prot · GE09102 · 1991-04-25 00:00:00 — Det gäller situationenför de kulturinstitutioner som i stor utsträckningblivit beroende av de lönebidragsanställdasinsatser. Kostnaderna kommer vidpersonalomsättning att stegvis öka och rätt blisvårhanterliga. Här behövs ett snabbt initiativ frånregeringens sida, det är kulturutskottet enigt om.Vi och har önskat markera frågans viktgenom ett tillkännagivande.Låt mig säga ett par ord om det helhetsintryck åretsbudgetproposition på kulturområdet ger innan jaggår över till några budgetfrågor. Under gällatrumpetstötar gick socialdemokraterna för två årsedan ut och aviserade en reformperiod förkulturen. skulle tredje och sista steget tas. Mendärav blev föga. Även uttryckliga löften från förraåret har svikits.Speciellt har de regionala institutionerna blivitdragna vid näsan. Det gäller grundbelopp tillteater-, dans- och musikinstitutionerna och 125grundbelopp till museerna. För att klara enblygsam satsning på kulturskaparna blev Svenskariksteaterna av med ett tjugotal miljoner. Om depengarna har det sedan varit en danse macabre därman i pressen kunnat läsa att besparingen förstflyttades till Operan och . sedan tillkulturrådet.Vem som blir sittande med denna kulturensSvarte är svårt att räkna ut. Men om 20milj.kr i en budget på över 450 000 milj.kr. vållaren sådan uppståndelse och ger upphov till så mångaalternativa nedskärningar frågar man sig omsocialdemokraterna längre tror på sin egenkulturpolitik.Något har kulturutskottet kunnat rätta till iefterhand av regeringens missgrepp. Men det gällerinte allt det som lovades ut av regeringen förra året.Så gick för beslutsamhetensfriska hy i eftertankens kranka blekhet över.I den moderata partimotionen har vi slagit fast attvåra förslag syftar tillatt stärka kulturskaparnas situation,att skapa mer likvärdiga villkor för skildaintressenter på kulturområdet,att ge bidragsmottagare större inflytande överfördelning och disposition av medlen,att ge kulturpolitiken en mer långsiktig inriktningochatt nå kulturpolitiska mål genom åtgärder även påandra samhällsområden.Den sista punkten berörde jag när jag tog upphemmen, förskolan, skolan och massmedia. Enmer långsiktig inriktning innebär bl.a. fördjupadeinternationella kontakter men också något såelementärt som att utställda löften skall infrias.Bidragsmottagarna ges ett större inflytande övermedlen i den fördelningsmodell jag skisserat ochsom skulle ersätta mycket av arbete.Mer likvärdiga villkor för skilda intressenter fårman genom att inte prioritera Arbetets museum påandra museers bekostnad, inte rikskonserterframför andra fonogramproducenter, inteKonstfrämjandet framför , inte kultur påarbetsplatsen framför annan kulturverksamhet ochinte kommuner som misskött sina bibliotek framfördem som skött sina. Exemplifieringen ger en bild avhur socialdemokratisk kulturpolitik vill låta stödetockså styra.I detta sammanhang vill jag nämna denegendomligheten att medel tilllänsbildningsförbunden m.fl. beräknats underanslaget Bidrag till utvecklingsverksamhet inomkulturområdet och inte under Bidrag tillfolkbildning vilket varit naturligt. Den saken börrättas till.Återstår så punkten om att stärka kulturskaparnassituation. Därmed kommer jag in på det andrabetänkande som vi behandlar i denna debatt,nämligen ersättningar och bidrag till konstnärer.Nu avgörs inte kulturskaparnas villkor i första handav statens bidrag. De beror på mycket annat: detallmänna kulturklimatet, möjligheterna attpublicera sig och framträda i etermedia,skattepolitiken gentemot konstnären men ocksågentemot den potentielle köparen,kulturinstitutionernas resurser för inköp osv.Skattepolitiken behandlas i annat sammanhang.Men det bör understrykas att frågor om avdragsrättoch kvittningsrätt, moms och skattesatser kanavgöra kulturskaparnas liksom så många andrasmöjligheter att leva på sitt arbete.Kulturskaparna får således inte ses somunderstödstagare beroende av statens välvilja. Mendet hindrar inte att inkomstgarantier och stipendierkan ha stor