prot · GE09105 · 1991-05-02 00:00:00 — Men det är faktiskt en storprincipfråga när man säger att av BNP skall gåtill de allra fattigaste i världen, till , ochsedan kantrar man över och säger att Östeuropaockså skall räknas till u-länderna.Vi har tidigare haft en debatt om behovet avmiljöbistånd till . Men då fanns det ingamöjligheter. Det var av rent egoistiska skäl såsomatt skulle räddas och andra mål. Det härstämmer inte. Det är viktigt att vi markerar att vi iSverige är villiga att behålla enprocentsmålet närdet gäller bistånd till de allra fattigaste.Anf. 23 () replik:Herr talman! Jag vänder mig först till PärGranstedt. Jag är oerhört tacksam för denomtänksamhet om min samvetsnöd som PärGranstedt gav uttryck för.Vi socialdemokrater har inte någon som helstanledning att skämmas för det bistånd som vi hardrivit igenom i regeringsställning. Det finns en storsamstämmighet. Jag vill inte på något sätt säga attvi själva skall ta åt oss äran av detta. Men svensksocialdemokrati ute i världen står för mycket avsolidaritet med fattiga länder. Man kan känna detnär man reser i biståndsländerna. Jag tror också attPär har upplevt det.Det är förvisso så att bistånd till kanmotiveras på det sätt som beskrev.Men det leder inte till att vi lika gärna skulle kunnage bistånd åt oss själva för miljö- ochdemokratifrämjande åtgärder. är inte ett såfattigt land.Pär nonchalerade fullständigt ett avmina argument, nämligen att en del av länderna iCentral- och ligger på samma per capita-inkomst som flera av våra biståndsländer. Jag harinte svårt för att motivera detta. När jag mötermänniskor från och hördem beskriva hur situationen är i dessa länder ,känner jag att vi gör rätt. Går det inte att skakafram pengarna på annat sätt måste de tas frånbiståndsanslaget. Det är ett väl motiverat bistånd.Anslagsposten är visserligen avsedd för de allrafattigaste länderna, men den är ju rubriceradInternationellt utvecklingsbistånd. I detsammanhanget tycker jag att Central- ochÖsteuropa platsar väl. hadeungefär samma invändningar mot mitt inlägg.Enprocentsmålet är inte på något sätt statiskt ochen gång för alla givet att det skall vara . Vi kanmycket väl tänka oss att höja målet. Egentligen hardet redan gjorts med hjälp av den tekniskaanslagskonstruktion som finns angiven i budgeten,bl.a. när vi kan ta i anspråk en del av IDA-pengarna. Därtill har vi i särskild ordning för en beslutat att öka påkatastrofanslaget, dvs. ta i anspråk reserveradepengar som på grund av detta måste betalasytterligare en gång till Världsbanken.Anf. 24 () replik:Herr talman! sade att hon inteskäms för socialdemokraternas insatser när detgäller solidaritet. Jag kan ha en viss förståelse fördet i ett historiskt perspektiv. Men nog måste detvara pinsamt när socialdemokraterna nu går ifrånde stolta mål som man länge har hävdat. Det är detsom sker , dvs. att man släpper ambitionerna närdet gäller solidariteten, och skär ned biståndet med1 miljard jämfört med vad det skulle kosta attupprätthålla enprocentsmålet.Vi kan kanske kunna kosta på oss den historiskapåminnelsen, att de som drev framenprocentsmålet knappast varsocialdemokraterna. Det var ochfolkpartiet som år motionerade om attuppnå enprocentsmålet snabbare. Dessa motionerstoppades av samma allians som vi ser i kammareni dag, nämligen socialdemokraterna ochmoderaterna. Jag har haft förmånen att få göra enspecialstudie på den historien. Det är intressant attkonstatera att det låg till på det sättet. Sedan harkanske socialdemokraterna varit bättre på attmarknadsföra sin roll internationellt än vad viandra har varit. Men det är alltså fler som har velatatt slå vakt om enprocentsmålet. är det återigenandra än socialdemokraterna som slår vakt omenprocentsmålet.Jag nonchalerade inte alls argumentet om attcentral- och östeuropeiska länder har samma BNPsom en del . Jag kommenterade det i mittföregående inlägg, men jag kan gärna upprepa detom inte lyssnade på vad jag sade.Argumentet stämmer, men det är inte samma somde vi har förbundit