prot · GE09126 · 1991-06-05 00:00:00 — Jag förstår inte varförLarz , som är så mycket fördecentralisering, tycker att den möjligheten skallvara stängd för de kommuner och skolor som villorganisera verksamheten på det sättet.Anf. 75 () replik:Herr talman! Jag är tacksam för att mig om förskola-skola-kommittén och dessarbete. Det var ju faktiskt på det sättet att förskola-skola-kommittén kom fram till att det inte fannsanledning att tidigarelägga skolstarten, inte ens attgöra den flexibel. Som bekant var i förskola-skola-kommittén på dentiden.Till vill jag säga att ibland kanskejag uttrycker mig litet slarvigt. Hans tolkning att jagmenade ''vi svenskar'' var alldeles rätt.Lars säger att naturligtvistar en viss risk när man accepterar förslaget omflexibel skolstart. Det är ganska lindrigt uttryckt,. har nustartat sitt jobb och kommer i princip att vara färdignästa höst. Då skall årets sexåringar starta i årskurs2. Jag tror att det har en viss betydelse för derasfortsatta skolgång, om de vet att de skall gå nio i skolan.Jag tror också att det har en viss betydelse för hurläroplanerna ser ut och framför allt hur tim- ochkursplaner konstrueras för deras fortsattaskolgång. Det kan man inte vänta med att bestämma, för det kan ju vara på detsättet att då har de läst det som tim- och kursplanenföreskriver som de har gått i skolan,och så har de plötsligt ett tionde år som i princip ärblankt i läroplanen. Det kan naturligtvis inte LarsLeijonborg mena.Sedan sade apropåhemspråksundervisningen att det fanns ju statistik,och han hänvisade till rapport.Ja, , den bygger på några fåintervjuer i åtta kommuner och tvålänsskolnämnder i landet. Att av det dra delångtgående slutsatser som riksrevisionsverketgjorde och sedermera också regeringen gjorde ärverkligen att hårdra resultatet.Dessutom skall man konstatera attriksrevisionsverket gjorde bara en tidsmässig ochekonomisk bedömning. harverkligen inte kompetens att göra någon som helstpedagogisk bedömning av de här frågorna, och detär uppenbart att det har man inte gjort iregeringskansliet heller.Sedan tar man en viss risk också när man förläggerundervisning till som interiktigt tänkte på. Eftersomhemspråksundervisningen är frivillig för eleverna,är det ganska lätt att föreställa sig hur en 8-, 9- eller10-åring känner det om man måste gå i skolan ocksåpå lördagen, när alla ens kompisar är lediga ochhåller på med roliga och trevliga saker.Det är snubblande nära att man vädjar till sinaföräldrar att slippa den här frivilligaundervisningen. Då blir välhemspråksundervisningen inte så dyr ,och det var kanske det som var meningen.Anf. 76 () replik:Herr talman! Vi skall ju votera om det här ärendetpå tisdag, såvitt jag förstår, så det är gott om tid tilldess. Skulle reservation 4 om flexibel skolstartavslås i moment 5, hoppas jag att centerpartisternaröstar på reservation 5 i moment 6, som justhandlar om tioårig skolplikt. Det blir i så fall enviktig markering av att det finns ett brett stöd förden tanken.Vi vet att det finns ett sådant stöd i skolvärlden,men det vore säkert bra att få markerat också attdet finns ett bredare parlamentariskt stöd för dettaän bara liberalerna.När det gäller hemspråksundervisning på lördagarär det min förhoppning att en sådan förläggning avundervisningen inte genomförs utan ordentligakontakter med de invandrargrupper som berörs.Jag vet att i hemspråksundervisningens barndom,om jag får uttrycka mig så, var det här inte allsovanligt, och det fungerade då.Jag har litet annan upplevelse av invandrarbarnensoch invandrarföräldrarnas uppskattning avhemspråksundervisningen än vad ha. Eleverna vill gärna gå där, men de ärockså medvetna om att när undervisningen ärschemalagd, som sker, innebär det i praktikenatt de går miste om många andra lektioner som deockså skulle vilja följa. Då kan iblandlördagsundervisning vara den enda möjligalösningen på den annars omöjliga ekvationen.Anf. 77 () replik:Herr talman! byggeruppenbarligen mycket av sin politik påförhoppningar. Han har en