prot · GE09101 · 1991-04-24 00:00:00 — Det är inte helt lätt att se logiken i dettahandlande.Om utskottsmajoritetens och regeringensargument skulle vara riktiga, då är det bara attkonstatera att alla omlokaliseringar är omöjliga. Vireservanter har en annan uppfattning.När försäkringsrätterna tillkom speladelokaliseringen en stor roll. Den störstaförsäkringsrätten -- den för --placerades i , 2 mil söder om nu flytta verksamheten till Stockholmsinnerstad går stick i stäv med alla regionalpolitiskasträvanden.Stockholmsregionen kännetecknas som alla vet aven stark obalans mellan ochde södra delarna av länet. Om man inte villacceptera en delning av länsrätten, bör det därförvara naturligare att förlägga hela verksamheten tillHaninge kommun. Det är trots allt bara 20 kmmellan och Haninge.Haninge är en kommun med relativt sett fåarbetsplatser inom den offentliga tjänstesektorn.Att i det läget ytterligare förvärra Haningessituation är oförsvarligt.Utskottsmajoriteten sätter sitt hopp till att det avpropositionen framgår att regeringenuppmärksammat kommun prekärasituation. Möjligheterna att lokalisera någon annanmyndighet till övervägs, heter det. Varförskulle det vara lättare än att låta en del av en deladlänsrätt finnas i , frågar man sig ängsligt.Samma gamla vanliga argument mot utlokaliseringkommer säkert att anföras, vilka förslag som än kanbli aktuella.Med det anförda, herr talman, yrkar jag bifall tillreservationerna 1 och 2.Anf. 32 ():Herr talman! I likhet med anser jagatt länsrätten i bör delas. AndersSvärd har redan i sitt anförande motiverat detta påett bra sätt.Jag vill tillägga att det är viktigt att inte i detta lägeflytta verksamheter och personal till Stockholmsinnerstad. Det vore en ändring åt fel håll. På denpunkten vill jag således förstärka flyttning av det slag som regeringens förslaginnebär kommer att ytterligare öka trafiken,stressen och skadorna på miljön och på människorsliv och hälsa i . Framför allt kommerbarnen att drabbas. Ganska färska undersökningarvisar på ett tydligare sätt än tidigare hurcancerfrekvensen ökar med ökande trafik och merutsläpp från biltrafiken. Detta är inget nytt för oss.Herr talman! Jag yrkar i likhet med för reservation 1 om delning av länsrätten iStockholms län.Anf. 33 ():Herr talman! Låt mig börja med att yrka bifall tillhemställan i justitieutskottets betänkande 18 ochavslag på de två reservationerna.Dömandet i socialförsäkringsmål har tyvärr underflera år vållat en del bekymmer och problem.Målbalanserna har varit för stora, och människorsom har varit beroende av domslut i domstolarnaför sin utkomst och för sina försäkringsförmånerhar fått vänta alltför . Det är bakgrunden tilldet beslut som fattade på förslag avregeringen, nämligen att integreraförsäkringsrätterna i kammarrätterna.I anslutning till den debatten fördes också endiskussion om instansordningen i dessa frågor. Ipropositionen och även i betänkandet nämndesmöjligheten att i ett något längre perspektiv skjutain länsrätterna som första instans isocialförsäkringsmålen.Med anledning av de argument som harframförts under debatten om en helomvändningoch om att det är bra att regeringen gör somoppositionen vill, eller i varje fall ochytterligare några partier anser att regeringen skulleha gjort , vill jag gärna, herr talman,säga att huvudyrkandet mot integreringen ikammarrätterna var att denna fråga ytterligareskulle utredas i domstolsutredningen. Därför bordedet glädja dessa partier att detta inte blevriksdagens beslut. I stället kan man redan från denförsta juli få in länsrätterna som första instans idessa mål.Det tycker jag är alldeles utomordentligt bra.Därmed kommer dömandet närmare människorna,och det blir förhoppningsvis en snabbare,effektivare och billigare handläggning än om manhade fullföljt tanken på kammarrätterna som förstainstans i dessa mål.En annan fråga gäller delning av länsrätterna iStockholm och de regionalpolitiska motiv som harframförts i debatten. uttryckte sakenså att