oss att ge bistånd till.Vi har nämligen sedan gammalt policyn att gebistånd till de fattigaste . De ligger på enhelt annan nivå än de cental- och östeuropeiskaländerna gör. Jag tycker inte heller att det är ettrelevant argument.Slutligen säger att biståndet tillöst är viktigt och värdefullt. Det håller jag med om.Men problemet är att det inte är vi som betalar det.Vi står inte själva för generositeten gentemot Öst-och Centraleuorpa. Det är våra samarbetsländer iAfrika, och som finansierarvår generositet i Öst- och . Jag tyckeratt det känns litet obehagligt. Vi kan alltså inte yvasöver östbiståndet eftersom det inte är vi som harbetalat det.Anf. 25 ()replik:Herr talman! säger attenprocentsmålet utgör ett golv.Socialdemokraterna vill gå vidare. Det låter bra.Men problemet är att man inte försvarar denprocentsiffra som man har utlovat. Först måstehålet i golvet täppas till, och sedan kan man börjabygga vidare. Man visar detta med ord men intemed handling. Det är därför vi har fått den härdebatten, vilket jag beklagar. Jag tycker att det ärtråkigt. Vi skulle behöva debattera andra saker ännivån, som vi var överens om.Jag förstår inte riktigt resonemanget om dereserverade pengarna och att de på något sätt skulleräknas in i regeringens och socialdemokraternasvilja att öka på utöver . Det vi gör när vi tarpengar från reserverade medel är att vi lånar frånreserverna. Men de måste fyllas på. Annars levervi inte upp till enprocentsmålet. Jag förstår inte detresonemanget riktigt. Det kan knappast räknas insom en ökning utöver 1 %.Anf. 26 ()replik:Herr talman! Det är intressant att höra ViolaFurubjelke säga att hon är stolt över deninternationella solidariteten blandsocialdemokraterna och konstatera attför att få igenom budgeten måstesocialdemokraterna ta hjälp från . Detfinns inget annat parti i som vill skära nedpå enprocentsmålet och använda det tillÖsteuropa. Vi står för att det behöver läggas påytterligare pengar.Hur stämmer det egentligen med de reserveradepengarna? Pengarna till katastrofbiståndetutgjorde väl inte någon utökning med nya pengar?Det var väl pengar som togs från pengar avseddaför andra ändamål för att klara den akuta katastrofsom vi stod inför?Anf. 27 () replik:Herr talman! Jag börjar med MarianneSamuelsson, eftersom jag inte hann bemöta hennei min förra replik.Det är självklart att pengarna skall betalas tillbaka.Det innebär också att de används två gånger. Menvi har inte skrivit något i betänkandet om hur vi inästa budget skall finansiera återläggningen. Det ärett lån av reserverade pengar. Men det är förvissoså att om man räknar ihop de pengar som anslagitstill bistånd blir det en utökning av denursprungliga budgeten. Det kan vi vara överensom.Det börjar nu bli litet rundgång i debatten omargumenten beträffande enprocentsmålet. Bådejag och mina meddebattörer återupprepar sammaargument.Jag vill säga till , och , att de störstaproblemen när det gäller biståndspolitiken ligger idet faktum att ni tre förespeglar svenska folket attni skall vara överens om någon slags gemensambiståndspolitik . Det blir det verkligafältslaget.Anf. 28 Statsrådet ():Herr talman! Mycket av den senaste tidensuppmärksamhet har riktats mot den tragedi och detlidande som drabbat kurder och andra grupper somtvingats fly undan krigsmaskinoch långvariga förtryck. Ytterligare minst en och enhalv miljon män, kvinnor och barn kan nu fogas tillvärldens över femton miljoner flyktingar.Jag kom tillbaka från ett besök blandflyktingarna i och . Det är djupttragiskt att höra människors berättelser om sinflykt, deras oro , liksom att upplevade mycket svåra förhållandena i flyktinglägren.Framför allt är det barnen som far illa.Jag fick också bekräftat att de svenska insatsernahar varit till stor hjälp. var snabbt på plats.De internationella insatser som görs är dockfortfarande otillräckliga. Denna katastrof är såomfattande att omvärlden måste komma till hjälpmer än vad som har skett. måstesådana förhållanden skapas inne i att det blirmöjligt för