prot · GE09121 · 1991-05-29 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1990/91:121Onsdagen den 29 majKl. x 9.00--1 § Ny riksdagsledamot m.m.Upplästes och lades till handlingarna följande frånvalprövningsnämnden inkomnaBerättelse om granskning av bevis förriksdagsledamot och ersättare förriksdagsledamöterTill valprövningsnämnden har från riksskatteverketinkommit bevis om att (), ,utsetts till ny ledamot av fr.o.m. den 28maj 1991 sedan () avlidit.Till ersättare för riksdagsledamöter har utsettsMårten , , ,, , och SivPalmgren, (alla s).Valprövningsnämnden har denna dag granskatbevisen och därvid funnit att de blivit utfärdade ienlighet med 15 kap. 1 § vallagen.Olof /. 1 TALMANNEN:Jag hälsar välkommen tillriksdagen.2 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 23 maj.3 § Hänvisning av ärende till utskottFöredrogs och hänvisadesProposition1990/91:195 till socialförsäkringsutskottet4 § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återSkatteutskottets betänkande 1990/91:SkU39Justitieutskottets betänkande 1990/91:JuU34Lagutskottets betänkanden /91:LU34--betänkanden /91:SoU13 ochSoU16Bostadsutskottets betänkande 1990/91:BoU155 § Uppskov med behandlingen av vissaärendenFöredrogsjustitieutskottets betänkande1990/91:JuU35 Uppskov med behandlingen avvissa ärenden.Talmannen konstaterade att ingen talare varanmäld.BeslutUtskottets hemställan bifölls.6 § Uppskov med behandlingen av vissaärendenFöredrogssocialförsäkringsutskottets betänkande1990/91:SfU17 Uppskov med behandlingen av vissaärenden till /92.Talmannen konstaterade att ingen talare varanmäld.BeslutUtskottets hemställan bifölls.7 § Tilläggsbudget II inomkommunikationsdepartementets områdeFöredrogstrafikutskottets betänkande1990/91:TU32 Tilläggsbudget II inomkommunikationsdepartementets område (prop.1990/91:125 delvis).Talmannen konstaterade att ingen talare varanmäld.BeslutUtskottets hemställan bifölls.8 § Uppskov med behandlingen av vissaärendenFöredrogsarbetsmarknadsutskottets betänkande1990/91:AU25 Uppskov med behandlingen av vissaärenden.Talmannen konstaterade att ingen talare varanmäld.BeslutUtskottets hemställan bifölls.Meddelande om samlad voteringTalmannen meddelade att näringsutskottetsbetänkanden NU35 och NU38 skulle avgöras i ettsammanhang efter avslutd debatt.9 § betänkande1990/91:NU35 Näringspolitik (prop. 1990/91:87delvis och prop. 1990/91:100 delvis).Anf. 2 PER ():Herr talman! Läsning av ekonomisk statistikrörande företag i under de gångna 20 årenutgör ingen munter läsning. Om man tittar påvilken löneutveckling den svenska löntagaren harhaft efter skatt kan man närmast tala . Löneutveckling har i och för sigfunnits, men skattetryckets ökning har inneburit attden reella tillväxten i köpkraft för svenskalöntagare kan räknas i bråkdelar av enprocentenhet per år.Denna dystra ekonomiska utveckling för svenskalöntagare och svenska skattebetalare beror påframför allt att skatterna har ätit upp denekonomiska tillväxten. Siffrorna för BNP-tillväxtenoch industriproduktionen är också fögasmickrande, men det är trots allt något. Men nästanhela BNP-tillväxten har gått åt till höjda skatter.Om man dessutom jämför skattetryckets utvecklingmed den ekonomiska tillväxtens utveckling underdet , finner man ganska enkelt att juhögre skattetrycket har blivit, desto lägre har denekonomiska tillväxten blivit i förhållande till övrigaindustrialiserade västländer.I dag befinner vi oss i en situation där vi har ettskattetryck som är högre än i jämförbarakonkurrentländer i den industrialiserade världen.Och i många fall har vi inte ett särskilt mycketbättre utbyggd offentligt skyddsnät jämfört med debättre av övriga västliga industrialiserade länder.Under den senaste veckan har det förts mångadiskussioner om huruvida somindustrination håller på att halka efter. Jag tror attde flesta ekonomiska bedömare är ganskaense om att så är fallet. Det finns dock de som sägeremot. Vi kan dock notera att vi i under 1990hade den näst lägsta ekonomiska tillväxten avOECD-länderna. Och