försäkringsrätten i Mellanssverige, den somnu finns i , skulle läggas in i länsrätten iStockholm. Det är angeläget att från börjanunderstryka att reformen i sig är utomordentligt braur regionalpolitisk synpunkt. Dömandet i treförsäkringsrätter delas nu ut över landets 24länsrätter. Det är en väsentlig regionalpolitiskinsats som jag tycker bör uppmärksammas i den härdebatten.I frågan om en delning av länsrätten i Stockholmkan man naturligtvis framföra olika synpunkter,dels domstolseffektiva, dels regionalpolitiska. Imotionerna och i reservationen upptas deregionalpolitiska aspekterna. Jag harutomordentligt stor respekt för den synen i dessafrågor. Självklart är de regionalpolitiska aspekternamycket viktiga.Samtidigt konstaterar jag att utskottsmajoritetenanför att det ur domstols- och effektivitetssynpunktär mest riktigt att integrera dessa försäkringsmål ilänsrätten i sin helhet och inte diskutera en delningav länsrätten. Den inställningen baserar sig på vadsom är bra ur domstolssynpunkt, ureffektivitetssynpunkt och annat. Både ipropositionen och i justitieutskottets betänkandekonstateras dock att de regionalpolitiska frågornamåste tas på stort allvar. Utskottet inskärper också iett uttalande behovet av de konkreta övervägandensom nu sker i om enersättningslokalisering till kommun. Detär viktigt att sådana kommer till stånd.I den andra reservationen tas frågan omförsäkringsöverdomstolen upp till behandling. Jagtycker att skillnaderna i sak egentligen inte är såstora. Problemdefinitionen är ganska likartad hosreservanterna och utskottsmajoriteten. Denordning som råder är inte heltlyckad, men det finns skäl, vilket regeringen angettoch utskottsmajoriteten också instämt i, att avvaktaerfarenheterna av de förändringar som skerbeträffande instansordningen, och att senare i ettannat sammanhang överväga hur man skall se påfrågan om försäkringsöverdomstolen, dvs. om manskall fullfölja den renodlade kedjan så attregeringsrätten blir sista instans ochprejudikatinstans. Det finns anledning att övervägadessa frågor ytterligare.Det inser tydligen också reservanterna, eftersomman i reservationen starkt pläderar för attförsäkringsöverdomstolen måste få finnas kvarytterligare . Jag anser därför att skillnadernabeträffande försäkringsöverdomstolen inte ärsärskilt stora mellan utskottsmajoriteten ochreservanterna. Vi har förmodligen en ganskagemensam syn på detta. Det är kanske mer en viljaatt lämna en pekpinne till regeringen om hur manskall hantera denna fråga.Jag vill med detta, herr talman, yrka bifall tilljustitieutskottets hemställan.Anf. 34 () replik:Herr talman! Vad har hänt , GöranMagnusson? Då förordade ni en helt annan lösningsom innebar att försäkringsrätterna skulleintegreras med kammarrätterna. Det är ju en heltannan lösning än den ni förordar. Lätta litetpå förlåten och berätta vad som hänt och varför nisvängt så! Delar inte att det är en märklig ordning att enspeicialinstans skall döma som sista instans, underdet att förvaltningsdomstolarna skall döma i förstaoch andra instans? Är det inte märkligt att det ihögsta instans också skall kunna gesändringsdispenser och inte endastprejudikatdispenser som i högsta domstolen ochregeringsrätten?Anf. 35 () replik:Herr talman! Jag ser, , inget feli att det blir 24 länsrätter. Det är det som är bra.Det andra problemet som jag tog upp var att manflyttar verksamhet från in till Stockholm.Göran säger att effektivitetsskäl fåttväga över, trots att har storrespekt för de regionalpolitiska frågorna och sättersin lit till regeringens överväganden. Det har jagredan kommenterat, och jag tror att man kananföra samma skäl som i detta fall mot alla andrautlokaliseringar till Haninge.Låt mig bara kommentera frågan om effektivitet.Det är ju så, att länsrätten i i sambandmed integreringen beräknas få ytterligare 30tjänster, vilket motsvarar en medelstor länsrätt ilandsorten. Om man i stället delar länsrätten iStockholms län mitt itu skulle man efterintegreringen få två länsrätter