prot · GE0977 · 1991-03-13 00:00:00 — Jag vill ställa enenkel fråga, som kan besvaras med ja eller nej, tillRoland : Kommer det något förslag omarbetsskadeförsäkringen före valet?Mitt andra exempel gäller konkurrensen. Det finnsen rad utredningar, inte minst från statens pris- ochkonkurrensverk, som visar att där konkurrensen ärdålig stiger kostnader och priser snabbt. Den somverkligen vill uppmuntra en dämpning avinflationen borde alltså på alla sätt skapa merkonkurrens.Nu går emellertid statsministern ut med artiklarsom rubriceras ''Håll tillbaka marknadskrafterna''och innehåller en stark plädering för bevarademonopol inom den offentliga tjänstesektorn. Attriva upp monopolen och skapa valfrihet, ökakonkurrensen genom att uppmuntra enskildaalternativ, öka effektiviteten, ge mer valuta förskattepengarna och bredda arbetsmarknaden förkvinnor, något som vi borgerliga vill, påstås varahöjden av orättvisa. Vill vi verkligen ha BusinessClass i sjukvården?, frågar statsministern retoriskt.Nej, det vill vi inte. Men det är precis vad vi har -- i socialdemokraternas . För vem ärdet som kan köpa sig före i sjukvårdsköngenom att betala på privata sjukhus, t.ex.Sofiahemmet? Vem är det som kan välja ettprivat dagis för sina barn? Vem är det som kansätta sina barn i en privatskola, vars pedagogikpassar en bättre? Jo, det kan bara den rike som harråd att betala både via skatten och genom högaavgifter, därför att de privata alternativen inte fårsamma ekonomiska villkor som offentlig vård,omsorg eller utbildning. Det är isocialdemokraternas som plånboken styr.Och hur kan ni påstå att konkurrens i produktionenav sociala tjänster är mindre viktig för att pressakostnader än konkurrens i produktionen av t.ex.mat och kläder?Mitt tredje exempel gäller de riktiga jobben.Folkpartierna liberalerna accepterar inte attarbetslöshet används som ett medel i denekonomiska politiken. Det räcker inte medarbetsmarknadspolitiska insatser, utan man måsteskapa förutsättningar för ökad produktion ochsysselsättning i företagen. Särskilt de mindre ochmedelstora företagen är viktiga, inte minst därföratt de skapar sysselsättning i hela landet, inte barai storstadsregionerna.En av de viktigaste åtgärderna för att underlätta förde mindre företagen är att ta bort skatten på derasarbetande kapital. Eftersom skatten på maskiner,byggnader, varulager och sådant som används iproduktionen inte är avdragsgill, måstesmåföretagarna ta ut nästan tre gångerskattebeloppet från företaget. Folkpartietliberalerna anser att denna skadliga skatt helt skalltas bort. Men regeringen tycks vilja göra tvärtom --höja den.I de tre senaste debatterna med harjag frågat honom om skatten på småföretagensarbetande kapital. Han har inte svarat. vill jagfaktiskt ha besked. Jag kan börja med att ge RolandSundgren chansen att visa litet förståelse försmåföretagandets villkor. är,såvitt jag vet, också suppleant i skatteutskottet.Från liberalerna har vi där väckt förslagom att slopa skatt på arbetande kapital. Jag undrarom är beredd att göra det ochslänga den remissbehandlade promemorian omförmögenhetsskatten i papperskorgen.Papperskorgen är också, herr talman, den rättaplatsen för de nya socialiceringsförslag i jätteformat genom aktieköpande AP-fonder som man iMorgonekot berättade om. Detta är enligtmin uppfattning en direkt krigsförklaring motprivat företagsamhet i Sverige.Herr talman! och säkert att beskriva vad de anser vara braförslag i den ekonomiska politiken. Jag tror visst attde och andra socialdemokrater gör så gott de kan.Men detta duger inte. Deras bästa är inte gott nog.Vad som behövs är en ny liberal ekonomisk politik.Jag kan förstå att detta är svårt försocialdemokrater. Liberal politik bedrivs bäst avden som är liberal i själ och hjärta. Därför måsteSverige få en ny regering.Anf. 3 ():Herr talman! Kriget i mellan ochde allierade är över. Det är glädjande för såvälvärldsfreden som världsekonomin. Ettkortvariktigt krig förväntades visserligen aldrig hastarka effekter på den