betydelse. Regeringens förslagpräglas -- trots talet om en satsning påkulturskaparna -- av stor återhållsamhet.Märkligt är att man inte infriat direktabeställning /89 om sex nyainkomstgarantier 1991/92 som ett led i en totalförstärkning på 20 garantirum under entreårsperiod. En sådan småsnålhet verkar varauttryck för ren motvallsmentalitet i kanslihuset. Nuhar lagt till de felande femgarantirummen, men nog var det en onödig nesa förkulturministern.Vidare föreslår utskottet att 15 nyalångtidsstipendier inrättas. De skall utgå under tioår och motsvara tre basbelopp. Utskottetssocialdemokrater reserverar sig såväl mot dettasom mot de extra inkomstgarantierna.Låt mig slutligen beröra frågan om en särskildavgift alternativt skatt på vidareförsäljning avkonst. Frågan om en upphovsrättslig avgift av dettaslag prövas av . Här bör ensamordning med utvecklingen i i övrigt ske.Man kan dock konstatera att en sådan avgift i förstahand tillför redan framgångsrika konstnärer nyamedel.Att införa en kulturpolitiskt motiverad skatt påvidareförsäljningen för att få medel till insatser förkonstnärer vore helt fel. Konstmarknaden går uppoch ner -- just nu verkar den rätt punkterad. Denkan inte dräneras på mer än några få miljoner tillhög administrativ kostnad och till skada för denseriösa konsthandeln. Om staten vill utöka stödettill bildkonstnärerna skall det naturligtvis ske direktöver statsbudgeten, inte via en ny punktskatt.Jag började med . Låt mig sluta på sammasätt.För den bleka nödstäng min dörr igen!Giv mig tak och bröd,kläder, och en vän;att den höga himlakraft ej rymmerur mitt bröst för jordiska bekymmer.Fru talman! Med det anförda ställer jag mig bakomde reservationer i kulturutskottets betänkande 20och 21 som har moderata undertecknare. Jag yrkarbifall till reservationerna 1 och 16 i betänkande 20och reservation 8 i betänkande 21.Anf. 27 ():Fru talman! Ett fritt och vitalt kulturliv ärnödvändigt för att ge stimulans och motverka dekrafter som vill förleda människor till passivitet ochrädsla. Delaktighet i kulturlivet stärker fantasi,känsla, tolerans och glädje och skapar ettmänskligare samhälle. Det säger vi i folkpartietliberalernas partimotion. Vi säger också att i enliberal kulturpolitik måste ständigt den skapandemänniskan försvaras.Statens engagemang i kulturpolitiken vilar på dekulturpolitiska mål som fastställdes och somockså vi ställt upp för. De målen har varit en bragrund för kulturlivet. Men detta innebär inte attfullt samförstånd råder om kulturpolitikensinriktning.Ibland, fru talman, tycker jag mig kunna se att ikultursektorn verksamma prioriterar ett eller ettpar av dessa mål så starkt att de kan bli något av engökunge som tränger ut de andra målen ur boet.Socialdemokraterna betonar ofta -- ibland på ett,som jag vill säga, reflexmässigt negativt sätt -- måletom insatser mot kommersialismens negativaverkningar. Förvisso är det så att ett aktivt kulturlivär en motkraft och skall vara en motkraft motkommersialismen, men en reflexmässigt negativinställning kan också skada kulturen. Vårdiskussion kring sponsring är ett exempel pådet.Ett annat mål som ofta diskuteras är insatserna föreftersatta grupper. I en ambitionsiver att alla skallvara delaktiga i samma kulturupplevelsermotverkas ibland det goda syftet. I stället förstimulans åt deltagarna kan avstånd skapas och enimmunitet som inte hade kommit till stånd omkontakterna med människorna varit så att säganedåt och uppåt i stället för motsatsen uppifrån ochner. Ett aktivt kulturliv skapas inte genom dekretfrån kulturråd eller andra statliga myndigheter.Jag kan också säga på det lokala planet att ett aktivtkulturliv skapas inte av dekret från kulturnämnder,enbart styrda från socialdemokraternaskulturförening.Kulturengagemanget måste ha lokala rötter ochfrån de rötterna frodas, utvecklas och växa upp.Socialdemokraterna vill, som jag sade, gärnauppifrån styra och rikta kulturlivet mot de delar avde kulturpolitiska målen som man, såsom jagbedömer det, upplever som mer angelägna änandra