prot · GE09120 · 1991-05-28 00:00:00 — När frågan omkompensationen var uppe till behandling framfördevi motionsledes och i debatten också att alla de somhade ett litet pensionstillägg borde komma med ikompensationssvängen.Det är faktiskt inte bara hyrorna som har höjts ochsom har gjort det besvärligt för många pensionärer.Det är också höjda avgifter och taxor, på t.ex.läkarbesök och färdtjänst. Allt detta är en effekt avskatteomläggningen.Det här kostar också kommunerna väldigt mycket.Jag kan ge exempel från Åre kommun, där manberäknar att förslaget innebär kostnader på ungefären halv miljon. Om det är meningen att staten skallklara sina sparmål på detta sätt, går kommunernaverkligen ingen ljus framtid till mötes, och det görinte pensionärerna heller.Anf. 166 Socialminister ():Herr talman! uppfattning när det gällergrundpension är mycket väl känd, ,och just den frågan kanske vi kommer att debatterai ett annat sammanhang. Men eftersom detta ändåberördes i anslutning till frågan om kommunaltbostadstillägg måste jag säga att dennagrundpension måste ligga mellan 200 000 och250 . för att det skall vara möjligt förpensionärer att klara av de hyreskostnaderman hari vissa delar av landet, vilka täcks av dekommunala bostadstilläggen. De kommunalabostadstilläggen går alltså direkt till pensionärer, såatt det blir möjligt för dem att bo i en modernbostad. Med tanke på att det tidigare förslaget omgrundpension inte var finansierat, kan jag inte insehur detta nya förslag skulle kunna ha en bättrefinansiering.Anf. 167 ():Herr talman! Jag ser med glädje fram emot endebatt om förslag om grundpension.Låt mig ändå säga, att vi i inte anseratt det är för dyrt med rättvisa i . Vi böråtminstone kunna vara överens om att vi kanskeborde se på möjligheten till en kursändring när detgäller pensionssystemet. Detta är det första steget ivårt krav. Det kommer då att framgåatt vi i stället för alla de nuvarande olikabidragssystemen -- detta byråkratiska, dyra ochkonstiga system -- kan få ett rejältgrundpensionssystem, som blir rättvist för alla, inteminst för dem som har det sämst ställt.Anf. 168 Socialminister ():Herr talman! Jag måste bestämt tillbakavisa StinaEliassons senast formulering, att systemet skullevara dyrt och orättvist. Vårt system är varken dyrteller orättvist, utan de kommunala bostadstilläggenträffar i pensionärernas plånböcker och ger de äldremöjlighet till ett rättvist boende, och detta är fallettrots de skillnader som finns mellan kommunerna.Tar vi bort det kommunala bostadstillägget för attfinansiera en grundpension, räcker det inte till attge rättvisa, såvida man inte tänker skaffa sig en heltannan typ av finansiering.Anf. 169 ():Herr talman! Det nuvarande systemet ärbyråkratiskt, det är mycket splittrat, och bara dettagör att det kostar onödigt mycket pengar. Vårtförslag om en rättvis grundpension till alla är detmest rättvisa och det bästa.Anf. 170 ():Herr talman! Jag får tacka så mycket för att jag fårtillåtelse att delta i denna andra simultana debatt.Jag är ju egentligen inte med i debatten, men jagtänkte att jag kunde vara skiljedomare. Det är klartatt man kan klara av det här problemet dels på fruThaléns vis, dels på vis. Det är baraen fråga om systemtänkande. Jag tyckte att jagskulle få tillfälle att säga detta, med tanke på dennaegendomliga debatt.Överläggningen var härmed avslutad.30 § Svar på fråga 1990/91:668 om de nyareglerna om sjukersättningAnf. 