i racet, om jag får kalla detså, 1991 ligger vi bland de främsta när det gäller attha negativ ekonomisk tillväxt.Framtidsprognoserna för vår industriella kapacitetär därmed inte alltför upplyftande. ärprognoserna om ökad arbetslöshet och en djuplågkonjunktur alarmerande. Och vi har fortfarandeen hög ränta som slår oerhört mot svenskaindustriinvesteringar. När en industriinvesteringkostar närmare 1 milj.kr. per anställd i bundetkapital, betyder varje procentenhet i högre ränta iSverige . i högre kapitalkostnad. Såmycket bättre måste svensk industri vara för attkunna konkurrera med sina kolleger utomlands.Vår inflation skall förhoppningsvis bli lägre, menfortfarande är inflationen i bland de högrei västvärlden, vilket gör att kostnadsutvecklingen iSverige fortfarande tenderar att gå åt fel håll. Mendenna måste stegvis bli lägre för att vi inte skall såatt säga prisa ut oss från marknaderna, i synnerhetnär vi har bundit den svenska kronan till deneuropeiska ecun. Då kan det inte bli fråga om någradevalveringar som kan ta oss ur kostnadskriserna,utan då är det fråga om att vi måste hållakostnadsutvecklingen nere och få en ekonomiskutveckling som innebär att svenskt näringsliv blirkonkurrenskraftigt.Det finns därmed egentligen bara en väg för Sverigeatt beträda, nämligen den som innebär låg inflationoch låg kostnadsutveckling, där räntorna måstedrivas ned, och där man får sopa ihop resterna avden tredje vägens misslyckade socialdemokratiskaekonomiska politik, en politik vars arkitekt självmedgett att den misslyckats.Vi måste få ned inflationen i till en nivå somär jämförbar med inflationen i övriga Västeuropa.Det rör sig om att vi måste ned till 3, 4 eller . Vimåste ha en löneutveckling som är helt jämförbarmed i övrigt. Och till att börja medkanske lönerna i måste ligga något lägre föratt vi skall kunna återta förlorad terräng.Vi måste åstadkomma stabilitet i ekonomin ochstabilitet i de politiska spelreglerna, som detsvenska näringslivet skall agera under, för att på detsättet skapa förtroende och få möjligheter tilllångsiktiga investeringar.Det behöver vidtas särskilda åtgärder i Sverigeunder för att stärka vårnationella konkurrenskraft.När man går igenom regeringens s.k.tillväxtproposition, nr 87, om näringspolitik förtillväxt, blir man ganska ledsen och deprimeradöver handlingsförlamningen och bristen på initiativfrån regeringen i en situation då handling ochinitiativ skulle behövas.Vi behöver få ett snart besked i EG-frågan. Detgäller inte bara att ansöka, utan vi måste också göraklart för oss under vilka förhållanden vi skallförhandla om medlemskap för att inte hamna i denösterrikiska situationen att vänta år ut och år inutan att någonting händer. Svenskt näringslivbehöver ett besked om hur det blir med EG, ochdet är vår skyldighet i denna kammare att ge detbeskedet, hur vi ställer oss till eventuell gemensamutrikespolitik inom EG och till de förhandlingskravsom kan komma redan innan vi skickar in ansökan.Vi måste se till att vi kommer i åtnjutande av dengemensamma marknad som finns inom EG, degemensamma kapitalrörelserna, den gemensammakapitalmarknaden, den gemensamma forskningenoch utvecklingen och den gemensamma högreutbildningen, så att vårt näringsliv får möjlighet attnjuta frukterna av de ansträngningar som sker nerei . Varje osäkerhet om hur det kommer attbli kommer att innebära att svenskaföretag flyttar utomlands eller väljer att lägga sinainvesteringar utanför rikets gränser. Vi behöverstabilitet, fasta regler och mycket entydiga beskedfrån politiska instanser om mål och riktlinjer underde kommande åren, detta för att vi skall kunnaskapa ett bra näringslivsklimat.Det räcker inte med detta. Vi måste se till attanpassa det svenska skattesystemet till vad somgäller ute i . Det går inte att ha ettskattetryck som är högre i och tro attsvenskt företagande och svenskt näringsliv skallvara oanfrätt av denna höga skattenivå. Vi måstedriva ned skatterna till en centraleuropeisk nivå föratt svenskt företagande, svensk