förhoppning om attcentern skall rösta på reservation påtisdag. Han har en förhoppning om attinvandrarbarnen skall gå i skolan . Hanhar en förhoppning om att förändringarna skall skeefter överläggningar med invandrarnasorganisationer.Jag tror att det vore bättre om mer av sina ställningstaganden på fakta änpå förhoppningar.Anf. 78 ():Herr talman! Jag är glad över att jag lever i ettmångkulturellt land. I det framtida Sverigekommer det mångkulturella att vara än tydligare äni dag. Våra invandrare och flyktingar och i än störreutsträckning deras barn är i det perspektivet en stortillgång.Tvåspråkighet och kulturell kompetens kommer attefterfrågas både i näringslivet och i samhället iövrigt. Inom många yrken är tvåspråkighet enviktig merit, och än viktigare kommer den att bli.En bra hemspråksundervisning är i det perspektiveten framtidsinvestering.Som ni som är kvar här i kammaren nu naturligtvisvet, består hemspråksundervisningen av två delar:dels undervisning i hemspråket som ämne, delsstudiehandledning på hemspråket i andra ämnen.Drygt en tiondel av grundskoleeleverna har ettannat hemspråk än svenska. Av dessa deltarungefär i hemspråkundervisningen. Igymnasiet deltar i undervisningen.Tvåspråkighet har i tidigare ifrågasatts,men ses det av de flesta lingivistiker ochpsykologer som en viktig individuell kompetensoch resurs. Man har i noggranna undersökningarfunnit att tvåspråkiga barn och ungdomar generelltsett inte uppvisar sämre skolresultat än enspråkiga.Tvärtom har man funnit att de har ett något bättreresultat.För att hemspråksundervisning skall kunna ske påett bra sätt krävs det att elevens hemspråkslärareoch ordinarie lärare samarbetar. Det är bara på såvis eleverna kan få en relevant studiehandledningav sin hemspråkslärare. Det är därför viktigt attsamarbetet mellan lärarna underlättas. Omhemspråksundervisningen i stället förläggs tilllördagar kommer detta nödvändiga samarbete attförsvåras.Jag vill ta upp en annan aspekt till behandling.Hemspråkslärarna är viktiga personer ute påskolorna. De har som alla lärare fler funktioner änatt bara undervisa. Hemspråkslärarna är viktiga idet sociala arbetet på en skola. De är också viktigasom förebilder inte bara för elever med annatursprung än det svenska, utan i lika hög grad för desvenska eleverna. Det är nämligen så att det i vårtsamhälle inte finns så många invandrare i läraryrketeller i andra högstatusyrken. Det är viktigt att ocksåinvandrare som inte städar eller har andralågstatusyrken också syns för de svenska eleverna.Det kommer de inte att göra om de harundervisning . Då deltar inte nämligende elever som har svenska som modersmål.Undervisningen i hemspråk är inte obligatorisk.Men det får inte tas som intäkt för att särbehandlahemspråksundervisningen och ge den sämre villkorän annan undervisning i skolan. För ungefär enmånad sedan sade, som sagts, ett enhälligtutskott följande: ''Avslutningsvis vill utskottetstryka under att hemspråksundervisningensjälvfallet bör ha samma ställning somundervisningen i andra ämnen i skolan och därvidges likvärdiga arbetsmöjligheter.'' Tre av de partiersom för en månad sedan stod bakom dettautställningstagande är nu beredda att besluta omlördagsundervisning i hemspråk.Jag delar den uppfattning som utskottet tidigareuttryckte. Jag tycker därför att regeringens förslagskall avslås.Jag tycker att det skall bli intressant att få höraHelge förklaring till hur utskottet kankombinera det tidigare ställningstagandet med detförslag om undervisning som det nulägger fram.I årets budgetproposition föreslog regeringen ensänkt ambitionsnivå genom att ange en s.k. rimligminsta gruppstorlek i hemspråk till fem elever.Statsrådet har dragit paralleller tillminsta gruppstorlek för anordnande av tillval avtyska och franska i . Det kan låtarimligt om man inte tänker efter. Men jämförelsenhaltar betänkligt. De språkliga tillvalen igrundskolan är två till antalet,hemspråksundervisning sker på 82 språk. Ipraktiken kommer det att innebära att mångaelever inte har någon