prot · GF0935 · 1991-11-29 00:00:00 — Det visar att vistår och stampar på samma ställe som för flera årsedan. Industrin saknade utbildad arbetskraft ochallehanda specialister. Det var drygt ett år sedan.Det blir samma situationen när konjunkturenvänder. Den avancerade högteknologiskaexportinriktade industrin och alla de tjänster somkrävs runt omkring kommer att kräva kvalificeradarbetskraft. Kvinnor måste uppmuntras bättre ochstödjas till nya spännande yrkes- ochutbildningsval, till att våga använda hela sinkapacitet och att lära sig mer.Det är viktigt att kvinnorna inte blir starktöverrepresenterade bland de långtidsarbetslösa.Har arbetsmarknadsministern, med sin rikaerfarenhet, några idéer över huvud taget om nyainstrument som arbetsmarknadsmyndigheterna börpröva i detta syfte? Kan t.ex. någon del av dehundra miljonerna till otraditionella insatseranvändas på otraditionellt sätt för att breddakvinnors utbildnings- och yrkesval?Att starta eget när man blir arbetslös låter hurtfrisktför den stora majoriteten av alla arbetslösa -- bådekvinnor och män. De som har yrkeskunskaper ochär rustade med en bra affärsidé skall naturligtvis hastöd och utbildning i allt vad det innebär av ansvarom de är beredda att starta eget. Nyföretagandethar ökat , särskilt under det sena80-talet. En del försök har lyckats. Andra harmisslyckats och fått ytterligare en börda att bärautöver den ofrivilliga arbetslösheten.Jag har mycket svårt att tro att någon större del avde arbetslösa kvinnorna skulle ligga i startgroparnaför att konkurrera om olika delar av den offentligasektorn som regeringen nu vill auktionera bort. Detfinns också skäl att fråga vad som händer medmänniskornas behov av trygghet, kontinuitet ochkvalitet om lycksökare eller människor som ser egetföretagande som en sista förtvivlad utväg skall försegamla, sjuka och handikappade med vård ochomsorg.Merparten av det kvinnliga företagandet harstartats inom tjänstesektorn och i viss mån inomhantverk och olika typer av hemindustri, t.ex. somkombinationssysselsättning. Många av dessakvinnor är mycket realistiska och arbetar verkligtlångsiktigt utan några drömmar om det storaklippet. De är berömvärda, och det tål att påminnasom att även de nu stora företagen en gång har varitsmå.Jag ser dock en stor risk för flertalet av allatjänsteföretag. De är mycket beroende av deninhemska marknadens förmåga att efterfråga derastjänster, alltså vanliga medborgares förmåga attefterfråga tjänster. Regeringens politik på fleraområden leder obönhörligen snabbt till att det storafolkflertalet får allt mindre utrymme att köpa alladessa tjänster. Då riskerar regeringen att såga av degrenar som alla dessa småföretagare sitter på. Dåblir det nog ännu jobbigare att varaarbetsmarknadsminister.Anf. 44 ():Herr talman! Jag vill börja med att tackaarbetsmarknadsminister för svaretpå min fråga och officiellt önska honom lycka till ihans nya ämbete.I är kvinnorna ekonomiskt självständiga,med rätt och möjligheter till egna inkomster. Vi hari en förhållandevis god social service inombarnomsorg, sjukvård och äldreomsorg, vilket harunderlättat för många kvinnor att ta sig ut påarbetsmarknaden. yrkesarbetar nästan likamånga kvinnor som män.Det är också min förhoppning att de förslag somåterfinns i regeringsförklaringen, t.ex. inom vårdoch omsorg, ytterligare kommer att underlättadetta. Men på kort sikt har situationen på densvenska arbetsmarknaden drastiskt förändrats.Arbetslösheten ökar för . Vi får i medianästan ta del av den svåra situation somdetta medför för de enskilda människorna.De insatser som regeringen gör för att minskaarbetslösheten är en oerhört viktig del ivälfärdspolitiken. Det är därför positivt attarbetsmarknadsministern har tagit initiativ tillkonkreta arbetsmarknadspolitiska åtgärder, ävenom dessa i första hand inte riktar sig till dearbetslösa kvinnorna. Den förstärkning som AMSfår och de nya platser högskolan och komvuxtilldelas är naturligtvis viktiga åtgärder för attminska