internationellakonjunkturen, men kriget ledde ändå till osäkerhetoch höjda inflationsförväntningar, vilket påverkadeen redan försvagad konjunktur negativt.Hoppet har ökat, inte bara om fred iMellanöstern, utan också om att den tämligenskarpa internationella konjunkturavmattningenblir något mjukare. Oljepriserna ha återgått tillnivån före invasionen av . Den förstärkningav hemmatillverkade lågkonjunktur somden internationella avmattningen innebär bördärför nu bli något mindre.Bytesbalansen fortsätter dock att försvagas,eftersom vårt alltför höga pris- och kostnadslägeinte längre kompenseras av en internationellhögkonjunktur.Den internationella himlen är alltså inte lika mörksom , men ingen dager synes än för densvenska ekonomin. Statistiken visar på en sämreutveckling än vad flertalet prognoser, inkl.finansplanen, räknat med.Tillväxten i ekonomin sjönk under andra halvåret1990 med 0,5 %.Arbetslösheten ökar kraftigt. väntasden vara uppe i . Detta är alltså baragenomsnittssiffror. I utsatta regioner och inom vissagrupper t.ex. bland ungdomar, kommerarbetslösheten att vara väsentligt högre. Just närdet gäller arbetslösheten är det farligt att användariksgenomsnittssiffror, för de avspeglar intemänniskors vardag.Antalet varsel ökar.Orderingången och industriproduktionen sjunker.Såväl export som import avtar.12-månaderstalet när det gäller konsumentprisernabör ha stigit till . Det är merän dubbelt så mycket som genomsnittligt i ,delvis beroende på skatteomläggningen.Räntorna har sjunkit något. Men tvingasfortsätta att ha ett räntegap gentemot omvärldenför att balansera valutaflödena.Enligt kommer statsbudgetenför innevarande år att sluta på ett underskott med3,6 miljarder. Redan tidigare var det underliggandesaldot enligt finansplanen minus 15,6 miljarder.Dessutom har regeringen, för att dölja sinamisslyckanden gentemot pensionärerna, beslutatatt anslå mer medel till KBT.Herr talman! Mot denna bekymmersammabakgrund framstår regeringens och inte minstfinansministerns hyllning till den egna politikensom närmast patetiskt. I görfinansministern ''tummen upp för ''. EnligtAllan är förtroendet för landet återskapatoch näringslivet vill återigen investera i Sverige.Inte minst det sistnämnda är en märklig slutsats,med tanke på att hans egen finansplan förutspår attindustriinvesteringarna minskar i år.Enligt finansplanen och finansutskottetssocialistiska majoritet bör vändpunkten i densvenska ekonomin kunna komma redan underinnevarande år. Enligt vår uppfattning är detta ettrent önsketänkande.Denna uppfattning har vi också, tillsammans medmoderata samlingspartiet och folkpartietliberalerna, reserverat oss för i finansutskottetsbetänkande. Reservationens skrivningarbeträffande synen på utvecklingen i Sverigeöverensstämmer för övrigt ordagrant mellan de trepartierna.I ett försök att styra bort debatten från den sittanderegeringens misslyckande har ocksåunder bedrivit propaganda gentemot deicke-socialistiska partiernas budgetalternativ.Enligt finansministern skapar dessabudgetalternativ sammantaget ett mycket stortbudgetunderskott -- detta trots att såväl ,liberalerna som i sinaalternativ redovisar stramare budgetar änregeringen.I sin iver att bevisa vad som skulle bevisas harfinansministern räknat samman alla de förslag tillskattesänkning och ökade utgifter som partiernaföreslår var för sig, men däremot endast debesparingar som alla tre är överens om. Dettaräknesätt är naturligtvis helt befängt.Finansministern attackerar också de enskildapartierna. är enligt sämst,därnäst . är enligtdepartementet inte lika slösaktigt, vilket kan ha attgöra med att budget innebär betydligtmindre ändringar av regeringens förslag äncenterns och budgetar. Jag tycker attAllan är skyldig att göra ett klarläggande.Han bör visa att han försökt förbättra sinräkneförmåga genom att förklara vad hanegentligen står för efter de omräkningar som hanförhoppningsvis har gjort.Efter att finansutskottets ledamöter har fåttta del av departementets sammanställning, har vikunnat konstatera