prot · GE09113 · 1991-05-16 00:00:00 — Jag tror attdet är väldigt viktigt, och jag är glad över att vi harkommit fram till den ståndpunkten.Som beskrev får vi en nyfiskeriadministration som är uppbyggd på ett nyttsätt. Den är sammanslagen och bantad. I utskottethar under överläggningarna kommit fram ettförslag med anledning av en motion att man skall taännu mer pengar från den centrala funktionen.Från har vi inte kunnat acceptera det,av flera olika skäl. När man gör en så kraftigbesparing på ett verk, då kan man inte bara lägga pådet ytterligare bördor och tro att det skall fungera.Dessutom är den verksamhet som bedrivs vidfiskeristyrelsen oerhört väsentlig för att bygga uppkunskap och forskning och för att handha de härviktiga frågorna på ett bra sätt. Dessutom är detinte bara en central verksamhet, utan man harockså sina stationer runt om i ochverksamhet på flera olika ställen som är oerhörtviktig för fisket, även för fritidsfisket.Här sades alldeles att torskfisket är ettbekymmer i . beskrevdet litet grand. Jag måste säga att jag är förvånadöver att både och socialdemokraterna såhämningslöst pläderar för en , somkan ödelägga möjligheten att reproducera torsk ifortsättningen. Att det förhåller sig så harredovisats mycket klart för oss av de fiskeribiologersom jobbar i fiskeristyrelsen.Tiondelar av procent i sänkt salthalt i de tredjuphålor i där torsken reproduceras ären fråga om liv eller död för torsken i framtiden.Man borde ha konsekvenserna bättre klara för siginnan man ger sig på att bygga en sådan här bro,något som av många andra orsaker också ärfelaktigt.Herr talman! Med detta yrkar jag bifall tillreservationerna som jag har nämnt. I övrigt står jagnaturligtvis bakom de reservationer som utskottetscenterledamöter har avgivit.Anf. 80 ():Herr talman! ''Vi odlare och anställda vidMörbylånga sockerbruk vädjar till Sverigesriksdagsmän. Om sockerbruket avvecklas hösten1992 förlorar vi livsnerven i vår bygd innan det finnsrealistiska alternativ till produktion/odling. Viförlorar våra jobb, våra intäkter från odlingen, enmiljö och utvecklingsbar gröda, underlag förservice och företagande, ett öppet landskap och vårframtidstro. ''Herr talman! De här orden var hämtade ur ettuttalande till som har delats ut i dagutanför och som jag innerligt hoppasatt alla riksdagsledamöter har tagit del av och nogabegrundat. Jag tycker att det känns väldigt bittertatt stå här , när troligen kommeratt besluta i enlighet med propositionen, ett beslutsom innebär att först sockerbruket i Mörbylångaoch sedan också sockerbruket i kommer attläggas ner.De delar av ''Näringspolitik för tillväxt'', sompropositionen hette och som betänkandet nu ocksåheter, som har varit jordbruksutskottets sak attbereda handlar om två helt skilda områden,sockernäringen och fisket. Men det finnsnaturligtvis ändå någonting som är gemensamt förde här båda näringarna. Bägge handlar om denbiologiska produktionen, den som faktiskt ärgrunden för vår existens, vilket man ibland kan fåför sig att vi i det moderna industrisamhället harglömt bort.Det verkar som om vi inte inser att vår existens ärberoende av att den biologiska produktionen finnsoch utvecklas. Jag kanske är tjatig, för jag pratarofta om vikten av fungerande kretslopp och att detär vårt samhälles allra största problem att vi inte harlyckats få in produktion, konsumtion och ävenavfallshantering i fungerande kretslopp. Om viskall klara det , måste vi inse att grundenför det är att vi kan använda den biologiskaproduktionen, de areella näringarna, för att förseoss inte bara med livsmedel utan också med mångaav de grödor som vi behöver som underlag förindustriproduktion, t.ex. produktion av plaster somär ett oerhört stort problem i vår konsumtion och ivår avfallshantering.Det är just därför det känns så bittert att stå här ochkonstatera att det som i väldigt hög grad ärlösningen på vårt samhälles problem, ettframtidsinriktat utnyttjande av jordbruket, ärnågonting som vi avvisar, någonting som vi i ställetskjuter i sank.Hur