i med ca110 tjänster vardera. De båda skulle ändå var försig bli klart större än t.ex. de båda länsrätterna iGöteborg och och mycket större än dengenomsnittliga länsrätten. De båda länsrätterna iStockholms län skulle alltså bli två störstaoch borde därför, enligt min uppfattning, fåtillräcklig storlek för att uppnå mycket godeffektivitet, vilket efterlyser.Att påstå motsatsen, dvs. att dessa skulle bli försmå, är detsamma som att påstå att i övrigtendast har ineffektiva länsrätter.Anf. 36 () replik:Herr talman! frågar vad som hänt ochvill att jag skall lätta på förlåten. Jag skulle närmastvilja föreslå att läser propositionen,där det står att ett av skälen till att tanken på att halänsrätterna som första instans i dessa mål är att dentidigare tänkta lösningen visade sig vara för dyr --den skulle dra 15 à 20 milj.kr. i extra kostnader.Därför togs denna tanke upp, och jag vill påminnaom att det i propositionen och i debatten sadesatt man i ett litet längre perspektiv kunde tänka sigatt ha länsrätterna som första instans och därmedåstadkomma bl.a. effektivitetsvinster.Problemen beträffande försäkringsöverdomstolenanser jag mig ha beskrivit på ett likartat sätt. Vi villavvakta att man vinner erfarenheter av den tänktauppläggningen av länsrätterna och att regeringendärefter kommer med förslag beträffandeförsäkringsöverdomstolen.Anders tog upp frågan om stora eller smålänsrätter. Det är alldeles riktigt att regeringen hargett statskontoret i uppdrag att se över hovrättur olika synpunkter för att man skall kunnaförbättra effektiviteten. Jag tror dock att det ärnågot förhastat att säga att utgångspunkten är attSvea hovrätt är för stor och därför bör delas ellerorganiseras på något annat sätt. Statskontoret haralldeles studerat , somär avsevärt mycket större, och kommit fram till attde effektivitetsproblem som man där kunde iakttainte berodde på domstolens storlek utan mer på hurarbetet är organiserat.När man diskuterar länsrätters eller domstolarsstorlek kan man inte, som jag ser, bara konstateraatt det t.ex. när länsrätt, som harungefär 200 anställda, kommer upp till 225 eller 230anställda är effektivt att dela domstolen. Jag tvivlarpå att man kan föra ett sådant resonemang. Därförhandlar det i första hand om regionalpolitik, ochjag vill återigen upprepa att utskottet med skärpauttalar sig för att den ersättningslokalisering somnämns i propositionen verkligen kommer till stånd.Det är naturligtvis nödvändigt för att man skallkunna upprätthålla balansen i regionen.Anf. 37 () replik:Herr talman! En tanke bakom statskontoretsöversyn beträffande är att det kan varaså att hovrätten är för stor -- det är en av de frågorsom skall belysas. Poängen i mitt resonemang är attdet i det läget är olämpligt att aktivt verka för attåstadkomma en lika stor domstol till när det inte ärnödvändigt.Göran vänder så att säga påresonemanget och påstår indirekt att domstolarmed 110 anställda är för små och inte kan vara likaeffektiva som domstolar som har 250 anställda. Jagupprepar att detta enligt skulle innebära att alla andra länsrätterskulle vara för små och inte kunna fungeraeffektivt. Jag tror att detta resonemang är klartfelaktigt -- ett ganska vanligt socialdemokratisktsådant, och jag har inga förhoppningar om attkunna omvända . Jag harändå tyckt att det är viktigt att få detta sagt.Anf. 38 () replik:Herr talman! Jag konstaterar att GöranMagnusson tycks dela vår uppfattning att det är enmärklig ordning att man i sista instans skall ha enspecialdomstol och i första och andra instansvanliga förvaltningsdomstolar. Jag är övertygad omatt utvecklingen går dithän att det blir renaförvaltningsdomstolar. Det steget har emellertiddenna gång varit för långt att ta.Anf. 39 () replik:Herr talman! Till vill jag säga att detviktiga steget nu är att vi får möjligheter att ökaeffektiviteten i försäkringsmål genom länsrättensom första instans. Det steg som i fjoltalade så varmt för var att frågan ytterligare skulleutredas av