att departementetssammanställning innehåller mycket stora brister.Centerns förslag till statsbudget för budgetåret1991/92 innebär ett i förhållande till regeringensbudget förstärkt budgetsaldo. Om vårt förslag gickigenom skulle skattetrycket sänkas, liksom statensutgifter.Centerns förslag till statsbudget för budgetåret1991/92 innebär ett i förhållande till regeringensbudget förstärkt budgetsaldo med över 2 miljarderkronor. Skattetrycket sänks med nära 6 miljarderkronor. största budgetsatsningar görs påinfrastrukturella investeringar och sänkt skatt pånödvändig konsumtion genom införande avdifferentierad moms. De störstautgiftsminskningarna gäller investeringsbidrag ochsjukpenning vid utbildning.Herr talman! Jag använde mig tidigare av uttrycket''ingen dager synes än'' beträffande svenskekonomi. Jag kunde ha tillagt att ''när mörkret ärsom störst är dagen som närmast''. Valet kanbli början till en ny gryning på det ekonomiskaområdet.Centerns önskan är ett regeringsskifte med en nyregering baserad på en icke-socialistisk majoritet.En sådan regeringen är nödvändig för att klara avden mycket krävande uppgift som det kommer attbli att dels stabilisera ekonomin, dels ta itu med degrundläggande strukturproblemen ochanpassningen av ekonomin till den snabbainternationalisering som pågår.De icke-socialistiska partierna har nått en merlångtgående samstämmighet än något tidigare årunder den gångna mandatperioden. Det gläder oss,och det medför att skrivningarna överensstämmer,så när som på ett par punkter där ochfolkparitet gör tolkningar som går längre äntidigare riksdagsbeslut eller överenskommelser.Den ekonomiska politiken skall skapaförutsättningar för uthållig tillväxt och stigandevälstånd. Politiken skall frambringa arbetstillfälleni stället för arbetslöshet, lägre prisökningar i ställetför rekordhög inflation och lägre skatter i stället förhöjt skattetryck.En första utgångspunkt för politiken skall vara attprioritera strukturproblemen i ekonomin. Pris- ochlöneökningstakten, bristen på inhemskt sparandeoch den låga tillväxten är utslag av grundläggandestrukturella problem.När det gäller lönebildningen skall den skötas avarbetsmarknadens parter i fria förhandlingar utandirekt inblandning av statsmakterna. Samtliga defyra största riksdagspartierna har dock undersenare tid deltagit i riksdagsbeslut som förändratförutsättningarna för löneförhandlingarna. Jagtänker bl.a. på skatteomläggningen ochförändringen av sjukförsäkringen.Dessa fyra partier har därmed ett gemensamtansvar för utfallet av avtalsrörelsen. villinte ha en tvångslagstiftning på arbetsmarknaden --det finns andra medel som kan användas. Ettexempel på sådana medel är ökade egna avgifter iarbetslöshetsförsäkringen. Ett stabiliseringsavtal ärav vikt för att dämpa pris- ochlönekostnadsutvecklingen, vilket inte innebär ett jatill statlig inkomstpolitik.En andra utgångspunkt för den ekonomiskapolitiken måste vara den pågåendeinternationaliseringen av svensk ekonomi. Sverigeskall delta i det europeiska samarbetet. Etteuropeiskt samarbetsavtal mellan EFTA och EGsamt svenskt medlemskap i ligger i linje medsträvandena mot allsidig utveckling av samarbetetmellan och samtliga länder i Europa.Sverige bör lämna in en ansökan om medlemskap iEG . står fast vid det beslut somfyra partier kom överens om i riksdagensutrikesutskott.En tredje utgångspunkt är omsorgen om personligtägande och sparande. Personligt ägande är enförutsättning för en fungerande marknadsekonomi.För att ge utrymme för investeringar och förbättradbytesbalans måste det totala sparande öka. Enskilthushållssparande skall prioriteras.Jag vill i anslutning till detta också konstatera attcentern och socialdemokraterna kommit överensom att tidigarelägga återbetalningen av de tillfälligaobligatoriska sparandet -- detta i kombination medmöjlighet till extrainsättning på allemanssparandet.Det obligatoriska sparande kommer därmed i storutsträckning att omvandlas till frivilligt sparande.Löntagarfonderna skall avskaffas och