arbetslösheten. Somarbetsmarknadsministern säger i sitt svar är detåtgärder som kan komma kvinnorna till del, de somnu inte är studietrötta.Kvinnors traditionella arbetsmarknad återfinnsofta inom kommun, landsting och vissa statligaverk. Man gör nu nedskärningar inom deadministrativa områdena, både i offentlig och iprivat regi. Kommunernas alltmer försvagadeekonomi och de besparingskrav som finns drabbari första hand administrationen. Administrativafunktioner är dessutom utsatta för ett hårtrationaliseringstryck. Det är inom det områdetmånga kvinnor återfinns.Det kommer också att bli stora nedskärningar inomkommunala och statliga sektorer. I går hörde jag påTV att kommer att minskapersonalen drastiskt, med flera hundra personer.Själv arbetar jag på ett lokalt skattekontor, med andel kvinnor som innehar lägre tjänster. Vihar anställningsstopp tillbaka. Ävenmånga kommuner tvingas nu införaanställningsstopp. De kommer också att blitvungna att avskeda personal på grund av den kärvaekonomiska situation som många kommunerbefinner sig i. Då drabbas speciellt kvinnorna.Många kvinnor som arbetar i offentlig tjänst är iövre medelåldern, och många av dessa har enganska kort utbildning. En del av dem kommer atterbjudas förtidspensionering. Det ser jag inte somen bra lösning, om de inte själva önskar det.Även yngre kvinnor som har slutat skolanoch arbetat löper stor risk att bli utanarbete. De har en kort arbetslivserfarenhet, och detgör det svårare för dem att konkurrera påarbetsmarknaden. Det är därför viktigt att det finnsberedskapsarbeten, som i många fall resulterar i ettfast arbete. När konjunkturen sedan vänder har desom haft beredskapsarbeten det lättare att hävdasig på arbetsmarknaden.I sitt svar säger arbetsmarknadsministern också attarbetsmarknadsverket vill verka för jämställdhetpå arbetsmarknaden och stimulera kvinnor att väljaotraditionella utbildningar. Innebär det attarbetsmarknadsministern är beredd att underlättaför småföretagare och andra att anställa lärlingar?Jag tycker personligen att lärlingsplatser skulle varaett utmärkt sätt att introducera kvinnor i yrken sommånga av oss annars inte skulle välja. Att mandessutom tänker satsa stort på småföretag, ochinformera och ge råd till nyföretagare är mycketbra. Det är emellertid inte bara råd och informationsom behövs för t.ex. de kvinnor som vill starta egnaföretag. Det behövs också startkapital. Vi vet attdet inte är lika lätt som tidigare att låna pengar.Bankerna har blivit mer restriktiva med att låna ut.Jag vill därför fråga arbetsmarknadsministern omman från regeringens sida har några planer på attunderlätta för nya företagare att få låna pengar, iform av statliga garantier eller på annat sätt.Information till nyföretagare är naturligtvis viktig.Det finns många nyföretagare som inte alls kännertill de skyldigheter och rättigheter de har. De somstartar nya företag har stor kunskap inom sittyrkesområde, men många saknar kunskap om sinaskyldigheter t.ex. inom det område där jag arbetar,skatteområdet. Skattemyndigheterna har under ettpar år för nya företagare haft informationsträffar,som har blivit mycket uppskattade. Inte minst harde bidragit till att minska klyftan mellanbyråkraterna och allmänheten.Vi har också informerat om att vad man som nyföretagare måste känna till för att t.ex. lämna enkorrekt deklaration och om vilka regler som gällervid betalning av olika skatter och avgifter. Detsenaste året har glädjande nog antalet kvinnor ökatpå dessa informationsträffar. Informationen är inteminst viktig med tanke på det stora antaletkonkurser som förekommer . Att lära sig hurman undviker att hamna hos kronofogden -- det ärnyttig kunskap.Herr talman! Efter att sålunda ha tagit del av svaretkan jag konstatera att arbetsmarknadsministerninte helt glömt kvinnorna, även om man i början,enligt mitt sett att se, satsar på traditionella manligaarbetstillfällen. Jag hoppas attarbetsmarknadsministern skall få de idéer somLahja Exner tidigare talade om.Anf. 45 ():Herr talman! Jag vill först instämma i , och jag vill liksom tackaför det svar som arbetsmarknadsministern gett närdet gäller arbetslösheten bland kvinnor.Jag känner också till att arbetsmarknadsministernnyligen har varit i mitt hemlän och därfått information om det aktuellaarbetsmarknadsläget, som är besvärligt.Låt mig dock upprepa fakta om dagens besvärligaarbetsmarknad i Värmland:5 700 är arbetslösa. 