prot · GF0937 · 1991-12-03 00:00:00 — T.ex. kan skriva kontraktpå mer räls, och vi är beredda att hjälpa till meddet. Vi borde också kunna samla ihop sakkunskapi landet för att genomlysa alla möjligheter attbibehålla och utveckla en miljömässigt ochenergimässigt hållbar järnframställning ochvidareförädling av stålprodukter i Luleå.Regeringen är beredd att medverka till enutveckling där stålorten blir ett metallurgisktcentrum och en stödjepunkt för landetsproduktionssystem.Så här resonerar man faktiskt i många andra länderoch engagerar sig i och ger stöd till sin stålindustri.Det efterlyser vi också i Sverige.Anf. 48 Näringsminister ():Fru talman! I en planekonomi skulle man säkertagera på det sättet. I en marknadsekonomi handlarman inte så. Det ger närmast ett falskt intryck avhandlingskraft.Vi anser att privata och statliga arbetsgivare harsamma ansvar. Vi anser det orimligt attnäringsdepartementet eller skall prövainvesteringar, nedläggningar eller något annat ivarje enskilt företag. Det strider dessutom motgrundläggande marknadsekonomiska principer.Det ankommer på företagen att själva göra riktigabedömningar.Jag är fullständigt övertygad om att kan man hittaen annan ägare eller några som är beredda att satsapengar i denna verksamhet kommer Ovakosäkerligen att kunna sälja verksamheten elleröverlåta den i stället för att bara helt enkelt lägganed. Men problemet är att hitta någon som ärberedd att satsa pengar och som tror att detta är ensund och riktig investering för framtiden.Näringslivet är nog bättre på att göra denvärderingen än näringsdepartementet.Anf. 49 ():Fru talman! tror jag säkert att det är många sombörjar fundera över vad vi egentligen skall med ennäringsminister till här i landet, både när det gällerprivat och när det gäller statlig företagsamhet.Självfallet skall regeringen eller statsrådet intelägga sig i alla planer på förändringar -- det är enonödig sak att diskutera här -- men när det gällerbetydande och tunga förändringar som slår oerhörthårt mot en landsända, där man riskerar att fåmycket stora problem, måste det finnas ettengagemang från regeringens ochnäringsministerns sida.Det betyder inte att man i alla lägen skall diskuteramångmiljoninvesteringar -- det kan också betydaatt man tar kontakter. Kontakter är ju viktiga, inteminst inom det privata näringslivet. Jag hade utgåttfrån att näringsministern här skulle annonseranågon form av kontakter. Det handlar inte alltid ompengar -- det handlar också om att trycka på vid rätttillfälle och att ta de kontakter som man påindustridepartementets område brukar ha inäringslivet.Nu är det att näringsministern börjar vässatänderna och gör någonting åt situationen. Detramlar ned problem över dessa stora, tungaindustrier, som betyder så mycket försysselsättningen.Anf. 50 ():Fru talman! Min uppfattning är attmarknadsekonomin ibland kan få svårigheter ochgå snett, och då måste nationellt ansvariganäringsministrar och industriministrar ingripa.Erfarenheterna säger också att styrelserna i sådanahär företag inte fattar sina beslut i lufttomma rumutan i en miljö där både politiker och andra företagär medaktörer.Inte heller är det så att industriministern ochregeringen i alla lägen slaviskt följer demarknadsekonomiska principerna. När det gälldeNordbanken och var situationen tydligen såallvarlig att regeringen ansåg sig tvungen attingripa. Hade man slaviskt och dogmatiskt följtsina marknadsekonomiska principer skulleNordbanken och kanske ha fått gå i stöpet.Men då skulle problemen ha blivit för stora, tyckteman. Vi efterlyser alltså ett ansvar också förstålindustrin i Sverige.Anf. 51 Näringsminister ():Fru talman! Vi har inte gjort några ingripanden närdet gällde . När det gällde Nordbanken varvi i praktiken bundna av tidigare regeringsåtaganden.Jag tycker att borde notera attvi har bytt namn på departementet. Vi bedriver inteindustristödspolitik, vi bedriver intebranschpolitik, utan vi bedriver en politik som skallgöra det bra att investera och driva verksamhet