prot · GE0953 · 1991-01-23 00:00:00 — Det är minuppfattning att såväl EG som är oroade översakernas läge och därför är angelägna om attkomma till en uppgörelse. Representanter för kommer dessutom att i slutet avjanuari resa runt och konsultera med såvälCairnsgruppen som , något som ytterligarestärker förhoppningarna om att förhandlingarnaskall kunna komma i gång igen i början av februari.Formellt ligger avgörandet hos GATTsgeneraldirektör, som av ministermötet i fåtti uppdrag att sammankalla till förhandlingar igennär han anser att förutsättningar finns för attfortsätta.Detta utesluter naturligtvis inte att jag har varit ochär i kontinuerlig kontakt med mina kolleger såvälinom som ute i världen samt med , för att utröna vilka möjligheter somfinns för att få i gång förhandlingarna igen. Jagframför också med eftertryck den svenskauppfattningen att det är av största vikt attförhandlingarna återupptas . Rundan måsteslutföras, om än i något mindre ambitiös form, såatt frihandeln i världen får den förstärkning den såväl behöver.Skulle utöver detta någon indikation komma om attett svenskt agerande skulle kunna vara till hjälp,skall vi naturligtvis pröva detta i positiv anda. Jagvill dock understryka att vikt iförhandlingen, och därmed vår förmåga attpåverka de stora aktörerna, är begränsad.När det gäller jordbruksförhandlingen har desvenska ställningstagandena inte byggt på att viskulle stödja någon speciell part i förhandlingen.Våra ståndpunkter har helt och hållet grundats påvåra egna nationella intressen. Vi har ocksåutformat våra positioner med tanke på vad som ärbäst såväl ur konsument- som producentsynpunkt.Vår beslutade reform av den svenskajordbrukspolitiken har bl.a. inneburit att vi harvarit beredda att göra mer långtgående åtagandenän EG och kunnat visa större flexibilitet. Detsvenska erbjudandet i jordbruksförhandlingeninnehöll bl.a. separata åtaganden beträffandeinternstöd, gränsskydd och exportsubventioner. Vierbjöd också en större stödreducering än EG ochför exportsubventioner föreslog vi entotaleliminering, medan EG på denna punkt intevar berett att göra något åtagande alls. Förutomerbjudandet, som gjordes på nationell basis, harvåra positioner endast påverkats av att vi i samtligaförhandlingsgrupper agerat på nordisk basis. Det äralltså inte helt korrekt att, som gör isin interpellation, hävda att den svenska positioneni jordbruksförhandlingen i stor utsträckningöverensstämt med EGs.Sverige har, som framgår, inte heller på dettaområde utgjort något hinder för framgång iförhandlingarna, utan tvärtom även här visatflexibilitet och försökt spela en konstruktiv roll. Jaghar därför svårt att se att något individuellt svensktutspel inom jordbrukspolitiken skulle kunna rubbaden låsning som råder. Jag vet dockatt nära följer utvecklingen, för att,om så är påkallat, bidra till processen på lämpligtsätt. Som framgått av vad jag sagt hyser jagdock hopp om att den interna processen hos bl.a.EG skall leda till att förhandlingarna snart kanåterupptas.Tills detta sker fortsätter naturligtvis sinasonderingar för att utröna hur andraförhandlingsparter ser på vikten av ett långtgåendeförhandlingspaket, vilka signaler som behövs föratt man skall visa kompromissvilja och vilkaområden man eventuellt kan tänka sig att lämna tillett senare skede. Vår ambition är fortsättningsvisatt genom att visa engagemang, öppenhet ochkompromissvilja utgöra ett inspirerande exempelför andra deltagare i Uruguayrundan.Anf. 9 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet för svaret, somär både intressant och mycket grundligt utarbetat.Jag uppfattar det som en komplimang medavseende på vikten av den fråga som vi här skalldiskutera. Både statsrådet och jag har ju denuppfattningen att GATT-rundan är avutomordentligt stor politisk betydelse för världensframtid. Jag skulle kunna säga, för att försöka varalitet strukturell, att jag beträffande svaret ser ettantal grunduttalanden som det är värt attobservera.För det första