prot · GE0976 · 1991-03-12 00:00:00 — Många av de lantbrukare som hargenomgått kursen för klass 2-medel har inkommitmed ansökningar om ersättning för kursavgiftenoch förlorad arbetsinkomst. De har ansett attkursen bör finansieras över miljöavgifterna.Utbildningen för klass 1-medel har varitavgiftsbelagd /85, dålantbruksnämndernas rådgivning delvisavgiftsfinansierades. Kurskostnaderna är dessutomavdragsgilla vid deklarationen.Ersättning för enbart kursavgiften till de ca 20 000personer som genomgått utbildningen för klass 2-medel skulle innebära en totalkostnad på ca 10 milj.kr. Jag anser att kostnaden förkursen är en del i lantbrukarens kostnader för attkunna driva sitt företag på ett miljömässigt bra sätt.I kursen ingår även sådan kunskap som kanförbättra lantbrukarens ekonomi, t.ex. val avpreparat och dos. Jag anser att miljöavgifterna ävenfortsättningsvis bör disponeras som harskett och att det vore olyckligt om de beslutadeforsknings- och rådgivningsprogrammen skullebehöva skäras ned.Influtna avgifter skall enligt beslutanvändas till utökade insatser i fråga om forskning,rådgivning och miljöförbättrande åtgärder. De böri stor utsträckning kunna användas för sådanforskning och rådgivning som kan främja enminskning av behovet och användandet avhandelsgödsel och bekämpningsmedel ijordbruket. Vidare bör speciellt beaktasarbetsmiljön för dem som hanterar preparaten.De avgifter som influtit har använts för finansieringav bl.a. program för olika miljöåtgärder påjordbrukets område, t.ex. att halverabekämpningsmedelsanvändningen, forskning inomde areella näringarna, naturresursforskning ochrådgivning om reducerad användning avogräsmedel.Influtna avgifter har således använts till åtgärdersom överensstämmer med riksdagsbeslutet.Regeringen har senast i propositionen (1990/91:90)om en god livsmiljö redovisat dispositionen avmiljöavgifterna och åtgärder som föreslåsfinansieras med sådana influtna avgifter. Jag harinte för avsikt att föreslå regeringen att ändra detbeslut som åsyftar och därmed ersättaenskilda personer för kostnader för deltagande ibehörighetskurser för att få använda vissabekämpningsmedel.Anf. 98 ():Herr talman! Jag ber att få tacka så mycket försvaret, även om det naturligtvis inte tillfredsställermig med tanke på den fråga jag ställde. Det somjordbruksministern nu redovisar ger på något sättintrycket att användningen av miljöavgifterna inteskulle överensstämma med vad som beskrevs iriksdagsbeslutet. Jag tycker för min del att denstämmer synnerligen bra överens med ändamålet.Jag vill också påpeka att som man infördemiljöavgifterna, som naturligtvis innebär enkostnad för jordbruksrörelsen, bestämde man attkurserna skulle vara avgiftsbelagda. Det måste varai samhällets intresse att så många som möjligt somskall handskas med de aktuella preparaten -- detställs ju krav när det gäller vissa preparat att manhar genomgått utbildningen -- får en utbildning.Det måste också vara i samhällets intresse att vidärigenom uppnår en mindre användning avbekämpningsmedel. Det ingår ju mycketrådgivning i kurserna. De leder, hoppas jag, till använder färre preparat och att miljönförbättras för dem som skall handskas med dessapreparat.Det skulle enligt min uppfattning vara synnerligenväl använda pengar att bekosta dessa kurser. Jagförstår lantbrukarna, som inte alltid har så storainkomster som jordbruksministern kanskeföreställer sig, utan ser dubbeleffekten naturligtvisi sitt företag av dels kurskostnaden, delsmiljöavgifterna. Min förhoppning hade ändå varitatt jordbruksministern hade varit beredd attompröva beslutet. Det hade nog varit bra församtliga parter.Anf. 99 Jordbruksminister ():Herr talman! Får jag bara tillägga att jag inte harsagt att det här skulle vara oförenligt medändamålet, men det handlar om prioritering. Dethär är mycket angelägna medel. 