detaljhandel, skallkunna konkurrera på likvärdiga villkor. Det lär intekunna göras över utan får ske systematisktår för år. Vi måste börja med att sänka de skattersom försvagar och försämrar den svenskaekonomin mest. För att vi skall kunna stärka detsvenska näringslivet kommer onekligenförmögenhetsskatten på arbetande kapital i mindreoch medelstora företag att bli en av de högstprioriterade frågorna. Det gäller att försöka se tillatt vi för de mindre företagen skapar arbetsvillkorsom gör verksamheten konkurrenskraftig. I nästanhela den övriga industrialiserade världen finns detsärskilda skatteregler för de mindre och medelstoraföretagen. Det ges särskilda skatteförmåner till demindre och medelstora företagensriskkapitalförsörjning och beträffande företagensövriga arbetsvillkor. Även i har vi särskildaregler. Dessa regler innebär extra hög skatt påmindre och medelstora företag, speciellafåmansbolagsregler som gör det svårare att arbeta.De får betala mera i skatt än motsvarande storaföretag. Man har problem med begränsningar iunderskottsavdrag och räntefördelning. Vidare harman högre realisationsvinstsskatt, och i praktikenhar man också fått en högre bolagsskatt. När storasvenska företag behöver få ett problem löstlagstiftningsvägen i har vi under de senasteåren sett att den socialdemokratiska regeringenofta har effektuerat ändringar i lagen. Att man hargjort detta skall man i och för sig ha en eloge för.Det har i de flesta fall varit en bra anpassning, menman har fullständigt glömt behovet för de mindreoch medelstora företagen som det inte görs någraförbättringar för. Inga hänsyn tas, utan de glömsbort fullständigt. De åtgärder som har vidtagits harsnarast gällt användning av olika utväxter avlöntagarfondssystemet, att stärkariskkapitalförsörjningen genom nya statligariskkapitalföretag, småföretagsfonder ochliknande. Avsikten har delvis varit att man skulleköpa in sig i mindre och medelstora företag. Dettaär ingen bra idé, och den har knappast lyckats någonannanstans, och den kommer säkert inte att lyckasi heller. Vad vi behöver när det gällerriskkapitalförsörjning i små företag är att anammadet lyckade system som används utomlands. Se påventure capital-företagen i de anglosaxiskastaterna. Det finns mycket bra regler som mycketliknar de regler som industrifonden har. Här har man lyckats få enbetydande kapitalförsörjning till mindre ochmedelstora företag. majoritet, dvs.socialdemokraterna, har här vägrat att göra detförtydligande som behövs för att öppna dennakapitalförsörjningskälla för de mindre företagen.Det är beklagligt. Det finns ett akut behov av attgifta samman små företag med kapital, teknisktkunnande och management-kunnande för drift avföretagen. Det finns också anledning att se på demycket lyckade västtyska s.k. EKH-lånen. Det ären form av nyetableringslån, som har möjliggjortett betydande nyföretagande.Jag tror att det här skulle vara åtgärder som i höggrad skulle stödja de svenska mindre företagen ochförbättra deras förmåga att utvecklas. Jag beklagaratt socialdemokraterna inte är intresserade av småföretag annat än då det gäller att driva in merskatter och starta nya statliga fonder ellerriskkapitalföretag.Det är inte bara EG och de små företagen som manmåste göra någonting åt för att få en ny start förSverige. Vi behöver stärka den högre utbildningeni . är ett av de länder som har minstantal akademiker i förvärvslivet . Det råderinget tvivel om, att skall vi kunna dra till osskunskapsintensiva företag och få övrig industri attutvecklas, är den högre utbildningen av centralbetydelse. Jag tror att det behövergöras en betydande satsning på högre utbildning, isynnerhet under en besvärande lågkonjunktur, därsatsningarna bör ske för att förädla arbetskraft medhjälp av högre utbildning. Det går inte att barasatsa på beredskapsarbeten och olika typer avomskolning.Vi måste också se till den fria marknaden och skapaen infrastruktur i som gör att det inte är ennackdel för svenska företag att etablera sig här