prot · GF0948 · 1991-12-18 00:00:00 — Under socialdemokratiskledning har denna företagssektor vänts från enförlustaffär till en betydande vinstaffär till statensförmån.Ett mödosamt strukturarbete har bedrivits, däromsorgen om en företagsmässigt sund utvecklingstått i förgrunden. I detta arbete har ingått att frånfall till fall bredda ägandet genom att låta privataintressen få ett inflytande i de statliga företagen,liksom att sälja statliga företag när så ansettsmotiverat. Den omsorgen bör gälla också ifortsättningen. Då säkerställs ett ägande somupprätthåller konkurrensen och motverkarmaktkoncentrationen.För att den statliga industrin skall ge bästa möjligaresultat måste staten uppträda som aktiv ägare. Ettled i detta arbete var bildandet avförvaltningsbolaget 1990.Den borgerliga regeringen tar nu första steget i ettomfattande systemskifte. Man föreslårutförsäljning av aktier i 35 namngivna statligaföretag samt avveckling av förvaltningsbolagetFortia. Man ödelägger därmed nio årsframgångsrikt arbete med dessa företag. Manplanerar att sälja aktier för ca 10 miljarder kronorper år . Näringsministernhar uttalat att om det blir svårt att avyttra så mycketaktier på marknaden, kommer staten att rabatterapriset på aktierna för att säkerställa försäljningen.Detta har framgått av artiklar i massmedia.En utförsäljning av statliga företag i den skala somman har tänkt sig skulle enligt vår mening i ett slagta i anspråk en stor del av det riskkapital sombehövs för det övriga näringslivet, inte minst för desmå företagen. Det skulle också leda till enutarmning av lands- och glesbygden, där dessaföretag i allmänhet är lokaliserade. Det gäller inteminst en avyttring av ,domänverket samt . Dessa företag är mestkopplade till av staten ägda naturrikedomar.Förändringar i det statliga företagsägandet måsteprövas från fall till fall och inte genomföras som enideologisk aktion och framför allt inte som enrealisation. Utgångspunkten skall vara att skapabästa möjliga förutsättningar för varje företag ochbästa möjliga ekonomiska resultat för staten.Den socialdemokratiska politiken har lyckats medatt förena dessa två målsättningar. Den borgerligaregeringen tror sig inte om att kunna klara detta.Det är den enda slutsats man kan dra av förslagetom utförsäljning.Förslaget om utförsäljning innebär också att manvill frånta allt inflytande överorganisation och verksamhet i de statliga företagen.Regeringen skall sköta allt med hjälp av entillkallad kommission. Nuvarande näringsministernPer , som finns här i kammaren, harsom riksdagsledamot kritiserat denna ordning imånga debatter om statliga företag. Är verkligenden borgerliga regeringen beredd att ikläda sigrollen som förvaltningsbolag med professionellstyrelse? Det blir resultatet av denna nyordning.Det kommer i praktiken att ta tiotals år att sälja utföretagen, och under den tiden bör dessa företag,liksom tidigare, ha en aktiv ägare.Om ger regeringen det föreslagnabemyndigandet innebär det också att riksdagenfrånhänder sig möjligheten att vara med ochbestämma om vad inkomsterna från eventuellaförsäljningar skall användas till. Med våruppläggning, dvs. den nuvarande ordningen, kan vibesluta detta, från fall till fall.Riksdagen kommer, om man ger det föreslagnabemyndigandet, att avsäga sig rätten till inflytandeöver statens egendom. Har majoriteten verkligentänkt den tanken längst ut? Det blir enminoritetsregering som kommer att förfoga frittöver statligt ägda, mycket omfattandenaturrikedomar.Från socialdemokratiskt håll avvisar vi regeringensförslag om privatisering av statligt ägda företag,som det presenteras i proposition 69. Vi anser attstaten även fortsättningsvis skall kunna äga ochdriva företag. Det hindrar inte att vi kan tänka ossfortlöpande förändringar i det statliga ägandet,såsom försäljning av företag helt eller delvis tillprivata intressen, då så anses motiverat.Den rundgång som ligger i regeringens förslag kanvi inte acceptera. Skattebetalarna har ju redan varitmed om att bygga upp många