säger statsrådet, det framgår avtexten på s. 3 i utdelade svar, att huvudinitiativetmåste vila på dem som inte medverkade till att lösadet här problemet. Det kan man diskutera.För det andra accepterar statsrådet att rundan skallavslutas i en mindre ambitiös form än den som vilade fast i Punta del . Frågan om huruvida viverkligen skall acceptera detta kan ocksådiskuteras.För det tredje markeras här att våra ståndpunkterhar grundats på nationella intressen. Vi har låtitdessa dominera över internationella intressen. Vårberedvillighet att offra svenska positioner förinternationell framgång har ännu så längeegentligen bara bestått i att vi har formulerat ettnågot längre gående och, framför allt, merapreciserat anbud i förhållande till EGs anbud.För det fjärde säger statsrådet att hon har svårt attse att svenska initiativ skulle kunna påverka. Istället gäller det att även i fortsättningen visa t.ex.kompromissvilja.Uppslaget till den här interpellationen och därmedtill den debatt som jag skulle vilja föra är denmycket utpräglade situation som svenskjordbrukspolitik har hamnat i. I och medjunibeslutet antogs en ny livsmedelspolitiksom i stor utsträckning påverkarjordbrukspolitiken. Vidare gäller det EEA-förhandlingarna med den ganska svårhanterade 30-listan. Dessutom har ju vi i bestämt oss föratt bli medlemmar i . Vi kommer alltså att ställavårt jordbruk inför det faktum att det är nödvändigtatt formulera beslutet med avseende påtvå liggande förändringar. Detgäller då både anpassningen till 72-listan i EEA-förhandlingarna och anpassningen senaretill EGs CAP.Det är alltså stora krav som vi ställer påjordbrukarna och deras näring. Jag accepterar interegeringens uttalande i budgetpropositionen om attsvensk livsmedelspolitik skall innehålla ensidigaåtaganden när det gäller gränsskydd. Jag anser attdet är att svika det jordbrukspolitiska beslutet ochäven jordbrukarna -- något som vi bara inte kangöra.Som jag ser saken öppnar sig nu en ny möjlighet föross i GATT-sammanhang. Det handlar då om att pånågot vis angripa de tre låsningar som förefallervara ett hinder när det gäller att nå framgång här.Man kan t.ex. så att säga bryta den nuvarandepartsställningen. Cairns-gruppen och är juoerhört starka förhandlingsparter som stödervarandra och som utgör en motivation när det gälleratt upprätthålla en strikt hållning ijordbruksfrågorna.Men vi kan också försöka -- och där tycks statsrådetockså ha haft vissa funderingar -- bryta upp detpaket med olika åtaganden som vi fastställde iPunta del . Man skulle kunna tänka sig attSverige företrädde meningen att låta oss skilja urjordbrukspolitiken och göra som vi har gjort förr --''let us agree not to agree''. Jag vet dock att det ären omöjlighet med hänsyn till USAs hållning. Mendet gäller att få dessa två motstående intressen attförstå att är berett att aktivt delta i ettarbete för GATT-rundans återupplivande och att vii inser att jordbrukspolitiken därvidlag ären viktig bit.Vi behöver alltså en nära kontakt med EG iframtiden, och vi behöver så tidigt som möjligtanpassa svensk jordbrukspolitik till EGs. Menframför allt måste vi försöka påverka EGsutveckling av CAP. Det gäller ju att mycket snartkunna se tendenser till öppning i GATT-förhandlingen. Till detta kommer att vi ser att deandra jordbruksländerna i närmar sigEuropas jordbrukspolitiska överväganden.Av rapporter från framgår att de fem nyatyska delstaterna och deras jordbrukspolitik ärföremål för en inarbetning i det gamlaVästtysklands jordbrukspolitik och dess åtagandeninom CAP. Vi vet ju att ingår i Cairns-gruppen och att är en storlivsmedelsproducent. Det blir alltså ett helt nyttjordbrukspolitiskt scenario. Då är min fråga: Skulledet inte i detta läge vara en mycket god idé att ,och utan upphåll, ta kontakt med EG och påbörjaöverläggningar om en samverkan med EGsjordbrukspolitiker för att faktiskt åstadkomma enalleuropeisk jordbrukspolitik som kunde inneslutaEuropas framtida utveckling? Därmed skulle vi såatt säga