prot · GF0938 · 1991-12-04 00:00:00 — Jag vet inte om det är tillåtet att citeraicke närvarande ledamöter när det gäller sådantsom de inte har sagt i officiella protokoll, men jagskall ändå återge det som jag uppfattade att tredjevice talman sade -- jag tror att detvar i -- att man inte kanskriva in eller datten i en grundlag. I ettinlägg i pressen har han också tagit upp och delviskritiserat regeringens tankegångar om att stärkaäganderätten i grundlagen, och han efterlyserkonkreta förslag om hur de grundlagsändringarnaskulle se ut.Utskottet vill att skall avslå förslaget omatt skriva in allemansrätten i grundlagen, medhänvisning till att det är oklart vad begreppet isjälva verket innebär. Men vi har redanallemansrätten inskriven i naturvårdslagen. I dess1 § står det så här:''Naturen utgör en nationell tillgång som skallskyddas och vårdas. Den är tillgänglig för alla enligtallemansrätten.Envar skall visa hänsyn och varsamhet i sittumgänge med naturen.Kan vid arbetsföretag eller eljest skada å naturen ejundvikas, skola de åtgärder vidtagas som behövasför att begränsa eller motverka skadan. ''Då tycker jag att det skulle kunna vara naturligt helt enkelt skrev in i grundlagen just passusenom att naturen utgör en nationell tillgång som skallskyddas och vårdas och att den är tillgänglig för allaenligt allemansrätten. Det är en formulering påungefär samma abstraktionsnivå som dem vi redanhar i grundlagen när det gäller rätten till arbete,osv. Sedan är det klart att man på något sätt måsteprecisera de här rättigheterna.Det finns också en passus i regeringsformen -- 2kap. 18 § -- där det står: ''Varje medborgare vilkensegendom tages i anspråk genom expropriation ellerannat sådant förfogande skall vara tillförsäkradersättning för förlusten enligt grunder sombestämmes i lag.'' Man kanske kan tänka sig etttillägg där som handlar om allemansrätten. Omnågon åsamkas omfattande skador, skall dennevara tillförsäkrad ersättning enligt lag, och så fårman ha en särskild lag som preciserar dettanärmare. Jag tycker inte att det är så väldigtkonstigt.Nu har jag också sett ett utkast till direktiv för denutredning som skall syssla med frågan omäganderätten. Där sägs det att den enskildesäganderätt i princip skall vara orubblig, ochinskränkningar skall endast få ske i klart angivnafall. Jag kan för mitt liv inte tycka att det ärformuleringar som är mera precisa eller meramöjliga att precisera än när det gällerallemansrätten, snarare tvärtom.Man säger också i utkastet till direktiv attnäringsfriheten skall skrivas in i grundlagen. Jagtycker faktiskt att svenska folkets urgamlaallemansrätt är en betydligt mer grundläggandedemokratisk allmän fri- och rättighet änäganderätten.I den socialdemokratiska motionen, där detföreslås att allemansrätten skall skrivas in igrundlagen, betonas väldigt mycket vikten av attinformera, att tala om för inte minst dem somkommer från andra länder vad den svenskaallemansrätten innebär. Vi har ju fått en debatt omdetta, och det har t.o.m. föreslagits attallemansrätten skulle reserveras enbart för svenskamedborgare. Jag tror att det är omöjligt med dentypen av lagstiftning, men jag tror att denhär debatten visar hur oerhört viktigt det är att hittanya former för att tala om för alla dem som kommertill vårt land -- och som är mycket välkomna att göradet -- att vi har denna gamla sedvanerätt som ärväldigt starkt förankrad i Sverige.Ni som har rest t.ex. i södra , längs Rivieranoch tittat på alla kåkarna som ligger alldeles vidstranden -- ofta är det glassplitter uppe på muren,och det är nästan hopplöst att komma ner ochbada --, kan förstå att de som har bott i de ländernahar svårt att förstå bl.a. den svenska strandlagenoch vad den innebär.Jag tror att det är oerhört viktigt, inte minst nu närvi skall få någon form av ökad internationalisering,att vi verkligen stärker vaktslåendet om densvenska allemansrätten. Jag tror att allemansrättenär en av de sedvänjor som är allra djupast