viktigasamhällsfunktioner, som sedan organiserats iföretags- eller affärsverksform. Som exempel kannämnas gruv-, skogs- och stålnäringarna, post- ochteleverk samt eldistribution. vill regeringenprivatisera de statliga företagen bl.a. genom atterbjuda enskilda personer i vårt land, dvs.skattebetalarna, att köpa aktier i företagen.Skattebetalarna skall alltså än en gång vara medoch betala de statliga företagen.Vi föreslår att regeringen återkommer tillriksdagen med ett nytt förslag om hur staten ifortsättningen skall bli ännu aktivare somföretagsägare.Jag yrkar avslag på proposition 69 och bifall tillreservationerna 1 och 2 till betänkandet.Anf. 25 ():Fru talman! vill se ett samhälle medekonomisk mångfald, där det finns en blandning avolika ägarformer, där det finns samhällsegendom,kooperativ och privat företagsamhet. Vi behöver en ekonomi med starkademokratiska inslag. Vi behöver en ekonomi somär underordnad ekologiska lagar. Makt ochinflytande skall utövas genom ägande, lagstiftningoch konkurrens på marknader.Mot den bakgrunden anser vi att ett statligt ägandeär motiverat och att även ett utökat statligt ägandekan motiveras, t.ex. med att det behövs en motvikttill den starka privata maktkoncentrationen inomdet svenska näringslivet. Det kan motiveras med attstatligt ägande automatiskt medför endemokratisk, rättvis fördelning avförmögenhetstillväxten. Överskott, avkastning avverksamheten, går in till statskassan och fördelasrättvist ut till medborgarna. Värdestegringen liggerkvar i den gemensamma egendomen.Det är självklart, med vår utgångspunkt, att denprivata maktkoncentrationen inom svensktnäringsliv måste brytas upp. Vi tycker inte att detär motiverat att diskutera om staten skall äga 50, 25eller inom ett företag eller inom en sektor.Det viktiga är att de här tre delarna, privat,kooperativt och samhällsägt, kan balanseravarandra så att ingen sektor får dominera alltförmycket. Det är också rimligt att det statligaägandet, som , finns i en mängd olika former,från helägande, till över hälftenägande tillminoritetsposter, som framför allt är till för att geinsyn i verksamheterna.Vissa områden i svenskt näringsliv är specielltintressanta. Man kan säga att de är strategiska urett långsiktigt försörjningsperspektiv, och då menarjag ett sådant perspektiv där man väger sammanekologiska, ekonomiska, sociala och regionalahänsynstaganden. Råvarutillgångar, vissbasindustri, framtidsbranscher är exempel påsådana områden, sådana strategiska sektorer, därdet är motiverat med ett starkt samhälleligtengagemang. Korvfabriker, hotell ellerläskedrycksföretag kan knappast betecknas somstrategiska. Långsiktigt samhälleligt engagemangkan finnas ändå.Det kan vara vettigt att ha kvar t.ex. , närföretaget ger avkastning efter de satsningar somstaten har gjort. Men sett är det rimligt attstaten gör sig av med den typen av engagemang ochanvänder de pengar man får in till satsningar inomnya områden, i framtidsbranscher.Statligt ägande bör och måste vara aktivt. Detinnebär att det finns ett engagemang direkt iföretagens verksamhet. Man bryr sig om hur det gårför dem. Man satsar på dem som har framtiden försig och drar sig ur de branscher som ärframtidsbranscher, som bör avvecklas.Vänsterpartiet har genom sin medverkan vidtillkomsten av förvaltningsbolaget ett sådant aktivt ägande, och vi tyckeratt Fortias verksamhet bör fortsätta ochvidareutvecklas.Det är av många olika skäl nödvändigt med ettaktivt, engagerat statligt ägande, därför att detstatliga ägandet konkurrerar alltid med det privata.Det bästa argumentet mot samhällsägande, motstatligt ägande, är dåligt skötta statliga företag. Vikräver alltså att de statliga företagen sköts bra ochengagerat och att det görs framtidssatsningar. Föratt detta skall kunna ske måste de verka ikonkurrens. För att detta skall kunna ske krävs detatt de anställda i företagen har inflytande öververksamheten.Det talas i många av de propositioner somregeringen har lagt fram om vikten avatt få fart på produktiviteten. Väldigt