kan man prata om en näringspolitik förtillväxt? Vad menar man för tillväxt? Det vi måsteåstadkomma är ju just att bryta det här samhälletsmönster, att slå in på nya vägar. Jag tycker att vårtsamhälle präglas av någonting som jag skulle viljakalla för den lata kapitalismen. Det lunkar på isamma hjulspår. Det är de branscher som är storasom vi förlitar oss på, bilindustrin t.ex.Det finns också, tycker jag, ett mycket närasamarbete mellan staten och de stora etableradenäringarna. Det finns en lyhördhet från statenssida. Aj då, går det illa för och ? Dåär staten genast beredd att diskutera hur man skallkunna få de här branscherna att överleva. Och visstär de oerhört viktiga för oss, men det allraviktigaste är att vi också kan se in , att viförsöker förstå att vi måste förändra vårproduktion.Det kommer inte att gå att rulla på i samma gamlabilhjulsspår. Vi måste hitta och utveckla nyanäringar, och det är statens uppgift att driva på.Näringarna i sig själva kommer att vilja fortsättatillverka det de alltid har varit bra på, sådant somde vet hur man gör. Det kostar mycket av forskningoch utveckling att slå in på nya vägar, och det ärsamhällets uppgift att bidra till att den utvecklingenkommer till stånd.När det gäller sockernäringen sägs det ofta: Vi kaningenting göra. Det är Sockerbolaget sombestämmer. Vi har ju bestämt oss för att avreglerajordbruket, och då är det deras sak hur de vill läggaupp och rationalisera sin näring. Det kan vi intebestämma någonting om.Men faktum är ju att staten är ägare till hälften avSockerbolaget. Staten måste väl ha lika mycket attsäga till om som den andra hälftenägaren har. Vi iriksdagen måste väl kunna både arbetaregionalpolitiskt och förvalta vårt ägaransvar. Visom riksdagsledamöter har också ett ansvar, och iägaransvaret måste ligga att försöka styra mot en nyframtid för näringen, inte att bara acceptera att denandra hälftenägaren styr och ställer som den vill påsina egna villkor.Det är därför, herr talman, som vi frånvänsterpartiets sida tycker att det är viktigt att manfunderar över Sockerbolagets monopolställning,att man funderar över hur man kan bryta loss delarur verksamheten och försöka bidra till att få enbättre balans, inte lämna hela näringen till en endaaktör.Det har talats här förut från sida omvikten av konkurrensneutralitet. Hur kan man överhuvud taget tala om konkurrens inom en branschdär det bara finns en enda aktör? Jag tycker att densom säger sig vara intresserad av att befrämjakonkurrensen verkligen borde se till att det blirmöjligt att åstadkomma en ny utveckling. Det ärockså därför som vi från sida tyckeratt det inte är riktigt ärligt, när utskottsmajoriteteni det här betänkandet skriver att man inte harmöjligheter att påverka den framtida utvecklingen.Visst har vi det. Visst har vi möjlighet att påverkaSockerbolaget, att ta upp diskussioner med bolagetom att fortsätta verksamheten vid sockerbrukenoch att styra in på nya vägar.Herr talman! Jag skulle gärna vilja citera vadarbetsmarknadsutskottet skrev i sitt yttrande tilljordbruksutskottet vad gällerersättningsproduktion -- det gällde särskiltsockerbruket på , i -- att ''det krävsstora insatser i form av bl.a. forskning ochförsöksverksamhet för att få fram nyaarbetstillfällen inom industrin. Det är inte möjligtatt under en så som få framalternativ produktion och därmed alternativsysselsättning för så många människor. Till dettakommer att arbetsmarknaden redan nu ärbegränsad och att de arbetstillfällen som under denangivna tiden kan tillkomma genom satsningar påde befintliga småföretagen är förhållandevismarginella. ''Vilken slutsats kan man dra annat än den att härmåste vi se till att dels skapa rimlig övergångstid,dels satsa på en alternativ utveckling.Jag tror att vi alla kan vara överens om att det integår att fortsätta på samma sätt som medsamma typ av produktion utan att det krävs ettnytänkande. Men det behövs också för attåstadkomma detta. Visst hade detta kunnat händatidigare, om just inte Sockerbolaget ensamt