prot · GF0943 · 1991-12-11 00:00:00 — Det finnsmånga exempel på olika sociala grupper som ocksåutsattes för kvalificerat förtryck, exempelvis de s.k.Vietnamsmittade invånarna i östregionen,personer med längre utbildning, stadsbor iallmänhet samt f.d. soldater och officerare.De ansvariga är kända. De är medlemmar avKampucheas kommunistiska partis politbyrå. Detvar denna handfull personer som fattade de förCambodjas folk så ödesdigra besluten. De har intebara gått fria -- de har tillåtits företrädaCambodjas folk i FN som en del av DemokratiskaKampucheas regering. En av de huvudansvariga,svägerska, satt t.o.m. i FNs kommittéför de mänskliga rättigheterna. Det är nästan somom man placerat en kommendant från nazisttidensutrotningsläger på motsvarande post.Anledningen till att folkmordskonventionen intetillämpats i fallet Cambodja är att ingen stat velatresa frågan i . De stater somfördömde folkmordet ville inte anmäla Pot-gruppen, eftersom det hade varit liktydigt med etterkännande av Demokratiska . Destater som erkände Demokratiska villeinte anmäla brottet av politiska skäl.Nu har FN antagit en plan som skall leda till fredoch fria val i Cambodja. Men planen innehålleringa garantier mot att och hans rödakhmerer skall kunna återta makten. De ingår i dethögsta nationella råd som skall företrädaCambodjas suveränitet fram till valen 1993.Detta har naturligtvis lett till problem när de rödakhmerernas ledare skulle installera sig ihuvudstaden . Deras främsterepresentant, , blev nästan lynchadav upprörda invånare som fått sina ansvarigamördade under Khieus styre. Även hans kollegaSon Sen, den s.k. slaktaren från ,riskerar livet. har dessa personer begärt att FNskall ställa upp med livvakt för att skydda dem.Dit har alltså världssamfundets oförmåga atthantera folkmördare lett -- FN tvingas beskyddadem!Detta visar att tiden är mogen, ja rent avövermogen, att ge FN resurser och institutioner såatt folkrätten efterlevs bättre än vad som är fallet . Det tillfälle som ges närmast där detta kan fåkomma till uttryck är världskonferensen ommänskliga rättigheter 1993, och det tillfället måstetas till vara.Anf. 15 ():Herr talman! tog i sitt inlägg uppde homosexuellas situation och apostroferade bl.a.kds. Debatten här rör de motioner somutskottet behandlat vilka handlar om hur stater ochländer lever upp till de mänskliga rättigheterna ochinte om de homosexuellas situation. Jag kommersåledes inte att i detta sammanhang bemötaElisabeth inlägg. Däremot ställer jaggärna upp i ett annat sammanhang och debatterarden frågan.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 8 §. )5 § Jakt och viltvård m.m.Föredrogsjordbruksutskottets betänkande1991/92:JoU5 Jakt och viltvård m.m. (prop.1991/92:9).Anf. 16 ():Herr talman! Jakt och viltvård är i enmycket betydande och omfattande verksamhet. Ca300 000 människor är mer eller mindre aktivajägare. Det är inte bara medelålders ochäldre herrar som bär bössan i skogen. Allt flerunga, både pojkar och flickor, studerar jakt ochviltvård och tar sin jägarexamen med glans. Jakt äralltså en mycket stor fritidsverksamhet utövad iGuds fria natur.Ocskå ekonomiskt är jakten mycket betydelsefull.1990/91 fälldes inte mindre än 129 597 älgar iSverige. Hur många rådjur och hjortar som röntesamma öde är litet svårare att uppskatta, men barai mitt hemlän, , rör det sig troligen om30 000--40 000 rådjur . Köttvärdet enbart frånälgjakten torde i förstahandsledet motsvara 400--500 milj.kr. Från småviltsjakten är säkertköttvärdet lika stort. Jag nämner dessa siffror föratt understryka att jakten i har en mycketstor betydelse såväl nationalekonomiskt somprivatekonomiskt. Till detta kommer attrekreationsvärdet knappast går att mäta i pengar.Det betänkande om jakt och viltvård som vi skallbehandla är inte särskilt kontroversiellt i sinahuvuddelar. Förutom propositionen med sammabenämning som lades fram av den förra regeringen,behandlas också några överstående motioner frånallmänna motionstiden.I propositionen, som i huvudsak