ilandet. Det gäller inte bara skatter och utbildningutan också kommunikationer. Vi bedömer att detbehövs en ganska ordentlig satsning på vägar,järnvägar, telekommunikationer och flyg, men vihar inte råd att göra det över skattsedeln, eftersomvi har ett skattetryck som tvingar utföretag ur landet, hämmar ekonomisk tillväxt ochframåtskridande. Vi står för den enda riktigalinjen. Man bör använda pengar som staten redanhar investerade i företag och affärsverk. Viss statligegendom bör säljas, så att pengarna kan investerasi sådant som är viktigare för kungariket, t.ex.utbyggnad av järnvägar, telekommunikationer,vägar och flygplatser. Detta är centralt för landetsutveckling. Det går inte att åstadkomma dettagenom en ökning av skatterna.Vi måste också göra någonting åt det förhållandetatt investeringsströmmarna i tenderaratt gå från landet. är det bara sominvesterar mer i EG-området utanför sitt landsgränser än . Ser man på återflödet tillFrankrike och , finner man att ärhelt överlägset när det gäller nettoinvestering.Sverige ligger här före alla andra länder, om mantar hänsyn till landets storlek. Det är alltså närmasten kapital- och investeringsflykt från Sverige.Därmed visar man direkt att man icke tror attSverige har möjligheter att skapa detnäringslivsklimat som behövs för ettkonkurrenskraftigt näringsliv.Det råder inget tvivel om att i den utomordentligtbesvärliga ekonomiska situation som Sverigebefinner sig i, med snabbt ökande arbetslöshet ochsnabbt nedgående ekonomi, behöver ochsvenskt näringsliv en ny start. Detta innebär intenågra nya satsningar på nationellt kollektivt kapitaleller statliga riskkapitalföretag. Det gäller inteheller att gå in via löntagarfonder och AP-fonderför köp av svenska företag. Det är närmast patetisktnär våra tidigare kommunister, numeravänsterpartister, i praktiken skrivernäringsutskottets majoritetsuttalanden om hur mani framtiden skall hantera AP-fonderna ochlöntagarfonderna.Vi måste sänka skatterna. Vi måste få klara beskedom EG. Vi måste satsa på småföretagen. Vi måstesatsa på den högre utbildningen. Vi måste satsa påen utbyggnad av infrastrukturen. Då går det inte attbara tiga eller lägga fram mångordiga propositionerutan klara, entydiga besked. Vi har lagt fram våraalternativ. Klart och entydigt har vi vissat hur enborgerlig--liberal, högerliberal ellerliberalkonservativ poliktik skall se ut. Vi tror att enborgerlig regeringen bäst kan genomföra den, inteen socialdemokratisk. Det går inte att backa in iframtiden, som socialdemokraterna tenderar attgöra i dag.Herr talman! Vi står självfallet fast vid samtligavåra reservationer. I och med att vi kännermajoritetsförhållandena i kammaren mycket välnöjer vi oss med att yrka bifall till reservation nr 1.Anf. 3 ():Herr talman! Svenskt näringsliv är starkt och det ärsegt. Näringslivet är faktiskt något som vi alla haranledning att känna stolthet över och tacksamhetför att vi har. är välbeställt när det gällerstora och internationellt välkända företag, somtillverkar rader av olika produkter. Vi harinternationellt ledande byggföretag, vi harframgångsrika handelsföretag, rederier, åkerieroch flygbolag. Vi har också välskötta banker ochförsäkringsbolag samt andra som ger oss godservice. Jag tror inget annat land, i förhållande tillsin befolkningsmängd, har samma antalvälfungerande och välkända multinationellaföretag som Sverige.Ändå skulle vi stå oss mycket slätt utan de mångasmå och medelstora företagen, som utgör basen fördet svenska näringslivet. En del av dessa ärunderleverantörer till storföretagen. De harsvårigheter att brottas med när dessa nu i ökadutsträckning lägger sina investeringar utomlands.Många är uppstickare som går sina egna vägar.Kring universiteten växer det upp nya, innovativakunskapsföretag. har också viktiganaturresurser, skog och jordbruk. Vi har kraft ochmalm. Men människan är ändå den viktigasteresursen. Vi har seriösa, välutbildade ochansvarskännande företagsledare, arbetare,handelsmän och ingenjörer.Det behövs, på alla