prot · GE0972 · 1991-03-06 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1990/91:72Onsdagen den 6 marsKl. 9.00--12.441 § LedighetTredje vice talmannen meddelade att () ansökt om föräldraledighet den 9april--den 8 maj 1991.Kammaren biföll denna ansökan.Tredje vice talmannen anmälde att () skulle tjänstgöra som ersättare för RoyOttosson.2 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesProposition1990/91:119 till socialförsäkringsutskottetMotionerna1990/91:Bo19--Bo24 till bostadsutskottet1990/91:Fi33 till finansutskottetMeddelande om samlad voteringTredje vice talmannen meddelade att de påföredragningslistan upptagna ärendena skulleavgöras i ett sammanhang efter avslutad debatt isamtliga ärenden.3 § Användning av genteknik på människa,m.m.Föredrogssocialutskottets betänkande1990/91:SoU10 Användning av genteknik påmänniska, m.m. (prop. 1990/91:52).Anf. 1 ():Herr talman! I har motioner ombioteknik förekommit . Många av dessamotioner antyder att här föreligger problem sominte har fått någon tillfredsställande lösning.Gen-etikkommittén med uppdrag att behandlagenteknikens tillämpning på människor tillsattes1982 av den dåvarande center--folkparti-regeringen. Motivet var en insikt om att här fannsett problemområde som borde genomlysas, därgränser borde upprättas och där kanske lagstiftningborde övervägas.Utredningens förslag kom 1984. Mellan 1984 och1986 skedde ingenting. 1987 meddelade regeringenatt gen-etikkommitténs förslag bereddes inomsocialdepartementet. skulle enproposition komma till . Den sköts upptill . Och så kom den då äntligen hösten1990. Det är inte för mycket sagt att frågan tydligeninte har haft högsta prioritet i regeringskansliet.Det är hög tid att formulerar en strategi förhanteringen av de frågor som vi nu diskuterar. Detär nödvändigt att sätta etiska, sociala ochmiljömässiga ramar för användningen. Risken ärannars stor för att åtgärder kommer först närmisstagen och gränsöverskridandena har skett.Bioteknikens möjligheter upphör aldrig attfascinera. Att för människan kunna skapalivsnödvändiga läkemedel, att kunna utföraavancerade transplantationer med hjälp avgenterapi och att snabbt kunna ställa en diagnos ärnågra av de stora möjligheter som den nya teknikenger.Många talar också om bioteknik som det storalöftet . Det rör sig om tre viktigahuvudområden inom medicinen: diagnostik, terapioch vaccin. Men det finns också risker.Hur vi hanterar biotekniken handlar ytterst omrespekten för livet. Det handlar om möjligheternaatt förändra livets innersta byggstenar och om hurvi skall tillämpa den nya kunskapen. Bioteknikensanvändning på människan rymmer viktiga frågorsom kräver svåra avvägningar.Samhällets uppgift måste vara att bevaka attrespekten för livet, såväl det ofödda som det födda,upprätthålls. Den genetiska integriteten måste gesett fullgott skydd.År 1979 lade vi i fram den förstariksdagsmotionen med krav på etisk och sociallagstiftning för biotekniken. Under de senaste årenhar vi lagt fram partimotioner för att åstadkommaen strategi för att hantera den nya tekniken.En helhetsbild av bioteknikens olika delområdensaknas. Man kan beklaga att utredningen om ''Dengravida kvinnan och fostret -- två individer; Omfosterdiagnostik, Om sena aborter'' ochtransplantationsutredningens betänkande inte kanbehandlas i ett sammanhang. Ett enigt socialutskotthar vid upprepade tillfällen efterlyst ett samlatgrepp om dessa frågor.Kartläggningen av den mänskliga arvsmassankommer att ställa stora krav på att den genetiskainformationen skyddas. Kartläggningen kankomma att finnas i olika databanker, och detinnebär helt nya risker för att obehöriga skall fåtillgång till mycket känsliga uppgifter. Integritetenoch sekretessen för den enskilde måste därförhävdas.Regeringen föreslår obligatoriska genetiskahälsoundersökningar i vissa fall närarbetarskyddsstyrelsen så föreskrivit med stöd avbestämmelserna i arbetsmiljölagen.Vi föreslår att sekretesslagstiftningen i dessa frågorses över och att regeringen skall lägga