iSverige. Det är normalt sett det som ger den störstaframgången. Det kommer vi att göra också i de härsammanhangen.Jag avser inte att utöva påtryckningar eller bedrivanågon form av maktutövning för att få någon attfatta orationella beslut. Det slår bara mot övrigaverksamheter i samma företagsgrupp och hotarflera arbetstillfällen på andra orter och i senare led.Det är ingen bra näringspolitik, det ger inga nyaarbetstillfällen -- snarare tvärtom.Anf. 52 ():Fru talman! Låt mig då bara säga att jag tror att detvore bra om näringsministern ochnäringsdepartementet bedrev den politik somkunde ge den största framgången även i denlandsända som vi nu talar om. Det finns juingenting i utvecklingen för dagen som tyder på attdet är den politiken som förs.Jag tror inte heller att man skall bedriva en politiksom bidrar till att så att säga trissa upp enproblemfylld situation. Men det är i ett sådant härsammanhang viktigt att det företag som det härhandlar om -- SKF -- i första hand är medvetet omvad som händer om man inte seriöst granskarproblemet. Jag tror också att det är viktigt attnäringsministern följer utvecklingen här noggrantoch ser till att även de som bor och verkar i den härlandsändan på något sätt kan notera den störstaframgången, som man talar om. Än så längemärker vi ingenting av den.Anf. 53 ():Fru talman! Vi har förut konstaterat att vi harganska olika syn på närings- och industripolitik.Även vissa beslut som fattas i en marknadsekonomikan få sådana kedjeeffekter på en rad andra företagatt man får stora skador på hela näringslivskedjanoch den industristruktur man har. Där kommerenligt min uppfattning samhällsansvaret in. Manmåste noga följa den utvecklingen, föradiskussioner och samtal med berörda parter ochbidra med den kompetens och det kunnande somrimligen måste finnas också i ettnäringsdepartement.Anf. 54 Näringsminister ():Fru talman! sade något klokt. Viskall självfallet följa utvecklingen avnäringslivskedjan och industristrukturen, och detgör vi. Men vi tror inte att man förbättrarsituationen med påtryckningar eller industristöd --man gör det genom att förbättra det industriellaklimatet i , som vi anser vara centralt för attåstadkomma en bättre återhämtning i den svenskaekonomin.Sedan några ord till . Ansvaretför det som har ställts till uppe i ärfaktiskt den socialdemokratiska regeringens, . Vi kan ta vårt ansvar när vårpolitik hunnit slå igenom.Anf. 55 ():Fru talman! Jag tror inte att de anställda vid andra anläggningar där man nu löper risken attförlora sina arbeten är betjänta av någon längrehistoriebeskrivning, även om en sådan ibland kanvara viktig. Jag tror att de vill se ett resultat. Jagtror att de vill se att de ansvariga politikerna nuengagerar sig i deras frågor och i de problem somkan uppstå om man fattar det härbeslutet.Framgång, som näringsministern tidigare taladeom, kan naturligtvis noteras på olika sätt, men jagtror att det vore oerhört värdefullt om det gjordesnågonting konkret från sidaunder i fråga om iLuleå.Anf. 56 ():Fru talman! Risken finns ju att regeringarna iandra länder, när de har problem med stålindustrin,går in och vidtar åtgärder. Enligt vad jag förstår gårfinska staten in när det gäller den finska delen avOvako. Det rubbar naturligtviskonkurrensförutsättningarna, om svenskstålindustri hos regeringen ochnäringsdepartementet möts av en stenhårt ochdogmatiskt avvisande inställning till att agera ochtill att ha framförhållning.Anf. 57 Näringsminister ():Fru talman! Jag trodde industristödspolitikentillhörde en förgången tid här i kammaren. Jag trorinte att de anställda vare sig vid i Luleåeller någon annanstans är betjänta av någon formav falsk handlingskraft.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på fråga 1991/92:177 om LKABAnf. 