tillstyrks avutskottet, föreslås bl.a. att jägare och markägareskall ta ett större ansvar för att nå balans mellan åena sidan viltstammarnas storlek och å andra sidande olägenheter som viltet orsakar urtrafiksäkerhetssynpunkt och i form av skador påskog och växande grödor. Jag tror att det är bra attmarkägarna och jägarna får ta ett sådant störreansvar.Jag tycker också det är viktigt att påpeka attutskottet skriver att målen för jakt- ochviltvårdspolitiken ligger fast. Syftet är att det skallske en lämplig utveckling av viltstammarna medhänsyn till både allmänna och enskilda intressen.Om älgjakten säger utskottet att den skall varaproduktionsanpassad. Det innebär heller ingenändring i förhållande till vad målet tidigare varit.Med utskottets förslag om den nya möjligheten attbilda s.k. älgskötselområden, får jägarna ettinstrument som ger en bättre möjlighet än attta det ökade ansvar som jag nämnde.Jakttiderna förlängs. Med anledning av detta finnsdet möjligen anledning att på ett par områdennoggrant följa effekterna av denna ändring. Detgäller bl.a. effekterna för rennäringen, där det blirökade risker för konfrontationer när tiden förälgjakt och jakt i allmänhet utökas.En annan sak som också har diskuterats men somvi inte tagit ställning till är dovhjortsstammarnasutveckling, något som måste följas uppmärksamt.Även här finns det anledning att se på utvecklingenmot bakgrund av de långa allmänna jakttiderna.Frågan om jordbruksarrendatorernas situationvisavi jägare och viltskador tas också upp ibetänkandet. Här är det enligt min mening viktigtatt påminna om att jaktlagen bygger på principenom jordägarens jakträtt. Att som föreslås i motionJo10, som behandlas i betänkandet, ändralagstiftningen så att ansvaret för jakt och viltvårdskall följa med vid upplåtelse av jordbruksarrende,dvs. en tvingande lagregel, skulle bara skapa flerproblem än lösningar. Utskottes slutsats, att fråganom arrendatorernas viltskadeproblem är något sombör regleras i arrendelagstiftningen och inte ijaktlagstiftningen, är riktig.Bland de kvarstående motionerna från allmännamotionstiden finns en motion från moderatasamlingspartiet, och centerpartietangående senvinterjakt efter sjöfågel. Denna fråga,som varit uppe i kammaren, ärintressant och viktig både för naturvården ochskärgårdsbefolkningen.Ur faunavårdens synpunkt är det önskvärt attbeskatta ejderstammarna också . Mednuvarande regler, med enbart höstjakt, skjutsnästan enbart honfåglar och årsungar. Vårainternationella förpliktelser ifågelskyddssammanhang utgör inte något hinderför en senvinterjakt, något som för övrigt redan nuförekommer i . Undantaget i deninternationella fågelskyddskonventionens artikel 6har i själva verket i första hand tillkommit för attöppna möjligheten till en sådan jakt i vårt land.Jag tycker att vi skulle kunna fatta ettur skärgårdsbefolkningens synpunkt positivtbeslut. Utglesningen av den bofasta befolkningen iskärgården är oroväckande ur många aspekter.Förslaget om återinförande av senvinterjakt påejder innehåller en begränsning, nämligen densnäva begränsningen att den endast skulleförbehållas skärgårdens fast boende befolkning.Vi har här ett förslag som ur alla aspekter skullegagna målsättningen ''En levande skärgård''. Låtoss därför bifalla reservation nr 1. I övrigt, herrtalman, ber jag att få yrka bifall till utskottetshemställan.Anf. 17 ():Herr talman! Jakten är en folkrörelse i vårt land.Som nämnde är jakten en viktig del ihundratusentals människors liv. Vi vet att älgjaktenkan engagera människor. Det är inte bara i dennakammare som älgjakten harengagerat till debatt.Det viktiga är det engagemang som många isocknar och byar i vårt avlånga land känner och däri stort sett alla boende blir involverade på ett ellerannat sätt när det är älgjakt. För många som kansketvingats att flytta från sina hembygder innebär dettaen regelbunden social kontakt med sin hembygdoch människorna där.Herr talman! Jag vill påstå att jakt är hederligsvensk kultur. Det är glädjande