fram förslagtill skärpt sekretesslagstiftning vad gäller bioteknikpå människor.Allmänna hälsoundersökningar skall fågenomföras. Utvecklingen går snabbt. Vi anser attde nya möjligheterna som finns både innebär hotoch löfte. Den nya tekniken kan bli ett hot motintegriteten. Man får inte vara blind för den risken.Ju mer fascinerande de forskningsmässigaframstegen är, desto större kan risken vara att manglömmer bort grundläggande värden som vi ärskyldiga att slå vakt om.Det är inte etiskt försvarbart att genomföragenteknisk manipulation som går i arv tillkommande generationer. Genterapi på mänskligakönsceller måste i lag förbjudas.När utvecklingen är så snabb som den äruppkommer frågan om man verkligen måstetillämpa all kunskap. Ett ökat medvetande om deetiska aspekterna måste innebära att man lägger inett moment av etisk bedömning mellanforskningsmässigt erövrad kunskap ochtillämpningen av denna kunskap på såväl djur sommänniskor.Det är i många fall så att man famlar i ovisshet omvad som är rätt och fel. I en sådan situation måstedet vara rimligt att man bibehåller en marginal, i en situation då man är osäker om vad som ärrätt eller fel inte tar det till intäkt för att ökafriheten, utan tvärtom av försiktighet begränsarden.Den gamla regeln att skynda långsamt är uttryck fören hållning som värjer sig mot en naiv entusiasmdär man rusar i väg och gör misstag som kunde haundvikits med ett visst mått av eftertanke ochbegrundan.En sådan hållning är desto mer angelägen ju mindresjälvklar den tycks vara. I en situation när frestelsenatt slå mynt av forskningsresultat är så stor som ,skulle det behövas lagar som är klara ochbjudande -- etiska imperativ som är grundade ivärden av annan och djupare valör än det krassavinstbegäret.Vad gör man då om dessa värden är på väg attglömmas och blekna bort? Man kan antingenkonstatera sakförhållandet och säga med enaxelryckning att sådana värden är som höstens bladsom vissnar och faller bort, medan de ekonomiskavärdena, som är de enda reella, bibehåller ocht.o.m. förstärker sitt grepp om oss.Det perspektivet är så avskräckande att det måsteunderkännas, och då återstår endast att hävda devärden som grundas i en humanistisk livssyn ochdär människan är ett mysterium och bärare av ettvärde och en värdighet.Forskning och försök på embryon skall tillåtasunder efter befruktningen, men syftet fårenligt vår uppfattning enbart vara att förebygga ochlindra sjukdomar när den kunskap som kan vinnasinte kan fås på annat sätt. Sedan är det angelägetmed en utvärdering efter en tvåårsperiod.Bioteknikens positiva möjligheter måste tas tillvara. Ett internationellt kunskapsutbyte är av storvikt, både vad gäller framsteg inom forskningenoch vägar att hantera de etiska frågorna.Samhället har ett ansvar för att de etiska frågornahanteras på ett riktigt sätt med respekt för livet.Herr talman! Tio av de reservationer som fogats tillbetänkandet har representanter i utskottetställt sig bakom, men jag nöjer mig med att yrkabifall till reservationerna 11, 15 och 26.Anf. 2 ():Herr talman! Den avancerade bioteknikenkommer till användning på många olika områden ivårt samhälle: industriprocesser, miljöfrågor och,framför allt, medicin och läkekonst.På alla dessa områden där bioteknik och framförallt genteknik kommer till användning, är denkontroversiell och ger upphov till diskussioner. Attden är kontroversiell är förmodligen en avanledningarna till att vi har fått vänta så länge --ända till -- på att här i fåta ställning till lagförslag som åtminstone innebären början på att från samhällets sida reglerahanteringen av avancerad bioteknik.Den politiska oförmågan, särskilt från regeringenssida, att komma med konkreta förslag -- det är trotsallt fortfarande bara delförslag vi får ta ställningtill -- har på intet sätt bidragit till att göradiskussionen kring bioteknik och genteknikklargörande. Den har tvärtom lett till förvirring ochtill den oseriösa debatt som vi har haft imånga år.Vad är det som gör biotekniken och kanske