hadefått styra och ställa och bolaget inte hade fåttanvända de medel som ständigt skjutits till att baragå in i den löpande verksamheten. Om vi hadepressat dem litet att utveckla nya verksamheter,hade vi inte stått så handfallna inför dennasituation.Herr talman! Andra har sagt detta före mig, menjag vill gärna upprepa det. Hur kan man tala om ennäringspolitik för tillväxt när innebörden hela tidenär att man skall göra nedläggningar? Precis som detockså framgår av uttalandet är det inte bara enpraktisk verksamhet som läggs ner. Det är inte baraen sysselsättning som försvinner. I det perspektivet är det så oerhörtviktigt att vi kan satsa och utveckla nya näringar. Igrunden står vi och faller. Vår framtid beror på attvi kan ta oss ur detta samhällets ekologiskaproblem. Vi sviker på det allra djupaste och mestfruktansvärda sätt de människor som är direktberörda, men också de uppväxande generationerdär vi inte på allt sätt anstränger oss för attåstadkomma denna nya alternativa utveckling. Jagvill därför särskilt yrka bifall till reservationerna 8och 11 i betänkandet.Herr talman! Denna diskussion handlar inte baraom sockernäringen, utan också i hög grad omfisket. Jag tycker att man kan se paralleller. Fisketär en liten näring i vårt land och kommer säkertockså att förbli en liten näring. Det är inte mångatusen som är yrkesfiskare. Visserligen finns det i deefterföljande leden också människor som ärverksamma inom fisket som näring. Men det ärändå en liten grupp. För den sakens skull får maninte tro att det är en betydelselös näring som inte vibehöver anstränga oss för att utveckla. Vi vet att idet globala perspektivet är fisket oerhört viktigt omvi skall ha någon som helst chans att klara vårplanets livsmedelsförsörjning. I det globalaperspektivet har också det svenska fisket sin plats.Det är viktigt, som även andra talare har sagt, att viinte bara ger upp, att vi inte låter vårt fiskereduceras till att bli den bricka som vi är bereddaatt offra i det internationella spelet om handelnmed jordbruksprodukter och om fisket som näring.Vi måste värna vårt fiske. Vi skall inte avreglera.Vi skall inte förändra betingelserna för vårt fiske inågon snabbare takt än vad man gör i de andraEFTA-länderna och i de länderna vi förhandlarmed.Vi i är glada att vi denna gångnär jordbruksutskottet behandlade fisket lyckadesmed gemensamma krafter se till att fiskerilånen fårvara kvar. Det är en av förutsättningarna för att densvenska fiskeflottan skall kunna anpassas till deförändrade betingelser som den har att möta. Jagvill i det sammanhanget gärna påpeka det somLennart Brunander tog upp. Det är märkligt attfolkpartiet, som är så oerhört angelägen omtorsken i , inte har dragit några slutsatserav det när det gäller satsningarna för att bygga enÖresundsbro. Bygget är ett allvarligt hot motsaltvattentillförseln och vattenutbytet i Östersjönoch därmed också ett allvarligt hot mot torskfisket.Det kan man inte komma undan genom att skrivaordrika och tjusiga reservationer där man talar omatt det är viktigt med torsken. Den lever inte vidareav det. Den lever bara vidare av att vattenut- ochinflödet i fungerar. Jag tycker attfolkpartiet skall tänka om när det gäller bron.Herr talman! Eftersom sade att dettaär hans sista debatt, vill jag framföra att jag tyckeratt har varit lärorik. Jag är glad för att jaghar fått arbeta dessa år i jordbruksutskottettillsammans med . Vi är inte särskiltofta eniga i sakfrågorna, även om vi står somgemensamma undertecknare på en reservation ijust detta betänkande. Att vi är oeniga isakfrågorna har inte hindrat att vi ändå har haft ettfint arbetsklimat i jordbruksutskottet. Till det harJens bidragit i hög grad. Jag kanvisserligen inte mycket om fisket heller. Mendet lilla jag har lärt mig under dessa år, har jagverkligen att tacka för. Jag tror atthan är en läromästare för oss alla i utskottet när detgäller fisket.Anf. 81 ():Herr talman! Denna dag har vi ägnat mycket tidåt regionalpolitiska frågor. Denna debatt till dettabetänkande