statligaföretag säljas ut. , ochfolkpartiet har i gemensamma partimotionerangivit hur detta skall gå till. AP-fonden skall integes rätt till vidgade aktieplaceringar. Jag delar desynpunkter som anladebeträffande det förslag som presenterades imedierna . Papperskorgen ärtroligen den bästa platsen för förslaget. Vi tror intepå den typen av lösningar.Med dessa tre utgångspunkter följer även att denekonomiska politiken bör inriktas enligt följande.Skattepolitiken skall leda till totalt sett en sänkningav skattetrycket. I första hand bör de skatter somhar den mest negativa påverkan påsamhällsekonomin, och skatter sammanhörandemed nödvändig konsumtion som mat och boende,sänkas.En skatt som är direkt samhällsekonomisktkontraproduktiv är förmögenhetsskatten påarbetande kapital i småföretag. tarbestämt avstånd från de förslag till förändring avdenna skatt som presenterats i en utredning ifinansdepartementet. Dessa förslag innebär enskatteskärpning; enligt vår uppfattning skallskatten på arbetande kapital avskaffas.Sänkt skatt på nödvändig konsumtion innebär attcentern förordar differentierad moms med sänktskatt på mat och boende. Vi anser att det står klartatt ett svenskt medlemskap innebär att vi måstesänka momsen på mat, åtminstone omsamordningen av EGs skattepolitik genomförsenligt planerna. Den ökade internationaliseringentalar under alla förhållanden för att endifferentierad moms, med sänkt skatt på mat, ärnödvändig. förordar också tidningenAftonbladet på ledarsidan en sänkning av momsenpå mat, precis vad , ochmiljöpartiet här i kammaren har förepråkat underen . Frågan är naturligtivs hur länge densocialdemokratiska regeringen tänker förhålla sigkallsinnig till en sänkning av matmomsen. Det vorevärdefullt om finansutkottets ordförande här i daggav besked på den punkten.Jag tror också att det med tanke på rättvisan ute ilandet är viktigt att den kommunalaskatteutjämningen förbättras. Merparten av despecialdestinerade statsbidragen måste överförastill skatteutjämningssystemet.Förnyelsen av den offentliga sektorn är en av deviktigaste strukturfrågorna just . Förnyelsenmåste leda till ökad decentralisering, ökatpersoninflytande och avbyråkratisering.Förnyelsearbetet skall inriktas på att förena ökadvalfrihet och jämlikhet. Den offentliga sektornskall rikta sina resurser till det som är kärnan i detoffentliga ansvaret.Sänkt skattetryck ställer krav på minskadeoffentliga utgifter. Förnyelsen av den offentligasektorn kommer att skapa stora effektivitetsvinsterpå sikt, men det räcker inte. Det offentligautgiftstrycket måste minskas även på andra sätt,exempelvis genom en bromsning av de kraftigautgiftsökningarna när det gäller vissasocialförsäkringar, bl.a. sjukförsäkring,arbetsskadeförsäkring och förtidspension.Socialförsäkringarna skall i första hand gegrundtrygghet, med möjlighet till frivillig privatpåbyggnadsförsäkring.Socialförsäkringarna skall utformas så, att de gersignaler om rätt beteende såväl till enskilda som tillföretag. Även det allmänna pensionssystemetsfinansiering måste ses över. Centernsreformförslag -- beskattad grundpension -- skulleförbättra standarden för de sämst ställdapensionärerna och minska deras beroende avbostads- och socialbidrag. Införande avgrundpension måste -- när så kan ske -- självfalletfinansieras fullt ut.Införande av lagfäst sjuklön måste kombineras medsänkta arbetsgivaravgifter. En samordning av sjuk-och arbetsskadeförsäkringen bör genomföras.Därigenom kan betydande fördelar både för denenskilde och för samhället uppnås, främst genomen bättre arbetsmiljö och en snabbarerehabilitering. Frånvaro och ohälsa kan därmedminska.Långtidsarbetslöshet och permanent utslagningfrån arbetsmarknaden måste med all kraftmotverkas. Det är viktigt med en väl fungerandearbetsmarknad, eftersom en sådan möjliggör lägrearbetslöshet vid en given inflationsnivå. Blandarbetsmarknadspolitiska åtgärder börkompetenshöjande utbildning prioriteras.Beredskapsarbeten är dock bättre än passivakontantstöd, som är en absolut sista