sällan, nästanaldrig, nämns de anställda som en resurs, inte hellerdet stora produktivitetsproblemet, nämligen i företagandet inte tar till vara de resurser somde anställda utgör fullt ut. Det enda sättet att göradet på är att demokratisera strukturen, ledningeninom företagen.Regeringen har ingen förståelse för värdet avstatligt ägande. Man säger i sin proposition, ochutskottet säger i betänkandet, att statligt ägandeinte är förenligt med en väl fungerandemarknadsekonomi. Detta är i grunden fel. Det ärsnarast så att statligt ägande är en förutsättning fören väl fungerande marknadsekonomi, just sombalans, som motvikt, till ett privat ägande, sommånga gånger blir alltmer anonymt, alltmerinstitutionaliserat, där banker och försäkringsbolaggår ihop, där ägandet i stor utsträckning skergenom fonder -- ett mycket anonymt ägande.Vi delar inte heller regeringens onyanserade syn påstatens tillgångar. Det är skillnad, Per ,mellan att äga å ena sidan skog, malm och vattenoch å andra sidan korv- eller läskedrycksfabriker.Tidigare borgerliga regeringar har insett detta. Dehar ansett det motiverat att säkra ett svensktägande av naturresurser. Den politik somregeringen håller på att föra kan mycket väl leda tillett utländskt övertagande av naturresurser, ettutländskt övertagande med starka utländskastatliga inslag.Regeringens politik är extremistisk med enonyanserad nyliberal syn utan förståelse fördemokratiskt ägande. borgerligaregeringar har sett det här på ett annat sätt. Manhar tagit sitt ansvar under lågkonjunktur ochförsökt överbrygga lågkonjunkturen och hjälpa tillatt strukturera om branscher. har man haftframgång, men ibland har man misslyckats. Somjag sade har man försökt säkranaturtillgångarna.Den proposition om privatisering av statligegendom som regeringen har lagt fram är etthafsverk. Det finns ingen motivering till att just denamngivna 35 företagen skall försäljas. Inte hellerfinns det någon beskrivning av företagen, ochibland undrar man om regeringen egentligen harvetat vad den vill sälja. Exemplet statensbakteriologiska laboratorium gör en sådan frågaberättigad. har varit tvunget attvända sig till med frågan: Vad ärdet som ni egentligen vill sälja? Därefter harregeringen fått ta sig en funderare för att sedankomma tillbaka och säga att det väl egentligen integällde hela verksamheten utan delar av den. Mendelarna är inte i sådant skick att de kan säljas justnu. Bakteriologiska laboratoriet måste förstomstruktureras.Avslutningsvis skall jag säga några ord omVattenfall. har ombildats till ett statligbolag. vill regeringen att inte skallbehöva vända sig till för att begäratillstånd till stora investeringar. Jag tycker att dettaär ett dåligt förslag, eftersom är en storaktör på kärnenergimarknaden. Det finns beslut iVattenfalls investeringsprogram som går ut på skall bygga om kärnkraftsreaktorer inifrån.Ger man fria händer att agera, finns deten uppenbar risk att vi får nya kärnkraftsaggregat ide gamla, särskilt med tanke på attkärnteknikutredningen i sitt betänkande inte ansersig kunna lägga fram något förslag som förbjudernyinvesteringar i produktionsoch effekthöjandesyfte. Regeringens uttalande att det är mestpraktiskt att den får fria händer att sälja utarbetsplatser för bortåt 120 000 anställda är djuptodemokratiskt.Som jag sade inledningsvis vill vi gärna medverkatill ett aktivt och effektivt statligt ägande, där manflyttar ägarengagemanget från bransch till bransch,från företag till företag, där man avvecklar och därman gör nysatsningar. Men det är ett oavvisligt kravatt detta sker med demokratisk kontroll genomriksdagsbeslut. Jag tar bestämt avstånd frånförslaget att ge regeringen fria händer att skötautförsäljningen, ett beslut med verkan under långtid framöver, som det står i näringsutskottetsbetänkande.Med detta, fru talman, vill jag yrka avslag påpropositionen och bifall till de socialdemokratiskareservationerna.Anf. 26 ():Herr talman! Vi har hört mycket om dagenshistoriska betydelse, och det är otvivelaktigt en dagav