58 Näringsminister ():Fru talman! har frågat mig påvilket sätt de sociala skälen så förändrats attdet motiverar en försäljning av LKAB.Regeringen har i den avlämnadepropositionen om privatisering av statligt ägdaföretag, m.m. (prop. 1991/92:69) angett en nyinriktning av statens roll i näringspolitiken ochfördelarna som är förenade med ägarspridning i destatliga företagen.Statens främsta uppgift inom näringspolitiken ärenligt min mening att ange ramar och regelsystemför näringslivets verksamhet och bidra till att skapabetingelser för långsiktig tillväxt. Staten bör intestyra utvecklingen i enskilda företag eller branscheroavsett om de är privat eller statligt ägda. Företagsom kan agera efter normala företagsekonomiskaprinciper har de bästa förutsättningarna atttillförsäkra sina anställda anställningstrygghet pålång sikt. En överföring av de statligt ägdaföretagen till privat ägo är därför väsentlig för deenskilda företagens utveckling. Erfarenheter frånandra länder har visat att privatiserade företag iallmänhet haft en väsentligt mer positiv utvecklingsedan staten lämnat sin ägarroll.Om antar regeringens förslag planerarregeringen att efter godkännandegenomföra en privatisering av vissa statliga företag.Den breda ägarspridning i de statliga företagen somregeringen då kommer att eftersträva kan enligtmin uppfattning innebära fördelar även för LKABoch dess anställda.Anf. 59 ():Fru talman! Jag ber att få tacka näringsministernför svaret. Jag får tacka för svaret också på deanställdas vägnar, speciellt gruvarbetarnas -- tillden kåren hör också jag. Jag är helt övertygad omatt de definitivt inte är nöjda med det här svaret.Alla känner vi en stor oro över vad som kommer atthända om över får en ny ägare. Jagförmodar att statsrådet kanske inte känner till attLKAB faktiskt var privatägt. Menredan i början av 1900-talet blev halvstatligtgenom dåvarande högerledaren . I det avseendet var han faktiskt en klok ochförutseende man.Jag vill påstå att har en särställning bland destatliga företagen. Man bearbetar en naturresurssom är ändlig. Den tar en gång slut. Det varförmodligen också mot den bakgrunden som ArvidLindman gjorde det ställningstagande han gjorde.Han gjorde det också möjligt för staten attsedermera överta också den resterande delen närdet gällde ägandet av LKAB.Så skedde också. 1957 blev ett helstatligtföretag, och det föregicks av en lång och bredutredning, som i det närmaste var helt enig om attdet var bättre för samhället och för de anställda attLKAB var samhällsägt än att det var privatägt --den dag naturresursen tog slut skulle detta fåmycket stora konsekvenser, både för de anställdaoch för kommunerna i fråga. Man ansåg att detvore bäst om samhället då var ägare till LKAB.LKAB förstatligades också vid det tillfället.Anf. 60 Näringsminister ():Fru talman! Samma regler gäller för statliga ochprivatägda företag. De reglerna gäller även förLKAB. Vi har privatägda gruvor i , och vihar statligt ägda i form av . Så finns ävenutomlands.Vi ser egentligen inte någon skillnad mellanBoliden och . Vi ser i stället möjligheter attta till vara utvecklingskraften i , att få tillstånd en bättre lönsamhet när det gällermalmtransporterna både i och i , attfå en investering i en ny huvudnivå, att stärkalivskraften med en stark balansräkning för LKABsframtid. Jag tror att har en mycket braframtid med en hygglig lönsamhet, men det gälleratt få bra ägare, ägare som är beredda att skjuta tillkapital och kanske även säkra en del avavsättningen.Även LKABs historia visar att privata ägare harvarit framgångsrika med att driva företaget. Minuppfattning är att väsentligt kan stärkasgenom att ges andra ägare, och det är också våraintentioner att skapa industriellt riktiga lösningarsom förstärker företagets utvecklingskraft.Anf. 61 ():Fru talman! Det senare -- att de privata skulle varabättre skickade att sköta de statliga företagen -- ärett ideologiskt påstående. Så är ingalunda fallet.Det ger mig anledning att fråga statsrådet omLKAB på något sätt är misskött. Om det är så attLKAB är misskött, se då till att företaget får enannan styrelse, som i sin tur ser till att företaget fåren annan ledning!Jag tycker tvärtom -- de stora insatser som man hargjort inom hade knappast gjorts