nivåer, stor kraft hos dem somverkar i det svenska näringslivet, för företagen harockså många problem att brottas med. Jag pekarsom exempel på den utländska konkurrensen, somhar blivit hårdare och hårdare, på den i förhållandetill de utländska marknaderna lilla svenskahemmamarknaden och på vårt i förhållande till justde stora marknaderna ganska perifera läge, en bitutanför det centrala . Men, herr talman,härtill kommer att svenska företag av olikastorlekar och med skilda inriktningar också har attbrottas med problem som är resultatet av enmissriktad och olycklig socialdemokratisk politik.Ett av de problemen är det höga kostnadsläget --resultatet av en hemmagjord inflation. resulterat i att svenska företag har förloratmarknadsandelar. Medan andra länder, jämförbaramed , har haft en tillväxt på 1,5, 2, 2,5, 3 %har legat kring . Vi är alla här medvetnaom att produktivitetsutvecklingen i vårt land ärotillräcklig.En orsak till de här problemen är de högaskatterna. Det är nödvändigt att vi sparar i statensutgifter. Vi har arbetsgivaravgifter som inte baratäcker de sociala kostnader som är förenade meddem, utan som också är en överbeskattning avnäringslivet. Vi har en av de högre momssatserna idet europeiska samhället. Vi har skatt på detarbetande kapitalet, vilket starkt försvårar dessamindre företags möjligheter att växa till och blistarkare. Vi har skatt på köp och försäljning avvärdepapper, vilket bl.a. resulterat i att en stor delav den marknaden har flyttat från landet, till ingenannans glädje än de börsföretag i utlandet somtjänar pengar på att omsättningen har skett där istället för i vårt land. Vi har en förmögenhetsskattsom också är ovanligt hög jämfört med omvärldensoch som resulterar i att många med både stortkunnande och egna pengar, särskilt när de har såltsina mindre företag, föredrar att bosätta sigutomlands. Det tjänar inte heller det svenskasamhället någonting på, tvärtom.Det finns också, herr talman, en oro för nyaframstötar från en socialdemokratisk regeringen iriktning mot förstatliganden och ökad politiskstyrning. Löntagarfonderna är ett ökänt exempelpå en sådan politik. vill man genom att ge AP-fonderna nya regler för sina placeringar öka densektorn som skall kunna styras genom statligamedel. I det förslag som vi nu behandlar finns detockså propåer om riskkapitalbolag, vilka är riktademot småföretagen och har samma ambitioner somandra uttryck för det fondsocialistiska samhället.Vi har de offentliga monopolen inom sektorer somvård, omsorg, hemtjänst, daghem och skolor. Detär monopol som förhindrar tillkomst av innovativaenskilda tjänsteföretag inom denna breda sektor.Det här är en politik som inte minst drabbar demsom är verksamma inom den här sektorn. Jagtänker på de många kvinnorna. Den här politikenförsvårar alltså kvinnligt företagande i Sverige.Den tar bort ett mycket viktigt område där justkvinnor, eftersom de är verksamma där, skulle hastora möjligheter att komma igång med något egetoch utveckla någonting av sin egen kraft.Naturligtvis är det stora problemet med deoffentliga monopolen att de förhindrar valfriheten.De hindrar vanliga människor från att sökavälfärden efter sina vägar, som vi skulle vilja se gör. Vi vill ha en valfrihetsrevolution ivälfärdspolitiken.Andra problem gäller ovissheten om densocialdemokratiska regeringens politiskafärdriktning. Där har några frågor tidigare vållatmycken huvudbry och medverkat till ökadutlandsetablering. Men den ovissheten är nu på vägatt skingras. Jag tänker naturligtvis påEuropafrågan, där vi nu genom knytningen av densvenska kronan till ecun har fått en ökad stabilitetoch där en medlemsansökan till EG är utlovad attkomma redan innan utgången av juni månad. Ettannat sådant här område är energins. Där verkardet som om vi skall få stabilare regler för hur vi skallklara näringslivets och hela det svenska samhälletsenergiförsörjning.Men på andra områden fortsätter ovissheten, t.ex.på skatteområdet. Propåen om att permanenta dentillfälliga höjningen av momsnivån