domstolsutredningen. Eftersom jag ärledamot i domstolsutredningen kan jag konstateraatt om utredningen hade fått det uppdraget hadedet inte förelegat ett förslag om länsrätten somförsta instans vid den här tidpunkten i riksdagenskammare. Det är jag helt övertygad om.När det gäller domstolar är jag övertygad om attstorleken har betydelse ur effektivitetssynpunkt.Men det handlar inte bara om storleken. Dethandlar om hur verksamheten som sådan ärorganiserad.Anders är liksom jag politiker och drar vällitet hårda slutsatser av vad som sägs här. Jag harinte hävdat att en domstol, en länsrätt, med ca 110anställda skulle vara ineffektiv. Den kannaturligtvis fungera utomordentligt bra. Däremotvänder jag mig emot att man a priori säger att storadomstolar skall delas. Jag vänder mig också emottanken på att man när det gällersocialförsäkringsmålen skall sätta i gång en storomorganisationsprocess just i det område i landetsom har de flesta målen, där syftet medförändringen är att öka effektiviteten. Jag är säkerpå att även om man i ett längre perspektiv kanskeinte gör effektivitetsförluster, gör man det i alla fallinledningsvis. De människor som är beroende avdomstolarnas beslut för sin utkomst och sina socialaförmåner skall inte behöva vänta ytterligare på attfå sina beslut eller domar avkunnas.Genom detta förslag får vi möjlighet tilleffektivitet. Det uppnår vi bäst genom att integreradetta i länsrätt såsom den ärorganiserad . Regionalpolitiken iStockholm får genom de uttalanden somfinns i propositionen och utskottsbetänkandet.Tredje vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inteägde rätt till ytterligare replik.Anf.40 ():Herr talman! I detta ärende finns motion nr 23 --en mycket betydelsefull motion. Bakom motionenstår fem socialdemokratiska riksdagsledamöterfrån . Vårt förslag innebär attriksdagen hos regeringen begär förslag om delningav länsrätten i till två länsrätter, enbelägen i och den andra lokaliserad tillHaninge.Efter att nu ha lyssnat på debatten anser jag attmotionens förslag är överlägset jämförtmed det förslag som innebär en centralisering avhela länsrätten till Stockholm.I den här lokaliseringsfrågan finns en rad myckettalande fakta. Jag skall ange några.Försäkringsrättens administration och lokaler iHaninge är en mycket bra bas att bygga på.Praktiskt taget all administrativ personal vill stannakvar i liksom åtskilliga jurister.En delning av länsrätten skulle ge länSveriges två största länsrätter. Det ger godaförutsättningar att uppnå alla rimligaeffektivitetskrav. Det kan t.o.m. vara till fördel föreffektiviteten att en domstol inte blir alltför stor.Jag anser att justitieministern har fel när hon ipropositionen säger att en delning av domstolenskulle medföra ökade lokalkostnader. Jag anser attdet är tvärtom. Kostnaderna för länsrättens lokalerpå i är 35--störreän för försäkringsrättens lokaler i har det i debatten inte tillräckligt klartredovisats att lokalerna på kräverombyggnad för flera miljoner för länsrättensräkning. Ju mer man flyttar till ,desto dyrare blir det.I den rent regionalpolitiska frågan har ävenlänsstyrelsen i yttrat sig i en särskildskrivelse . Länsstyrelsenskriver: En flyttning av försäkringsrätten kan enligtlänsstyrelsens mening inte accepteras. Dennastrider inte enbart mot utan även motregeringens och intentioner beträffandedet regionalpolitiska arbetet i län.I propositionen bemöter man detta med en meningoch säger att i och för sig beaktansvärdaregionalpolitiska hänsyn måste tillgodoses på annatsätt. Från är vi naturligtvistacksamma för detta uttalande från regeringen ipropositionen, som här mycketkraftfullt har understrukit.Däremot undrar jag när man skall kunna göra enomlokalisering av en myndighet om man inte viddet här tillfället kan göra det. I det här ärendetföreligger utmärkta lokala förutsättningar. Man harmycket goda möjligheter att uppnå alla rimligaeffektivitetskrav. Man kan tjäna pengar på att tareginalpolitiska hänsyn. Det är fakta som vägermycket tungt för