stort politiskt och även historiskt intresse.Riksdagen skall fatta beslut om att äntligenavveckla löntagarfonderna och besluta om en nysmåföretagspolitik, upphäva regler om utländskaförvärv av svenska tillgångar, ge enskattepolitik för tillväxt och slutligen, vilket vi justnu debatterar, ge regeringen rätt att privatisera helaeller delar av det statliga ägandet i 35 företag medtillsammans en omsättning på uppemot 120miljarder och med ungefär 115 000 anställda, varavhuvuddelen i Sverige.Det är som vi lägger om kursen och tar detförsta stora steget bort från planhushållning ochpolitisk styrning. Det är vi tar det första storasteget fram mot en marknadsekonomi, byggd påprivat företagsamhet och fylld av dynamik ochförväntningar.Det är värt att notera att somsocialdemokraterna i genomdrev sinalöntagarfonder -- -- for den nuvarandenäringsministern, jag och några till till föratt studera privatisering av statlig verksamhet.Ända har moderata samlingspartiettillsammans med och i motionerkrävt utförsäljning av statliga företag. Förslagenhar finslipats, och ligger häri ett färdigt regeringsförslag förgodkännande.Herr talman! Otvivelaktigt skulle ha settannorlunda ut, om vi 1983 hade omdanat Sverigetill en marknadsekonomi i stället för att drivasocialiseringen vidare.Det är också värt att notera att efterlöntagarfondernas bildande, och efter allt som häntmed socialismen i , står fortfarandesocialdemokraterna som försvarare av statligafonder och som i rätt hög grad motståndare tillprivatisering av statlig verksamhet.Ett statligt ägande är anonymt. Äganderollen kaninte utövas på samma kraftfulla sätt som i ett privatoch dynamiskt näringsliv. Mycket av ägarkapitaleti de statliga företagen har inte varit tillräckligtsmidigt och har därför blivit bundet i stagnerandeverksamheter.Nya idéer och nya marknadsmöjligheter är lättareatt förankra i dynamiska ägarmiljöer. Tyvärr måsteman konstatera att de statliga företagen inte tillhördenna miljö. Ett starkt yttre tryck mot ett företagoch ett hot mot ett företags existens har på detprivata området ofta lett till att förändringar drivitsfram via ägarskiften. I statligt ägda företag hardetta yttre tryck kunnat balanseras mot den godastatens givmildhet och därmed inte lett fram tillnödvändiga anpassningar av gällande affärsidéer tillny strategi i vad gäller modern teknik och nymarknadsorganisation. Staten -- kanske i högregrad socialdemokraterna -- har varit merakompetenta som konservatorer än som produktochföretagsutvecklare.En privatisering är ett steg bort från den förstelningav ägarkapitalet som präglat mycket av detsocialdemokratiska synsättet här iSverige.Vi fyra borgerliga partier som stöder regeringensförslag vill komma bort från ett samhälle därförhandlingar och maktutövning -- ja, t.o.m. hot --blir viktigare för framgång änidérikedom och skapande förmåga, kunskaper ochvilja att konkurrera på marknaden.Regeringens förslag till privatisering av en stor delav statlig verksamhet är ett led i att förstärkamångfalden, det enskilda ägandet ochkonkurrensen.Det som behöver, herr talman, är mera avdynamik och mindre av stillastående. Sverigebehöver mera av konkurrens och mindre avmonopol och starka oligopol. behövermera av privat företagande och mindre av statligstyrning och statligt företagande.Det förvånar att den socialdemokratiskaminoriteten inte har tagit till sig de förändringarsom gått över världen. Socialismens förlegade synpräglar socialdemokraternas motion, där man kanläsa följande: ''Det är ett nationellt intresse att denaturtillgångar som förvaltar ägs avstaten och att verksamheten står under regeringensoch överinseende.'' Detta låter mer somklassisk sovjetisk musik från förra hälften av 1900-talet.I socialdemokraternas partimotion är man negativtill att ge regeringen rätten att utan riksdagenshörande i varje enskilt fall sälja ut hela eller delarav statliga företag. Man tror att den borgerligaregeringen skall vräka ut företagen genom enrealisation och att vinsterna skall hamna i