flyktingarna att återvända.FNs flyktingkommissarie, , ringdemig för att vi skulle kunna jämföraintryck från området men också för att diskuterahur vi skulle kunna gå vidare. Jag meddelade hennedå att regeringen är beredd att gå in med ytterligareresurser till hjälparbetet för kurderna och andrairakiska grupper som tvingas vara på flyktutanför sitt lands gränser.Men det är inte bara i som man hardrabbats av denna typ av mänskligt framkalladekatastrofer. I är just nu mer än 20 miljonermänniskor helt beroende av hjälp utifrån för attöverleva. Orsakerna är huvudsakligen två;konflikter och torka. Även här har lämnatett mycket omfattande katastrofbistånd. Det ärinsatser som självfallet måste fortsätta så längekatastrofläget består. Det är därför nödvändigt medett omfattande katastrofbistånd nästa budgetår,något som också utrikesutskottet har ställt sigbakom.Jag vill här också betona hur viktigt det är att visatsar på det långsiktiga utvecklingssamarbetet.Det måste vara det som utgör biståndetshuvuduppgift. som vi har en högberedskap för akuta humanitära insatser måste viarbeta med att undanröja katastrofernas orsaker.Detta kräver långsiktiga insatser mot fattigdom ochmiljöförstöring och för demokrati och socialutveckling. Det är därför nu av än större vikt attflera länder än , , ochHolland uppfyller FNs mål om avbruttonationalinkomsten till bistånd.Visst är det så, , att somnation har rätt att ställa stora krav på att omvärldenskall göra mera. Vi spelar i en helt annan division ivad gäller biståndsvolym än de allra flesta rikaländer. Det här ältandet, som en del kallar det, omprocentsatser har mycket med internationelltgemensamt ansvarstagande att göra. Om det intefinns en procentsats som man skall försöka leva upptill -- FN har satt den till -- kan en del smitaundan sitt internationella ansvarstagande. Dessvärre sker det också bland många länder. Även närman räknar in östbiståndet i biståndsramen ochkostnaderna för de flyktingar som kommer tillSverige från , har vi anledning att varastolta över vår biståndsvolym och våra insatser.Internationellt sett klarar vi oss mycket bra i allajämförelser.För att tredje världen skall kunna brytamassfattigdom och underutveckling krävs ökatresursflöde till . Men detta stöd utifrånkommer alltid att ha sina begränsningar.Huvudansvaret måste ligga på u-landet självt.Biståndsgivarnas roll är att vara samarbetspartner ien utvecklingsprocess. Grunden är hjälp tillsjälvhjälp.En av de viktigaste målgrupperna för det svenskabiståndet är kvinnor och barn. De utgör merpartenav världens fattiga. Barnens situation har betonatssärskilt genom FNsbarnkonvention och barntoppmötet.Konventionen utgör en stark maning till alla länderatt på alla plan se till barnets bästa.Svenskt bistånd riktas i stor utsträckning motsektorer som påverkar barns och kvinnorssituation. Detta gäller även befolkningsfrågornasom många talare berört. Jag välkomnarriksdagens intresse för befolkningsfrågorna ochderas betydelse inom biståndet. För sedanvar chefen för befolkningsfond, Nafis , iStockholm. Hon är också generalsekreterare för1994 års befolkningskonferens. Vi kunde i samtalmed henne från svensk sida försäkra om ett aktivtsvenskt stöd också fortsättningsvis ibefolkningsfrågorna. Det kan ske via multilateralakanaler, men också genom ökade insatser viabilaterala kanaler.Dessa frågor är naturligtvis viktiga för kvinnor. Detär viktigt att ha ett bistånd som stöder hälsovård,undervisning och annan social välfärd, liksom att vibidrar till att höja värdet av kvinnors arbete. Detkan ske dels genom att ge kvinnorna tillgång tillresurser och kunskap, dels genom att hjälpa dematt få sina rättigheter eller förutsättningar för attkräva sina rättigheter. Det är ett viktigt inslag i ettbistånd som också syftar till att främja demokrati.Det mesta av det svenska biståndet går sedan längetill . Det är naturligt, eftersom det är justAfrika som lider av snart sagt allautvecklingsproblem. Bristen på demokrati är ett.Det är därför nödvändigt att