särskiltgentekniken så oerhört kontroversiell? För demänniskor som har en religiös tro på att det finnsen skapare, tror jag helt enkelt att det känns somom människan gått för långt och gett sig in påområden som hon helt enkelt inte har lov att sysslamed.Också för dem som i likhet med mig själv inte haren sådan gudstro utan tror att det är människansöde att själv forma och skapa sin värld, väcker denhär diskussionen oerhört många svåra frågor ochger väldigt få svar.Jag tror att det beror på att det trots allt, även omman inte har en tro på en skapelse, väcker rädsla attveta att vi nu har skaffat oss kunskap och förmågaatt påverka och det grundläggande livsprocessernaoch förändra de genetiska arvet hos levandeorganismer. Det är en kunskap och en förmåga somförskräcker! Vi har inte bara tagit en rejäl tugga aväpplet på kunskapens träd -- vi riskerar också attsätta tuggan i halsen.Kan människan hantera dessa kunskaper? Utifrånvilken moral och etik skall hon hantera dessamycket svåra kunskaper?Inte oväntat finns i hög grad en motsättning mellanforskarsamhället och allmänheten. Forskarna,särskilt de som arbetar inom detta område, kännerinte denna, som de tycker, obefogade rädsla hosallmänheten. De tycker att de behärskarkunskapen och tekniken och kan hantera den.Det man lever och arbetar med känner man intestor rädsla inför. Därmed inte sagt att forskaren haralldeles rätt när de är säkra på att det inte är farligt.Det kan ju faktiskt också vara så att det faktum lever och arbetar intensivt inom ett visstområde förleder en att tro att man också behärskardet. En kärnkraftstekniker, för att ta ett exempelfrån ett annat område, tycker att han har kontrollöver den panel han sitter vid och att han behärskarden. Han är trots allt lika hjälplös som vi andra dendag då någonting verkligen händer och det inträffaren olycka i kärnkraftverket.Det kan faktiskt vara så att forskarna, trots denuppenbarligen stora förvissning de känner om attde kan kontrollera och behärska tekniken, ocksåvaggas in i falska förhoppningar. Det är å andrasidan inte säkert att allmänheten, de mångamänniskor som mest känner rädsla och olust infördessa stora kunskaper, har rätt i den meningen atträdslan och osäkerheten borde leda till att manskall stänga dörren om dessa kunskaper ochbestämma sig för att över huvud taget inte ägna sigåt dem. För övrigt är det naturligtvis inte ensmöjligt. För en enskild individ är det dock möjligt.Vi kan var och en välja att frånhända oss dessakunskaper eller att använda oss av denna teknik.Men ett samhälle kan inte det. Den kunskap som vien gång har skaffat oss kan vi aldrig gömma undan,lägga locket på och låtsas att vi inte har.Man kan jämföra denna kunskap, forskning ochutveckling med en flod som väller fram och närmarsig ett floddelta. Medan den är på vägmot detta floddelta finns det oerhört många vägaratt välja på. Men när man närmar sig floddeltat ochvattnet börjar söka sig i olika strömmar slår man inpå olika vägar. Sedan går det inte att vändaströmmarna och gå tillbaka åt andra hållet. Därförär det så oerhört viktigt hur man från samhälletssida väljer att försöka hantera och i någon månstyra dessa processer.Vilken uppgift har samhället? Vilken är denpolitiska uppgiften? Jag skulle inte vilja säga att visom politiker står mitt emellan forskare ochallmänhet. Men jag tror inte att det är den politiskauppgiften eller lagstiftningens uppgift att förmedlaforskarnas åsikter till allmänheten eller tvärtom.Den politiska uppgiften och uppgiften förlagstiftning och regelverk är i stället att möjliggörasamexistens och att hitta ett sätt så att vi kan bejakaforskning och utveckling. Det skall göras på ettsådant sätt att människor fortfarande kan kännatrygghet och leva i detta samhälle i den fastaförvissningen att det inte bakom stängda dörrarpågår en skrämmande hotfull utveckling sommänskligheten inte kan kontrollera och somkommer att leda till att vi manipulerar med denmänskliga rasen eller genomför andra oerhörtskrämmande