är i stor utsträckning regionalpolitik,om vi med regionalpolitik menar att ett visstområde berörs i större utsträckning än andraområden. Det kan vi väl påstå att det gör i dettabetänkande. och berörs både vadgäller sockerbrukens framtid men också vad gällerÖstersjön och fiskenäringen.I går var det här i huset en hearing omÖresundsbron. En av frågorna som berördes varfiskets framtid, då alldeles speciellt det framtidahotet mot torskfisket i . Professorn imarinekologi uttryckte sinstora oro för torskens framtid på grund avförändrade strömmar vid ett brobygge. Hanberörde också svårigheten av att fatta beslut somman ser effekterna av kanske inte förrän efter 10--15 år.Jag tycker att det känns sorgligt attbehöva fatta beslut som är dåligt förberedda urmiljökonsekvenssynpunkt och som effekterna i storutsträckning drabbar kommande generationer.Redan utan brobyggandet är fisket hotat, bl.a. aven alltför kraftig utfiskning. de grönaanser att fiskekvoterna och fiskemetoderna skalländras så att reproduktionen av fisk inte störs.Kvoterna måste utan undantag begränsas så att destår i relation till de resursuttag som är möjliga ävenpå lång sikt. Här måste man också kartläggabehoven av utökad fredning av olika fiskarter,zoner och trålgränser.Detta betänkande berör just näringspolitik itillväxt. Även om fisket på många sätt är hotat pågrund av den miljö och alla de miljöskador somfinns, bör även denna gren få en chans att ha en visstillväxt. Vi har inom fisket i större utsträckninggenerationsskiftningar. Detta innebär naturligtvisbyte av fiskebåtar osv. Det är därför glädjande attutskottet lyckades vända majoritetsförhållandetvad gäller lånen. Jag kan inte riktigt förstå varförregeringen över huvud taget lade ett sådant förslagnär man pratade om näringsliv i tillväxt. För statenutgör lånen inte någon större kostnad.En annan viktig fråga som berör fisket är dekommande fiskerättigheterna och deinternationella förhandlingarna. Vi i miljöpartietanser inte att fisket får förhandlas bort för andrahandelspolitiska intressen, vilket vi av och till harhört ryktas om.För att klara fisket och de problem som näringenstår inför anser vi också att det är viktigt att manundersöker möjligheten att upprätta en fond somkan användas för att kompensera fiskare somdrabbas av miljöbelastningarna. Det kan ju annarsbli svårt att ställa krav på en minskning av fisketunder vissa perioder för att klara fiskets framtid ochreproduktionen.Herr talman! Jag skall också ta upp den andra frågasom berörs i detta betänkande och som likaledes ärviktig, naturligtvis framför allt för ochGotland, som berörs särskilt mycket av den. Detgäller frågan om en nedläggning av sockerbruken iMörbylånga och i Roma.Vi i anser att ett sådantställningstagande borde ha föregåtts av enkonsekvensanalys. Regeringen brukar ju ofta talaom att det skall göras miljökonsekvensanalyser,men när får vi egentligen se dem? I det här falletanser vi att vi inte har fått någon som helstmiljökonsekvensanalys gjord. Det hade ju varitintressant att få en ordentlig genomgång av hurnedläggningen drabbar inte bara arbetstillfällenautan också miljön, både naturen och kulturmiljön.Jag vill säga till kammarens ledamöter att detfortfarande inte är för sent att kräva en sådankonsekvensanalys. Vi har tagit upp det kravet i vårreservation nr 13, och om ni stöder den kan vikanske få till stånd en konsekvensanalys. En sådananalys borde leda till nya friska idéer om vad somkunde sättas in som ersättning för sockerbruken.Det skulle t.ex. ha varit mycket intressant att härfå ett förslag om att den kommande etanolfabrikenskulle förläggas till . Då hade manräddat arbetstillfällena och hade också gettmöjlighet till bevarande av mycket av denkulturmiljö som finns där i dag.Vi anser dessutom att man borde få en längrerespittid. hade varit betydligt bättre. Dåhade alternativen kunnat blomma upp, och manhade kunnat förbereda sig för en ändring avproduktionen.När staten gör nedskärningar och neddragningardrabbas alltid människor. Det