171 Socialminister ():Herr talman! har frågat mig vadjag avser att vidta för åtgärder för att återföratillämpningen av de nya sjukersättningsreglerna såatt följsamheten till beslut blir större.Frågan gäller personer som på grund av ett störreantal sjukperioder skall få den högresjukpenningersättningen iett sjukdomsfall.De sjukpenningregler som gäller sedan den 1 marsi år innefattar bestämmelser som avser att skyddapersoner med särskilt frekvent sjukfrånvaro. Enförsäkringskassa kan på ansökan av en försäkradbesluta att sjukpenning skall utges efter enkompensationsgrad av även i en sjukperiod. Ett sådantbeslut får meddelas endast om personen i frågalider av sjukdom som kan antas medföra ett störreantal sjukperioder under en tolvmånadersperiod.Enligt motiven till den aktuella paragrafen, sådanade redovisades i regeringens proposition1990/91:59, krävs för att ett sådant beslut skallkunna fattas att den försäkrade till följd av sinsjukdom kan förväntas drabbas av betydligt flerkortvariga sjukdomsfall än vad som ärnormalt. I lagtextens uttryck ''större antal'' börenligt motiveringen ligga att antalet avslutadesjukdomsfall kanbedömas överstiga tio stycken.Vid riksdagsbehandlingen av propositionen ilagstiftningsärendet framhöllsocialförsäkringsutskottet i sitt av riksdagengodkända betänkande (SfU9) att man enligtutskottets uppfattning borde vara restriktiv vidtillämpningen och avgränsa den grupp försäkradesom kan beviljas ersättning på den högre nivån såatt endast försäkrade med medicinsktväldokumenterade sjukdomstillstånd beviljas denhögre nivån. Den tillämpning i sin fråga tycks alltså stämma överensmed förarbetena till de bestämmelser som gäller idet här avseendet. Oavsett detta är det dock minavsikt att ge i uppdrag attgöra en uppföljning av hur reglerna tillämpats.Anf. 172 ():Herr talman! Detta är en mycket svår fråga, ochjag har själv varit med om att behandla den iutskottet. Man kan nog läsa den nämnda passuseni utskottsbetänkandet litet olika. Själv uppfattadejag det som att man skulle vara restriktiv på så sättatt det skulle finnas vissa avgränsade medicinskadiagnoser men att restriktiviteten inte skulle varaabsolut kopplad till tio eller fler fall av frånvarounder ett kalenderår.I propositionen är detta inte heller så precistuttryckt. Det hänvisas till att det i lagtexten talasom ett ''större antal'', och vad som står om tiostycken sjukdomsfall har jag uppfattat som ettexempel.Orsaken till att utskottets yttrande var ganskautförligt på den här punkten står att finna på nästasida i propositionen, där det konstateras att det kanvara svårt att bestämma medicinska faktorer. Detvar på den punkten vi ville vara restriktiva.Jag har fått ganska många synpunkter på detta,dels från försäkringskassetjänstemän, dels frånpersoner som är kroniker, dels från läkare som bl.a.sysslar med reumatiker. De menar att detta är ettproblem. Jag välkomnar därför att socialministernskall låta se över frågan så attvi får bra regler.Anf. 173 Socialminister ():Herr talman! Detta är alldeles riktigt. Jag skall integå in i någon debatt med på den härpunkten, utan jag vill bara lägga till att det finnsytterligare en aspekt som man enligt min meningmåste ha med när man gör uppföljningen, nämligenarbetsprövningsaspekten. Detta får inte innebäraett hinder i arbetsprövningen, och jag tror inteheller att detta är vare sig utskottets ellerregeringens avsikt. Man bör i stället ha en öppenattityd vad gäller möjligheten till dennabedömning. Det är också vår avsikt i samband medatt vi tittar på tillämpningen av reglerna.Anf. 174 ():Herr talman! Jag får tacka för de synpunkterna.Vad jag kände mycket starkt i samband medutskottsbehandlingen var att försäkringarna skallvara till för dem med stora risker, exempelvis vårakroniker. De som egentligen inte har särskilt storarisker kan däremot ofta bära en självrisk ganskabra. Anledningen till att man har självrisker iförsäkringarna är att man skall minska på fusk ochett alltför felaktigt utnyttjande av försäkringarna --sådant förekommer. Det är därför mycket viktigtatt man studerar frågan så att vi kan hjälpakronikerna men får så avgränsande regler att dessainte -- i värsta fall -- kan missbrukas.Överläggningen var härmed avslutad.31 § Svar på fråga 1990/91:688 om rätten förbarn att få veta sitt ursprungAnf. 175 Socialminister ():Herr talman! har frågajustitieministern vilka åtgärder som avses vidtas föratt också barn som tillkommit genomgivarinsemination skall få rätt att veta sitt ursprung.