av någraprivata intressen. Jag tackar min lyckliga stjärna föratt var ett statligt företag vidregeringsskiftet . Då gick staten in med olikaåtgärder för att rädda företaget. Hade det då varit iprivata händer hade företaget nu varitkonkursmässigt. Men är det ett solitt företag ochhar god likviditet.Anf. 62 Näringsminister ():Fru talman! Vår uppfattning är att vi skall hitta braindustriella lösningar, något som stärker ochdess utvecklingskraft. Vi anser inte att företaget ärmisskött, men det finns mer att göra, inte minst närdet gäller malmtransporterna, som vet. Genom bl.a. de åtgärderna kan man setill att stärka lönsamheten och trygga framtiden,men det förutsätter också att företaget har säkraoch bra leveranser ut i . Det är det vi villskapa bl.a. genom ägarspridning och tillgång tillriskkapitalmarknaden, i och med att det sombekant är en mycket kapitalintensiv verksamhet.Anf. 63 ():Fru talman! Malmtransporterna är en helt annanfråga, och den tänker jag ta upp medkommunikationsministern vid något annat tillfälle.Det har redan gjorts stora insatser. När vi fick ensocialdemokratisk regering tillsattes enarbetsgrupp som såg till att fraktkostnaderna i detnärmaste halverades. Problemet när det gällerfraktsatserna ligger på den norska sidan, och det ärdär man måste göra någonting. Jag noterar medstor tillfredsställelse att näringsministern är bereddatt ta kontakter med norrmännen och se till att detblir skäliga malmfraktpriser på den sidan.Anf. 64 Näringsminister ():Fru talman! Vad man uppnådde frånsocialdemokratisk sida ärverkligen ingenting att skryta om när det gällermalmtransporterna. Det var ingen bra lösning --man gick inte ens halva vägen i det avseendet. VadBruno Poromaa tänker göra är redan gjort. Vi hartagit initiativet, och vi tänker lösa den här frågan tillfromma för LKAB.Anf. 65 ():Fru talman! Den socialdemokratiska regering somtillträdde 1982 föregicks av fyra borgerligaregeringar, och såvitt jag vet gjorde de ingenting föratt få ner fraktkostnaderna, trots att det var ett avde stora problemen. Jag vet att LKABs ledninghade täta kontakter med den dåvaranderegeringen, men den orkade inte göra någonting,då alla i den regeringen slog vakt om sina domäneroch inte hade något som helst gemensamt intresseav att ta ansvaret för LKABs utveckling.Anf. 66 Näringsminister ():Fru talman! Vad socialdemokraterna lyckades medi var en dålig halvmesyr. Vitänker rätta till den.Anf. 67 ():Fru talman! En dålig halvmesyr, sägernäringsministern. Då tycker jag att han skall åkaupp till malmfälten och fråga om det var en dålighalvmesyr. Uppfattningen bland de anställda ochberörda kommuner är en helt annan än vad PerWesterberg ger till känna.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på fråga 1991/92:192 om krisen inombyggnadsverksamheten i länAnf. 68 Näringsminister ():Fru talman! har frågat statsrådet vilka åtgärder han tänker vidta för attlindra krisen inom byggnadsverksamheten iStockholms län. Arbetet i regeringen är så fördelatatt det är jag som skall besvara frågan.Den svaga byggmarknaden är delvis förorsakad avden allmänt svaga konjunktur som ekonominbefinner sig i . En viktig faktor förnedgången i byggandet är emellertid även att denomfattande byggnadsverksamheten under senareår medfört att efterfrågan på byggtjänster på siktinte kan förväntas återgå till de nivåer som råddeföre konjunkturnedgången. Även vid en allmäntpositiv konjunkturutveckling kan byggandet därförförväntas bli lägre än under slutet av 1980-talet.Regeringens politik inriktas dels på att merlångsiktigt bryta den ekonomiska stagnationen iSveriges ekonomi, dels på att kortsiktigt genomolika insatser mildra effekten för dem som drabbasav arbetslöshet. Även dessa kortsiktiga insatserär -- där så är möjligt -- inriktade på att stärka denlångsiktiga konkurrensförmågan och främjatillväxten.Vad gäller byggsektorn kan nämnas att regeringeni tilläggsbudget I bl.a. har föreslagit 1 500 milj.kr.till vissa infrastrukturinvesteringar samt 950milj.kr. till vissa