10 miljoner skullebehöva skäras bort från någonting annat. Denfördelning av användning av miljöavgifterna somregeringen har gjort gäller, som jag har sagt, sådanaviktiga frågor som forskning, olika program,rådgivning och liknande. I så fall skulle man behövata bort något av dessa program och skära bort 10miljoner. Jag har inte hört att någon skulle haföreslagit det. Det är en prioriteringsfråga för ossatt behålla dessa program som vi menar är detviktigaste, som vi också har redovisat för riksdagen.Anf. 100 ():Herr talman! Jag har naturligtvis bara snabblästsvaret, men jag har också noterat att i de svar somvissa lantbrukare har fått argumenterar manfaktiskt från regeringens sida helt i linje medriksdagens beslut. Men sedan kommer på några fårader att begäran avslås. Regeringen harnaturligtvis gjort sin prioritering av hur man skallanvända pengarna. En del skulle säkert ha kunnatgå till lantbrukarna och fortfarande varit välanvända pengar även i konkurrens med de andraprogrammen. Det här är utan tvivel en stor fråga.Men vill man åstadkomma mindre användning avmiljögifter, vilket jag också vill, skall man alltsåstimulera det genom utbildning. Då skall man inteutöver miljöavgifterna lägga på kurskostnaden förutbildningen.Överläggningen var härmed avslutad.17 § Svar på fråga 1990/91:451 om underhålletav vägnätetAnf. 101 Kommunikationsminister ():Herr talman! har frågat migom jag är beredd att vidta åtgärder, så attunderhållet av vägnätet sker på ett likvärdigt sätt ihela landet.Bakgrunden till frågan är de anvisningar med reglerför underhåll och drift av statliga vägar som gavs utav den 6 december 1990.Vägverkets anvisningar innebär till en början attkraven på de mest trafikerade vägarna är desammaöver hela landet. För övriga delar av det statligavägnätet finns vissa skillnader i kravnivån. Deutgivna anvisningarna medför emellertid en vissförbättring för den norra delen av landet iförhållande till tidigare gällande normer.Det vore naturligtvis önskvärt om vi överallt ilandet och alla tider kunde upprätthålla enhög och likvärdig standard på alla statliga vägar.Tyvärr varierar förutsättningarna för drift ochunderhåll av dessa vägar högst avsevärt bl.a.beroende på klimatets inverkan.Jag är väl medveten om de drifts- ochunderhållskostnadsproblem som finns i landetsnorra delar, problem som i sin tur drabbar svenskindustri. För att förbättra situationen vidtasåtgärder på dessa vägar inom ramen förbärighetspaketet. De allt större behoven av atthålla en bra vägstandard i dessa delar av landet göratt regeringen i tillväxtpropositionen föreslår attytterligare 500 milj.kr. avsätts för att delfinansieraökade insatser för att stärka och öka bärigheten påde mindre vägar som slits ner av framför allttunga transporter. Där dessa investeringargenomförs kommer också kostnaden för attupprätthålla drifts- och underhållsstandarden att blilägre, och resurser frigörs därigenom för åtgärderpå andra vägar.Det har inte bedömts möjligt att ökaanslaget till vägarna utöver vad som anges itillväxtpropositionen. Jag ser mot denna bakgrundför närvarande ingen möjlighet att ställa andra kravpå driften och underhållet av vägnätet än de somvägverket har ställt i sina anvisningar, som innebäratt huvudvägarna prioriteras och får likvärdigstandard över hela landet.Anf. 102 ():Herr talman! Anledning till att jag ställde dennafråga är att jag till min förvåning kunde notera attdet i anvisningar för underhåll och driftfanns skillnader i synen på norra och södra delen avlandet. Precis som statsrådet säger kan man ha vissförståelse för att det på grund av klimatets olikainverkan i olika delar av landet kan vara svårare ide norra delarna att hålla den standard som äravsedd från början. Men om man redan iutgångsläget, på papperet, talar om att manaccepterar skillnader, kan det misstänkas attmyndigheterna ibland ser möjligheter att spara inlitet pengar i de norra delarna av landet. Jag kannotera i statsrådets svar att så inte är fallet, och detär naturligtvis glädjande, framför allt är detglädjande att det nu sker vissa förbättringar för dennorra delen av landet i förhållande till tidigaregällande normer. Min förhoppning är att vi ganskasnart kan se en fullständig