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jagsom skall svara på frågan.Enligt lagen (1984:1140) om insemination, somträdde 1985, får en insemination endastutföras om kvinnans make eller sambo skriftligenhar samtyckt till inseminationen.Bestämmelser om faderskap till barn somtillkommit genom insemination finns iföräldrabalken. Vid givarinsemination skallmannen i äktenskapet eller kvinnans sambo ansesvara far till barnet, om han samtyckt tillinseminationen och det är sannolikt att barnetkommit till vid denna.Barnets rätt att få kunskap om sitt ursprungregleras i inseminationslagen. Enligt lagen skall ettbarn som tillkommit genom givarinsemination harätt att få del av de uppgifter om spermagivarensom har antecknats i journalen. En förutsättning ärenligt lagen att barnet uppnått tillräcklig mognad. Ilagen anges inte någon ålder för detta, men iförarbetena talar man om de övre tonåren.Enligt inseminationslagen har socialnämndenålagts en skyldighet att på begäran hjälpa barnetmed att skaffa fram de uppgifter som finnsantecknade om givaren.Det finns däremot inte någon lagstadgad skyldighetför föräldrarna att berätta för sitt barn hur detkommit till. Det ansågs inte lämpligt att regleradetta lagstiftningsvägen. I förarbetena till lagenframhölls att det måste vara föräldrarnas sak atttala om detta för barnet. Det betonas där hurviktigt det är för ett barns positiva utveckling medett öppet och ärligt förhållande mellan föräldraroch barn. Man understryker därför starkt vikten avatt föräldrarna -- så tidigt som det kan anses möjligtoch lämpligt och därefter fortlöpande -- talar medbarnet om hur det kommit till.Före inseminationslagens tillkomst omgärdadesinseminationer med stor sekretess.Inseminationsutredningens förslag om att barnetskulle få kunskap om sitt ursprung väckte storuppmärksamhet och blev föremål för omfattandedebatt.Vid riksdagsbehandlingen uttalade lagutskottet attutgångspunkten måste vara att så långt som möjligttillvarata barnets intressen. Utskottet instämde ibedömningen att det ytterst endast är föräldrarnasom kan besluta huruvida och när barnet börunderrättas om hur det har kommit till.Mot den bakgrund jag har beskrivit anser jag inteatt det nu finns någon anledning att ompröva deställningstaganden som gjordes närinseminationslagen infördes.Anf. 176 ():Herr talman! Jag ber att få tacka för svaret. Jagställde frågan med anledning av attjustitieministern i samband med frågedebatten itorsdags på frågan när svenska ungdomar kommeratt få obetingad rätt att få veta vem som är derasbiologiska förälder, svarade: ''Mitt svar är att minuppfattning är att alla barn i skall ha rätt attfå veta vem som är deras förälder.'' Hon sade vidareatt ''vi kommer att lägga fram förslag så fort det ärmöjligt''.Är det verkligen socialministerns uppfattning attbarn som tillkommit genom givarinsemination skallundanhållas sanningen genom samhällets försorg?Här sanktioneras ju en medvetet lögnaktigbokföring i och med att moderns sambo eller makeuppges vara biologisk far. Ingen skall tvingas attleva på en livslögn, och detta gäller även barn somhar kommit till genom givarinsemination.Anf. 177 Socialminister ():Herr talman! Detta är utomordentligt känsligt, detråder inget tvivel om det. Med tanke på den mycketomfattande debatt som förekom i samband med attinseminationslagen ändrades och -- om manuttrycker det så -- öppnades i förhållande till vadsom tidigare gällde, tycker jag ändå att man medlagstiftningens hjälp har klarat en ganska bra balansnär det gäller förhållandet mellan de föräldrar sompå detta sätt vill skaffa sig ett barn och barnet, meddess rätt att få reda på vem som är den biologiskefadern.Jag kan inte, i varje fall inte , senågon annan möjlighet att hantera en sådan känsligsituation än just genom den lagstiftning vi har iinseminationslagen, genom föräldrarnas ansvar ochgenom de sociala myndigheternas skyldighet atthjälpa barn att gå in i de journalanteckningar somfinns för att ta reda på vem som är spermagivare.För närvarande har jag inte för avsikt att lägga framnågot förslag om ändringar i inseminationslagen.Anf. 178 ():Herr talman! Jag håller med om att det här ärkänsligt. Det är emellertid inte så länge sedan deflesta ansåg att man inte heller skulle tala om föradoptivbarn hur det var med deras ursprung. Denattityden har lyckligtvis helt ändrats. Jag tror att dethar förändrats även på den här punkten.