800 personer finns iberedskapsarbete, 3 300 iarbetsmarknadsutbildning, 720 på särskildainskolningsplatser, och 1 700 personer är undervarsel.Av de 5 700 arbetslösa är 2 263 kvinnor.Denna statistik över arbetslösheten visar att flermän än kvinnor är arbetslösa. Men siffrorna ärmissvisande. Den kvinnliga andelen är större.Bäst syns detta i kommun; där står kvinnornaför av arbetslösheten. Det verkar alltså somom männen har svårare att få jobb. Men då räknarman inte med att det finns ett kvinnounderskott ikommunen. Av de 10 858 arbetsföra mellan 16 och64 år de flesta män. har ett kvinnounderskottpå 404 kvinnor i just de åldrarna. Därmed är flerkvinnor än män arbetslösa procentuellt sett.Samma mönster kommer igen i så gott som varjeVärmlandskommun. Alla kommuner utomKarlstad har en påstått lägre arbetslöshet blandkvinnor än bland män och ettkvinnounderskott.Arbeten inom hälso- och sjukvård, socialt ochadministrativt arbete, kontors- och butiksarbetehar flest yrkesutbildade kvinnor och minst ledigaplatser. I länet saknas 1 647 platser för att tillgodosede arbetslösa inom de områdena.Många av de arbetslösa kvinnorna har just dessautbildningar, och på mindre orter är det svårt att fåarbete för dem. I regel blir det så att de yngretjejerna flyttar och männen stannar kvar. Atttjejerna flyttar i så hög grad gör också att bilden avarbetslösheten blir sned.Som jag sade inledningsvis har vi en besvärligarbetsmarknad i med många varsel. Detsenaste hårda slaget mot och ärBöhler-Uddeholms beslut om att reducerapersonalen med 420 personer.Därför behövs insatser till för attbekämpa den tilltagande arbetslösheten.Jag känner till ett flertal projekt i somkan ge kvinnor arbete, om dessa projekt fårekonomiska medel för att kunna genomföras. Jagtänker bl.a. på teaterprojekten i och , och jag hoppas attarbetsmarknadsministern behandlar derasansökningar om pengar positivt, så att det kanskapas ytterligare arbetstillfällen för kvinnor iVärmland.Med anledning av arbetsmarknadsministerns svarvill jag ställa följande frågor:Svaret bygger mycket på att kvinnor skall startaeget, på småföretageri. Jag anser liksomarbetsmarknadsministern att de kvinnor som villstarta eget skall få allt stöd och all hjälp sombehövs. Men jag har svårt att tro att någon störredel av de arbetslösa kvinnorna kommer att startaeget. Vilka åtgärder avserarbetsmarknadsministern att vidta för att stötta ochhjälpa dessa kvinnor?Är arbetsmarknadsministern beredd att ställaytterligare medel till förfogande för att stimuleraoch få kvinnor att bredda sin arbetsmarknad?De långtidsarbetslösa kvinnornas situation ställerkrav på ytterligare utveckling på de arbetspolitiskamedlen. Är arbetsmarknadsministern beredd attlägga detta perspektiv på den kommandebudgeten?Anf. 46 ():Herr talman! Också jag är tyvärr besviken ochmycket bekymrad över interpellationssvaret. Jagtycker att statsrådet går förbihuvudfrågan i interpellation,nämligen detta att kvinnor och män har olikaförutsättningar i samhället och påarbetsmarknaden. Generella åtgärder är bra, menman måste komma ihåg att det är mannen och demanliga yrkesområdena som är norm påarbetsmarknaden.Detta präglar också arbetsmarknadspolitiken.Forskare vid Arbetslivscentrum har påvisat attkvinnor hamnar i en åtgärdsrundgång i myckethögre grad än män. Män får ett fast ordinarie jobbefter en arbetslöshetsperiod och enarbetsmarknadsåtgärd, medan kvinnor far runtmellan åtgärderna och vikariaten, det ena efter detandra, och så blandar man upp med perioder avöppen arbetslöshet.Därför är det så viktigt att kvinnors situation påarbetsmarknaden blir