få en helt ny fot att stå på när det gällerkontakterna med Cairns-länderna, som ävenfortsättningsvis är intresserade av att ha tillgång tillEuropas livsmedelsmarknad och där man alls inteär glad över nu rådande låsning och stillestånd.Anf. 10 ():Herr talman! Jag tycker naturligtvis att det ärallvarligt att man i GATT-förhandlingarna idecember inte kunde nå ett positivt resultat. Det ärinte bra för världshandeln när det råder osäkerhetom vilka spelregler som skall gälla.För att få en fungerande fri handel i världen är detnödvändigt att det finns ett fast regelverk.Dessutom måste man nå positiva resultat i fråga omdet mycket ambitiösa förhandlingsmandat somGATT har haft att arbeta med. Mot denbakgrunden är det bara att hoppas att resultatet ifortsättningen blir så positivt som det över huvudtaget är möjligt och att man får i gångförhandlingarna. Det gäller ju också attåstadkomma en konstruktiv dialog, så att det blirmöjligt att lösa upp de knutar som finns.Liksom reagerar också jag påskrivningen i budgetpropositionen, något som avoch till har antytts. Det gäller då detta med attSverige skall göra ensidiga eftergifter påjordbrukets område. Jag tror att det skulle varamycket allvarligt om -- som ju är ett litetland, där jordbruket betyder mycket för bådelivsmedelsförsörjningen och sysselsättningen -- pådet här området gjorde eftergifter som inga andraländer skulle göra.Vidare finns det ett annat mönster som är litetallvarligt när det gäller svenskt uppträdande påjordbruksområdet. Det gäller då anpassningen tillUSA. Jag tycker att vi i större utsträckning bordestudera hur de andra europeiska länderna agerar,inte minst EG-länderna.Riksdagen har beslutat om att vi skall ansöka ommedlemskap i . Det handlar alltså om att vi skallansluta oss till just EG. Däremot skall vi inteansluta oss till och ansöka om medlemskap iUSA.Mot den bakgrunden är det väl rimligt att viförsöker forma en jordbrukspolitik som bättreöverensstämmer med vad som gäller i den gruppsom vi avser att ansöka medlemskap i. Därför trorjag att det är viktigt att har en dialog medövriga länder i , i första hand gäller detnaturligtvis EG, för att forma bud som kan lösa uppde knutar som finns på jordbruksområdet. Jagtycker inte att det finns någon anledning för oss attvidta åtgärder och lägga fram förslag som är merlångtgående än vad t.o.m. i olikasammanhang kan förfäkta.Anf. 11 Statsrådet ():Herr talman! Vad Uruguay-rundan framför alltgäller -- jag tycker att det framgår klart och tydligtefter misslyckandena i -- är motsättningenmellan multilateralism och bilateralism. Själva har vi ju som dethär jobbet har pågått fäst stor vikt vid åtgärder somjust syftar till att stärka det multilateralaregelverket.Vi har krävt av våra stora handelspartner att intebara acceptera skrivningar om en striktaredisciplin. Det gäller också ett åtagande att bättrerespektera regelverket i praktisk handling, inteminst i fråga om resultaten avtvistlösningsprocessen. Vi menar ju att en rättvishandel -- fair trade -- innebär att alla varor från allaländer skall behandlas lika.Dessutom är klausulen om mest gynnad nationGATTs grundprincip. Jag tycker att man under dehär förhandlingarna kan se ett växande motståndmot att denna princip får fullt genomslag, och detgäller på de flesta förhandlingsområden. Men vikan hamna i den situationen att alternativet till enlyckad förhandling i i själva verket blir atten mängd enskilda länder eller grupper träffar avtalsom ersätter klausulen om mest gynnad nation ochpå det viset sätter nuvarande ur spel. Idet läget kan det bli handelskonflikter mellansådana ländersammanslutningar.Denna analys, slutsats, som jag har kommit framtill har gjort att jag i samtal som jag har fört medmånga efter har sagt att man kanske varitför ambitiös i Punta del beträffande de 15förhandlingsområdena. Det har ju visat sig att detpå ett par områden inte ens fanns texter framtagnafrån sekretariatet i . I den här situationen fårvi kanske sänka ambitionsgraden. Livet