likställighet mellan olikaområden, så att man i reglerna betraktar landetsolika delar på samma sätt, även om det kaninnebära mer pengar för den norra delen av landetav orsaker som statsrådet nämnde, tjälskott ochliknande.Får jag slutligen säga att det är väldigt bra attregeringen i tillväxtpropositionen har föreslagitdessa 500 miljoner för att delfinansiera ökadeinsatser för att stärka vägnätet. Det är viktigt förjust den norra delen av landet. Genom dettaåstadkommer man betydligt större likställighetmellan landets olika delar.Anf. 103 Kommunikationsminister ():Herr talman! Får jag tillägga att kraven för näråtgärder skall sättas in har skärpts för norra förhållande till vad som har gällt tidigare. När manfastställer kraven på spårdjup och tillåtnaojämnheter har skärpning gjorts endast för norraSverige. Det är detta jag avser med de förbättringarsom relativt sett sker i norra i och med denya anvisningarna.Landet är, beroende på klimatet, indelat iklimatzoner -- en för södra, en för mellersta och enför norra . Vägarna är indelade i olikastandardklasser dels beroende på trafikflödet påvägarna, dels beroende på vägkategorierna.Kraven på drifts- och underhållsstandard varierarmed dessa standardklasser och kan variera ävenmed hänsyn till klimatzonen. Som exempel på dettakan jag nämna att i norra accepterarvägverket i större utsträckning än i attt.ex. fast snö ligger kvar på vägarna. Det kan haganska rimliga förklaringar, och skillnaderna i dettaavseende kan betraktas som ringa.Underhållskraven på belagda vägar med mer än4 000 dygnstrafikfordon är lika för hela landet. Detgäller också grusvägarna. Där det skiljer sig någotär det på belagda vägar som trafikeras med mindreän 4 000 dygnsfordon. Det beror i hög grad påklimatiska förhållanden.Anf. 104 ():Herr talman! Låt mig tacka statsrådet för detkompletterade svaret. Jag är övertygad om att vinorrlänningar med lätthet klarar att köra på vägarmed litet snö på. Vad som oroar oss är om det somdöljer sig under snön inte betraktas på samma sätti hela landet.Jag konstaterar att det är på väg åt rätt håll, och detglädjer mig. Vi i de norra delarna av landet sätternaturligtvis stort värde på att ha ett bra underhålloch vettiga regler som möjliggör ett bra underhåll.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslöt på förslag av tredje vicetalmannen att ajournera frågestunden till kl. 18.00Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 18.00.18 § Svar på fråga 1990/91:452 omhögskolornas s.k. rörliga resurserAnf. 105 Utbildningsminister ():Fru talman, ärade ledamöter! harfrågat mig vad jag tänker göra åt vad han anger sommissförhållanden i samband med fördelning av des.k. rörliga resurserna inom fakultetsanslagen.Riksdagens och regeringens beslut med anledningav proposition 1984/85:57 om ny arbets- ochtjänsteorganisation för lärare i den statligahögskolan innebär att inom varje fakultetsanslagmedel skall avsättas för att bereda vetenskapligtkompetenta högskoleelektorer ochhögskoleadjunkter tid för forskning.Dessa s.k. rörliga resurser skall avse såväl vad mankallar frontlinjeforskning som forskning som merhar karaktär av att stärka den enskilde lärarenskompetens.Fördelning av medlen skall ske utifrånen bedömning av de sökandes vetenskapligaskicklighet. Mot bakgrund av de skilda behov somkan komma i fråga är det dock förståeligt att medelkan tilldelas lärare med sinsemellan högst olikameriter. Närmare bestämmelser förmedelsfördelningen finns i en av regeringenutfärdad förordning (SFS 1987:608) om utnyttjandeav medel för högskolelektorers ochhögskoleadjunkters forskning.Det ankommer inte på mig att utöva tillsyn överhögskolornas tillämpning av gällandebestämmelser. Detta åligger universitets- ochhögskoleämbetet. Ämbetet har dessutom fått iuppdrag att följa den praxis som utvecklas vidfördelningen av den rörliga resursen.Anf. 106 ():Fru talman! Jag får tacka för svaret. Jag vill förstpåpeka att min egen verksamhet har bedrivits inomnaturvetenskapliga fakulteten. Där har detfungerat