privataaktieägares hand. Man kommer också enligtsocialdemokraterna att dränera marknaden påriskvilligt kapital och därmed göra det svårt förandra företag att få riskvilligt kapital.Det här är, herr talman, helt fel. Vem tror att enborgerlig regering skall rea ut statens tillgångar ochdränera marknaden på riskkapital, när det är precistvärtom. Det är riskkapital som saknas och som nuskall skapas genom alla de åtgärder som dennuvarande regeringen vidtar på en lång radområden.Ett marknadsmässigt pris skall givetvis sättas på deaktier som säljs i de statliga företagen och där prisetbaseras på nuvarande och förväntade vinstutsikter.Det fina i detta är att pengarna skall kunnaanvändas till att investera i infrastruktur, i vägar,järnvägar, flyg och mycket annat som behövs,eftersom vi har alltför mycket av rost och röta i detsvenska samhället. Detta leder till arbete för mångaunder byggnadstiden och bidrar till snabbare ochbilligare kommunikationer för svensk industri.Herr talman! är äntligen på rätt väg.Med det anförda yrkar jag bifall till utskottetshemställan och avslag på reservationerna och påvänsterpartiets yrkande om bifall till den ibetänkandet infogade meningsyttringen.Anf. 27 () replik:Herr talman! Jag under om ochresten av den svenska befolkningen lever i sammaverklighet. säger att är en utpräglad planekonomi, ett samhälle fulltav rost och röta och ett samhälle i upplösning.Det finns säkert brister i det svenska samhället.Men att skulle vara en planekonomiav sovjetisk 50-talstyp, det är väl en litet märkligbeskrivning. Jag skulle därför vilja att Per-RichardMolén utvecklar dessa tankegångar. Vad är det isvenskt beslutsfattande, i svensknäringslivsstruktur, i svenskt ägande, i svensktinflytande, i svenska kommuner och i svenskalandsting som är av sovjetisk planekonomityp? Jagvill att detta skall göras fullständigt klart, eftersomPer-Richard Molén är företrädare för det alltdominerande regeringspartiet, nämligen moderatasamlingspartiet.Det som behandlas handlar tydligen inte omsakförhållanden och inte om att skapa effektivtägande utan om att göra ett slags politisk borgerligrevolution som bygger på en förvrängdverklighetsuppfattning. Jag tycker att detta äroerhört uppskakande och skrämmande.Anf. 28 ()replik:Herr talman! Det är väl ganska lätt att konstateraatt det som vi har är ett land i obalans.Vi har på många håll dåliga vägar och dåligakommunikationer. Vi har en sjukvård som i myckethög grad lider av stora brister och långa köer. Vi harkommunala vattenledningssystem som kräver storaoch många års insatser. Mycket av detta visar påbehovet av tillgång till ett kapital i infrastruktur.Att det har blivit på detta sätt, beror på densocialistiska politik som har förts, där man mera harsatsat på olika reformer och på det sättet inte harskapat det kapital som har behövts för att byggaupp och investera . Det är därför somdetta steg tas.De som vi nu ser i är precis samma sak somman ser i de östeuropeiska länderna. De gårigenom en fruktansvärt bekymmersamomställningsprocess. Men vi har också här i landetfått en liten del av samma konsekvenser beroendepå en felaktigt förd socialdemokratisk ochsocialistisk politik, för att infoga även parti i detta sammanhang. Det är dessakonsekvenser som vi får uppleva.Anf. 29 () replik:Herr talman! Det är litet annorlunda. Det var inte dettasom jag frågade om. Jag frågade vad det var i detsvenska systemet, i den svenska politiken och i detsvenska ägandet av näringslivet som ärplanekonomi av öststatstyp och t.o.m. av gammalöststatstyp.Stora delar av industrin har ju förstatligats avborgerliga regeringar. Basnäringarna ochnaturtillgångarna överfördes, som jag sade, tidigttill staten av borgerliga regeringar. Under den förrastora konjunkturnedgången förstatligades en stordel av det som är statligt genom den borgerligaregeringens försorg i det vällovliga syftet attöverbrygga en konjunktursvacka och hjälpa tillmed omstruktureringen. Var detta som och andra ministrar och borgerliga politikerbedrev i själva