oss som är verksamma i den härregionen.Under debatten har utskottets talesmanGöran mycket kraftigt understrukit vadman skriver från utskottets sida om att en annanmyndighet måste lokaliseras tillHaninge. Jag skulle därför vilja rikta ett par frågortill utskottets talesman. Är det möjligt att i dagange vilken annan myndighet det är fråga om? Hurär det med storleken på denna myndighet ochantalet anställda? För att vi skall kunna göra enjämförelse med det antal anställda som i dagarbetar på försäkringsrätten i krävs ettsvar på denna fråga. Kan i dagpå justitieutskottets vägnar uttala att utskottet försin del kommer att tillstyrka att en annanmyndighet flyttas till ? Jag tror att det härär besked som är nödvändiga att ge dels till allaledamöter i , dels till alla dem somarbetar på försäkringsrätten i . Det ärbesked som både länsstyrelse och kommun önskaratt få.Herr talman! Jag ber att få yrka bifall tillreservation nr 1.I detta anförande instämde () ochKrister Skånberg (mp).Anf.41 ():Herr talman! Som jag sade i flera av mina tidigareinlägg har jag personligen, och naturligtvis ocksåutskottet som sådant, mycket stor respekt för deregionalpolitiska problem som kan finnas inte barai utan runt om i landet.Den här förändringen av instansordningen när detgäller socialförsäkringsdömandet innebär i sig attdet sker en decentralisering av arbetsuppgifter utöver hela landet.När det gäller frågan om delning av länsrätten iStockholm har vi naturligtvis tömt ut en del avargumenten redan tidigare. Vi har diskuterat storaoch små domstolar bl.a. ur effektivitetssynpunkt.Till den debatten vill jag tillfoga att Stockholmstingsrätt, som har ungefär 600 anställda, hargenomlysts av statskontoret. Man har inte förordaten delning. Det här argumentet har i och för sig inteså mycket att göra med regionalpolitiken. Manmåste naturligtvis föra en politik som innebär faktiskt bestämmer sig för att fördelaexempelvis statlig verksamhet ut över landet.Bostadsverkets lokalisering till är ettexempel på ett sådant beslutsfattande.När det gäller dömandet i socialförsäkringsmålenär utskottets majoritet övertygad om att det skulleinnebära effektivitetsförluster, inte beroende påstorlekarna i sig utan på själva omorganisationen iförhållande till angelägenheten av att få effektivitetoch fart på dömandet i socialförsäkringsmålen.När det sedan gäller frågor tillmig som utskottets talesman får jag hänvisa till vadsom står i utskottsbetänkandet när det gällerersättningslokalisering till för densysselsättningsförlust som man naturligtvis gör i ochmed att den här förändringen sker. Det pågår alltsåi konkreta överväganden kring enannan lokalisering.Lennart talade om att det skulle ske inågon framtid. Jag har den uppfattningen att det ären sak som ligger betydligt närmare i tiden än vadman får ett intryck av när talarom framtiden. Däremot kan jag inte uttala mig omvilken myndighet det är eller om den exaktastorleken på myndigheten. I det avseendet vill jaghänvisa till utskottets mycket skarpa uttalande omvikten av att den här lokaliseringen faktisktkommer till stånd.Anf. 42 ():Herr talman! upprepar att detinnebär en decentralisering av verksamheten attflytta ut den till 24 länsrätter över landet. Så långtär det riktigt. Vi som representerar länhar inte på något sätt motsatt oss denna mycketövergripande decentralisering. Vi talar omStockholms län.Det är den mest befolkningsrika regionen i helalandet. Ingen annan region kan uppvisamotsvarande befolkningsunderlag. Det är och harvarit vår uppfattning att det är motiverat att här hatvå länsrätter.Människor som är bosatta och verksamma iStockholms län är vana vid att vi nu försökeromlokalisera institutioner från grannkommunerna. Det är en tendens iutvecklingen i den här regionen som accepteras avallt fler människor. Mot den bakgrunden anser viatt det inte är absolut nödvändigt att lokaliserastora myndigheter till . Detgår mycket väl att göra andra lokaliseringar i denhär regionen och ändå på ett mycket förtjänstfulltsätt tillgodose intressena hos regionens invånare.Jag tar fasta på det uttalande som GöranMagnusson nu på nytt gjorde om en annanmyndighet till . Jag tolkar det uttalandet pådet sättet att justitieutskottet kommer att tillstyrkaen sådan lokalisering av en annan myndighet tillHaninge.