byggnadsinvesteringar. Blandaktuella infrastrukturprojekt som påverkarStockholmsregionen kan nämnas ochArlandabanan. Jag har vidare erfarit attlänsarbetsnämnden i diskuterartidigareläggningar av byggprojekt med ,kommuner i länet, m.fl. Många av dessaprojekt kommer att medföra -- förutom direktaarbetstillfällen -- att näringslivets konkurrenskraftstärks och sysselsättningen kan tryggas på sikt.Detta är helt i linje med regeringens ekonomisk-politiska strategi.Sysselsättningsläget för byggnadsarbetarna iStockholms län är betydligt bättre än i övrigalandet. Antalet arbetslösa var ilänet mot i snitt för hela riket. I de nordligalänen låg andelen arbetslösa kring . Deprioriteringar som måste göras inomarbetsmarknadspolitiken leder därför till attinsatserna i blir relativt begränsade.För att regeringen skall kunna följa utvecklingeninom byggsektorn och utbyta information medparterna på byggmarknaden kommer regeringenatt tillsätta en arbetsgrupp. De närmare formernaför detta samråd kommer att avgöras senare.Anf. 69 ():Fru talman! Jag ber att få tacka näringsministernför svaret på min fråga, som jag hade ställt tillskatteminister , eftersom det är hansom huvudsakligen svarar förfinansieringsvillkoren när det gäller bostads- ochbyggmarknaden. Att det kan uppstå en sådan härförvirring är kanske ett exempel på resultat av har slagit sönder . Jagkan mot den bakgrunden förstå att byggbranscheni dag är förvirrad och en smula upprörd.När det gäller själva svaret kan jag konstatera attnäringsministern visar en mycket passiv hållning.Det är i och för sig ett ganska mångordigt svar, mendet finns inga konkreta nyheter i det.Byggkrisen i har förvärrats genomregeringens åtgärder . Det gällerframför allt på bostadspolitikens område, där denmarknad som enligt iStockholm var en ljusglimt har punkterats avregeringens åtgärder. Det går inte att överblickaframtiden, och det går inte att göra några kalkyler.Det innebär också att efterfrågan avtar, att det intekommer i gång några projekt.När det gäller de andra åtgärderna för bygganderadar näringsministern upp gamla beslut, inte någranya.Sedan talar näringsministern om att arbetslöshetenbland byggnadsarbetare är låg iStockholmsområdet. Den är inte låg, utan den ökarsnabbt och ökar snabbare än någonannanstans i landet. Man befarar en arbetslöshet på20 % . Jag vill då slutligen ställa en fråga tillnäringsministern: Hur hög skall arbetslösheten bliinnan regeringen agerar?Anf. 70 Näringsminister ():Fru talman! Vi bedriver inte branschpolitikbransch för bransch. Vi bedriver en generellnäringspolitik, där vi skall skapa godaförutsättningar för industrin som sådan. Vi ser inteatt är särskilt hårt drabbatgentemot övriga landet, och det är något magstarktatt tycka att den delen av landet särskilt skulleprioriteras i den ena eller andra riktningen.Det finns vissa nya beslut om tidigareläggningar avinfrastrukturinvesteringar, investeringar ibyggnader, som denna regering har lagt fram ochsom skall befrämja ökad produktivitet och tillväxt iekonomin. Det är med den typen av satsningar somvi steg för steg vill försöka ta oss ur nuvarandeekonomiska problem.Sedan är det fullständigt klart attbyggnadsbraschen är överdimensionerad iförhållande till de långsiktiga behov som förefallerföreligga.Anf. 71 ():Fru talman! Att byggnadsindustrin är hårt utsatt ärinte min bedömning, utan det är branschens egenbedömning. De åtgärder som näringsministern nuhar radat upp är inga nya åtgärder, utan det ärsamma åtgärder som den gamla regeringenföreslog.Här säger näringsministern att han har erfarit attlänsarbetsnämnden i håller på att tafram projekt. Ja, länsarbetsnämnden har gjort enlista på lämpliga åtgärder som borde sättas in, somregeringen borde vidta. Men vi kan konstatera attregeringen sitter med armarna i kors och låterarbetslösheten bland byggnadsarbetarna öka frånnuvarande motprognosticerade . När kommer regeringen attagera?Anf. 72 Näringsminister ():Fru talman! Jag skall inte gå in på renarbetsmarknadspolitik -- som