rätt tillhemspråksundervisning. Detta gäller särskilt deelever som bor i glest bebyggda kommuner ellertalar ett s.k. litet språk.Någon ''minsta rimliga gruppstorlek'' bör därförenligt åsikt inte fastställas.Samverkan mellan skola och förskola och mellanskola och skolbarnomsorg har successivtutvecklats. Barnens behov måste komma i förstahand när formerna för denna samverkan börutvecklas utifrån en gemensam helhetssyn påbarnen. Så långt är de flesta överens. Vi är ocksåöverens om att det är angeläget att påskynda enfortsatt utveckling av samverkan mellanbarnomsorg och skola.Men att påskynda utvecklingen får inte förväxlasmed att ta förhastade beslut. Ett flagrant exempelpå ett sådant förhastat beslut är att regeringen ihöstas lät sexåringarna få en framträdande plats iett krispaket för att hejda valutautflödet ur landet.Skolan är, enligt vår mening, ännu inte mogen attta emot hela årskullar med sexåringar, även omutvecklingen går mot att skillnaderna mellan skolaoch barnomsorg minskar. hartidigare ställt de flesta av de frågor som naturligtinfinner sig inför den s.k. flexibla skolstarten. Jagskall inte upprepa dem.Enligt vår mening måste en rad förändringar tillinnan en sådan reform kan diskuteras. Barnomsorgoch skola måste omfattas av ett gemensamtmåldokument, och en gemensam lokal organisationför barnomsorg och skola, som är möjlig, börväxa fram i kommunerna.Men det krävs också en samordning på central nivå.Det är en fråga som vi inte har att hantera iutbildningsutskottet, men jag vill ändå någotberöra den. Det är viktigt att ansvaret förbarnomsorgen överförs till detnya för att kunna bli en naturlig del avden struktur och kompetens som kommer attbyggas upp i det nya verket. När vi har ettgemensamt måldokument för barnomsorgen ochskolan blir det naturligt att uppföljning,utvärdering och fältorganisation även omfattarbarnomsorgen. Men det finns betydande nackdelarmed att vänta tills detta dokument finns färdigt ochantaget. För att undvika att barnomsorgen iframtiden blir en bisyssla i det nya börbarnomsorgen redan från början finnas med som ennaturlig del av det nya verkets ansvarsområde. Detär inte minst viktigt att den fältorganisation somskall byggas upp även tar hänsyn till de behov avkvalitetskontroll och uppföljning av centraltfastställda mål som finns inom barnomsorgen.Enligt vår mening bör det vara möjligt att såsmåningom skapa en obligatorisk verksamhet försexåringarna -- eventuellt även för ytterligareåldersgrupper -- som tar till vara och för sammandet bästa från förskolans praktik och pedagogikmed lågstadiets arbetssätt. I det sammanhanget böräven tioårig skolplikt bli aktuellt. Men det är endålig lösning att pressa in sexåringarna i denbefintliga första årskursen utan att först genomföraförändringar av skolan. Jag vill till att i en eventuell omröstning omfolkpartiets reservation 5 kommer att avstå.En förändrad första årskurs i skolan bör i så fallutgöras av en integrering av förskola och skola därförskollärare och lågstadie- eller grundskollärarearbetar tillsammans. Viktiga erfarenheter från denverksamhet som finns för sexåringarnabör utgöra grund för en sådan första årskurs. Föratt detta skall bli möjligt måste lågstadielärare,grundskollärare och förskollärare erbjudasrelevant fortbildning.Vänsterpartiet avvisar regeringens förslag att redantill hösten låta åtskilliga sexåringar börja skolan.Jag vill också säga att jag är skeptisk tillresonemanget om en flexibel skolstart, eftersomjag ser en risk att skolan kan avhända sig ansvaretoch hänvisa barnen tillbaka till barnomsorgen närskolan inte klarar av att tillgodose yngrebarnens behov.Jag vill säga några ord också omelevinflytande. Det är naturligt att en demokratiskskola måste ge eleverna betydligt större möjlighetatt vara med och bestämma över sin skola.Decentraliseringen av ansvar får inte leda till attlärare och rektorer ges större makt på elevernasbekostnad. Eleverna måste tvärtom ses sommedarbetare på skolan och få ta sin del av detdecentraliserade ansvaret.