År 1983 föreslog inseminationsutredningen att maninte skulle undanhålla det här i kyrkböckerna meden notering om att den biologiska fadern inteangavs. Det är märkligt att vi har medvetna lögneri våra kyrkböcker. Jag fastnade för attsocialministern sade att det nu inte finns anledningatt ompröva detta, och jag skulle vilja vädja tillsocialministern att ta initiativ till att en sådanomprövning trots allt skulle göras i samband medatt den lagstiftning som talade om itorsdags övervägs.Anf. 179 Socialminister ():Herr talman! Precis som jag naturligtvis oerhört medveten om attsamhället förändras. I takt med att vi får kunskapoch information påverkas vi på många olika sätt,kulturellt och socialt. Som nation och som individerkan vi bära olika typer av kunskaper. Jag är dockinte riktigt lika övertygad om att vi är mogna --detta är ingen partipolitisk fråga -- för en förändringi lagstiftningen i den här frågan. Jag har därförsvarat att jag inte är beredd att ändrainseminationslagen.Anf. 180 ():Herr talman! Jag är i alla fall övertygad om attmånga barn är mogna att få veta sitt ursprung ochatt det finns barn som går och funderar över hur detligger till och känner sig oroade och rotlösa. Manbör få kunna veta sitt ursprung. Jag tycker att mani första hand bör se till barnets behov. Även härmåste huvudregeln att alla barn ha rätt att få vetasitt ursprung gälla.Anf. 181 Socialminister ():Herr talman! På den här punkten kan jag delvishålla med . Det finns dockflera sätt att trygga barns uppväxt och skapa rötterför barn. Ett av dem är att barnets föräldrar ärtrygga i sin föräldraroll. Den far som har accepteratatt få barn genom insemination och den mor sombarnet har skall också vara trygga i sin föräldraroll.Det kan också skapa trygghet för barnet. När vidiskuterar frågan om sekretess eller informationoch inseminationslag skall man se till helheten --barnet och dess föräldrar.Anf. 182 ():Herr talman! Ja, det håller jag med om. Däremot tror jag inte alls att man blir meraotrygg i sin föräldraroll om man vet om att dessaförhållanden gäller när inseminationen sker och närman accepterar behandlingen under deförutsättningarna. Med dagens lagstiftning ger manen falsk signal om att insemination är konstigareoch skamligare än något annat i samhället. Om manändrar sig på den här punkten ger man också signalom att man inte godtar lögner i bokföringen. Dethär är inget att skämmas för. Vi måste våga talaöppet om att det är fråga om en insemination.Överläggningen var härmed avslutad.32 § Svar på frågorna 1990/91:619 och 680 ombiståndssamarbetet med KinaAnf. 183 Statsrådet ():Herr talman! och har frågat mig vilka övervägandenregeringen gjort som motiverar ett återupptagandeav biståndsgivningen till Kina.Under 1980-talet öppnade sig mot omvärldenoch inledde ett omfattande samarbete med ett stortantal västländer, däribland . Kontakternaomfattade både bistånd och andra former avekonomiskt, kulturellt och tekniskt/vetenskapligtsamarbete. Den kunskap som på detta sättförmedlades om andra länders samhällssystembidrog också till framväxten av demokratiskakrafter i och till krav på politiska reformer.För , liksom för övriga västländer, blevkrossandet av demokratirörelsen enchock och en stor besvikelse. Vi frös då medomedelbar verkan alla besök på hög nivå och alltnytt biståndssamarbete med . Avsikten var attge uttryck för vår bestörtning och vårtavståndstagande från det inträffade, men inte attpermanent isolera . Regeringen har sedan desssynnerligen noga och i nära samråd med i förstahand övriga nordiska länder följt utvecklingen iKina. Vi har noterat att den kinesiska regeringenfortsatt den öppna ekonomiska politiken motomvärlden och att den