vetenskapliga försök.Som politiker gör vi naturligtvis detta utifrån vissagrundläggande ideologier. Min grundläggandeideologi, som jag tror delas av många, innebär attdessa kunskaper och denna forskning skallanvändas för människors behov. Det tycker jagställer stora krav på samhället. Det betydernämligen att vi inte får lämna över denna utvecklingtill t.ex. mycket kapitalstarka stora företag. Det fårinte vara de som bestämmer vad man skall forska ioch vilken utveckling vi skall bejaka. Samhälletmåste få vara med och bestämma hur vi skall styraforskningsresurser och hur vi skall få den forskningsom bäst gagnar människors behov.Det finns här uppenbarligen en motsättning,åtminstone . Inom jordbruksområdet kan dett.ex. uppenbart vara så att det ligger i ett företagsintresse att utveckla jordbruksgrödor som ärtoleranta mot kemikalier, eftersom det också ledertill att man kan fortsätta att använda kemikaliernai bekämpningssyfte. Det är dock inte alls säkert attdetta överensstämmer med det mänskliga behovet.Det mänskliga behovet är naturligtvis snarare utvecklar grödor som är toleranta mot självaangreppen. Det gäller t.ex. grödor som är tolerantamot torka och stress och som kan komma till nyttai länder i tredje världen där man lider en oerhördbrist på livsmedel och livsmedelsproduktion. Visstfinns denna motsättning, och den finns naturligtvisockså på det medicinska området.Det är därför också oerhört viktigt att vi hållerdenna diskussion levande. Det råder dock tyvärrfortfarande stor brist på detta i vårt samhälle.Kanske på grund av att den här diskussionen är såsvår och för att vi tycker att vi känner oss maktlösainför den, förs den fortfarande i mycket hög gradinom forskarsamhället eller mellan forskarna ochett mycket begränsat antal människor som harintresserat sig för dessa frågor. Jag tror att en avvåra allra viktigaste uppgifter är att göra dennadiskussion allmän och inte låta den vara endiskussion enbart för experter.Det är bl.a. mot denna bakgrund somvänsterpartiet har föreslagit ett system med etiskanämnder som skall ge allmänheten störremöjligheter att vara med i debatten och medverkatill att debatten kring dessa grundläggande frågorockså skall kunna föras ut.I det lagförslag som nu äntligen har fåttta ställning till föreslås -- det verkar också som omdet kommer att finnas en majoritet för det -- skall få använda gentekniska metoder vidallmänna hälsoundersökningar. Detta är något somvi från sida inte har velat acceptera.Vi tycker att man där tar steget ifrån att användaden här forskningen och kunskapen i första handför människors behov och i stället väljer en meraklåfingrig attityd som vi tror -- mot bakgrund averfarenheter från hur andra sådana här storaforskningsresultat kan användas -- kan få olyckligakonsekvenser för människor.Jag vill därför yrka bifall till reservation nr 1 i dettabetänkande.Utskottet berör också en annan problematik i sittbetänkande, där utskottet nu föreslår etttillkännagivande som jag tycker är mycket viktigt.Det gäller frågan om den gen-etiska integriteten. Ibetänkandet diskuterar man särskilt frågan hur denenskilda människan skall kunna hävda sin rätt tillgenetisk integritet i förhållande till t.ex.arbetsgivare eller försäkringsbolag. Det är enmycket svår fråga, som inte enkelt låter sig reglerasi lag. Den handlar nämligen i så hög utsträckningockså om maktförhållanden i samhället. Även omvi har lag på att sådan här information inte skallkunna lämnas ut till t.ex. arbetsgivare mensamtidigt har en hög arbetslöshet och arbetsgivarenlåter förstå att det ändå innebär ett plus att manockså delger sådan information, blir det svårt förden enskilda människan att hävda sitt intresse.Utskottet kommer med ett mycket viktigttillkännagivande om att regeringen skallåterkomma med ett förslag på hur man skall kunnagarantera den enskilda människans integritet. Jagtror också att det är mycket viktigt att man i ensådan diskussion får med t.ex.fackföreningsrörelsen. Här handlar det nog omkollektiva åtgärder. Som