Åtskilliga studier visar att eleverna önskar störreinflytande över sin situation både när det gällertrivsel, ordning, undervisningens innehåll ocharbetssätt. De sämsta möjligheterna till inflytandehar eleverna när det gäller undervisningen.Men eleverna redovisar störst önskan om ett vidgatinflytande över just undervisningen.Vi i var , när vi behandladeansvarspropositionen, ensamma om att kräva enlagstiftning som garanterade elevernas inflytande.Nu föreslås att en sådan portalparagraf sommarkerar elevernas rätt till inflytande över sinutbildning skall finnas med i skollagen. Jag vill sägaatt vi i noterar detta medtillfredsställelse.Vänsterpartiet står naturligtvis bakom dereservationer som jag har undertecknat. I dettasammanhang vill jag dock bara yrka bifall tillreservation 4 och 16.Anf. 79 () replik:Herr talman! Jag vill göra ännu ett försök att värvaröster till vår reservation 5. Detär ju åtskilliga dagarkvar innan vi skall rösta om den. kanväl t.ex. ta något extra gruppmöte om detta. Vikommer då att veta att sannolikt harfattat ett beslut om godkännande av dessa riktlinjerom flexibel skolstart som finns i propositionen.Syftet med det är ju -- även om det inte särskilt klartutsägs i propositionen -- att de flesta barn skallbörja skolan . I det läget är detväldigt viktigt att vi får enförlängning av . Ett principuttalandeom det nu skulle vara mycket bra. Det är ju intenödvändigt att fatta själva beslutet . Vi vet ju inteexakt hur många sexåringar som kommer att börjaskolan. Om vi förutsätter att det ändåär det övervägande antalet vore det bra med enbred uppslutning kring ett sådant principbeslut.Vänsterpartiet skulle därför kunna göra enprogressiv insats i skolpolitiken genom att stödjafolkpartiets reservation 5.Anf. 80 () replik:Herr talman! Det är klart att det är frestande föross i att få göra något som enligt LarsLeijonborg bidrar till en progressiv utveckling iskolpolitiken. Jag måste trots den frestelsen görahonom besviken.Vi är negativa till hela konstruktionen om enflexibel skolstart. kan det bli aktuellt med ensänkt skolpliktsålder, och då är det aktuellt med entioårig skolplikt. Men det beror på hur samarbetetmellan skola och förskola kommer att fortsätta attutvecklas och hur snabbt det kommer att gå. Jagtror att jag här i debatten har gjort klart hur vi serpå denna utveckling. Jag tror inte vara orolig för att någon skall sväva itvivelsmål om hur vi ser på en förlängningav skolplikten. Men kommer vi att avstå iomröstning om reservation 5.Anf. 81 (mp):Herr talman! och talat så väl om precis de saker som jag ocksåtycker är väsentliga i det här betänkandet. Det harhänt mycket på skolans område.Miljöpartiets krav på avveckling av SÖ, förändratstatsbidragssytem, mer inflytande i skolan förelever, lärare och föräldrar m.m. har fått gehör --kanske inte fullt ut, men vi är på god väg, och detgläder mig.Jag vill här ta upp frågan om sexåringar skall börjaskolan. Den har tydligen upprört halva . Jagskulle av de papper jag har fått nästan kunna tafram en hög . Det handlar om ganska fräckt kastade in denna flexiblasexårsstart i krispaketet. Man tog det som en intäktför att man nu skulle klara den ekonomiska krisen.Jag vill definitivt dementera att det skulle finnasekonomiska skäl till detta. Ekvationen gårnämligen inte ihop om man gör rentsamhällsekonomiska beräkningar. Man haderäknat med 200 miljarders vinst. Man har då räknatmed att personaltätheten är högre inombarnomsorgen. Det är riktigt att den är högre inombarnomsorgen, men inte för sexåringar. Om manräknar på detta finner man att sexåringen ibarnomsorgen kostar ca . Ett skolbarnkostar ca . Dagisbarnet däremot, som äryngre, är dyrare och kostar ca . Detta ärom man ser det ur samhällsekonomisk synvinkel.I krispaktetet kunde man läsa att om man börjarskolan som sexåring ''kommer arbetsmarknaden atttillföras ytterligare en åldersklass''. Men man måsteha glömt att uppföljningsansvaret fortfarande skallgälla. Det står i Växa med kunskaper. Dettainnebär att de som inte