ungefär så som statsrådet harberättat. Jag har alltså inte någon som helstinvändning mot det som sade.Jag skall naturligtvis inte gå in på enskilda detaljer,men de klagomål jag har hört har gällt andrafakulteter, bl.a. den samhällsvetenskapliga. Manhar menat att trygghetsaspekterna har vägts in. Jagvill gärna höra vad statsrådet har för syn på detta.Det är klart att också trygghetsaspekterna kan varaviktiga, men jag förutsätter att de skall tillgodosespå annat sätt än genom utnyttjande av de fastaresurserna.Anf. 107 Utbildningsminister ():Fru talman! Jag har i mitt svar redogjort för deprinciper som skall tillämpas. Sedan ankommer detpå de lokala organen att göra en omsorgsfullfördelning. Detta är också min principiellaståndpunkt.Min respekt för de lokala organenssjälvbestämmande gör att jag inte närmare villutveckla de principer efter vilka de lokala organenbör agera -- lika litet som jag brukar åta mig att taställning till om den ena eller den andrateatergruppen har en kvalitet som gör attkulturrådet skall bevilja stöd. Jag menar att delokala myndigheter och organ som har i uppdrag attfördela medel måste ta sitt ansvar fullt ut.Om det finns anledning till kritik, är det enriksdagsledamot obetaget att utsätta dem somsynes brista i sin hantering för en kanonad, där manbåde kräver svar på frågor och angriper det systemsom de lokala organen tillämpar.Anf. 108 ():Fru talman! Jag respekterar , dvs. att man inte skall lägga sig i huruniversiteten handhar sina ansvarsområden. Menom vissa missförhållanden föreligger, finns det dåmöjlighet att ändra på reglerna?För närvarande är de sakkunnigutlåtanden somgörs oerhört schematiska. Kan det vara motiveratatt ha lika strikta regler som gäller för offentligasakkunnigutlåtanden?Anf. 109 Utbildningsminister ():Fru talman! Ja, om det finns belägg för attmissförhållandena är av sådan art att de motiveraren ganska omfattande byråkrati. Jag har haftmöjlighet att ta del av en utredning omsakkunnigförfarandet vid tillsättning avprofessurer, så jag vet att det ingalunda är någonokomplicerad process. Det tar ibland många årinnan en professur som har inrättats kan tillsättas.Det innebär ett betydande offentligtgranskningsförfarande som för den här typen avmedel skulle leda till en alltför omfattande process,om man inte har belägg för att missförhållandena ärav den arten att det är nödvändigt med ett sådantförfarande, men det har jag inte fått någraunderrättelser om.Anf. 110 ():Fru talman! Nej, jag har inte heller någon sådankännedom. Jag förstår att byråkratin kan blialldeles för stor. Jag förbehåller mig dock rätten attså småningom återkomma om det visar sig att jagfår ytterligare belägg för dessa missförhållanden.Överläggningen var härmed avslutad.19 § Svar på fråga 1990/91:456 om stödet tillkonsumentorganisationernaAnf. 111 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig omregeringen avser att vidta åtgärder för att ökaideella konsumentorganisationers möjligheter att isamband med den nya livsmedelspolitiken bevakakonsumenternas intressen.Det är angeläget att konsumentorganisationernahar inflytande i frågor som rör bl.a.livsmedelspolitiken och matpriserna. Regeringenhar tagit fasta på detta på olika sätt och kommeräven att göra det. Jag kan ge någraexempel.Regeringen beslutade att ensärskild konsumentberedning skall tillsättas meduppgift att kontinuerligt följa och utvärdera denlivsmedelspolitiska reformen ur ett brettkonsumentperspektiv.Regeringen har i årets budgetproposition (prop.1990/91:100, bil. 15, s. 92) föreslagt att stödet tillkonsumentorganisationerna även under nästabudgetår skall uppgå till 2 milj. kr.Konsumentverket stödjer också inom ramen för sinverksamhet ideella organisationer. Medel haravdelats för projekt som rör bl.a.livsmedelspolitiken och hushållsekonomiskafrågor.Regeringen tog ett initiativ för att ökaprismedvetenheten hos konsumenterna.Länsstyrelserna fick i uppdrag att ge fackligaorganisationer, pensionärsorganisationer, andrakonsumentorganisationer, lokala grupper