enskilda står vi annarssvaga i den diskussionen.Detta betänkande handlar om två stora frågor. Denförsta gäller frågan om att kunna använda teknikenvid allmänna hälsoundersökningar. Den andrafrågan är kanske ännu svårare och merkomplicerad, nämligen om man skall kunnaanvända genteknisk forskning och behandling påkönsceller. Från sida är vi alldelesdefinitivt emot att detta skall kunna leda tillgenterapi på könsceller. Vi tycker också att manmåste vara oerhört restriktiv med den forskningsom får bedrivas på befruktade ägg.I samhället förekommer en diskussion sombara skulle ha varit otänkbar.Det skulle tidigare ha varit otänkbart att forskaresade att man med denna forskning och utvecklingfaktiskt syftade till genterapi på könsceller. Redani dag kan man dock höra forskare säga -- utan attdet längre är så kontroversiellt -- att det nog är detman syftar till i förlängningen. Vi tycker att det härär ett perspektiv som inger mer rädsla och hot änlöften . Vi tycker att samhälletmåste vara oerhört restriktivt. Det är härlagstiftningens uppgift att vara konservativ.Därmed är det inte sagt att diskussionen kring dettaoerhört kontroversiella ämne skall vara avslutad ioch med dagens beslut. Diskussionen kring dessafrågor kommer förmodligen, och förhoppningsvis,aldrig att vara avslutad, eftersom den rör sågrundläggande svåra etiska problem. Detta ärnaturligtvis en diskussion som vi måste föra vidare.Om den grundläggande inställningen är attmänniskan har rätt att skaffa sig så mycket kunskaphon kan om sin omgivning, om naturen och om sigsjälv, måste vi naturligtvis också acceptera att mani detta syfte använder befruktade ägg i forskningen.Det är emellertid viktigt att tonvikten ligger på attdet mera handlar om att skaffa oss ökad kunskapoch ökade insikter och inte om att bli meraklåfingriga. Vi måste vara oerhört medvetna om attnär vi skaffar oss kunskapen om naturens egnamekanismer skall det ske i syfte att anpassamänniskan till hur naturen fungerar, och inte att såsnabbt som vi ibland gör gå från insikten om hurnågot fungerar till viljan att också manipulera ochförändra detta.Detta ligger väl i linje med den etiska inställningsom vinner allt större gehör i vårtsamhälle -- människan är inte skapelsens herre i denmeningen att hon har rätt att använda alla andralevande varelser för sitt eget syfte. Människan ärdock en del av skapelsen där andra levandeorganismer har sin plats och har rätt att finnas. Viskall leva med respekt för dessa andra livsformer.Herr talman! Jag vill därmed säga att vi frånvänsterpartiets sida givetvis står bakom alla dereservationer i detta betänkande som harundertecknats av . Jag vill docksärskilt yrka bifall till reservationerna nr 1, 15 och23.Anf. 3 ():Herr talman! Först vill jag yrka bifall tillreservationerna nr 1, 8 och 16. I övrigt ställer jagmig bakom de reservationer som harundertecknat i betänkandet.Klokskap, dårskap och mänsklighetens framtid ärord som man kommer att tänka på infördiskussionen kring socialutskottets betänkande omanvändningen av genteknik på människa. Ärmänniskans vetgirighet och forskningsiverförbunden med vishet och ansvar, undrar man närvi nu står inför genteknikens genombrott även påmänniskor. Kan man lita på att människansintelligens och etik kommer att segra över hennesgirighet och ondska?Kriget i har gett oss en nyttig läxa omhur det går när ondskan triumferar över förnuftet,både i vad gäller människorna och miljön. Vadkunde inte teknikens triumfer åstadkomma i dets.k. kliniskt rena kriget! Kliniskt rent för vem?Gäller det människorna under bombmattorna,naturen med oljeutsläpp och brinnande oljekällor?Nej, människan kan inte kontrollerakonsekvenserna av sitt handlande. släppervi krafter fria som vi inte klarar av.Miljöpartiet är inte negativt till gentekniken ochbiotekniken i sig. Hur skulle vi kunna vara det?Dessa tekniker innebär att man använder sig avlevande organismer vid sin manipulering av växter,djur och människor. Många av dessa biotekniker ärmycket gamla. Vi