i-länderna ökar sinresursöverföring till genom bistånd,skuldlättnader och rättvisare handel. Men ansvaretmåste delas. kan inte bara ses somoffer, . Det krävs också att u-ländernaför en utvecklingsfrämjande ekonomisk politik,inkluderande strukturanpassning. Men då måste viockså se till att får extra stöd för attundvika alltför negativa effekter på områden somhälsovård och skola.I genomför nu många länder viktigareformer i riktning mot en marknadsanpassadekonomi. Med biståndet stöder vi dessaansträngningar. Men vi betonar att dettakräver särskild omsorg om miljön och satsningar påde sociala sektorerna. Enbart marknaden kan intelösa fattigdomsproblemen, det visar också vår egenhistoria.Det finns nu mitt i alla svårigheter, som man i dagkan se i , en tendens till ljusning inteminst i en rad som genomförekonomiska reformer. Det inger hopp om attAfrika kan finna utvägar ur sin kris. Till dettaökade hopp bidrar också förändringarna i riktningmot ökad demokrati och respekt för de mänskligarättigheterna. Flera , däriblandmånga av våra samarbetsländer, har på senare tidtagit viktiga steg mot politisk pluralism ochflerpartisystem.Under 1980-talet har svenskt bistånd markeratdessa frågor allt tydligare. Jag vill inte överdrivaSveriges roll för de demokratiska förändringar sompågår i , men jag är övertygad om attSveriges och andra länders biståndsnärvaro i dessaländer och vår målmedvetna strävan att genomdialog och genom utformningen av biståndetfrämja en demokratisk utveckling är en av mångaorsaker till det som sker.I detta läge, när de afrikanska länderna arbetarbåde med demokratisering och med svåraekonomiska reformer, är det viktigare än på längemed ett starkt stöd utifrån. Därom råder också,som framgått av den här debattten, en stor enighet iSveriges riksdag. Det enda undantaget är moderatasamlingspartiet -- som vanligt, skulle jag kunnatillägga. Även utmärker sig somdet enda riksdagsparti som vill övergeenprocentsmålet och skära ner biståndet till defattiga.Jag förstår att gärna tar tillargument som att man skall sluta att tjata omprocenttal. Jag menar att det är viktigt att vi har endiskussion. Även när jag får kritik i det avseendetfrån flera partier, tycker jag att det är viktigt att viför den debatten. Volymen är väl så viktig somkvaliteten -- det ena betingar det andra.Jag beklagar att ett parti här mäler sig ur. Det skulleha varit ett styrkebevis för internationellaanseende om alla partier slutit uppbakom principen om en procent i bistånd.Ett kärt argument hos för att skäraner vårt bistånd är bristen på demokrati i fattigaländer. Argumentet är att vi skulle främja endemokratisk samhällsutveckling bättre genom attminska biståndet till de fattiga människor som intehar haft lyckan att födas i ett land medflerpartisystem. Men, , ingen harhittills lyckats bevisa att demokratiutveckling skullefrämjas av fattigdom och av bristande sjukvård,utbildning, kommunikationer osv.Uganda har diskuterats mycket här, och jag vill tadetta land som exempel, eftersom jag just fått framuppgifter på vad våra insatser i består i.Det är inte, , ett regimstöd dethandlar om. Det är ett brett samarbete medsvenska internationella organisationer, med FN-organ och med . Genom UNICEFsamarbetar vi för att få fram vatten och en bättrehälsovård. Genom stöder vi ettprogram för att rehabilitera hälsovården i Uganda.Det finns också ett direkt fattigdomsinriktatprogram, som behövs just därför att Ugandagenomför ett strukturrationaliseringsprogram. Vigör omfattande AIDS-insatser genomVärldshälsoorganisationen, och Rödakorset. Vi stöder kooperationen, och vi gervalutastöd. Både stöd till kooperationen ochvalutastödet via är till för attbönderna skall kunna köpa utsäde, klaratransporter, osv. Vi stöder småföretagarna genomatt de får låna i Östafrikanska utvecklingsbanken.Det görs insatser för mänskliga rättigheter, förkvinnobistånd, miljöbistånd osv.Jag har väldigt svårt att förstå att demokratin iUganda skulle förbättras om vi inte gav detta stöd.Jag tycker att