interna ekonomiskareformprocessen visar tecken att åter komma igång. fortsätter den hårda politiken motoliktänkande. Mot detta har protesterat,bl.a. i samband med rättegångarna motdemokratirörelsens aktivister. Vi för enfortlöpande dialog med den kinesiska regeringenom mänskliga rättigheter.Vår bedömning är, inte minst mot bakgrund av vadjag redan har sagt om de viktiga impulser somkontrakten med omvärlden inneburit fördemokratirörelsen i , att en fortsatt isoleringinte gagnar de demokratiska krafterna. Regeringenhar därför inlett en försiktig och successivupptrappning av förbindelserna med . Jaganser för min del att också bistånd till i dessansträngningar att övervinna fattigdomsproblemenmåste ingå som ett element i våra relationer.Andra länder har gjort samma bedömning. Deflesta har återupptagitbiståndssamarbetet med Kina.Det är mot denna bakgrund regeringen givit BITS iuppdrag att med restriktivitet återuppta beredningav biståndsinsatser i . Vid en bedömning avvilka sektorer som kan bli föremål försvenska insatser skall bl.a. särskild vikt läggas vidprojekt som främjar en sund hushållning mednaturresurser och som utgör stöd i utvecklingenmot ett mera öppet samhälle, reformer i ekonominoch därmed sammanhängande förbättringar iinfrastrukturen.Anf. 184 ():Herr talman! Jag får tacka statsrådet för svaret. Jagskulle vilja anknyta till ett av uttalandena i svaret,nämligen att den hårda politiken mot oliktänkandefortsätter. Här vill jag referera till AmnestyInternationals senaste rapport, som förutom attden refererar 32 domar mot oliktänkande från juni1989 också påpekar att det finns hundratals andrasom sitter i fängelse utan rannsakan och dom för sinregimkritik och som inte alls har kommit tillbehandling. Man talar i Amnestys rapport om attdet nu har inträtt a new stage in repression, ett nyttstadium i förtrycket. Med detta menar man ingenförbättring, utan snarare tvärtom.I statsrådets svar tycker jag inte att man finnernågot som indikerar att det har hänt någonting sommotiverar ett återupptagande av samarbetet medKina. Andra länder har inte oreserveratåterupptagit biståndsarbetet, utan man har tagitupp enstaka projekt som tidigare hade kommitmycket långt.Jag skulle också vara tacksam om statsrådet villedefiniera vad restriktivitet egentligen är. Det talashär om sund hushållning med naturresurser, stöd iutvecklingen mot ett mera öppet samhälle,reformer i ekonomin och förbättringar iinfrastrukturen. Vad är det för projekt som inteinnefattas i den uppräkningen?Anf. 185 ():Herr talman! Jag får tacka statsrådet för svaret.Precis som har konstaterat gälldefrågorna egentligen inte överväganden i störstaallmänhet utan bedömningen av situationen när detgäller mänskliga rättigheter. Statsrådetkonstaterade i sitt svar att det inte har skett någonegentlig förbättring. Hon hänvisar tvärtom till derättegångar som ägde rum i skuggan avGulfkriget. Man tyckte naturligtvis att det var enlagom tid att passa på när världens uppmärksamhetvar riktad åt ett annat håll. Jag kan inte se attförhållandena när det gäller mänskliga rättigheterpå något sätt har förändrats till det bättre. Tvärtomfinns det tecken på att utvecklingen i själva verketgår åt andra hållet.Regeringens bedömning bygger uppenbarligen påett resonemang om ett samband mellan ekonomiskoch politisk öppenhet. Det ena skall leda till detandra. Det är klart att det ofta finns en typ avsamband av det här slaget. Frågan är dock om manverkligen har analyserat situationen i Kinatillräckligt seriöst, eftersom man har kommit framtill bedömningen att kan man sätta i gång igen.Efter militärkuppen i inleddes ganskasnart en utveckling mot något som man skullekunna kalla för ekonomisk öppenhet, ett slagsextremkapitalistisk politik. Det svenska biståndetåterupptogs minsann inte, därför att situationennär det gäller demokrati och mänskliga rättighetericke förbättrades på något sätt.Jag tror att mycket talar för att befinnersig ungefär i den position där en fortsatt ekonomiskliberalisering utöver