att allt fler kvinnori vårt land också har börjat jaga.Carl G har varit inne litet grand på detekonomiska värdet av jakten. Jag skulle vilja sägaatt jaktens sociala värde är än viktigare. I Sverigekan jakt fortfarande utövas av merparten i de bredafolklagren till skillnad från övriga därjakten i mångt och mycket är ett överklassnöje.När antog en nyjaktlag slogs vissa mål för samhällets framtida jakt-och viltvårdspolitik fast. Några av de målen hartagit fasta på just folkrörelseengagemanget ochjaktens sociala betydelse. Man sade då attfolkrörelseengagemanget i viltvården och jaktenskall bevaras. Samhället skall också försöka varamed och skapa goda förutsättningar för jakten ochdärigenom stödja jaktintresset. I många parlamenti vår omvärld pågår det ständiga debatter som utgårifrån antijaktliga inställningar. Jag hoppasverkligen att vi gemensamt kan bevara de här finamålsättningarna som utgår ifrån vår kultur och desociala värdena.Det viktigaste målet för viltvården är att bevara deviltarter som tillhör landets viltbestånd. Andra målsom slog fast, förutom detta, var att viockså skall ha en sådan utveckling av viltstammarnaatt den sker med hänsyn till andra allmänna ochäven enskilda intressen. Det är kanske detta somdet förslag som ligger på bordhandlar om.Riksdagen slog också fast att jakten och viltvårdenskall främja en samverkan överfastighetsgränserna. Det förslag som ligger påriksdagens bord utgår också ifrån denmålsättningen.En annan målsättning var att man skall tillämpa enenkel administration som i största möjligautsträckning skall vara förlagd till lokal nivå. Det ärockså bingo när det gäller de praktiska förslagensom är starkt kopplade till de målsättningar somriksdagen har lagt fast.Jakten väcker känslor, och det har den gjort underåren i denna kammare. Det är väl historiskt, herrtalman, som också är vår ålderspresident och somhar varit med när diskussionens vågorhar gått höga i den här salen när det gäller jakten.Det är ett led i en process som har pågått under desenaste 20--25 åren. Vi har, precis som var inne på, en mycket kompetent jägarkåri dag. Man utbildar sig och man fördjupar sig iviltvården. Viltvården är en del av naturvården. Jagtror att detta, plus att nya generationer har kommittill, har gjort att det inte alls är dramatiskt attdiskutera älgjakt i dag.Sedan tycker jag naturligtvis att det är ett mycketbra förslag. Jag har själv varit utredningsman åtregeringen. Den proposition som regeringen ladefram är ett populärt förslaghos jägarna. Markägarna har också accepteratförslaget.Bakgrunden till detta var ju att de fällavgifter somjägarna fick betala för älg höll på att raka i höjden.Man använde de här pengarna till att betala ut alltstörre ersättningar för skador på jordbruksgröda.Det var en helt ohållbar situation. Det system somvi har haft för detta har både varit byråkratiskt ochsaknat de incitament för förebyggande åtgärdersom man kan ställa på ett sådant system.Förutom den utredning som jag själv har lett, somgäller att hitta något annat i stället för detta gamlaersättningssystem, har även lagtfram ett underlag för att förenkla administrationenoch för att förbättra klimatet bland jägarna ochmarkägarna. Jägarna och skogsbrukets företrädarehar själva arbetatmed de här frågorna. Dessa tre utredningar harsedan legat till grund för de konkreta förslagen.Dessa förslag, som man kan studera i betänkandet,ligger väl i linje med den allmänna politiskamålsättning som den socialdemokratiskaregeringen har drivit på andra områden i samhället,nämligen en avbyråkratisering och endecentralisering av ansvaret.Förslagen innebär alltså mindre detaljreglering avjakten och ett ökat lokalt ansvarstagande förviltvården från både jägarna och markägarna.Genom en frivillig samverkan över fastighets- ochjaktlagsgränser skall man också kunna bedrivaälgjakt inom s.k. älgskötselområden utanmyndigheternas inblandning. Arbetet med detta äralltså redan i gång.Den principiella förändring som föreslås iförhållande till tidigare