rotade iden svenska folksjälen. Respekten här i landet förnaturen bygger på den. Vi har fostrats i den andan.Med det här vill jag yrka bifall till vänsterpartietsmeningsyttring i konstitutionsutskottet.Anf. 49 ():Fru talman! Jag ber att få yrka bifall till vadkonstitutionsutskottet enhälligt har hemställt i sittbetänkande nr 10.Anf. 50 Tredje vice talman ():Fru talman! hade vänligheten atthänvisa till mig i sitt anförande. Det gör att jag tartillfället i akt att säga några ord om hur jag ser påde frågor som han mera principiellt berördeinledningsvis.Jag tycker att vi skall vara noga med vad vi för in igrundlagen. Grundlagen får inte bli ett slagsuppsamlingsplats för alla möjliga välvilligaönskemål, som sedan blir väldigt svåra att realiseranär det kommer till kritan. En särskild fara ligger iatt man har för mycket målsättningsstadganden avolika slag, vilkas syften inte är klart definierade. Dåhamnar vi i den situation som vi har gjort någragånger redan i , att vi får mycketupphetsade debatter i frågan om lagstiftning somföreslås är förenlig med grundlagen eller ej, ochsedan uppstår ett osäkerhetstillstånd om vad somverkligen gäller.Allemansrätten tycker jag är ett typfall.Allemansrätten är en gammal sedvanerätt, sompraktiskt taget inte alls är definierad. Det skulleleda till stora svårigheter om vi, utan ett omfattandekartläggningsarbete om vad allemansrätten kantänkas innebära, förde in denna i grundlagen. Jagtycker rent allmänt, inte bara i detta fall utan ävennär det gäller andra propåer, att vi skall varamycket nogranna med vad vi kan tänka oss föra ini grundlagen. Vi skall inte få en grundlag somhandlar om det jag sade vid ett slutet sammanträdei , dvs. en grundlag sominnehåller ''och datten''.Anf. 51 ():Fru talman! Jag har läst på diskussionen somföregick beslutet om strandlagen. Jag tror att detvar 1952. Det gäller också beslutet omnaturvårdslagen 1964. Det var denna typ avargument som anfördes av dem som inte ville skrivain allemansrätten i vanlig lag, t.ex.naturvårdslagen. Det var dåvarande högernsrepresentant som gick emot strandlagen 1952. Jagminns inte hur det var 1964. Men det var dessaargument som användes. Ändå skrevsformuleringen om allemansrätten in inaturvårdslagen. Jag tror att det har varit viktigt föratt förankra och stärka allemansrätten attbegreppet faktiskt finns med i lagen -- trots att detär litet diffust vad det innebär.När vi skriver in allemansrätten i grundlagen blirdet naturligtvis fråga om en formulering ungefär påsamma allmänna nivå som rätten till arbete, bostadoch utbildning. Begreppet finns redan inskrivet ivanlig lag, och jag kan inte se var dengrundläggande skillnaden finns just på dennapunkt. Varför inte skriva in allemansrätten också igrundlagen och därmed stärka dess ställning?Anf. 52 Tredje vice talman ():Fru talman! Jag kan förutse att det kan blisvårigheter redan med den kortfattade regleringsom finns i naturvårdslagen av allemansrätten, omfall skulle komma upp till prövning.Om vi för in allemansrätten i grundlagentillkommer ytterligare ett moment. Man kan hävdaatt viss lagstiftning som vi i vår klokhet här iriksdagen vill genomföra står i strid medbestämmelserna om allemansrätten i grundlagen.Då är det en fråga som bl.a. kan bli först och främstföremål för diskussion men också för ettutnyttjande av lagprövningsrätten. Då kan det bliknepiga tvister på ett område där sedvanerätten irealiteten har fungerat, såvitt jag förstår, tämligenbra.Anf. 53 ():Fru talman! Diskussionen om tvisterna omallemansrätten har vi redan fått och kommer att fåoavsett om den skrivs in i grundlagen eller ej.Effekterna av att skriva in allemansrätten igrundlagen är att vi i debatten och tvisterna stärkerde krafter som verkar för att slå vakt omallemansrätten. Jag tror inte heller att det är fel attprecisera vad allemansrätten innebär, vilkarättigheter den egentligen omfattar, vilkaskadestånd som kan utdömas osv. Detta kommeratt tvingas fram oavsett om allemansrätten skrivs ini grundlagen eller ej.Anf. 54 Tredje vice talman ()Fru talman! Det kan mycket väl tänkas att behovetuppkommer . Vi vet inte hur storträngseln kommer att bli i vårt kära fosterland. Menden riktiga vägen måste vara att först klara av enlagstiftning på området innan vi diskuterar att förain allemansrätten i allmänna ordalag i grundlagen.