vet ärdet bord. Jag tror att vi dessutomkommer att satsa resurser där de befrämjar tillväxtoch ökad produktivitet i de delar som är värstutsatta, och dit hör inte och län.När det gäller nya åtgärder har vi viatilläggsbudgeten föreslagit insatser på 2 450 milj.kr.som just berör infrastruktur ochbyggnadsinvesteringar. Det är nya pengar somkommer fram, hur än vrider ochvänder på det hela.Anf. 73 ():Fru talman! Jag kan konstatera attnäringsministern inte har mycket till övers förStockholmsregionen. Han har alltså inte någraplaner på nya åtgärder, trots att arbetslösheten nuökar mycket kraftigt och trots attbyggnadsindustrin själv säger att man gärna vill haen möjlighet att överleva, så att man ,då och sådant har trätt i kraft, kan gå utpå den europeiska marknaden och konkurrera.Men här sitter som sagt var regeringen medarmarna i kors och vill inte vidta åtgärder.Anf. 74 Näringsminister ():Fru talman! Eftersom jag kommer från Nyköpingbetraktar jag mig som tillhörandeStorstockholmsregionen, men jag är inte så fixeradvid den att jag tror att det är den regionen som ärhårdast utsatt och behöver särskilda insatser.Anf. 75 ():Fru talman! Jag vet inte vilken måttstocknäringsministern har, men är avbyggnadsarbetarna i Stockholmsområdetarbetslösa. Bakom varje byggnadsarbetare står trefyra andra anställda. pekar prognoserna på attarbetslösheten i i vinterkommer att närma sig . För mig är det ettalarmerande tal, men det är tydligen inte något sombekommer näringsministern. Det är ett klartbesked, fru talman, till dem som är verksamma ibyggnadsindustrin i län.Anf. 76 Näringsminister ():Fru talman! Jag tycker för det första att SörenLekberg skulle försöka höja näsan litet grand överStockholmsregionen. Det finns regioner som ärväsentligt mycket hårdare utsatta, som harväsentligt större arbetslöshetstal och som har enmycket besvärlig situation. För det andra ägnar visjälvfallet frågan uppmärksamhet, men en branschsom har haft en väldigt stark högkonjunktur underen lång följd av år och som behöver anpassa sinstorlek nedåt må försöka göra det också, och intebara tro att skattebetalarna skall upprätthålla enöverdimensionerad industrigren. Det går inte.Anf. 77 ():Fru talman! Näringsministern säger att jag skallhöja näsan över länet och titta ut. Ja, det är på detsättet att arbetslösheten nu ökar oerhört snabbt iStockholmsområdet. Arbetslösheten har ökat sjugånger om under det här året förbyggnadsarbetarna, och antalet arbetslösabyggnadsarbetare i är lika stort somantalet byggnadsarbetare i hela . Detanger så att säga digniteten på problemet.Jag kan bara konstatera att näringsministern intevill göra någonting, trots att det finns listor medangelägna objekt som, om de fick sättas i sjön,skulle kunna befrämja effektivitet och tillväxt i vårtland.Anf. 78 Näringsminister ():Fru talman! När efterfrågan viker och man behöverminska sitt omfång måste byggnadsbranschen, somalla andra branscher, ta konsekvenserna av dettaoch inte bara tro att man kan ropa påskattebetalarnas pengar för att upprätthållavolymen. Det gäller även och län.Anf. 79 ():Fru talman! Jag konstaterar att näringsministernnu nästan ägnar sig åt ett slags hets motStockholmsområdet. Det som har orsakat de svåraproblemen är åtgärderna påbostadspolitikens område. Det var ju denmarknaden som var ljusglimten, somByggmästareföreningen sade, som kunde överlevaden nedbantning och lågkonjunktur man stod inför.Men den marknaden har regeringen punkterat, ochdet är därför man står inför de här stora problemen.När jag nu påtalar detta och menar att enarbetslöshet på för byggnadsarbetarna iStockholm är oacceptabel talar näringsministernom att jag skall lyfta näsan.Anf. 80 Näringsminister ():Fru talman! Jag hetsar inte mot någon region, mendäremot hetsar jag mot industristödspolitik. Det ärinte skattebetalarna som skall ta stötarna viastatsbudgeten på det ena eller andra hållet. Vi skallsjälvfallet se till att anpassa en bransch som harblivit överdimensionerad genom de senaste årensverksamhet.