särskilt uppmärksammad ochatt man sätter in särskilda kvinnorinriktadeåtgärder.Att ta hand om barn, gamla och sjuka är kvinnorsuppgift över hela världen. I de flesta länder ivärlden gör kvinnor detta som obetalt arbete.Därigenom blir de ju beroende av en annan personför att bli försörjda.I de flesta länder, i åtminstone, ärkvinnorna för sin försörjning beroende av att ha enmake eller en far. Men här i har vi ju gjortosynligt och obetalt kvinnojobb till betalt arbete iden gemensamma sektorn. Därigenom har vikvinnor också fått chans att försörja oss själva, ochchans till ett eget liv. Detta är en samhällsutvecklingsom kvinnor i hela avundas oss och somman vill lära sig av.Men vad gör då regeringen i ? Jo, man sägeratt kvinnor skall starta egna företag om de villbehålla sin förankring på arbetsmarknaden -- det ärrådet. Och särskilt gäller detta det som kvinnor ärså duktiga på, att ta hand om och vårda barn ochgamla.Att höra sådana signaler från dem som bestämmerär som ett slag i ansiktet på både vårdbiträden ochbarnskötare. Och som en förstärkning på de härsignalerna till kvinnorna gäller det enligtregeringen att mer aktivt mota ut kvinnorna frånarbetsmarknaden. Planerna på vårdnadsbidrag ikombination med mycket högabarnomsorgsavgifter är visserligensamhällsekonomiskt ett dyrt sätt att mota utkvinnorna. Men man kan ju, som man har gjort imånga kommuner här i , börja medatt höja avgifterna i barnomsorgen och snäva inöppethållandetiderna. Det innebär att för dem somhar låg lön och dyra resor är det inte särskiltlönsamt att förvärvsarbeta.Samma sak är det med äldreomsorgen. Denfinansieras genom kommunernas skatteinkomstermen också via statsbidrag och får allt snålareresurser. Barnen, dvs. döttrarna, vill ju inte segamla mamma, som är skumögd och skröplig, farailla, så de tar över där samhället inte kunde fullföljasin uppgift. Kom då inte och säg att privatavårdtjänstföretag, även om de har kvinnligadirektörer, skulle göra det jobbet! Pengarna är juborta.Det är inte ett otäckt framtidsscenario som jag numålar upp. vet vi att mängder avkvinnor i , , , Linköpingosv. står utan jobb, eftersom kommunerna drar nerpå sina tjänster. De har gått på långtidsvikariat.Plötsligt finns inga jobb kvar, eftersom kommuneninte har råd att återbesätta vikariatstjänsterna.Det är här ofta fråga om småbarnsmammor mellan25 och . Många av dem har varit timanställda,och i finns det mångasådana kvinnor. De bara försvinner ut i tommaintet. Den här typen av arbetslöshet kommer aldrigmed i varselstatistik från länsarbetsnämnderna.Jag tycker inte att det är något fel i att satsa på vägaroch broar. Men satsning på den sortensinfrastruktur hjälper inte de kvinnor som blirarbetslösa just nu.Det finns även en annan grupp kvinnor som intekräver något själv. Det är kvinnorna iadministrationen i och statligförvaltning men även i den privata tjänstesektorn.Det har vi rik erfarenhet av i det här länet. Det ärkvinnor som ofta i grunden har en ganska brautbildning, men den kanske är ochinte alls moderniserad.När det gäller kompetensutveckling har det satsatspå datatekniker och marknadsförare. Nurationaliseras det genom naturlig avgång, och dåplockas dessa kvinnor bort en efter en. Det blir ingarubriker i tidningarna och inga inslag i TV vare sigom varsel eller uppsägningar för dessa kvinnor.Ett konkret exempel är postverket. Det har i sin350-åriga historia aldrig sagt upp en endaste personpå grund av arbetsbrist. skall man plocka bort7 000. I har vi redan fått varsel om 340personer. Många av dem är invandrare. Hur tänkersig arbetsmarknadsministern att de generellaåtgärderna och satsningar på småföretag skallhjälpa dessa människor?Anf. 47 ():Herr talman! Vi är nog alla överens om attarbetslöshet är ett gissel. När företag läggs ner ellernär de skär ner sin arbetsstyrka kommer alltidmänniskor i kläm. Det är människor som förlorarsin möjlighet till egen försörjning och människorsom tappar fotfäste i tillvaron.När stora företag i basindustrierna