utväg.Den kraftiga uppgången i arbetslösheten är ett stortmisslyckande för den socialdemokratiskaregeringen. Den är också ett resultat av regeringensoförmåga att komma till rätta med pris- ochkostnadsutvecklingen och oförmågan att hanteradevalveringen i början av 1980-talet.Det är viktigt att arbetslinjen fullföljs även i vadavser rehabilitering av arbetsskadade. Medel frånarbetslivsfonden spelar nu en viktig roll för attfrämja rehabilitering och god arbetsmiljö.Inslagen av konkurrens måste öka såväl inom denoffentliga sektorn som i näringslivet.Näringsfriheten bör grundlagsfästas, och det finnsskäl att överväga om konkurrenslagstiftningen börskärpas.För att främja ekonomisk tillväxt och regionalbalans behövs en bättre infrastruktur. Investeringari transportsystem, utbildning och forskning hareftersatts . Det är därför framöver nödvändigtmed en kraftig satsning på infrastruktur. I centernspartimotion i anledning av regeringenstillväxtproposition redovisas de satsningar som vivill göra på bl.a. miljövänlig järnvägstrafik,upprustning av grusvägnätet och investeringarinom den högre utbildningen. genom försäljning av statliga företag.Det finns en sak beträffande tilläggspropositionensom, enligt min mening, kräver ett besked avsocialdemokraterna här i kammaren. Det äromöjligt att förstå varför tillväxtpropositionenlades fram först före valet. Varför harman avstått från att ställa dessa nödvändiga krav påförnyelse av infrastrukturen tidigare? Det finnsverkligen inga sakliga skäl att lägga fram det härförslaget så sent . Finns detpolitiska skäl? Man skall naturligtvis inte tro attregeringen ville vänta tills arbetslösheten blev hög.Men hade satsningarna gjorts t.ex. sedanhade vi kommit en bit längre på vägen. Jag tyckeralltså att det krävs en redogörelse frånsocialdemokraternas sida. Varför väntade man tillett halvt år före valet med att lägga fram ett förslagom nödvändiga infrastruktursatsningar, som ju hardiskuterats ?Den ekonomiska politiken skall utformas iöverenskommelse med kravet på en långsiktigthållbar utveckling. Ett fundamentalt strukturfel är att miljö- och naturresurser i stort settbetraktas som fria nyttigheter. Målet måste i ställetvara att priserna på varor och tjänster avspeglar defulla samhällsekonomiska kostnaderna.Det är alldeles uppenbart att regeringensmiljöproposition inte håller måttet. En ny regeringmåste driva en väsentligt bättre miljöpolitik.Energipolitiken måste också anpassas med hänsyntill såväl välfärd, sysselsättning som miljö. Svenskindustri skall ha säker tillgång till energi tillkonkurrenskraftiga priser. Manifesterade resultatav hushållningsåtgärder och tillförsel av el frånmiljöacceptabel kraftproduktion avgör när denbeslutade kärnkraftsavvecklingen kan påbörjas.Centern fullföljer på energiområdet denöverenskommelse som träffats tillsammans medfolkpartiet och socialdemokraterna.En rättvis fördelning av välfärden är en grundbult ivälfärdssamhället. Vi ser det som en stor framgångför politiken att nu också ochmoderaterna i reservation tillsammans med oss tarupp vikten av rättvis fördelningspolitik genomsysselsättning, stabila priser och lägre skatt.Om de riktlinjer för den ekonomiska politiken somvi har förordat följs, kan svensk ekonomi såsmåningom stabiliseras och en god ekonomiskutveckling åstadkommas. Dessutom främjas godmiljö, regional balans och en rättvis fördelning avvälfärden.Den socialdemokratiska ekonomiska politiken harhaft sin chans. I en konjunktursituation där allamöjligheter fanns har man misslyckats. AllanLarssons budget innebär tyvärr ingen fundamentaländring därvidlag. Jag vill därför yrka avslag påregeringens proposition nr 100, bil. 1, mom. 1.När det gäller den politik som förordas i motion 224från och motion 223 frånmiljöpartiet, menar vi att det rör sig om enutvecklingsfientlig regleringspolitik som skullekunna förstärka obalansen i ekonomin. Vi yrkardärför avslag på dessa motioner.Med detta, herr talman, vill jag yrka bifall till dereservationer i finansutskottets betänkande