mål.Vi liberaler betonar mer de enskilda människornasmöjligheter att i ett fritt kulturskapande görasynliga nya tankar och ideér som frigör människornai konstnärligt skapande.Här kan dock kritik komma, och jag vill säga att detsynsättet inte står i motsats till målen att göra flerdelaktiga i kulturlivet.Fru talman! , och centernhar i en kortfattad reservation redovisat mål förkulturpolitiken. Jag yrkar bifall till denreservationen. Den är kortfattad, men bakom denfinns, i motionerna, en bred belysning avkulturpolitikens inriktning. Liksom tidigare årsäger man att det finns skäl att komplettera dekulturpolitiska målen med synpunkter ommångfald och konstnärlig kvalitet, liksom attmöjligheter skall finnas för ett allsidigt kulturlivöver hela landet. Med allsidigt behöver då intemenas likformigt. Utformningen av kulturlivetmåste framspringa ur lokal inspiration och inte,som jag har sagt, genom statliga direktiv.Riksdagen anvisar pengar. Därför är det naturligtatt våra diskussioner i stor utsträckning gälleranslagsramar och budgetbelopp. Bakgrunden tillden diskussion som har varit så akut det här året äratt regeringen inte har fullföljt de löften somställdes ut . har rättat del av bristerna.Mera principiellt allvarlig än frågan om pengarna --det är egentligen inte fråga om så mycket pengar,det har också sagt -- är frågan omvilka signaler som ges till det lokala kulturlivet.Kulturlivet är hotat. Jag har visserligen kritiseratensidighet och sagt att vi skall ha variation ochmångfald i kulturlivet, men jag upplever att man pånågot sätt från statens sida har tryckt på regionernaatt de skall aktivera sig, starta institutioner och attresurser skall fram. Landsting och kommuner harställt upp, men sedan kommer reträtten. Det är detallvarliga med att 300 miljonersprogrammet intehar fullföljts.Som jag sade har kulturutskottet täppt igen någraav de hål som finns i kulturministerns förslag. I detarbetet har liberalerna tagit aktiv deltillsammans med de övriga oppositionspartierna.Nu inrättas långtidsstipendier för konstnärer. Detskall bli flera inkomstgarantier, vilket redan harnämnts. får 20 miljoner mera än vadkulturministern föreslog. Kulturmiljövården får 10miljoner osv. Jag kan nämna flera förstärkningar,men den här diskussionen får vi ta successivt underdagens debatt när vi diskuterar kulturbudgeten.Folkpartiet liberalerna har i sitt snävabudgetalternativ prioriterat kulturfrågorna.Sammanlagt har vi föreslagit förstärkningar -- jagräknar då även in filmfrågorna -- på ca 100 miljoner.Vi har inte fått igenom allt, och jag vill kortfattatkommentera några av reservationerna ibetänkande nr 20.För att kunna skrapa ihop pengar till Riksteaternhar socialdemokraterna och tagit 2miljoner från , som skulle användas tillsärskilda projekt. Denna indragning kan kommaatt drabba folkmusik, dans, amatörkultur m.m. Vitycker att det är beklagligt att partierna låterteckningen av hålet för gå ut över bl.a.amatörorganisationerna. Det indragna beloppet ärinte särskilt stort, det erkänner jag. Men frågan harmycket stor principiell betydelse. Därför yrkar jagbifall till reservation nr 19.Fru talman! Jag vill ägen säga några ord omsponsring. I svensk politik stårsocialdemokraterna för fasthållandet av gamlastelbenta uppfattningar. Det har gällt enskildainitiativ inom barnomsorg och vård, men det gällerockså kultursektorn. Vad är det för fel? Varför serman inte sponsring som en vitamininjektion förkulturlivet? Är det ordet sponsring man är räddför? Vore det bättre om man sade att kulturlivetmår väl av donationer och ekonomiskt engagemangäven från enskilda företag? Sponsring kan aldrigkan bli ett huvudalternativ för finansiering avkultursektorn. Det är inte fråga om attskådespelare och bibliotekarier t.ex. skall gå medVolvoemblem på bröstet. betyder jag rullar.Det vore naturligtvis inte så trevligt att gå medsådana emblem. Men det är inte detta frågan gäller.Frågan gäller att stimulera donationer och speciellainsatser. Socialdemokraterna är ståndaktigatennsoldater