m.fl.stöd för att de aktivt skall följa prisutvecklingen.Regeringen kommer att redovisa förriksdagen hur den lokala konsumentverksamhetenhar utvecklats . Då kommer ocksåatt beröras hur de frivilliga organisationernasmöjligheter att arbeta med konsumentfrågor kanstärkas ytterligare.Svaret på frågan är sålunda ja.Anf. 112 ():Fru talman! Jag ber att få tacka för svaret på minfråga.På fredag är det den internationellakonsumentdagen. Årets tema är konsumentensrättigheter. Det var nu inte med anledning avkonsumentdagen som jag ställde min fråga, utanjag ställde frågan när jag nåddes av beskedet att de2 miljoner, som i anslutning till detlivsmedelspolitiska beslutet anslog tillkonsumentorganisationer för att de skulle kunnavärna konsumenternas intressen i samband medförändringen av livsmedelspolitiken, i huvudsakhade gått till mycket stora organisationer såsomPRO och fackföreningsrörelsen.Jag tycker att det är mycket bra att dessaorganisationer engagerar sig i frågor som rörmatpriser och matkvalitet, men de här storaorganisationerna borde ha engagerat sig för längesedan och kunnat finansiera sin verksamhet påannat sätt än genom dessa futtiga 2 miljoner. Enligtmin uppfattning anslogs dessa 2 miljoner tillkonsumentorganisationer som inte har så storaegna resurser till förfogande och till den nyakonsumentrörelse som är i vardande och som harsvårt att finansiera t.ex. en konferens eller ettseminarium. Jag beklagar att det blev så här. Jaghoppas verkligen att de 2 miljoner som är anslagnaför nästa budgetår går till organisationer som intehar andra möjligheter att finansiera sinverksamhet.För övrigt tycker jag att det är bra att regeringenhar för avsikt att ägna den här frågan stort intresse.Jag hoppas att vi får tillfälle att diskutera dekommunala konsumentrådgivarna när regeringenskall lämna redovisning senare i vår.Jag anser emellertid att det råder en viss förvirringnär det gäller regeringens uppgifter ochallmänhetens uppgifter, när regeringen gerlänsstyrelsen i uppdrag att gå ut och instruera olikaorganisationer. Om regeringen sköter sitt arbeteoch ger myndigheterna i uppdrag att skärpa pris-och konkurrensövervakning, kommer nogkonsumentorganisationerna att utanbemyndiganden från regeringen sköta sitt arbete.I december fattades beslut om att tillsätta enkonsumentberedning. Det vore intressant att fåhöra vad denna beredning har hunnit åstadkommaunder dessa månader. Vi är redan nu inne i mars.Anf. 113 Statsrådet ():Fru talman! Vad gäller konsumentsverketsfördelning av de 2 milj.kr. till projektstöd kan jagnämna att 9 av 14 organisationer har ansökt ommedel. har behandlatansökningar om pengar, och jag tycker inte att mankan rikta särskilt mycket kritik mot verket för attdet skulle ha dragit ut . Man har skött dethär på ett korrekt sätt.Det handlar bl.a. om större projekt av den typ somAnnika nämnde och som gäller LO ochPRO. Man har tagit hänsyn till hur bärkraftiga dehär projekten bedöms vara, hur effektivtorganisationerna kan administrera dem och omresultat kan uppnås. Jag tycker att det är riktigt gör dessa bedömningar och att man inte iförsta hand låter dessa pengar förstärkaorganisationernas kanslier utan ser till att de skallkomma konsumenterna till godo. Man skall ocksåveta att LO och PRO här gör mycket stora egnasatsningar.Men medlen har också kommit till godo. Det är enalldeles nybildad organisation, som härigenom fårchansen att pröva sin projektidé. När man gårigenom vilka organisationer som har ansökt och tillvad, tycker jag alltså att det verkar vara en mycketbra fördelning av de här medlen. Jag tycker inteheller att det är orimligt att det faktum att man haren god organisation och kan nå ut faktiskt ger demvissa fördelar.Man tycker alltid att man skulle vilja ha merapengar, men i det rådande statsfinansiella lägettycker jag att det är mycket positivt med de 2milj.kr. och att detta stöd kan fortsätta.Anf. 114 ():Fru talman! Vad den konsumentberedning somman beslutade om har uträttat fick jaginget svar på.Jag vill vidare säga