omstrukturerarsin verksamhet eller flyttar sin tillverkning till andradelar av landet eller köps upp av utländskaintressenter, är det oftast männens arbetsplatsersom debatteras. När i varslar 180anställda finns det 30 kvinnor bland dem. NärKontorsvaruhuset i varslar 28 personer finnsdet 12 kvinnor bland dem. När Sy-Inn i Malungvarslar 24 personer är 19 av dem kvinnor.Kvarnsvedens Pappersbruk i varslar 175anställda. Bland dem finns också kvinnor, liksom iGrängesberg och Långshyttan.När posten liksom och televerketregionaliseras försvinner också ett stort antalarbetstillfällen för kvinnor. Mellan september ochoktober har nära 700 varsel lagts i vårt län. Detär en mycket hög siffra, och den är mycketoroväckande. Jag skall inte fortsätta uppräkningen,men i min hemkommun är nu 505 kvinnorarbetslösa. Av dem är 58 i åldern 18--, dvs.ungdomar. I åldern 20--är 113 arbetslösa, ochdessutom är 185 kvinnor varslade om uppsägning.Bland kvinnor är dessutom deltidsarbetslöshetenmycket stor. I är avde deltidsarbetslösa kvinnor.När vi diskuterar arbetslösheten är det ofta mänsvillkor vi diskuterar. Det är dessa mäns möjlighetatt åter få en plats på arbetsmarknaden som står ifrämsta rummet. Jag menar inte att detta äroviktigt, men ofta glömmer man bort de kvinnorsom drabbas. När ett samhälle förändras genom atten stor industri läggs ned eller halverar sinarbetskraft, försvinner också en del av det samhällesom skulle ge service åt den försvunnabefolkningen. Då försvinner kvinnornasarbetsplatser inom handel och inom offentligsektor. Det är därför viktigt att vi inomarbetsmarknadspolitiken tar kvinnornas problempå allvar och att ser till kvinnornas möjlighet attskapa sig en plattform på arbetsmarknaden.Utbildning är då en oerhört viktig fråga. Det gällersärskilt i län med en låg utbildningsprofil, och dithör län.I synnerhet vuxenutbildningen och möjligheternatill vuxenutbildningsstöd måste få hög prioritet iarbetsmarknadspolitiken. Avarbetsmarknadsministerns svar kan man utläsa atten satsning på den kommunala vuxenutbildningenfinns med i regeringens planer, och det är positivt,liksom satsningar på AMS och högskolorna. Minfråga till arbetsmarknadsministern blir: Kan viförvänta oss en kraftfull satsning påvuxenutbildningen och vuxenutbildningsstödetsom en möjlighet att rädda bl.a. kvinnor frånarbetslöshet? Kan vi räkna med en extra kraftigresurstilldelning i län med låg utbildningsprofil?En del företag, både svenska och utländska, harupptäckt fördelarna med att lokalisera sig tillglesbygd eller mindre orter. Vi såg ett exempel pådetta på TV. Det är något som vi sermycket positivt på från skogslänen, och vi hoppasatt det kan ge många kvinnor arbete. Min andrafråga till arbetsmarknadsminstern blir: Tänkerarbetsmarknadsministern aktivt verka för att dessaföretag stimuleras till att etablera sig i skogslänen?Arbetslösheten i är 3,71 %.Men siffran är inte lika hög i alla kommuner, utanden varierar oerhört. I t.ex. ärarbetslösheten och i . IMalung, som ligger högst, är arbetslösheten 5,9 %.Ser man till kvinnornas arbetslöshet ser talen bättreut. Arbetslösheten för kvinnor är förlänet, men är hög jämfört med en arbetslöshet förkvinnor på i riket som helhet. Men det ärlikadant här. Det varierar mycket mellan orterna. ILudvika är av kvinnorna arbetslösa.När arbetslöshetssiffrorna, som i mitt län,fördubblats och det verkarsom om kvinnornas situation skulle vara bättre änmännens på arbetsmarknaden, måste man vara pådet klara med att kvinnors arbetslöshet visar siglitet senare än männens. Den släpar efter.Herr talman! Avslutningsvis vill jag genom dennaredogörelse för kvinnornas situation i mitthemlän -- en redogörelse från verkligheten -- påståatt kvinnor har en speciell situation påarbetsmarknaden och att kvinnors problem måsteobserveras särskilt noga. Vi kvinnor förväntar ossatt regeringen tar krafttag för att skaffa kvinnorarbete i hela Sverige.Anf. 48 ():Herr talman! Jag vet inte omarbetsmarknadsministern var beredd på att vi var såmånga som