tar ju inteslut i och med ett nytt . I stället kanman säga: De här områderna är mycket viktiga, ochdär har vi kommit mycket långt. Här kan vi nuförsöka hitta ett paket. Det andra får stå kvar pådagordningen till senare då vi hittar lösningar. Detär de initiativ, försöken, till samtal som finns frånvår sida.När det gäller jordbruket är det korrekt att detsvenska jordbruket kommer att vara med idiskussionerna och i arbetet beträffande EEA --eller EES, om någon föredrar den benämningen --,alltså förhandlingarna mellan EFTA och EG. hamnar på den listan vet vi inte. Den saken hållervi på att diskutera. Inför ett medlemskap blirnaturligtvis EGs egen jordbrukspolitik aktuell. Jagär alldeles övertygad om riktigheten i mittpåstående när jag säger att herrarna kan följa uppden här interpellationen med ytterligare en frågatill min kollega . Han kan säkert geer en redogörelse för sitt arbete i rundan. Han varju med och startade rundan och tog sedan överjordbruksfrågorna. Han har alltså varit mycketengagerad när det gäller att hjälpa till med att hittalösningar -- inte minst på jordbruksområdet, därhan också gjorde en förtjänstfull insats i föratt åtminstone få de olika grupperingarna samman.Hans papper var ändå ett försök att åstadkommaett diskussionsunderlag, för att ha något att utgåfrån, när det gällde att gå vidare ijordbruksdiskussionerna.Efter har han också ägnat sig åt att takontakter t.ex. med och medEG i . Jag är, som sagt, övertygad om attMats är villig att redovisa sina aktiviteterför kammaren och att sätta sitt arbete i relation tilldet som han står för när det gäller åretsbudgetproposition.Till slut, herr talman, vill jag framhålla att jag ärmycket angelägen om att vi på ett eller annat sättskall föra rundan i hamn, för det har stor betydelseför ett litet exportberoende land som Sverige.Anf. 12 ():Herr talman! Jag tror att statsrådet skall uppfattadetta som ett tecken på den vikt som i varje fall jagfäster vid GATT-rundan. Jag ser denna Uruguay-runda som en historiskt viktig runda. Vi har juGATTs jurisdiktion. Den har sina svagheter menockså en styrka. En sak är dock alldeles säker: OmUruguay-rundan misslyckas kommer attvara försvagat . Det är ett scenariosom vi till varje pris måste undvika.Statsrådet tar upp en diskussion med mig omjordbrukspolitiken, och det tackar jag för. Men honhänvisar då till . Därför vill jag förmin del gärna ha sagt här att det gäller förregeringen, vilken regering vi än har, att avgöravilket politiskt område som skall varanormgivande, som skall ta ledningen. Jag menar attdet måste vara handelspolitiken som tar ledningen,som dominerar regeringens beslutsfattande ochsom i viss utsträckning tillåts påverkajordbrukspolitikens utformning.I somliga sammanhang är viktigare änsvensk jordbrukspolitiks utveckling, särskilt som vii fortsättningen inte skall ha en sådan. Vi skall ju haen europeisk jordbrukspolitik. Jag skulle vilja attstatsrådet bekräftade att hon har samma syn pådetta. Det är handelspolitiken som är ledande.Sedan helt kort några reflexioner när det gäller demöjligheter som står till till buds i det härsammanhanget. Antag att en signal skulle sändasom ett intresse för att etablerar en tullunionmed EG inom jordbruksområdet,livsmedelshandelns område. När det gäller en heldel av de problem som vi har framför oss i EEA-förhandlingarna skulle bitarna komma på sin plats.Fisket skulle möjligen även i fortsättningen vara ettproblem. Men man skulle få en ny miljö att lösa detproblemet i.72-listan skulle bli lättare, och vi skulle redan nukunna börja diskutera en långsiktig svenskjordbrukspolitik anpassad till rådande förhållandeninom handelspolitiken.Slutligen: När det gäller de risker som denna rundastår inför och den möjlighet som en sänktambitionsnivå kan erbjuda vill jag gärna säga att vinog ganska säkert vet att vi, om en lösninginnefattande jordbruket inte skulle komma stånd,skulle driva mot en långsamt ökandebilateralism inom handelspolitiken. Jag menar attvi