i en värld som förändras. Men, frutalman, socialdemokraterna kommer att få byta fotäven på det här området på samma sätt som manhar fått göra när det gäller reklam i TV och enskildainitiativ inom barnomsorgen. Jag yrkar bifall tillreservation nr 10.Jag vill också säga något om det betänkande somgäller konstnärernas villkor. Konstnärerna harväntat på de förslag som föreligger.Regeringen föreslår att anslag tas upp förvisningsersättning. Det är bra att det förslaget nuhar kommit till . Vår kritik i det avseendethar gällt att kulturministern har låtit det häranslaget gå ut över andra delar av kultursektorn.Nu är det glädjande att kulturutskottet har lyckatsförstärka konstnärsstödet med femtonlångtidsstipendier och fem inkomstgarantier. Frånfolkpartiet liberalernas sida hade vi önskat dubbeltså många stipendier, men vi ser det ändå som enframgång att försöksverksamheten med dessastipendier kommer i gång. Vi ser utskottets förslagsom en god början. Jag yrkar avslag på desocialdemokratiska reservationerna nr 10 och 11samt följdreservationen nr 12 och i övrigt bifall tillhemställan i utskottets betänkande med undantagav det avsnitt som gäller reservation 3 omhusartister som jag yrkar bifall till.Folkpartiet liberalerna anser att det är angeläget attförsöksverksamhet får påbörjas med anslag för 20s.k. Ett bifall till det anslaget skulle gelovande artister möjlighet att utveckla sin konstunder den tid de jobbar för att bli etablerade.Anf. 28 ():Fru talman! Det vore en överdrift att påstå attvårens kulturdebatt har präglats av någon lyriskstämning. Av naturliga skäl har den präglats avanslagsfrågor, där man från olika håll har uttrycktstora bekymmer. Det gäller centrala institutioner,lokala föreningar, regionala teatrar och praktiskttaget överallt där man ger medborgarnakulturupplevelser.Det har inte blivit plats för någon merframåtsyftande idédebatt. Det beklagar vi fråncenterns sida. En idédebatt måste föras om vi skallkunna utveckla förutsättningarna för en god kultursom gäller hela vårt land.I den pressdebatt som har pågått har det stundtalsblivit en stor fixering vid några institutioners behov.Däremot har man glömt bort hela den bredakulturgärning som utförs i vårt land. I dennaverksamhet deltar mångamänniskor -- aktivt somutövare eller som åskådare, som finner stort nöje iatt ta del av kulturutbudet.Det blev en konstig debatt eftersom det utlovadetreårsprogrammet inte fullföljdes ibudgetpropositionen. All planering och allautfästelser som hade gjorts ifrån dem som hade attfördela medel kom på skam. Det blev en förtvivlani stället för en framåtsyftande planering och ettfullföljande av de planer man hade fastställt. Detblev naturligtvis mycket diskussioner om hur manskulle kunna försöka att rätta till den uppkomnasituationen. Jag kan nu med glädje konstatera atttill mycket stora delar har kulturutskottet rättat tillden snedbild som blev resultat avbudgetpropositionen.Det fattas emellertid viktiga bitar, och på dessaområden har vi från sida avgivitreservationer, som jag kommer att kommenteralängre fram i mitt anförande.Vi har kunnat konstatera att ocksåregeringspartiets representanter i utskottet harvarit besjälade av att i möjligaste mån fullföljatreårsprogrammet. Det borde glädjakulturarbetarna att det på väldigt många punkterrått stor enighet.Den här vårens debatt tycker jag också visar detberättigade i de krav som förtfram, dvs. att man inte i så stor utsträckning som sker borde knyta kulturdebatten direkt till enbudgetproposition och till anslagsfrågor. I ställetborde vi ha en idédebatt, och de beslut somföranleddes av denna skulle fattas av . Tillgrund för diskussionen skulle ligga förslag till entreårsbudget för kulturen. Den idédebatten bör inteläggas i omedelbar anslutning till behandlingen avbudgetpropositionen. I borde vidiskutera de framlagda idéerna och förslagen tillutveckling av kulturen och därvid göraprioriteringar på olika satsningar. En sådan ordningskulle vara en klar fördel, och jag anser som sagt,fru