har tidigare talat omölframställning, osttillverkning ochpenicillintillverkning. Detta är inget som bekymraross i dag.Men vissa av de nyare metoderna inomgentekniken har vi i verkligensynpunkter på. Ur både etiska ochsäkerhetsmässiga synvinklar måstekonsekvenserna av forskningen nu diskuteras. Detfinns anledning till oro. Forskningens framsteg skeri dag i en takt som gör att varken lagar ellerdiskussioner om etik och moral hinner hålla jämnasteg med forskningen. Det är nästan som med våraskattelagar. Det är alltid några som är före ochhittar hålen och möjligheterna. Sedan kommerlagarna och efter. Vi har fullt sjå attförsöka hinna med också när det gällergentekniken. Patent på liv är någonting som vi imiljöpartiet säger nej till: Vi anser inte att någonhar rättighet att få patent på liv.Mänskligheten har begåvats med tekniker inomjordbruk, hälso- och sjukvård,läkemedelsframställning,stridsmedelskonstruktioner osv. Vi vet att dessatekniker har negativa sidor. Är verkligen dessaframställningsmetoder alltid moraliskt och etisktförsvarbara? Det är nämligen i princip ingenskillnad på olika gentekniker, med vilka manförändrar växter, djur, människor, bakterier, virusosv.Jag är litet orolig för vad man har åstadkommit pådetta område. Ta till exempel de biologiskastridsmedlen, vid vars framställning man kananvända sig av mjältbrand och harpest ellertoxinstridsmedel -- botulin och tetanus. Man kanöverföra toxingener till sjukdomsalstrandemikroorganismer; man kan ge för människan heltofarliga bakterier sjukdomsalstrande förmåga ochsedan sprida dessa bakterier över mänskligheten.Det är hemskt!Vi måste vara mycket försiktiga med gentekniken,och vi måste ha mycket klarare principer än vad vihar . Det som vi kommit fram till räcker inte.I reservation 1 yrkar vi avslag på förslaget till lagom användning av viss genteknik vid allmännahälsoundersökningar. Vi vill inte hascreeningundersökningar med hjälp av genteknik.Risken finns att de som undersöks kan få veta attde har sjukdomsanlag som kan varken lindras ellerbotas. Man kanske bara får vänta på attsjukdomen skall blomma ut. förpestasens liv av ovisshet om när sjukdomen skall slå till.Det kan bli en alldeles för tung börda att bära.Skall alla friska anlagsbärare upplysas om vilkasjukdomsgener de bär på? Vad vill vi egentligenveta om våra gener och vad orkar vi veta?Kartläggningen av vår arvsmassa sker i alltsnabbare takt. I det s.k. --står för --som är ett gigantiskt internationelltforskningsprojekt som går ut på att kartläggamänniskans samtliga ca 100 000 gener har manredan identifierat sjukdomsgenerna för etthundratal ärftliga sjukdomar. Vi kommer att fåkunskap om många fler sjukdomsgener. Den nyakunskapen kommer att ställa oss inför nyamöjligheter och nya etiska frågeställningar.En av de senaste upptäckta sjukdomsgenerna ärgenen för cystisk fibros, en sjukdom som drabbarungefär ett barn av 3 000 i . Sjukdomenmedför att ett tjockt, segt slem utsöndras framförallt i lungor och bukspottskörteln. Detta leder tillökad infektionskänslighet och försämradmatsmältning. dog ofta patienter medcystisk fibros . har vi emellertid fåttförbättrade behandlingsmetoder som har medförten ökad medellivslängd.Cystisk fibros nedärvs recessivt, dvs. endast de barnsom får sjukdomsgenen i dubbel uppsättning blirsjuka. Genen i sig är mycket vanlig. I Skandinavienräknar man med att omkring var trettionde personär anlagsbärare, dvs. har genen i enkel uppsättning.På grund av att genen för cystisk fibros harupptäckts kan man också med nyamolekylärgenetiska metoder genomföra olikaformer av screening relativt enkelt och billigt.Screening av nyfödda skulle t.ex. innebära entidigare och säkrare diagnos och därmed en säkrarebehandling. Betydligt mer kontroversiell ärscreening av anlagsbärare och fosterdiagnostik.En av förespråkarna för omfattande screening ochfosterdiagnostik är läkaren frånStorbritannien. Han säger: ''Jag ser inga etiskaproblem med screening för cystisk fibros. Alla parbör erbjudas testning.