att jag inte delar statsrådetsuppfattning att det är myndighetens sak att bedömahur stabila organisationerna är eller hur bärkraftigaprojekt de presenterar. Det inger mig en litetolustig känsla när man på det sättet värderar dessakonsumentorganisationers ansökningar om pengar.Det är kanske just de litet våghalsiga projekten,som inte rimmar så väl med regeringens eller medkonsumentverkets konsumentpolitiskauppfattningar, som i första hand skall ha stöd. Jagfår en känsla av att man vill ge bidrag till de tamakonsumentorganisationerna, som man vet var manhar. Det är inte precis det som vi är i behov av i vårtland, utan vi behöver en tuff konsumentrörelse.Jag hoppas i alla händelser att man när det gällerden fortsatta fördelningen av dessa resurser skallvåga sig på att anslå dem till litet djärva projekt. Jagtycker också att man skall spridainformation ordentligt, så att även småorganisationer vet om att dessa pengar finns.Anf. 115 Statsrådet ():Fru talman! Man skall självfallet gå ut medinformation om att det går att ansöka om dessapengar, men jag tycker att det här görs en orättvisbeskrivning. Hur skulle man annars dela utpengarna? Det har ju i ansökningarna gjortsanspråk på bidrag från 1,7 miljoner och ned till10 . Det är en felaktig beskrivning att manskulle ge till de tama organisationerna eller att maninte vill nå resultat. Hur skall fördelningen av denhär typen av medel egentligen göras?Jag tycker inte att man kan säga attkonsumentverket skulle vara tamt eller inte skullese till konsumenternas intressen. Här har manbedömt om medlen faktiskt kommerkonsumenterna till godo och inte bara t.ex. bidrartill att bygga upp ett kansli. Det är den inriktningensom man vill ge dessa projektpengar.Anf. 116 ():Fru talman! Jag delar uppfattningen att dessapengar inte skall användas för administrativt arbeteutan skall gå till konkreta projekt, som syftar till attvärna om konsumenternas intressen under denomställningsperiod när vi får en nylivsmedelspolitik. Men jag måste säga att jag tyckeratt det är märkligt att stora organisationer som LOoch PRO, som är väl etablerade och har gott omresurser, i varje fall i jämförelse med många småorganisationer, först nu när man har de 2miljonerna att ansöka om, skall komma på den härtanken. Jag tycker faktiskt att man hellre skulle hasatsat på den nya konsumentrörelsen. Med tankepå att det handlar om knappa resurser och att manmåste göra prioriteringar tycker jag att dessa storaorganisationer kunde ha klarat sig på egen hand ochatt man borde ha valt att använda dessa nya pengarpå ett annat sätt.Förmodligen kommer vi inte längre med den härdiskussionen, men jag hoppas i varje fall att detskall spridas kunskap om att dessa medel finns ochäven att de skall komma till användning på ettannat sätt än vad som har skett i det här fallet.Överläggningen var härmed avslutad.20 § Svar på fråga 1990/91:454 om förordnandeav god man för föräldralösa flyktingbarnAnf. 117 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig vad jagkommer att göra för att underåriga som inte harnågon rättsförmåga får en god man som kan vårdabarnets angelägenheter.Regler om förordnande av god man finns iföräldrabalken. God man skall förordnas förpersoner om behov föreligger.Enligt statens invandrarverks föreskrifter skallpolismyndigheten efter grundutredning meddelainvandrarverket att ett ensamt barn har kommit tillSverige. Om god man skall förordnas skallhandläggaren på statens invandrarverk genastanmäla detta till överförmyndaren i den kommundär barnet vistas. Skyndsam handläggning skallyrkas. förordnar sedan dengode mannen efter ansökan från överförmyndaren.Statens invandrarverk utfärdade nyaföreskrifter om hur gällande regler skall tillämpasbeträffande utländska underåriga i Sverige.Presumtionen är att behov av god man föreliggerför ensamma flyktingbarn.Även jag är medveten om att det i enstaka fall harförekommit att god man inte har förordnats inomrimlig tid. Detta har i första hand sin grund isvårigheter att få tag på gode män.Anf.