måste försöka bevisadet för oss.Jag har tagit detta så här utförligt, eftersom jaganser att man måste ha något så när klart för sig vaddet är man säger när man anklagar ett land ellervårt bistånd till det landet på det sätt som AlfWennerfors här gör.Moderaterna vill vidare avveckla biståndet, påkortare eller , till 12 av våra 19programländer. Jag vill då gärna fråga: Vilka andrafattiga länder vill ni då göra till programländer?Eller vill ni helt enkelt dra in det här biståndet? Varfinner ni de länder som är demokratiskt såfullgångna att de platsar på den moderatabiståndskartan?Enligt min mening måste man när man arbetar meddemokratifrågor se detta som en del i ett lands helautveckling, där också ekonomiska och socialaförhållanden är avgörande. Detta samtalar vinaturligtvis om, inte bara med statschefer, , utan naturligtvis även med politiker påalla nivåer och med företrädare för myndigheter.Jag för dessa samtal, men det gör även alla andrasom deltar i svensk biståndspolitik. därför inte skämta om någon snäll tant somkommer och för samtal. Det handlar inte om detta,utan här har vi en konsekvent linje rätt raktigenom.Men det är inte bara samtalen och dialogen som ärdet viktiga, utan det viktiga är vad vi gör praktisktför att främja demokratin. Hela vårt bistånd ärinriktat på att man skall få en utveckling till stånd.Detta är i sig demokratifrämjande. Vidare ärnaturligtvis valet av samarbetsprojekt ocharbetsmetoder viktigt. Demokratimålet finns med iallt bistånd. Särskilt viktigt är naturligtvis detspeciella demokratianslaget, som jag föreslagit ibudgetpropositionen och som faktiskt uppgår tillöver . Vi kan slå fast och varastolta över att genom svenskt bistånd görs det runtom i världen mycket viktiga insatser för att främjademokratin och respekten för mänskligarättigheter.Herr talman! Internationalism och ömsesidigtberoende är två nyckelord när det gäller att mötade utmaningar mänskligheten har framför sig. Alltflera av de stora överlevnadsproblemen kräver eninternationell samverkan. Det gäller såvälmassfattigdom och krig som de globalamiljöproblemen. Just nu pågår förberedelsernainför FNs stora miljökonferens . Från svensksida har vi framför allt verkat för att konferensenskall kunna fatta konkreta beslut om handling.I en värld av ökat ömsesidigt beroende blir detmultilaterala biståndet allt viktigare. Detmultilaterala utvecklingssamarbetet är sedan längeen av de tyngsta posterna i bistånd, och såär fallet även i årets budgetförslag. Det är ettuttryck för den vikt vi lägger vid FN och andrainternationella organ. hör därmed till en avde största bidragsgivarna i flera FN-organ, ävenräknat i absoluta tal. De stora resurser vi använderför multilateralt bistånd gör naturligtvis också att vimåste ställa krav på att pengarna används påeffektivast möjliga sätt.De nordiska länderna har tillbakaarbetat med en gemensam analys om FN iutvecklingssamarbetet. Syftet är att bidra till enprocess mot ett starkare FN. Rapporten, som kallas''FN i utvecklingssamarbetet'', kommer attpresenteras inom kort.De senaste åren har vi kunnat se dramatiskaförändringar i världen. Aldrig förut hardemokratins styrka som utvecklingskraft varit såtydlig. har vi ett läge där hoppet omverklig nedrustning är större än på mycket länge.En större del av världens resurser borde nuanvändas till fredliga ändamål, social ochekonomisk utveckling. Det finns också en växandeinsikt i hela världen om vikten av internationelltsamarbete. Detta manifesterades senast för 10dagar sedan i vid den internationellakonferens om globalt samarbete som statsministerIngvar stod som värd för. Det är riktigtsom sade att av traditionspelar en progressiv roll. Det framkom myckettydligt vid denna konferens.Utvecklingsbistånd kan synas vara en droppe ihavet, och behoven kan verka oändliga. Ändå vetvi att bistånd gör nytta, att det är en hjälp tillsjälvhjälp för fattiga människor och fattiganationer.Under de senaste 30 åren har många framsteggjorts, även i , som har de största problemen.Läskunnigheten