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 19 §. )15 § Övergripande kulturmiljöfrågorFöredrogskulturutskottets betänkande1991/92:KrU6 Övergripande kulturmiljöfrågor.Talmannen konstaterade att ingen talare varanmäld. (Beslut fattades efter 19 §. )16 § Skadeinventering påkulturmiljöområdetFöredrogskulturutskottets betänkande1991/92:KrU7 Skadeinventering påkulturmiljöområdet.Talmannen konstaterade att ingen talare varanmäld. (Beslut fattades efter 19 §. )17 § betänkande1991/92:KrU8 Tornedalsfrågor.Anf. 55 ():Fru talman! När det --1809tog slut upptogs fredsförhandlingarna mellanSverige och det dåvarande tsarriket i denfinska staden , eller Hamina som denheter på finska.Två alternativa gränsdragningar diskuterades viddet tillfället. Från svensk sida föreslogs Kemi älvsom ny gräns mellan de båda länderna, medanryssarna för sin del endast kunde acceptera Kalixälv.Eftersom enighet inte kunde uppnås iförhandlingarna så fick krigets segerherre, denryske tsaren, avgöra frågan. En kurir sändes tilltsareni den dåvarande ryska huvudstaden . Den ryske tsaren studerade de tvåalternativa förslagen på kartan, tog fram enrödpenna, drog ett streck ungefär från nuvarandeTreriksröset längs Könkämä-, Muonio- ochslutligen ner till Torneå.Detta så kallade ''Tsarens röda streck'' skulle varadet enda alternativet som gräns enligt hans meningmellan de båda länderna.Området på ömse sidor av dessa älvar kallas förTornedalen. Området har sedan urminnes tiderhaft en finsktalande befolkning, och på grund avtsarens röda streck så delades församlingar, byaroch t.o.m. familjer att tillhöra två olika nationer. Pågrund av tsarens röda streck skapades det också eninhemsk kulturminoritet i vårt land, nämligentornedalingarna, till vilken jag hör.Modersmålet för de flesta är fortfarandetornedalsfinska, eller ''Meän kieli'' vårt språk, somdet populärt kallas. Meän kieli är även mittmodersmål, och jag har i likhet med så mångaandra tornedalingar bittert fått erfara bestraffningunder min skolgång för att jag exempelvis underrasterna använt mitt eget modersmål. De kändatornedalsförfattarna har återgett detta i sittförfattande och det har också återgetts frånriksdagens talarstol av ledamöter som RagnarLassinantti och detta tryck från majoritetskulturen, dens.k. försvenskningen av , så har mångatornedalingar haft problem med sin egen identitet.Det har i vissa fall gått så långt att man velatförneka sitt eget ursprung genom att byta borttraditionella finskklingande efternamn till nyasvenska.Ingen organisation eller någon institution harnågonsin försvarat den tornedalska kulturen ochspråket. Det är först nu som det sketten nytändning för den tornedalska medvetenheten.Tioårsjubilerande -- Torniolaaksolaiset arbetar nu medutgångspunkten att tornedalingarna är en inhemskminoritetsgrupp. En aktiv verksamhet pågår inomolika kulturområden på svenska ochtornedalsfinska om, av och för tornedalingar.Den negativa självuppfattningen har förändrats. Allt fler tornedalingar kännerstolthet över sin kultur, och en tornedalsk identitethåller nu på att formas.Vi har i vårt land två inhemska minoritetsgrupper,nämligen den samiska och den tornedalska. Tillskillnad från de samiska organisationerna har STR-T inte blivit erkänd som organisation för eninhemsk minoritet. Vår organisation hamnar även ijämförelse med invandrarorganisationerna i en s.k.marginell ställning. Kulturbärarna existerar ochminoriteten finns, men dess offentliga existenskräver enligt min mening samhällets erkännande.I finns ett likartat förhållande med tvåminoritetsgrupper, nämligen samerna och de s.k.kvänerna. Kvänerna är i benämningen påden befolkning i som är finsktalandeoch har sina rötter i 1700- och 1800-talensTornedalen. har erkäntNorske Kveners Forbund som minoritetsförbundoch också tagit upp stöd för organisationen istatsbudgeten.