somskall komma i fråga.De fyra partiernas förslag om äregentligen inte något förslag alls. Jag noterar att deär djupt oeniga när det gäller köp av interregionalpersontrafik och järnvägstrafik i övrigt. Summan avde anslag man vill ha varierar mycket kraftigt -- 149,342 och 392 miljoner för att ta exempel från någraav partierna.Man slänger miljonerna omkring sig, vilket mankan göra när man inte behöver ta något som helstansvar för varifrån pengarna skall komma. Man villköpa allt för allt!Fru talman! Eftersom ingen har gjortnågon djupare filosofisk betraktelse över detta,nöjer jag mig också med att yrka bifall till samtligapunkter i trafikutskottets betänkande 19 rubriceratKöp av persontrafik på järnväg.Eftersom alla de övriga talarna har koncentrerat sigpå , skall jag bemöta en del av de imånga stycken ovederhäftiga påståenden som haryttrats i debatten. Låt mig, fru talman, få börja medatt tillkännage en liten men i och för sig väsentligrättelse i det betänkande som har delats ut påledamöternas bänkar. Det gällersammanfattningen på första sidan där det står enmening som lyder: ''Vid fortsatt järnvägstrafik börbefintlig vagnpark fritt överlåtas''. Överlåtandethar varit en fråga som har diskuterats en hel del iutskottet. Vi säger inte i utskottets betänkande attvagnparken fritt skall överlåtas, utan att den istället fritt får disponeras av de trafikanter someventuellt tänker överta trafiken på banan. Jag villanmäla den rättelsen av de fel som har smugit sig ini texten.Fru talman! är järnvägen mellanMora och . Det är en sträcka på 105 mil.Banan är i dåligt skick. Stora delar är iomedelbart behov av upprustning. Att rusta uppbanan på hela sträckan skulle enligt banverketkosta 390 alternativt 830 milj.kr. Hur storkostnaden blir är beroende av vilken standard manväljer: väljer man lägsta möjliga standard blirkostnaden 390 milj.kr., väljer man låg standard blirden 890 milj.kr.SJ bedriver nu person- och godstrafik på banan.Persontrafiken är av liten omfattning. På vissadelsträckor är antalet passagerare i genomsnitt fyrafem per tåg.Biljettintäkterna, inkl. sommarens turisttrafik,uppgår till 7--8 milj.kr. medan statens bidragtill SJ för det här året är 57 milj.kr.Därtill kommer kostnaderna för drift och underhållav själva spåret -- kostnader -- på 50--60milj.kr. Det innebär att statens subvention ligger pånärmare . per resenär.Förutsättningarna för persontrafik på inlandsbananhar successivt försämrats. Antalet privatbilar har mångdubblats.Satsningar på flygtrafik har skett i ,, , och . Östersundhar väl utvecklade kommunikationer av alla slag.Ca 17 000 turister nyttjade banans resemöjlighetersistlidna säsong. Stor satsning har gjorts på justturism och turismen har vuxit.Innan jag går in på de förslag som trafikutskottetsmajoritet har framfört, vill jag kommentera någraav de anföranden som har hållits här tidigare. Låtmig säga att historiebeskrivningen av vad som harförekommit vid utskottssammanträdena får ni ståför själva, ni som har tagit upp det. Den stämmerinte!Det fattades inga beslut vid det förstasammanträdet och i det protokoll frånsammanträdet som ni samtliga har varit med ochgodkänt, står det från nämnda sammanträde attfrågan om behandlades ochbordlades. Så löd det beslut som fattades, allt enligtprotokollet.Historieskrivningen har ni friserat för att få attstämma med de slutsatser ni sedermera har kommitfram till. Dessa slutsatser vill ni påskina attmajoriteten har dragit, vilket inte är fallet.Låt mig fråga vilket förslag ni egentligenpresenterar i er reservation. Var finnslångsiktigheten i det beslut som ni vill att riksdagenskall fatta om ?Ni säger att trafiken skall förlängas ytterligare ettår, man skall förhandla och sedan komma tillbakatill och säga vad man tycker. Är inte dettabeslutsvånda? Är det inte så att ni är rädda för attfatta ett beslut? Ni vill skyffla undan frågan, skjutaden framför er i taget.Reservationen ger inget som helst besked omframtiden. Jag har försökt att läsa den och hittanågonting om detta, men ni talar bara om atttrafiken skall upprätthållas. Därutöver ges ingabesked. Vilka garantier ger ni i avvaktan påriksdagens ställningstagande till ettförhandlingsresultat som skulle beröra trafikläget ifortsättningen? Bara att det är som gäller.Ni tar inte ställning vare sig för det ena eller detandra, vare sig för trafiken eller emot. Det ser manom man läser den reservation som ni vill attledamöterna från olika partier skall stödja. Noteravad och de andra har sagt, mennotera också vad som står i den reservation somkommer upp till röstning efter det att ViolaClaesson har begärt återremiss i frågan.Viola sade med sin sedvanligt milda,mjuka och mycket högaktningsfulla stämma attreservanterna hade besked medan vi andra hadebedrivit ett rävspel för att komma ifrån detta. Jagtycker att vi som företräder majoriteten kommermed betydligt rakare besked än vad ni gör i frågan.Ni har ju inget besked att ge.Jag vill vända på frågan. Vem är det som bedriverett rävspel här, mina vänner? Det är inte visocialdemokrater och det är inte heller det andrapartiet som finns med som majoritetensföreträdare.Jag vill klargöra vad trafikutskottets förslaginnebär. Det innebär att får sin chansatt vara kvar.