väljer att fortsättagymnasieskolan ändå kommer att kosta i takt medatt arbetslösheten bland ungdomar ökar, vilket vinaturligtvis tycker är hemskt.Den svenska omfattar ,men så gott som varje sexåring går i förskola. Detinnebär att barnet i praktiken har skola. Detblir ingen kvalitetsvinst för samhället atttidigarelägga skolstarten och därmed låtaungdomar sluta skolan för att bli enproduktionsfaktor. Skollängden blir , och barnet pressas in tidigare i dennuvarande skolan, som inte är anpassad till ett barni den åldern.Om vi utgår från barnens bästa -- vilket vi skallgöra -- måste själva skolformen förändras.Förskollärare och lärare skall fort- ochvidareutbildas, och undervisningen skall anpassastill sexåringarna -- inte tvärtom. Skolans nuvarandepedagogik och metodik är inte anpassad tillsexåringarna. Man borde, som väl berörde, ha tagit fram detta gemensammamåldokument, som man pratade så fint om, innanman planterar denna nya flexibla skolstart.Direktiven innebär att ochmotsvarande skolformer och barnomsorgen får ettgemensamt måldokument. Det tycker vi är bra. Vianser att det är ett minimikrav innan man beslutarom skolstart vid ålder.När det gäller kostnader och pengar kan det få deneffekten på privatekonomin att man väljer att låtabarnet börja skolan trots att barnetinte är moget för det. Det är naturligtvisprivatekonomiskt lönsamt att låta barnet börjaskolan. Man slipper betala ur den egna kassan.Man kan bli bekymrad över lokaliteter, hur detskall fungera, hur barnen skall få utlopp för sinkreativitet osv. Detta har berörts av tidigare talare.De har sagt det så bra. Jag skall därför inte upprepadet.Jag går i stället in på nästa tema. Det gällernaturligtvis hemspråken. Hemspråk betyderoerhört mycket för identiteten. Hemspråkslärare ärockså förebilder. Det skulle kunna bli en bättreschemaläggning om också hemspråkslärarna fick --som de själva föreslagit -- fortbildning i ett annatämne, t.ex. musik, bild etc. Man skulle då kunnaslå två flugor i en smäll. Förutom de elever som harrätt till hemspråksundervisning skulle då även deandra eleverna få tillgång till hemspråkslärare ochkunna få träffa människor i ett mångkulturelltsamhälle och överbrygga motsättningar -- somfaktiskt växer för var dag som går.Jag frågar mig också varför just barn som skall läsahemspråk skall hänvisas till att ha undervisning pålördagar. Varför skall de isoleras från sinaklasskamrater eller andra vänner? De behöverderas gemenskap i ett fotbollslag eller liknandelikaväl som alla andra barn behöver det -- kanskemer.Om kommunerna lägger hemspråksundervisningenpå blir konsekvensen -- som jag ser det --att de flesta kommer att välja bort denundervisningen.De signaler som gått ut till kommunerna har redanresulterat i att brev har skickats ut till föräldrarnaom förfrågningar om de kan tänka sig att deras barnför sin hemspråksundervisning kan gå i en annanskola och om de kan tänka sig att läsa på lördagar.Detta är djupt beklagligt. Om man läggerundervisningen utanför skoldagen omöjliggör mandessutom samplanering mellan svenska, som andraspråk, studiehandledning ochhemspråksundervisning. motsätter sigbestämt att hemspråksundervisning läggs in på enskolfri dag, som t.ex lördag, och att minstagruppstorlek skall vara fem elever.Vi har också berört en annan fråga. Det gällerskolhälsovården, som vi tycker skall fortsätta attvara obligatorisk. Man skall ha enhälsoundersökning per stadium. Det skall vara ettobligatorium. Det är ett sätt att inte särskiljanågon. Enligt propositionens förslag kommer manatt skilja ut dem som skall undersökas. Vi vill inteatt det skall vara någon särskiljning och inte helleratt någon skall kunna förbigås. Det är viktigt har denna omedelbara hjälp och attskolsköterska och ibland även skolläkare finns ibarnens närmiljö. De skall vara en naturlig kontaktför barnen.Jag vill säga några ord om fristående skolor. Vianser också att man skall kunna delegera rätt attstarta fristående skolor i kooperativ och privat regi.Vi anser att statsbidragen skall