År har jag genom motioner under denallmänna motionstiden aktualiserat frågan om etterkännande av STR-T. har kulturutskottetsom svar på min motion sagt samma sak. Av dettakan man dra slutsatsen att kulturutskottet är inteberett att göra något för den tornedalska kulturensfortlevnad. Man är icke beredd att medverka tillbl.a. tvåspråkighetens fortlevnad i . Jaghoppas att ej behöva uppleva den dag då man ärtvungen att tillgripa ett tredje språk, nämligenengelskan, för att kommunicera mellan människoröver ''tsarens röda streck''.Fru talman! Jag har icke i avsikt att yrka något, menjag vill ändock för utskottet deklarera att jagåterkommer, och jag vill också uttala enförhoppning om ett annat ställningstagande frånutskottets sida vid nästa tillfälle.Anf. 56 ():Fru talman! Låt mig först till sägaatt jag känner mycket stor respekt för hansengagemang i denna fråga. Jag vill också säga attBruno Poromaa, liksom alla andra tornedalingar,har all anledning att känna stolthet över sin kultur.Däremot kan jag inte hålla med han säger att kulturutskottet eller riksdageninte är beredd att göra någonting för dentornedalska kulturens fortlevnad.Utskottet skriver ju i sitt betänkande bl.a. attutskottet utgår från att redovisning av det stöd somhar utgått även fortsättningsvis kommer att lämnasav ansvariga myndigheter. Man kan fråga sig vaddet är för typ av stöd som har lämnats till dentornedalska kulturen. har stöttutgivningen av STR-Ts tidskrift. Utgivningsstödhar lämnats till tornedalska boktitlar. Bidrag harlämnats till . Det har utgåttstöd till Tornedalsteatern. , sominnehåller en helsida på tornedalsfinska varjevecka, erhåller stöd från presstödsnämnden.Bruno Poromaa hänvisar till bestraffningar undersin skolgång och tidigare förtryck frånmajoritetskulturen, inte minst när det gällerskolan. Jag vill understryka att har, genomsärskilt beslut, de tornedalsfinska eleverna ensärställning när det gäller hemspråksundervisning.Det finns inga planer på att ändra på den delen.Det är mycket av en diskussionsfråga hur man skalldefiniera etniska minoriteter. Utskottet har försöktatt titta extra på detta. Vi har kontaktat Centrumför multietnisk forskning vid universitet.Där har man konstaterat att tornedalingarna iSverige är en ursprungsbefolkning i lika hög gradsom svenskarna i övrigt. Finsktalande ochsvensktalande bodde i samma land ,då det som kallar för tsarens rödastreck kom att förändra förhållandena något. Meddet som utgångspunkt har utskottet haft en korrektbeskrivning av verkligheten.Jag vill gärna understryka att det är viktigt attsamhällets stöd till och engagemang för dettornedalsfinska kulturarvet fortsätter ävenframgent. Inte minst egetengagemang här i är en god garanti föratt så kommer att ske. Utskottet kommer självfalletatt följa denna fråga noggrant. Om någraförändringar sker kommer utskottet, om så ansesnödvändigt, att göra ställningstaganden som enkonsekvens av detta.Fru talman! Med detta ber jag att få yrka bifall tillutskottets enhälliga hemställan i betänkandet.Anf. 57 ():Fru talman! Jag vill starkt betona att om ingakraftfulla åtgärder vidtas i den riktning som jag harangett i min motion, kommer vi att bli kulturelltsett fattigare. Språket är den viktigastekulturbäraren. Jag är inte ute efter att medverka tillatt skall bli förfinskat eller försvenskat.Vad jag vill är att även skallvara tvåspråkigt, och därmed också en bro i detframtida samarbetet -- en bro mellan två olikakulturer, den finska och den svenska.Det var en bra redovisning som kulturutskottetsordförande lämnade, och det är en stark skrivningi betänkandet. Men jag betraktar ändå den starkaskrivningen som till intet förpliktande. Det fattasett steg. Jag efterlyser det steg som norskastortinget har tagit gentemot kvänerna.Erfarenheterna visar att vi också i andrasammanhang har kommit efter norrmännen. Seexempelvis hur man har behandlat de samiskafrågorna! Vi har kommit efternorrmännen i den delen.Vad jag kräver är helt enkelt en kompensation förden brutalitet som många svenskar utsattetornedalingarna för på grund av skräcken för rysseneller, som det heter i utskottets betänkande, avsäkerhetspolitiska skäl.