det som har uppnåtts förutsätter samtidig politisk liberalisering. Detvisar man inga tecken till att genomföra. Vad talar för att situationen närdet gäller de mänskliga rättigheterna kommer attförbättras ? Varför skall justKina få denna typ av signaler när andra länder intehar fått det?Anf. 186 Statsrådet ():Herr talman! Det framgår redan av svaret att detförhållandet att vi nu försiktigt återupptarbiståndsgivningen till inte beror på att vi harkonstaterat ett avsevärt förbättrat läge vad gällermänskliga rättigheter. Det är i stället fråga om attleva upp till det vi sade redan från början, nämligenatt vi inte avsåg att isolera . Det är inteförenligt med demokratikrafternas önskemål ochanda att vi gör det. Man behöver stödet utifrån, ochman behöver också hjälp av att vi finns med sompartner i utvecklingen i och den dialog vidärmed kan bidra till med de kinesiskamyndigheterna.Situationen i var en annan. Man bedömde dåatt det över huvud taget inte var meningsfullt medbistånd. Det kunde inte göra någon nytta inne iChile. Vi bedömder dock att biståndet kan göranytta i den situation som befinner sig i.Det är inte fråga om något oreserveratbiståndsgivande. Som jag har framhållit börjar nuplaneringen, och den skall ske med storrestriktivitet. var det svenska biståndetuppbyggt inom många olika sektorer. Vi skall nuvara mycket striktare med det antal sektorer som viskall ha biståndssamarbete inom. Det gäller miljö,sociala sektorer och sådant som kan leda till ett meröppet demokratiskt samhälle. Vi skall också börjamed en mycket mindre volym än det var fråga omtidigare. Jag vill bara konstatera att det som vi hargjort från svensk sida är detsamma som man hargjort från andra länder. Jag tror t.o.m. att vi är sisti kön när vi nu också försiktigt inleder det härsamarbetet igen.Anf. 187 ():Herr talman! Det är väl inte så att andra länderutan vidare har släppt sina beredningar av nyaprojekt. De har släppt projekt som har varit mycketlångt gångna tidigare. har t.ex. givitlån till katastrofhjälp när det gäller återuppbyggnadefter jordbävningar.Det var intressant att statsrådet nämnde enförsiktig upptrappning och restriktivitet. Men medden uppräkning som finns här är restriktiviteteninte särskilt stor. Det är en händelse som ser ut somen tanke att det projekt som man skall ta upp ochsom jag tror nämns i ett pressmeddelande är ettEricsson-projekt när det gällertelekommunikation. Man måste då fråga sig om 800milj.kr. verkligen är restriktivt. Är det inte så attdet faktiskt inte har hänt någonting utan attregeringen har fallit undan för ett svensktstorföretags påtryckningar?Anf. 188 ():Herr talman! sista fråga är välvärd att ställa, också om man jämför medexempelvis eller andra länder som behandlatsannorlunda under likartade regimer. är engigantisk marknad, medan är en marknad avganska måttlig omfattning.Kopplingen mellan ekonomisk och politiskliberalisering är intressant i många fall. Det finnsexempel på hur ekonomisk liberalisering såsmåningom skapar en situation där politiskliberalisering blir nödvändig. I vissa fall ger dåregimerna upp. Detta har hänt i mångalatinamerikanska länder. kan mangå framåt på båda dessa fronter.I gav regimen inte upp -- den slog tvärtomtillbaka. Sannolikt har vi nu en situation i därdet inte går att genomföra några meningsfullaekonomiska liberaliseringar utan samtidiga krav påpolitiska liberaliseringar. Det vore rysligt intressantatt få veta på vilket sätt, mera bestämt, dedemokratiska krafterna kan få stöd i sitt arbete avdetta projekt, som skall återupptas.Anf. 189 Statsrådet ():Herr talman! Jag vill ta upp om och andra länder.Dessa påståenden, , är felaktiga.Såväl de multilaterala organen inkl. Världsbankensom de bilaterala givarländer som jag känner tillhar återupptagit biståndsgivningen till Kina.Ylva sitter själv i styrelsen för BITS ochvet därför att denna teleorder är just ett Ericsson-projekt. Detta är någonting som har pågått mycketlänge. Projektet har legat till sig justpå grund av denna frysning.