följa eleven och inte skall dra in på dem. varinne på detta att om man tar ut avgifter skall mansänka statsbidraget. Vi har inte övervägt det. Vi harsagt att vi tycker att det skall vara ett genomsnittligtstatsbidrag till dem som går i fristående skolor. Detskall vara lika för alla barn.Jag yrkar -- precis som -- bifall tillreservationerna 4 och 16.Anf. 82 ():Herr talman! I boken ''genom tiderna''redogörs för den stora skolreformen på 1840 årsriksmöte. I den står bl.a.:''Ett för framtiden ännu viktigare beslut gälldefolkskolan. Här stod schematiskt sett enkonservativ opinion mot en liberal. Dekonservativa var främst intresserade av traditionellhumanistisk bildning, med latin och teologi icentrum och med huvudvikten lagd vid gymnasiumoch universitet. Folkundervisning utöver dekyrkliga minimikraven ansågs ofta leda till en ytligoch samhällsvådlig halvbildning. En delkonservativa menade dock, att en utbyggdfolkundervisning skulle kunna ta ansvaret förproletariatets barn och underlätta den kommunalafattigvården. På liberalt håll förordades ett merayrkesinriktat, praktiskt och 'realt' skolväsen,grundat på en obligatorisk folkskola med fastaskolor och seminarieutbildade lärare, utanprästerligt förmyndarskap. ''Vidare redogörs för det ibland kompliceradearbetet, som ledde årsfolkskolestadga. Det var detta verkantogs, och förberedelserna var säkerligen inteenkla. Man spårar också de ideologiskaspänningsfälten för och emot. Naturligtvisåterfinner vi dragen i den tidens idéströmmar meddem som gäller . Det gäller t.ex. detta med attundervisningen skall omfatta alla och hur.En bild från den tid då folkskolan skulle införaskunde vara den här: Bilden är hämtad frånhembygdsboken '''' från år 1952.Där för professor pennan: En Ynglingfödd i får som tonåring höra talas omOwens verkstad i som gör ångmaskiner.Han lejer skjuts av bönder i som skalltill för att plöja. På så vis kommer han tillett vattendrag med förbindelse med . PåOwens verkstad lär han sig tekniken. I Stockholmkommer han i kontakt med såväl konstruktörersom musiker. Utbildning får han i båda dessaområden.Så kunde tillfälligheter ge en vaken och intresseradyngling chansen att förverkliga sina färdigheter.Pojken spelade i olika musikorkestrar i Stockholm.Han blev en tekniker som ledde företag medmekanisk inriktning.Men det är klart att inte bara tillfälligheter ochfallenhet skall avgöra så viktiga frågor som yrkesvaloch utkomstmöjligheter. Skolan skall omfatta alla,förverkliga och väcka håg att ständigt nå nyauppgifter. Skolan är och skall vara -- vid sidan omhemmets upplevelser -- den mest betydelsefullafaktorn för individens förverkligande av sinadrömmar och målsättningar.Innevarande men för övrigt också helamandatperioden har präglats av reformer ochförändringar på skol- och utbildningsområdet. Enverklighet som förändras, och som vi vill förändra,ställer stora krav på skolan. Vi har klart för oss attutbildning är det verksammaste instrumentet för attmöta förändringar och göra individen skickad attmöta och prägla sin situation och framtid. Därförmåste skolan vara anpassad att möta utmaningaroch ge eleverna de bästa utgångspunkter att blitrygga i sin uppgift, veta var man hämtar ny insiktoch också skaffar sig denna.På hela skolområdet anpassar vi med bättremetoder för att eleverna skall få bästa möjlighet isin utbildningssituation. Styrning av skolan börjadedet med. Vi fortsatte med kommunalisering ochansvaret för skolan. På gymnasienivån kom först des.k. ÖGY-försöken i de yrkesinriktadeprogrammen. Nyss har vi behandlat en totalreformför hela gymnasiet med målen om det livslångalärandet och bättre utbildning i helagymnasieskolan.På vuxenutbildningen sluter komvux upp som ettförverkligande av det livslånga lärandet. Förfolkbildningen har också en milstolpe nåtts i ochmed förslaget om en folkbildning fri från pekpinnefrån staten och med en egen profil. Det förslagetskall vi behandla senare.Folkrörelserna, folkhögskolan ochstudieförbunden har en egen kraft som talar för sigsjälv.