har ökat liksom dengenomsnittliga livslängden. Barnadödligheten harminskat kraftigt. Trots att befolkningen i har ökat med 2 miljarder harlivsmedelsproduktionen ökat ännu mer.Detta får naturligtvis inte skymma de alltjämtskriande klyftorna mellan fattiga och rika, de storaflyktingströmmarna, miljöhoten och det lidandesom fortfarande orsakas av våld och förtryck. Mende framsteg som trots allt gjorts visar att det går attförändra verkligheten, om alla är med och tar sittansvar. Det bidrag som kan ge i det härarbetet är ett fortsatt generöst utvecklingsbiståndoch en fortsatt politik för internationell solidaritetoch samverkan.Anf. 29 () replik:Herr talman! Jag kan inte låta bli att bli litetimponerad av de djärva grepp sombiståndsministern tar i den här debatten. står här i talarstolen och talar medpatos om enprocentsmålet och angriper moderatasamlingspartiet som det enda parti som ''mäler sigur'' den stora enigheten om enprocentsmålet. talar om hur bra det vore om detfanns en enighet i kammaren och alla ställde upp påenprocentsmålet.Men verkligheten är ju den, att har lagt fram ett förslag som innebär att vifaktiskt går ifrån enprocentsmålet -- låt vara att detsker under skydd av en del passande rökridåer. Omdet hade varit så som önskar,nämligen att även ställde upp påenprocentsmålet, då skulle ju regeringen ha fåttstryk. Då skulle biståndet -- mot regeringensförslag -- ha höjts med en miljard. Jag vill gärna,herr talman, tro att innerst innehade tyckt att det hade varit riktigt bra. Men dethade kanske möjligen gett upphov till litetdiskussioner och litet svårigheter medfinansdepartementet.Jag tycker ändå att det är dags att biståndsministernbestämmer sig. Skall vi slåss för enprocentsmålet,så låt oss då göra det! Låt oss då se till att vi får deanslag som krävs för det. I annat fall får vi baraerkänna att socialdemokratin inte längre står fördetta uttryck för den internationella solidariteten.Jag ber om ursäkt för att jag återkommer till detta.Det har sagts att vi är litet tjatiga, men sade ju att vi fick diskutera enprocentsmålet.Det är faktiskt inte heller vi som står förenprocentsmålet som provocerar fram dennadebatt, utan det är socialdemokrater ochmoderater som provocerar fram debatten genomatt gå ifrån målsättningen, precis som Karl-GöranBiörsmark tidigare sade.Det är också viktigt att vi diskuterar biståndetsinnehåll. Vi vill gärna att vi får till stånd enordentlig debatt om detta genom att man i en u-landspolitisk utredning så att säga tar ett totalgrepppå frågan. Det har ju i den svenskabiståndspolitiken skett en ganska storomsvängning. ställde vi ganska okritisktupp på ofta socialistiskt inriktade mottagarländerskrav och önskemål. är marknadsekonomilösenordet, och det är fråga om en kanske likaokritisk anslutning till ambitioner.Vi skall ställa upp för att se till att det inte blir''alltför negativa effekter på utbildning ochhälsovård''. Vi glömmer kanske att just utbildningoch hälsovård är lika viktigt för utveckling som engod betalningsbalans.Anf. 30 () replik:Herr talman! Jag vill för det första säga att jaguppskattar att biståndsministern efter vad jagförstår prioriterar biståndsdebatterna i riksdagen.Det är inte alla statsråd som prioriterar ochrespekterar på det sätt sombiståndsministern gör. Jag tycker därför att det ärbra att vi få ha en sådan här debatttillsammans.Det är för det andra mycket som jag kan instämmai i biståndsministerns anförande.För det tredje var det trevligt att biståndsministernvälkomnar intresse förbefolkningsfrågor.För det fjärde sade biståndsministern attUgandastödet inte är något regimstöd. Sedanberättade biståndsministern vad stödet bestod av.Det har väl även tidigare varit fråga om ettmyndighetssamarbete mellan och Uganda.Men skall bli ett programland. Dettamåste väl ändå gå via statsledningen, och det kanväl därför sägas vara ett regimstöd?Jag måste för det femte säga att jag har upplevtbiståndsministern som en väldigt just politiker sominte tar till låga argument.