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 19 §. )18 § Yrkestrafikfrågor och riksfärdtjänstFöredrogstrafikutskottets betänkande1991/92:TU3 Yrkestrafikfrågor och riksfärdtjänst(prop. 1991/92:12).Anf. 58 ():Fru talman! Jag vill bara säga några ord medanledning av motion T1, som rörkommunaliseringen av riksfärdtjänsten. Jag tror attdet kommer att skapa vissa problem för dem sommåste åka på mer kostnadskrävande sätt på grundav handikapp. Den åsikten har jag framförtmotionsvägen vid ett flertal tillfällen.Jag tycker att utskottet alltför lättvindigt avfärdarmotionen. Det hade inte skett någon som helstskada om man följt motionens förslag. I ställetavslår man den, som jag ser det utan att reflekteraöver konsekvenserna för dem som bor i kommunersom anser att kostnaderna blir för höga. Vi vet attdet finns pensionärer som fått höra att pengarna ärslut när de vill boka sin julresa.Att staten vill bli av med ansvaret förriksfärdtjänsten är förståeligt med hänsyn till destigande kostnaderna. Men kostnaderna blir intelägre för att kommunerna skall ta över.Det stora misstaget är att beslut omhandikappanpassning av kollektivtrafiken inte hargenomförts. Hade det skett skulle många flerhandikappade ha kunnat åka kollektivt. får desitta emellan för att ett riksdagsbeslut inte harfullföljts.Varför har överläggningar med kommunförbundeninte givit resultat? Jag har inte deltagit i någraöverläggningar, men en god gissning torde varahänsynen till kostnaderna. Kommunerna står redaninför ganska stora kostnadsökningar detkommande till följd av ÄDEL-reformen.Riksfärdtjänst tillkom -- det varunder den förra borgerliga regeringstiden -- för attgarantera handikappade möjligheter att resa längresträckor till normal kostnad. Vid upprepadetillfällen har förslag om olika begränsningardiskuterats.Jag beklagar att utskottet inte tillstyrkt motionen,men hoppas att den nya regeringen ändå skalllyssna på argumenten för att frågan omhuvudmannaskapet för färdtjänst bör lösas isamband med handikapputredningens förslag. Jagförutsätter också att regeringen ser till attkollektivtrafiken handikappanpassas. Då blirbehovet av främst taxiresor mindre, med tyåtföljande besparingar.Man kan inte föreslå differentierade egenavgifterberoende på färdmedel eller begränsa antalet resor,så länge de handikappade inte har någravalmöjligheter.Anf. 59 BO ():Fru talman! beställde det här förslagetbeträffande riksfärdtjänsten redan undervårriksdagen . Beslutet fattades då med stormajoritet. Betänkandet från trafikutskottet, som vinu behandlar, är också följdriktigt helt enhälligt.Skälet för den här föreslagna förändringen är förstoch främst att transportrådet avvecklas. Detbetyder att någon ny tillfällig myndighet måste taöver ansvaret för riksfärdtjänsten vid årsskiftet.Uppdraget för den nya, tillfälliga styrelsen förriksfärdtjänsten blir att under en kortare periodadministrera riksfärdtjänsten men också, enligt minuppfattning, att underlätta genomförandet avriksdagens beslut att kommunaliserariksfärdtjänsten.Nu sade motionären att man vid ett och sammatillfälle bör ta hela beslutet om hur färdtjänstenskall organiseras, och att man därför bör vänta tillshandikapputredningens slutbetänkande föreligger.Barbro har rätt i atthandikapputredningen också behandlar vissafärdtjänstfrågor. Jag har varit i kontakt med enrepresentant för handikapputredningen.Utredningen räknar med att kunna lägga fram sittslutbetänkande . Det blir alltsåmöjligt, om det då anses lämpligt, att samordnaolika färdtjänstfrågor.Fru talman! Med hänsyn till att vi måste ha