på alla varorutom livsmedel är ett sådant uttryck för ovisshet.Här fanns ju ett mycket klart löfte och en klarinriktning. Men , strax före ett val, tror man sigfrån socialdemokraternas sida vinna på att springaifrån dessa saker. Med tanke på vårkonkurrenssituation är det särskilt viktigt att vi påde varor som för konsumenten är dyra i inköp haren mervärdeskatt som inte avsevärt skiljer sig frånvad som gäller i vår omvärld. Jag tänker då särskiltpå vitvaror -- kylskåp, spisar osv. -- som människorsom åker till utlandet, t.ex. till , kan köpadär. Med en moms här om och en moms om14 % i blir det alltså billigare. Det ärmot den bakgrunden som det finns särskildanledning att snabbt sänka mervärdeskatten.Detsamma gäller, sakligt sett, naturligtvis ocksåturistnäringen. Den svenska turistnäringenkonkurrerar ju med omvärlden när det gäller attdra till sig kunder. Det är just ryckigheten, dvs.oförmågan att hålla fast vid en linje, som framstårsom skrämmande för det svenska näringslivet ochockså för många svenska medborgare.Sammantaget understryker de problem med densocialdemokratiska politiken som jag här harpåvisat att det behövs -- ja, det är nödvändigt -- enny näringspolitik. Det handlar då om ennäringspolitik som siktar mot en sänkning av dettotala skattetrycket. Det gäller alltså att få nedmomsen, och då menar jag momsen över huvudtaget. Vidare gäller det att få bort skattenbeträffande arbetande kapital och omsättning avvärdepapper. Vi måste också få bort, i varje fall ibetydande utsträckning, skatten på förmögenheteroch den del av löneskatten som inte svarar motsociala kostnader.Det handlar om en politik som leder till ettavskaffande av löntagarfonderna och som siktar tillatt åstadkomma fasta spelregler, en grundlagsfästnäringsfrihet samt respekt för kontakt- ochägarrätten. Det handlar om en politik somuppmuntrar till enskilt ägande. I stället för att hat.ex. löntagarfonder skall vinstdelning stimuleras,dvs. detta med andel i vinst. Men under väldigtmånga år har en sådan politik framgångsrikthindrats av socialdemokratin på grund av denosolidariska lönepolitik som syftar till att ingenskall känna sig solidarisk med det företag därvederbörande arbetar.Vi behöver en politik som stimulerar sparandet,inte minst bosparandet, som gör det naturligt föralla, särskilt för unga människor, att själva viljaspara för att klara sitt boende. Vi behöver en politiksom gör att den statliga företagssektorn minskar.Detta kan då ske genom att statliga företag säljs ut.De intäkter som staten på det sättet får bidrar tillatt statsskulden och statsskuldräntorna reduceras.Därigenom minskar exempelvis inflationen. Vibehöver en politik som stimulerar utvecklingen avny teknik och som stärker konkurrenskraften -- enpolitik som inte innebär att t.ex. utländskainvesteringar i diskrimineras.Vi behöver, herr talman, en politik som genominvesteringar i transportsektorn för oss närmare destora marknaderna genom att vi får bra, snabba ochtillförlitliga kommunikationer. Vi behöver enpolitik som ger oss ett bättre utbildningsväsendesom är mer internationellt inriktat. Det behöver visom individer. Det är nödvändigt för våra unga föratt de skall kunna orientera sig i det nya Europasom växer fram. Men det behövs också för detsvenska arbetslivet.Vi behöver en politik som stärker småföretagenskonkurrenskraft på lång sikt, som främjartillväxten i företagen och som medger att även småföretag får växa upp och växa sig starka utan attnödvändigtvis först ha sugits upp i ännu störreföretag. För att uppnå detta kan det krävas mer änen generation företagsägare. Vi behöver alltså enpolitik som främjar nyföretagandet.Vidare behöver vi, herr talman, en politik somunderlättar det ekonomiska systemskiftet iÖsteuropa och en politik som ger enpådrivande roll i det europeiska samarbetet -- enpådrivande roll i arbetet på en ekonomisk ochmonetär union.Kort sagt: Vi behöver en politik som spränger densocialdemokratiska tvångströja som alltför längehar omslutit det svenska näringslivet.