system när det gällerersättning för skador, dvs. frågan om ersättning föreventuell älgskada, är att det blir mer en frågadirekt mellan markägare och jakträttsinnehavare.Den rundgång av pengar som skergenom administration skall bort. Detblir mer direkt ansvar. Detta har också LRF ochmarkägarna ställt upp på under förutsättning att dehar ett lokalt inflytande. En markägare har ju alltiddet avgörande inflytandet eftersom jakträtten ärkopplad till jordrätten. Detta är de trenyckelbegrepp som jag vill nämna i de härförslagen. Det gäller alltså avbyråkratisering, lokaltansvar och samverkan.Det enda krav som samhället nu ställer för attjägarna frivilligt totalt avreglerar älgjakten frånmyndigheternas inblandning är att man samverkar.Jag vill hänvisa till vad en tidigare talman,, sade när vi diskuterade dettai en debatt. Efter det att debatten kring detta hadepågått ställde han frågan: Är detingen som tänker på älgen?Det är just på älgen vi har tänkt i det här fallet.Samhället ställer krav på samverkan och på att mansköter älgstammen inom större områden. Dettaberor på det enkla faktum att en älg inte rör siginom vissa fastighetsgränser utan överfastighetsgränserna. Förslaget skaparförutsättningar för att jägarna och markägarna kanta vara på möjligheterna att helt avregleraälgjakten. Förutsättningen är samverkan. Det ärett bra förslag, och jag önskar jägarna lycka till.Herr talman! Jag yrkar bifall till hemställan ibetänkandet.Anf. 18 HANS ():Herr talman! Efter den här lovsången från JanFransson har jag tänkt komma med några andratongångar.Carl G sade i sitt inledningsanförande attdagens betänkande inte är särskilt kontroversiellt.Det kan man kanske säga om man låter bli att tänkapå allt som betänkandet och propositionen inte tarupp. I inledningstexten till propositionen står skall, och det sade också, gejägarna större självbestämmande och förenklabyråkratin. Jag tycker för min del att resultatet ärdet motsatta.Jan talar om jaktens sociala värde. För skall få ett socialt värde av jakten bör man gealla möjligheter att utforma jakten som de självavill. Men den här propositionen ger ju tvärtom enökad byråkratisering och en ökad pappersexercis.Den här propositionen avspeglar precis vad det ärfråga om , nämligen en socialistisk syn på jakten.Den är ju också lagd av den förrasocialdemokratiska regeringen. Resultatet blir,enligt mitt förmenande, en fortsatt utbyggnad avkollektivismen.Jan talar om mer samverkan och störreområden. Det låter mycket vackert, men vemgynnar det? Det gynnar de stora bolagen och destora markägarna som kan driva denkollektivistiska jakten, medan de små markägarnasom befinner sig i händerna på detta, över huvudtaget inte kan utnyttja sin jakträtt på grund av attde inte passar in i mönstret. Detta ser ni helt enkeltbort ifrån.Jag förstår att och lagt ett sådant förslag, men jag förstår inte minapartivänner i jordbruksutskottet som inte harreagerat och gått emot propositionen. Det finns allaskäl i världen, nu när vi har fått en annan majoriteti den här kammaren, att tillbakavisa det härsocialdemokratiska förslaget. Jag är besviken intebara på mina partivänner, utan över huvud taget påde borgerliga företrädarna i jordbruksutskottetsom lagt sig så platt för socialdemokraterna.Det finns flera exempel i propositionen på vad jagtycker är fel. Det stora felet är, som jag sade, detsom inte finns med i propositionen där man heltbortser ifrån dem som känner sig förtrampade. Jaghar aldrig som riksdagsman fått såmånga kontakter, så många brev och telefonsamtalpå grund av att jag skrivit en motion. Det ärmänniskor som anser att de helt enkelt är berövadesin äganderätt i jaktlagstiftningen.Ett exempel på vad jag dessutom tycker är fel ochsom motverkar vad är dessaälgskötselplaner. Jag trodde att man skulle begripai utskottet att detta är en oformlighet. Bara i mitthemlän måste man upprätta 2 000 sådana planer.De skall sedan skickas in till ochbehandlas av byråkrater. Jag ser framför mig vissajaktledare som sitter och