verket en från leddkonspiration för att införa planekonomi ochsocialism i ? Det kan väl inte vara avsikt att hävda detta.Anf. 30 ()replik:Herr talman! Vi har i princip ettsjukvårdsmonopol i som har väldigt mycketav samma mönster som det som finns i Östeuropa.Vi har löntagarfonder och en lång rad andra statligafonder med ett starkt fackföreningsmässigtinflytande som också stämmer mycket väl överensmed själva den socialistiska uppbyggnaden. Och vihar en stor statlig sektor som på ett mycketavgörande sätt styr verksamheten i och sominte frigör de privata och dynamiska krafter som vii dag så väl behöver i Sverige.Jag tror inte att de politiska myndigheterna har varesig information eller möjligheter när det gäller attbedöma investerings- och produktionsbeslut ienskilda branscher och företag. Jag tror att det ären mycket olycklig utveckling om en gruppmänniskor, politiker och ämbetsmän, med mycketliten kompetens och med mycket dålig informationom alternativa produkter, produktionsteknik ochförsäljningsmöjligheter försöker ge sig på att sköta,driva och utveckla en statlig sektor. Det gäller dåinte minst de statliga företagen.Talmannen anmälde att anhållit atttill protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik.Anf. 31 BO FINNKVIST (s) replik:Herr talman! I är det, som har konstaterat, borgarna som har varit deverkliga socialisterna. Men egentligen är denstatliga företagssektorn i väldigt liten.Många länder -- och jag tänker då på länder somnormalt inte betecknas som socialistiska harmycket mer av naturrikedomar. I Canadaexempelvis är av all mark i statlig ägo.Per-Richard Molén talade om ett besök i gjordes 1983. Efter det besöket vill i varje fallinte -- han räknade upp några bättremänniskor -- fortsätta med de här affärerna. De harlagt sig till med en idé som gällde iEngland och som är rådande inomföretagsvärlden där. Men den idén ställer jag inteupp på.Jag tycker faktiskt att de borgerliga partierna, ävenom det tar emot, kunde uttala sig i berömmandeordalag om de statliga företagen. Det går nämligeninte att bevisa att de svenska statliga företagen somgrupp går sämre än de privata företagen. Omde som vill sälja ut de statliga företagen, och det ärju vad borgarna vill göra, i stället går ut och sägeratt de statliga företagen går bra, skulle detvara möjligt att få bra betalt för dessa. När manständigt och jämt skämmer ut de härverksamheterna -- det kan vara i talarstolar, itidningsinlägg osv. -- medverkar man till att värdetpå samhällets egendom sjunker. Därigenommedverkar man ju till att den ekonomiskasituationen i vårt land försämras, och denna är juredan något bekymmersam.Jag uppmanar att ge oss enbeskrivning av hur de statliga företagenresultatmässigt egentligen går i förhållande till deprivata företagen. Vi i utskottet har fått enredovisning i det avseendet, och jag tycker att denredovisningen väl överensstämmer med denbeskrivning av de här företagen som jag harfått. Således finns det egentligen inte någonanledning för staten att snabbt sälja ut företag.Tvärtom kan det vara bra att ha någrainkomstkällor.Anf. 32 ()replik:Herr talman! Det är nog riktigt att många av destatliga företagen går bra, och det gör ocksåväldigt många privata företag. Vi kanske skallbegränsa oss till tiden . I storutsträckning är orsaken att vi har haft enexceptionell högkonjunktur under hela 80-talet.Det är i nuvarande situation, där konjunkturen gårner och efterfrågan på produkter avtar, somproblem uppstår.Vi kan ju redan se svaghetstecken hos , Ncboch , som har problem. Av erfarenhet vet viatt de statliga företagen av statensom passiv ägare får kapital enbart när de hamnar ien bekymmersam situation. Och ännu svårare ärdet att få kapital för utveckling och satsningar påframtiden. Det är just i det avseendet som detmånga gånger finns en skillnad mellan det anonymastatliga ägandet och det privata dynamiskaägandet.Det behövs ett betydligt större ägarengagemangsamt möjligheter att flytta ägarkapitalet från engrupp eller en ägare till andra ägare.