en nymyndighet för riksfärdtjänsten ,och med hänsyn till tidigare beslut,yrkar jag bifall till trafikutskottets hemställan ibetänkande nr 3.Anf. 60 ():Fru talman! avvecklas, och det blir dåen ny myndighet. I en tidigare motion hade jagföreslagit att det skall vara en central myndighetsom har hand om riksfärdtjänsten, eller att det skallfinnas någon inom kommunikationsdepartementetsom har detta ansvar. Som jag har sagt trorjag inte att det är lämpligt att kommunaliserariksfärdtjänsten. Det har jag inte trott ,och jag har alltså motionerat varje gång dessaförslag lagts fram.Det får ju inte bero på i vilken kommun jag bor omjag skall få möjlighet att resa eller inte. Om manlägger över kostnaderna på kommunerna, såkommer det att bli så. Vissa kommuner kommer attgöra andra prioriteringar. Vi ser ju hurdet skiftar när det gäller den kommunalafärdtjänsten. I vissa kommuner åker man heltgratis, och i andra kommuner får man betala nästandubbelt så mycket som det kostar i vanligkollektivtrafik. Jag är rädd för att det kommer attgå samma väg med riksfärdtjänsten, om inte statengaranterar dessa resor. Jag tror att det vore bättremed en central myndighet.Anf. 61 BO ():Fru talman! Jag uppfattar det så, att det förslagsom nu läggs fram skapar möjligheter fördiskussioner i den här frågan. Jag tycker inte alls skall utgå ifrån att loppet är kört på något sätt,utan jag tror att man kan diskuteraoch komma fram till en vettig lösning. Beslutetöppnar alltså för sådana möjligheterAnf. 62 ():Fru talman! Det var just dit jag ville komma, ochdärför är det litet märkligt att man avstyrkermotionen. Man hade alltså kunnat tillstyrkamotionen, för vad den vill framhålla är ju just skall avvakta och fatta ett beslut i dess helhet,när handikapputredningen ändå håller på att arbetaäven med vissa av dessa frågor.Anf. 63 BO ():Fru talman! Jag vill understryka atteftersom transportrådet avvecklas måste vi ha en nytillfällig myndighet. Det är bl.a. det som beslutetinnebär.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 19 §. )19 § betänkande1991/92:NU7 Återvinning.Anf. 64 ():Fru talman! I detta betänkande redovisas hur denförra såg på frågor om återvinning. Härhar behandlats ett antal motioner som i stort ochsmått har tagit upp en oerhört väsentlig fråga. Mankan kanske tycka att det är ett magert betänkande,men det kan ha sina förklaringar. En förklaring äratt förpackningsutredningen under den härperioden arbetade med dessa frågor, och manavvaktade vad den skulle komma fram till.Jag vill ändå ta upp några saker i samband med dethär betänkandet. Vi har efter valet fått en regeringsom innebär att det finns anledning att känna oroför hur miljöfrågorna -- och återvinningsfrågorna --skall hanteras. Det är en regering som i sinregeringsdeklaration bland fyra prioriteradeområden sätter omtanken om miljön på sista plats,och på första plats att vi skall få fart påproduktionen.Det är ett gammalt och föråldrat synsätt som denhär regeringen presenterar, och det är ett farligtsynsätt. Att behandla produktion och produktivitetutan att koppla samman detta med miljöhänsyn,med resurshushållning och återvinning, utan attmarkera en inriktning mot cyklisk produktion, äroansvarigt.Man kan också konstatera att samtliga partier i denförra , förutom det i den nuvaranderegeringen tongivande -- kanske alltdominerande -- moderata samlingspartiet, haransett att återvinningsfrågorna har varit viktiga.Det är en annan anledning till att man kan kännaoro inför framtiden.Vänsterpartiet har liksom och s-representanter motionerat -- givetvis varje parti försig -- om returpappersproblemen. När motionernaskrevs, befann sig det svenskareturpapperssystemet i akut kris. Specielltuppmärksammades förhållandena i . Därfanns returpapper lagrat som inte kom tillanvändning, som inte gick in i återvinningssystemetpå ett bra sätt. Detta är givetvis ett problem sommåste lösas.I vår motion har vi ett antal förslag, som finnsvidareförda i min meningsyttring.