plitar med detta, medande egentligen är mer intresserade av att vara ute iskogen. De är de inte precis allra mestskrivkunniga. De känner sig väldigt illa berörda avdet här. Man kommer förmodligen att göra någonsorts mallar på jaktvårdsföreningarna. Sedanskickar man in 2 000 i stort sett likartade planer somsedan en tjänsteman på skall låtsasbehandla.En annan sak som man borde ha kunnat ändra påmed en gång är att man skall kunna bedriva älgjaktfrån . Kontroverserna mellan jägarnaoch den övriga befolkningen finns ju. Det skall viinte bortse ifrån. I mina områden börjar manälgjakten , och där finns ettmotstånd från bärplockare och andra. De anser sigutestängda från skogen. Skall man nu ge chansenatt börja ännu tidigare löser man inte sådanakonflikter, utan man förstärker dem. Jag förstårinte att ni kunnat gå med på det heller.Beslut om registrering av licensområden skall nu ifortsättningen överklagas till kammarrätten. Jagvet inte om jordbruksutskottet och den förraregeringen har talat med kammarrätten om detta.De har ju handläggningstider i andra mål på två år.Det är inte särskilt lustigt att försöka få enregistrering av ett licensområde och sedan kanskefå vänta innan man får det avgjort. Dethinner faktiskt gå några jaktsäsonger där emellan.Ytterligare en sak som jag tycker att man skullegjort någonting åt är ersättningen för skada av vilt.Man tar nu bort ersättningen för skada av vilt. Mansäger att någon ersättning för att få plantera omskog där skada av älg skett inte införs. Det må vara.Det har inte funnits förut heller i någon direktomfattning. Men varför skall man ha kvar tvångetatt omplantera? Om man måste finna sig i storaskador av älg utan att få någon ersättning bordeman inte tvingas att gång på gång omplantera.Detta drabbar ju ofta små markägare som intesjälva kan reglera jakten och som inte har någontalan i de här stora kollektiva systemen. Jag tyckeratt om samhället inte vill ta konsekvenserna avlagstiftningen, skall man inte heller behållamaktmedlen mot den lille enskilde markägaren.Herr talman! Jag yrkar bifall till min motion Jo6,innebärande att avslår propositionen ochbegär ett nytt förslag från regeringen där framförallt de små markägarna tillförsäkras sin jakträttfullt ut.Anf. 19 ():Herr talman! Det här betänkandet, som handlarom jakt och viltvård, har stor betydelse förmarkägare och jägare, särskilt i glesbygden. Denuråldriga rätten att använda sina marker för jaktvar tidigare för många en nödvändighet för attöverleva. utgör jakten kanske mer ettrekreationsvärde.Det är därför viktigt att vi inte genom byråkratiskaregleringar försvårar och omöjliggör älgjakten,särskilt för mindre markägare. Med all respekt förvåra länsstyrelser tror jag ändå inte att dessa ärbättre skickade att produktionsanpassa jakten änmarkägare och jägare.Från 1971 har försöksverksamhet med regleradälgjakt bedrivits i tre län, bl.a. i Norrbotten.Erfarenheterna av dessa försök har visat attförändringar är nödvändiga. i resp.län har lagt ner ett omfattande och kostsamt arbeteutan att man kan säga att påtagliga förbättringarhar uppnåtts. Markägare och jägare som av en ellerannan anledning ej haft möjlighet eller önskat deltai de registrerade områdena har på sätt och visdiskriminerats.Naturvårdsverket understryker också detta ochanför i sin promemoria att nuvarandeälgjaktssystem liksom det tidigare systemet medsamordnad älgjakt är både dyrt och komplicerat attadministrera. Det har inte heller medfört någrapositiva effekter i fråga om älgjakten eller skötselnav älgstammen, säger naturvårdsverket.Naturvårdsverket föreslår också att registreringskall medges utan särskild prövning för områdenmed B-licens och skriver: ''En avbyråkratisering avregistreringen av dessa områden skulle leda tillavsevärda besparingar för länsstyrelserna utannegativ inverkan på älgstammens skötsel.'' Jagdelar uppfattning och ärförvånad över att detta ej har beaktats ibetänkandet.Då uppstår frågan: Värderar man ägande- ochjakträtt på olika sätt beroende på hur