skulle gå upp i debatt. Det kanske komsom en överraskning. Men det borde inte göra detom man tittar på det mycket magra svar somlämnades. Jag tycker att det är en rättvis reaktionpå ett mycket magert svar, som visserligen är seriöstmen som avspeglar den ambition som den nyaregeringen har i fråga om synen på kvinnor ochkvinnors möjligheter och rättigheter till arbete ochjämlikhet.Det är beklagligt att det inte över huvud taget finnsnågra nya tankar när det gäller detta mycket gamlaoch välkända problem. När det blir problematisktär det kvinnorna som får ta stöten. Det kommer attbli en följd av den utveckling som vi nu går in i. Detär jag övertygad om. Men jag är också övertygadom att väldigt många kvinnor kommer att motsättasig denna aviserade utveckling.Jag anser att man faktiskt kan säga att regeringenför en rent kvinnofientlig politik. Den gör detgenom sin ekonomiska politik. Man har gjort detgenom skattereformen, som ger storaskattelättnader för höginkomsttagare, somföreträdesvis är män, och som ger låga eller ingaskattelättnader för låginkomsttagare, somföreträdesvis är kvinnor. Man gör det genom att setill att kommuner och landsting inte kan bedrivaden verksamhet inom vård, omsorg och utbildningdär man vet att en majoritet av kvinnorna finns.Det är vår arbetsmarknad. Vi som inte arbetar därär beroende av att den vården och omsorgenfungerar för att vi skall kunna sköta våra andraarbeten. Vi är dubbelt beroende av just denarbetsmarknad som man vill dra undan genom denekonomiska politik som regeringen aviserar.Jag skulle vilja fråga vad han troratt de besparingskrav på kommuner och landstingsom blir följden av 10--iminskade statsbidrag kommer att få för effekter förkvinnors arbetsmarknad inom just vård, omsorg,utbildning och delvis även kulturen.Det som står att läsa på s. 2 i interpellationssvaretär ganska cyniskt. Där står att kvinnors eller mänsarbetslöshet inte löses genomarbetsmarknadspolitiska åtgärder.Konkurrenskraftigt företagande och ökadekonomisk tillväxt är vad som krävs. Därför harman tidigarelagt investeringar i vägar, järnvägaroch statliga byggprojekt. Jag tycker att det är braatt man har gjort det, men det löser inte allt. Dettaär mäns arbete. Vad man säger när man inte sägernågonting om det som är majoriteten av kvinnorsarbete är att mäns arbete främjar ekonomisktillväxt, inte kvinnors.Jag saknar ett avsnitt i interpellationssvaret sombelyser effekten av att vi har en fungerandeoffentlig sektor, en gemensam sektor som har handom vård och omsorg. Det innebärsamhällsekonomiska vinster, . Detvore klädsamt om arbetsmarknadsministernredovisade detta i ett interpellationssvar. Det ärinte fråga om en tärande sektor, utan det är frågaom en närande sektor. Men det tycks inte ha gått ini den nye arbetsmarknadsministerns medvetande.Det är mycket alarmerande.Vi har sett vilka effekterneddragningarna inom vård och omsorg ikommuner och landsting får för kvinnorna. Vi vetatt det är kvinnorna som rycker in där det intefungerar. Om man kombinerar den ekonomiskapolitiken, de sparkrav på kommuner och landstingsom har aviserats och det aviseradevårdnadsbidraget, får vi en mycket klar och tydligbild. Kvinnor skall vara hemma och se efter barnen.De skall vara ekonomiskt beroende av enfamiljeförsörjare, dvs. Annars klarar maninte av att vara hemma med detta vårdnadsbidrag.Är detta den nya arbetsgivare somarbetsmarknadsministern har tänkt sig att vikvinnor skall ha, när vi nu skall bryta monopolenoch få flera arbetsgivare att välja på? För mångakvinnor kommer det att innebära att man gårtillbaka till den situation där man hade sin egenman som arbetsgivare. Jag tror inte, BörjeHörnlund, att det finns så många kvinnor som ärintresserade av den utvecklingen.Jag tror nämligen att det i finns väldigtmånga kvinnor som vill kunna leva det hela liv somdet innebär att vi kan kombinera ett föräldraskapmed yrkesverksamhet, göra bruk av den utbildningvi har och delta på ett jämlikt sätt i samhällslivetoch samhällsbygget.