Överläggningen var härmed avslutad.BeslutFöretogs till avgörande justitieutskottetsbetänkanden /91:JuU23, 1990/91:JuU20 och1990/91:JuU18.Justitieutskottets betänkande JuU23Mom. 1 (riktlinjer för resursanvändningen inompolisväsendet)Utskottets hemställan bifölls med 244 röster mot54 för reservation 1 av m.fl.Mom. 5 (översyn av polisväsendet)Utskottets hemställan bifölls med 224 röster mot75 för reservation 3 av m.fl.Mom. 17 (antagning av polisaspiranter)Utskottets hemställan bifölls med 208 röster mot91 för reservation 4 av m.fl.Mom. 19 (anslag till )Utskottets hemställan bifölls med 197 röster mot30 för reservation 7 av . 71ledamöter avstod från att rösta.Mom. 22 (nya administrativa tjänster)Utskottets hemställan bifölls med 245 röster mot54 för reservation 9 av m.fl.Mom. 24 (anslag till Utrustning m.m. förpolisväsendet)Utskottets hemställan bifölls med 227 röster mot71 för reservation 11 av m.fl.Mom. 31 (utbildning beträffande vålds- ochsexualbrott)Utskottets hemställan -- som ställdes motreservation 16 av m.fl. -- biföllsmed acklamation.Mom. 38 (medborgarkommission)Utskottets hemställan -- som ställdes motreservation 22 av -- bifölls medacklamation.Mom. 45 (information till brottsoffer)Utskottets hemställan -- som ställdes motreservation 26 av m.fl. -- biföllsmed acklamation.Övriga momentUtskottets hemställan bifölls.Justitieutskottets betänkande JuU20Utskottets hemställan -- som ställdes motreservationen av -- bifölls medacklamation.Justititeutskottets betänkande JuU18Mom. 3 (länsrätten i )Utskottets hemställan bifölls med 233 röster mot65 för reservation 1 av m.fl. 1ledamot avstod från att rösta.Mom. 4 (sista instans)Utskottets hemställan bifölls med 173 röster mot125 för reservation 2 av m.fl.Övriga momentUtskottets hemställan bifölls.Meddelande om kammarens arbeteAnf. 43 TREDJE VICE TALMANNEN:Med ändring av vad som angivits i planen förkammarens sammanträden kommerbordläggningsplenum attäga rum kl. 11.00.Vidare får jag meddela att de ledamöter som ämnardelta i kammarens debatter torsdagen den 2 majsenast skall anmäladetta till kammarkansliet.AjourneringKammaren beslöt på förslag av tredje vicetalmannen att ajournera förhandlingarna till , då remissdebatten om proposition1990/91:150 skulle börja.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 13.00.8 § RemissdebattFöredrogs proposition 1990/91:150 Förslag tillslutlig reglering av statsbudgeten för budgetåret1991/92, m.m. (kompletteringsproposition).Anf. 44 ():Herr talman! Den reviderade finansplan somfinansministern i går lade fram innehåller somvanligt både goda och dåliga tecken. Jag tror att detär ett omdöme som man kan fälla om snart sagtvarje proposition av det här slaget som framläggs.Men det är ändå de dystra färgerna som dominerari den här kompletteringspropositionen. Det som isynnerhet framkallar de dystra sinnena ärarbetslösheten; arbetslösheten som växer snabbt.Den är dubbelt så hög som sedan.Antalet varsel i årligger betydligt över vad vi fick uppgift om förraåret vid den här tidpunkten. Det rör sig om ungefär10 000 , vilket kommer att blomma ut iarbetslöshet när vi kommer längre fram på året.Regeringen gör själv bedömningen attarbetslösheten genom olikaarbetsmarknadspolitiska åtgärder kan begränsastill strax . Men om man också tar hänsyntill dem som är föremål förarbetsmarknadspolitiska åtgärder talar vi -- iregeringens egen bedömning -- om en arbetslöshettotalt på . Bland andra bedömare finns detåtskilliga som är mer pessimistiska än så och tror attarbetslösheten kommer att totalt överstiga 5 %.De åtgärder som regeringen föreslår, och sompresenterades , tycker vi ärbra i allt väsentligt. Vi har inga invändningar motde åtgärderna.