stort områdetär eller på hur stor markägaren är? Svaret måsteenligt min uppfattning vara nej. Så kan vi inte hadet. Den enskildes jakträtt måste säkerställas, utandiskriminerande registreringssystem.I betänkandet har ej heller jakträttsförhållandetinom renskötselområdena berörts. Det är en bristoch kan också leda till fortsatta och ökademotsättningar mellan jakträttsinnehavare irenskötselområdena.Betänkandet om jakt och viltvård tillgodoser ochgaranterar ej de små markägarnas jakträtt, ochäven i övrigt finns en del brister. Därför anser jagatt betänkandet bör återförvisas.Herr talman! Jag vill därmed yrka bifall till HansDaus motion Jo6.Anf. 20 (nyd):Herr talman! Jag vill beröra något som regeringensproposition inte berör, nämligenjakträttsförhållandet inom renskötselområden.Utskottet har följaktligen endast i vaga ordalaghänvisat frågan till berörda myndigheter.De signaler jag har fått från i första handVästerbottens län vittnar om stora svårigheter attnå överenskommelse mellan ortsbefolkningen ochsamerna beträffande jakträtten i de s.k.dubbelregistrerade områdena. Båda parter är klartmissnöjda och hävdar att reglerna är luddiga. Detär bäddat för problem, när olika intressegrupper fårjakträtt på samma område , ochdet är precis vad som har skett. Det finns fall då dett.o.m. gått så långt som till rent handgemäng; föratt citera ett telefonsamtal som jag har fått frånortsbefolkningen: ''Det här börjar likna VildaVästern. ''Herr talman! Avvittringsstadgan innehåller intenågra bestämmelser om den bofasta befolkningensjakträtt och fiskerätt. Den rätt att jaga och fiska påegen och omkringliggande mark som nybyggarnahade enligt äldre författningar gäller inte längreefter avvittringen, såvida inte rätten harförbehållits i avvittringsutslaget. Men frågor omjakträtt behandlas som regel inte iavvittringsutslaget, och det är här det luddigakommer in.Enskilda markägare hävdar att grundläggandehandlingar saknas hos berörda myndigheter. Dettahar lett till att myndigheterna inte kunnat geacceptabla svar på frågor om jakträtt, med enallmän rättsosäkerhet som följd.Enligt min mening är det otillfredsställande attsakägare skall behöva anlita domstol för att skapaklarhet i jakträttsfrågor. Detta har skett i mångafall, senast i i en dom som överklagatstill högsta domstolen, så sent som isomras. De lokala myndigheterna borde haföreskrifter som gett dem möjligheter att klara avdetta.Herr talman! Sådana motstridigheter skaparproblem och irritation hos människor som harjakten som en viktig inkomstkälla. Det hade därförvarit bra om propositionen även innehållit någonform av anvisning till hur jakträtten skall hanteras ide dubbelreglerade områdena.Men regeringen har fått uppdrag attåterkomma till med ett sammanhålletförslag i samefrågorna. Jag förutsätter attregeringen i den kommande propositionenredovisar sådana förslag att de motsättningar somjag har nämnt kan elimineras på ett för alla partertillfredsställande sätt.I avvaktan på ett sådant förslag yrkar jag bifall tillutskottets hemställan. Jag vill också instämma iCarl G motivering för reservationen vidmom. 18 som gäller senvinterjakt på sjöfågel.Anf. 21 ():Herr talman! Anledningen till att jag har begärtordet är att jag vill förklara liberalernasinställning till vårjakt på ejder.Vi avvisar nu liksom tidigare tanken på vårjakt påsjöfågel. Vi bygger på principen att jakt inte börtillåtas under viltets föryngringstid. Denna principär också internationellt erkänd. Visserligen finnsvissa begränsade möjligheter att göra undantag,men vi anser inte att bör tillämpa dessamöjligheter här. Det skulle tänja begreppen alltförlångt och försvåra möjligheter till framtidainternationellt agerande i naturskyddsfrågor.Allmänt kan också sägas att frågan om vårjakt påejder utgör en intresseavvägning mellannaturskydd och jakt. Jag vill slå fast att folkpartietliberalerna står på naturskyddsintressets sida.Partipolitiskt har vi i utskottet hamnat på sammaskrivning som socialdemokraterna ochvänsterpartiet.