talman, att den här vårens debatt mycket välunderstryker det kravet. Den visar hur riktigt detvore att ha en sådan diskussion på grundval av ettförslag till en treårsbudget, oavsett vilken regeringsom sitter.I reservation 1 till betänkande nr 20 tas frågan omde kulturpolitiska målen upp. Den reservationen ärgemensam för , ochmoderaterna. Det kan naturligtvis behövas engenomgång och kompletteringar av dekulturpolitiska mål som i stor enighet fastställdes1974. Mycket har hänt, och många anser att det inteär alldeles säkert att dessa mål har uppfyllts på ettsådant sätt att alla kan känna sig nöjda och belåtna.Vi har från sida krävt en utvärdering avhur de kulturpolitiska målen har uppfyllts. Det harskett en utvärdering i Europasamarbetet, men visom här har ansvaret för att ge goda betingelser förkulturens utveckling måste själva kunna göra enutvärdering och företa de justeringar som kan blinödvändiga när man ser resultatet av en sådanutvärdering.Den fråga man kan ställa till socialdemokraterna ärnaturligtvis om de är rädda för en sådanutvärdering, rädda för att den skulle komma att geresultat som visar att man inte kan vara så nöjd somman gav uttryck för när man såg resultatet avutvärderingen i Europasamarbetet. Om resultatetav en utvärdering på något sätt skulle bli negativt,är det naturligtvis all anledning att man rättar tilldet som har gått fel. Vi kanske inte är så bra på attsprida kultur till alla delar av vårt land som vi i vissasituationer vill göra gällande.Kulturen är mycket viktig för den regionalautvecklingen. Det visar sig alltmer att en god kultursom ger möjligheter till många upplevelser harbetydelse både för arbete och för bosättningen, ochden förhindrar faktiskt också folkomflyttningar,någonting som vi har upplevt tillräckligt av.Folkomflyttningar som beror på otrivsel, dåligabostäder eller, vilket är det vanligaste, brist påarbete, är någonting som vi har all anledning attmotverka.De som arbetar med näringspolitik kommer på etttidigt stadium in på utbildningspolitiken men ävenpå kulturpolitiken. Vad är det på den här orten somskulle kunna intressera mig och som skulle få migatt välja att bo och arbeta på den här orten framförandra? Vilka aktiviteter finns det här för barnenoch vad har man för möjligheter att få del avkultur? Sådana frågor kommer upp mycket tidigtnär människor diskuterar var de skall bosätta sigoch ta ett arbete.På denna punkt föreslår vi ett tillkännagivande tillregeringen. Ett sådant riksdagsuttalande skulle habetydelse inte bara för statsmakternaskultursatsningar, utan det skulle givetvis också varaett stöd för många regioner som verkligen gör storasatsningar på kulturen.Från sida tar vi också upp diskussionen omett nationellt ansvar förRiksteatern,Riksutställningar. Avsikten med denkonstruktionen var att man skulle ta ett stort ansvarför kulturens utveckling i landet. Det har manockså delvis gjort, men bilden har delvis förändrats.Vi i anser att Operan borde ges betydligtstörre möjligheter till turnéverksamhet. Det bordegöras större insatser än nu för att ge människor utei landet möjligheter att se opera. Under förrasäsongen, då renoverades, hadeOperan en mycket uppskattad turnéverksamhet.Många människor som tidigare aldrig hade haftmöjligheter att se opera fick nu denna möjlighet.Många människor som bor långt ifrån Stockholmhar inte haft möjlighet att resa till för attse operaföreställningar.Vi framhåller i reservation 8 att nationalscenerna idet här avseendet har ett stort ansvar. Andraföreträdare för kommer att senareunder debatten när det gäller andra delar avkulturen att utveckla vikten av ett nationellt ansvarför att kultursatsningar sprids över landet.Frågan om sponsring har varit uppe i debatten.Man har säkerligen på sina håll en betydandeövertro på sponsring. Det har visat sig att sponsringkan vara någonting mycket svårt, särskilt sponsringav offentliga institutioner utan några regler. Ireservation 11 kräver klara regler försponsring av offentliga institutioner. Ett talandeexempel är