inte får låta de andra vara de som skall lösa våraproblem. Det handlar om stora svenska problem.Det finns därför alla skäl för oss i att varaen synnerligen aktiv förhandlingspartner. Dettaskall inte uppfattas som kritik, statsrådet, utan somen uppmuntran till ytterligare aktiviteter.Anf. 13 ():Herr talman! Det tycks råda en betydande ochbred enighet mellan oss som deltar i denna debattom vikten av ett stabilt internationellt regelverk påhandelns område samt att det är viktigt attrespekten för kan upprätthållas. Jag tror, ilikhet med , att ett sammanbrott pådetta område innebär att man inom ramen förGATT får problem att hitta vinnande lösningar.Det vore allvarligt om förhandlingarna resulteradei att man övergår till att träffa uppgörelser med ettantal större handelsnationer. Då skulle mindrenationer som , som har ett stortutrikeshandelsberoende och ett stortexportberoende, komma i en betydligt svåraresituation.Det är klart att ambitionsnivån kanske måstesänkas för att man skall kunna hitta lösningar ochkomma framåt. Så brukar det ju gå till iförhandlingar. Når man inte målet till hundraprocent, kanske man når det till . Minfråga blir då: Anser sig regeringen ha nyckeln tillatt nå ett mindre ambitiöst avtal när man erbjudergenerösare villkor, t.ex. att skulle dra nedpå jordbrukets område? Är det detta som skall lösaupp knutarna? Eller räknar man med att med dettaerbjudande som insatsvara i GATT-förhandlingarna kunna nå framgångar på andraområden? Jag anser att det vore olyckligt attanvända svenskt jordbruk som bytesobjekt för attnå resultat i ett internationellt handelssystem. Detär allvarligt om man spelar hasard med det svenskajordbruket i en så viktig fråga.Anf. 14 ():Herr talman! presenteras i denna debatt --liksom i så många andra debatter -- som lösningenpå alla våra problem. och världensproblem skall lösas med hjälp av . OmGATT-förhandlingar går i kvav, går i-världen ikvav. Det är budskapet. Men det finns problemmed som alltför sällan belyses. En del avdessa problem finns inom jordbruket.När man diskuterar jordbruket och frihandelsavtalinom jordbrukets område, ser man påjordbruksprodukterna som på vilka andraindustriprodukter som helst. Jordbruketsprodukter skall framställas där det är mestrationellt. Vad innebär då detta? Jo, det innebär enproduktion på de jordar och i det klimat där detväxer bäst, eftersom det är billigast att odla där.Vad sjutton skall man göra med övriga jordar?Skall jordbruket i och i andra bergigaområden i världen läggas ned? Att bedrivajordbrukspolitik på samma sätt som man bedriverindustripolitik kommer att leda till en katastrof.Det här handlar om två helt olika saker. Jordbruketär ingen och kan aldrig bli någon industri. Därförmåste ett frihandelsavtal när det gäller jordbruketsområde se ut på ett helt annat sätt, annars kommerett sådant avtal att skapa mycket storamiljöproblem och regionala problem. Dessutomkommer ett sådant avtal att gynna ett fortsattindustriellt jordbruk.Ett annat problem med är att många av dehinder som enskilda stater vill skapa för att t.ex.förhindra nedhuggning av regnskog eller förhindraförsäljning av utrotningshotade träslag uppfattas avGATT som så att säga icke-tarifföra handelshinder.Även många andra åtgärder som man vill vidta föratt just skydda miljön uppfattas i som icke-tarifföra handelshinder. Det betyder alltså att vimåste bedriva en helt annan politik i . Vimåste försöka få en inriktning på GATT-förhandlingarna som innebär att miljön blir enviktig beståndsdel och ett av målen. I GATTsursprungstraktat står inte ens ordet miljö nämnt.Därför vill jag passa på tillfället att fråga AnitaGradin om man från svensk sida är beredd attkraftfullt driva dessa frågor.Anf. 15 Statsrådet ():Herr talman! Låt mig förklara vad jag menar medatt vi kanske får sänka ambitionsnivån i Uruguay-rundan. Jag är helt på det klara med att jordbruketmåste finnas med i en slutlig paketlösning. Andraviktiga beståndsdelar är tjänster, eftersom varoroch tjänster