nr 20som undertecknats av och mig.Anf. 4 ():Herr talman! Finansministern besökte ju Brysselden inför slutfasen av EES-förhandlingarnaoch den förestående svenska medlemsansökan tillEG. hade debatt omregeringens ekonomiska politik. Finansministernvalde, eller tvingades välja, framförriksdagen. Den händelsen illustrerar ju på ettutmärkt sätt regeringens förhållande till EG,bristen på en egen självständig linje samtunderkastelse. får anpassa sig tillBryssel. Detta kanske ger en föraning om vilkenroll kommer att ha när det gäller svensktEG-medlemskap.De senaste årens politiska utveckling har tyvärr gåtthögerns väg. Skatteomläggningen gynnar dehögavlönade, -- de stora förlorarna är depensionärer som har den lägsta inkomsten --ständiga angrepp görs mot den sociala välfärdenoch en försämring av sjukförsämringen hargenomförts. Kommunerna sätts på svältkur.Regeringen kräver i stort sett lönestopp, vilketleder till reallönesänkningar om utvecklingenfortsätter. Från regering och riksdag riktasupprepade attacker mot fackföreningsrörelsensmöjligheter att tillvarata sina medlemmarsintressen. Rehnberggruppen och Nicklassonsutredning stryper och begränsar facklig aktivitet.Riksdagen beslutar om ansökan om medlemsskap iEG på kapitalets villkor.Allt detta är i stort sett högerpolitik som detsocialdemokratiska regeringeffektuerar. Skillnaderna i politiken mellan deborgerliga partierna och regeringspartiet är ju på dehär områdena närmast marginella. Det har t.o.m.gått så långt att moderaten vill ha en politisk ursprungsmärkning påförslagen. Han kommer väl senare att plädera fördet. Jag hoppas att jag inte har tagit ifrån honomalla argument.De politiska problemen är ju att kapital,borgerliga partier och regering inte tar detnödvändiga ansvaret för . Skiljelinjen isvensk politik går mellan arbetarrörelsensvärderingar och nyliberala idéer; de senare har ävenfått fäste inom socialdemokratins ledning. Vi har ennyliberal linje som vältrar över kapitaletskriseffekter på det arbetande folket och en politiskvänster som vägrar att finna sig i att den politik somnu förs skall leda till ökade klassorättvisor, sämremiljö och tummande på det demokratiskainflytandet.Vänsterpartiet för en arbetarpolitik. Partiets politikgrundar sig på arbetarrörelsens värderingar om ettsamhälle med rättvisa och jämlikhet, solidaritet ochgemenskap. Utifrån dessa värderingar tarvänsterpartiet ansvar för , människorsutveckling i en bra miljö med arbete, välfärd,trygghet och skaparkraft.Vänsterpartiet uppställer därför som enhuvuduppgift att utveckla en stark vänsterkraft. Viser inför höstens val att det är nödvändigt attvänstern går framåt eftersom det är endamöjligheten att stoppa högerutvecklingen isocialdemokratin. Om resultatet av en framgångblir att och de borgerliga missarregeringstaburetterna och SAF inte får det direktainflytande i politiken som de vill ha, är det endubbel framgång.Vänsterpartiets ekonomiska alternativ såsom vihar framställt det i motionerna har följandeinriktning: Vi vill fördela från kapital till arbete,från höginkomsttagare till låginkomsttagare, frånden privata konsumtionen till den offentligakonsumtionen och från spekulation och vinster tillinvesteringar.De riktlinjer vi har för den ekonomiska politikenframhåller främst rätten till ett meningsfullt arbeteoch en arbetsskapande närings- ocharbetsmarknadspolitik och ekonomisk politik.Åtgärder mot den ekologiska krisen och enresursbevarande och miljöinriktad energipolitik ärnästa punkt. Uppvärdering av kvinnors kunskaperoch erfarenheter genom brytande av den manligamaktstrukturen är nödvändigt. Vi vill ha en rättvisfördelningspolitik på samhällets alla områden;särskilt med beaktande av låginkomsttagare.Inflationen skall bekämpas genom en aktivprispresspolitik. Jag noterar att man i LO i alla fallhar förstått att det behövs någon form av åtgärd. Vivill försvara och utveckla den generellavälfärdspolitiken. Kommunens socialt viktiga delarmåste stärkas. Vi har föreslagit ett stödpaket på 10miljarder kronor.