här sponsringen av Operan. Det varmycket hysch-hysch kring de avtalen, och vi tyckeratt avtal med offentliga institutioner inte skall varahemliga. Det gäller alltså institutioner som får helaanslaget till sin verksamhet från statsmakterna efterriksdagsbeslut på förslag av regeringen. Om sådanainstitutioner får kompletterande inkomster genomsponsring skall det redovisas vilka villkorsponsorerna ställer för att bidra till verksamheten.Jag tror att vi alla är överens om att sponsring inteskall utgöra grunden för en långsiktig verksamhet.Sponsring skall kunna stödja tillfälligaverksamheter eller projekt som tillför kulturennågonting nytt och utvecklar kulturen.Ett enigt utskott har uttalat sitt bekymmer för vadsom händer inom kulturvärlden när villkoren förlönebidragsanställningen ändras. Vi känner alla tillatt kulturen i stor del av samhället -- det gäller bådeinstitutioner och föreningsliv -- är beroende av attlönebidragsanställning kan ske på godaekonomiska villkor för arbetsgivaren. Dettaförändras , och det kommer att sätta kraftigaspår i Kultursverige. Därför har vi i en reservationkrävt att det skall vidtas åtgärder som hindrar delsatt det blir fler lönebidragsanställda som aldrigkommer att få arbete -- det är den viktigastepunkten --, dels att det vidtas åtgärder, så att folkkan vara kvar i sina anställningar. Det måste finnasekonomiska villkor som gör att arbetsgivaren -- idetta fall folkrörelser, institutioner m.fl. -- har rådatt betala lönerna. Bidraget enligt de nyabestämmelserna måste bli tillräckligt stort,eftersom det kan bli problem för de flesta påkulturområdet.Herr talman! Sedan skall jag också berörakulturutskottets betänkande 21. Betänkandethandlar om bidrag till konstnärer. Man kankonstatera att utskottsmajoriteten har tillstyrktvissa värdefulla reformförslag beträffandekonstnärerna. Här finns det på några punkterreservationer från regeringspartiet. Som jagtidigare konstaterade finns det en mycket storsamstämmighet i många av de frågor som berörs ibetänkandena, och det är naturligtvis bra förKultursverige.Utskottet tillstyrker att 34 milj.kr. tillförs kulturen.Detta kan kanske tyckas vara litet jämfört medandra anslag. Men i detta fall rör det sig om ettbetydelsefullt belopp, och det går till mycket braverksamhet. Det har inte varit utan svårighet somman fått fram medlen, men det här är som sagtmycket positivt för kultursektorn.Herr talman! Jag yrkar bifall till reservationerna 3,7 och 19 i kulturutskottets betänkande 20 och tillreservation 9 i kulturutskottets betänkande 21.De centerpartister som sitter i kulturutskottet stårnaturligtvis bakom reservationer på ett antalpunkter, men med hänsyn till kammarens tidsbristskall jag inte yrka bifall till dem. Jag konstaterarbara att vi centerpartister står bakomreservationerna. I övrigt yrkar jag bifall tillutskottets hemställan.Anf. 29 ():Herr talman! Jag tror att man har anledningatt fråga sig vad det är som har hänt medarbetarrörelsen. Vad beror det på attarbetarrörelsen för en så motsägelsefull politik närdet gäller kulturen? Vad beror det på attsocialdemokratin å ena sidan har programmatiskamål och deklarationer och å andra sidan en praxissom innebär någonting helt annat?Socialdemokratin skriver i sitt 90-talsprogramföljande:''Kulturen kan vara en frigörande kraft, somstödjer och hjälper människorna till en bättrelivskvalitet. Men den kan också varafördummande, konserverande och passiviserande.Den risken är särskilt stor i en situation dåkonkurrensen mellan kvällstidningarna och allt flerTV-kanaler blir allt hårdare, och då löpsedlar ochunderhållningsvåld brutaliserar den mänskligasamvaron. Arbetarrörelsen måste inför 90-taletutforma en offensiv kulturpolitik. Iarbetarrörelsens ungdom sågs kulturen ochkulturkampen som ett redskap har arbetarrörelsens kulturpolitikfrämst handlat om att se till att god kultur ställs tillmänniskors fria förfogande. Den uppgiften skallnaturligtvis fullföljas och drivas än hårdare --genom bibliotek, folkbildning, studieförbund,m.m.