hör ihop i dagens internationellahandelssystem. Det är även viktigt med textil ochmed sådana frågor som kan åstadkomma en balansmellan och västländernas intressen.Till vill jag säga att skälet till attjordbruket finns med på GATTs agenda är attmånga jordbruk slogs ut till följd avdumpning från industrivärlden. Jordbruket togsupp till diskussion för att man skulle få ett vettigtregelsystem, en balans och för att man skulle tahänsyn till just . På detta sätt kan manskapa ett regelsystem när det gällerjordbruksområdet, så att vi från de rika ländernainte skall bära oss så illa åt på den internationellamarknaden som vi faktiskt gör. Förhållandet äralltså det motsatta.Det andra som och många övriga länder hardiskuterat, inte bara i GATT-förhandlingarna utanäven i och som också kommer att tas upp iUNCTAD 8 , är just miljöaspekter.Här måste det gå att skapa sådana regler, som ocksåfinns inom EG, att hälsa, miljö och säkerhet skallkunna utgöra ingredienser i ett regelsystem somgäller för ett internationellt samarbete.Nic sade att vi från plötsligthoppar direkt in i Efta--EG--Europa-förhandlingarna. Visst skulle mycket kunna lösasmed en tullunion och visst skulle man också kunnadiskutera en tullunion i de pågåendeförhandlingarna. Men dessa kort finns inte med iden pågående förhandlingen, och det vet NicGrönvall lika väl som jag. Det tåget har gått. Nuär vi inne i den sista fasen. Avtalstexter har börjatskrivas när det gäller jordbruksområdet. Jag kaninte heller se någon möjlighet att övriga Efta-länderskulle ställa sig bakom detta. Principen är att vi haraccepterat att inte diskutera en tullunion underdenna omgång. En sådan diskussion kan bli aktuelli den senare förhandlingen.Jag är medveten om jordbrukets betydelse i GATT-diskussionerna. Jag anser dock att många av eröverdriver den betydelsen. Medan vi var i Brysselsade jag till några att om skulle lösajordbruksfrågan, skulle man kunna läsastora rubriker i någon av tidningarna om att nukollapsar , därför att man inte kommeröverens i fråga om tjänstehandeln. Detta är alltsåfler kommunicerande kärl. Därför måste vibehandla jordbruket seriöst, som vi skallvara medvetna om att vi på några andra viktigaområden måste arbeta lika seriöst för att få i gångUruguay-rundan. Annars blir det varken ett storteller ett litet paket i slutändan.Anf. 16 ():Herr talman! Vi är i grunden oerhört ense om attGATT-rundan är värd alla uppoffringar, frustatsråd. Jag är väl medveten om att jordbruketmåste vara med och att en hel del tåg har startat,varav vissa har nått stationen när det gäller EEA-förhandlingarna. Likafullt handlar politik mycketom att ge klara signaler och att ge uttryck för denegna färdriktningen och offerviljan. Dessutomhandlar politik om att ge utrymme för en hel deltaktik.Den tanke som jag har fört fram syftar till attpåverka den rätt låstapartställningen -- är en väldigt starkförhandlingsgrupp. Man kan inte nå en hållbarlösning på vare sig GATTS eller Europasjordbruksproblem med mindre än att manverkligen tar på sig ansvaret att formulera enalleuropeisk jordbrukspolitik. Om vi bara säger attvi vill göra det, visar enbart detta uttalande att vi ärberedda att infoga oss i ett annat system. Dettaskulle i sin tur skapa en ny förhandlingssituation iGATT.Att sända signaler är just nu viktigt. Det var därförsom jag framställde den här interpellationen till fruGradin och inte till . Jag ville fånågot slags stöd för att vi verkligen skall göra allt vikan. Dessutom ville jag visa att här fanns ettuppslag när det gäller att rädda GATT-förhandlingarna.Med all respekt för statsrådet vill jag ägnanågra sekunder åt inlägg.Miljöpartiet bygger vidare på sina byggklotsar frånleklådan. Man tror att världen är full av småenheter som kan behandlas var för sig. Klotsarnaskall vara gröna, ingen människa skall ha något ontav dem och allt skall vara gott och stilla. Menvärlden hänger ihop, . Det är ettsystem vi talar om. Vi talar om en ekonomi, varsolika enheter påverkar varandra.