är ju då naturligtvisviktigt att det inte bara fattas snabba beslut utan attdet också ges möjligheter till alternativ. Vi står i daginför en jordbrukspolitik vars konsekvenser vi intekänner till, men mycket talar väl för att vi kommeratt få betydligt mycket mer av granskog och stårinför en stor förändring av kulturmiljön och av deöppna landskap som vi har varit vana vid och somjag tror är för oss alla mycket viktiga.Jag skall inte mer gå in på det här, men jag villavsluta med att yrka bifall till några av vårareservationer. Jag stöder givetvis samtliga dessa,men jag yrkar bifall till reservationerna 2, 9, 13, 23och 34.Anf. 82 ():Herr talman! När jag satt och lyssnade pådebattinläggen här hörde jag att regeringen inte vet vad som är upp och ellerned. Låt mig skämtsamt säga att jag är övertygadom att regeringen vet vad som är nedåt.I jordbruksutskottets betänkande JoU25 behandlaspropositionen /91:87 om näringspolitik förtillväxt, som bl.a. gäller avveckling av vissabranschstöd, myndigheterna på fiskets område ochvissa anslagsfrågor. Till betänkandet har fogats 36reservationer samt arbetsmarknadsutskottetsyttrande AU4y om sockernäringen. Flera talare hari dag menat att rubriken på detta betänkande ärfelaktig, men vi skall komma ihåg att betänkandetbehandlar bara en liten del av en omfattandeproposition, som går in på flera andra områden.I betänkandet föreslås att stödet till sockerbruketpå skall upphöra betsäsong ochatt stödet till sockerbruket på skallupphöra betsäsong.Svensk sockernäring har ett stort överskott avsocker. har varit mycket godaför sockerbetsodlarna i , och de har fåttskördar långt utöver det normala. Detta har lett tillatt vi har fått en överlagring av socker om 100 000ton. Mot bakgrund av att vi i förbrukarungefär är detta överskottganska stort.Vi har i odlatsockerbetor på ca 50 000 ha. Eftersomöverproduktionen är stor drar nu sockernäringenner odlingen till ca 39 000 ha. Förändring skerockså genom att man övergår frånkontraktsbunden areal till kontraktsbunden volym.Riksdagen har jordbrukspolitiska beslutsagt att den svenska självförsörjningsgraden vadgäller socker vid normalskörd skall uppgå till 85 %.Nu vill enligt vad som framgår av dessreservation avskaffa detta beslut. Enligt deuppgifter jag har inhämtat importeras intenågot socker till svensk konsumtion. Det sockersom importeras förädlas och exporteras igen.Därför kommer förslaget i realiteten inte att hanågon betydelse.Reservanterna i reservation 4 är när det gällerexport av socker, om jag förstår dem rätt, ute efterett tvåprissystem. beslutade så sent somden i samband medlivsmedelspolitiken att kollektiv exportfinansieringskall upphöra. Att i det här läget införa en sådanreglering för en produkt för vilken ett sådant systeminte funnits tidigare anser jag skulle strida motgrundtanken i beslutet om en ny livsmedelspolitik.Vidare skulle en svensk subventioneradsockerexport inte vara i linje med åtagandena iGATT-förhandlingarna. En subventionerad exportskulle bl.a. strida mot överenskommelsen i GATTi om att inte överskrida då gällande stödoch skyddsnivåer inom jordbrukssektorn.Sockerbolaget har en monopolställning. Dettakan man naturligtvis ha synpunkter på, men det kaninte vara uppgift att avskaffamonopolet.Det finns flera reservationer om sockerbruken påÖland och på . Flera talare har framförtoch kommer väl att framföra synpunkter på detta.I har vi sex sockerbruk i gång,nämligen utöver de båda öbruken också fyra bruk iSkåne. försvann det sjunde bruket,Karpalunds sockerbruk i Kristianstad.Med tanke på den överproduktion som vi har samtden strukturrationalisering som är nödvändig förupprätthållande av konkurrenskraften är enminskning av antalet sockerbruk nödvändig.Riksdagen ställde sig bakomföljande uttalande: ''Sockernäringen bör gesmöjlighet att utvecklas och göra nödvändigastrukturrationaliseringar.'' T.o.m. sig bakom det här. Därför är jag litetförvånad över hennes ton i talarstolen när hon ståroch i en mer gråtande anda ojar sig över att manskall lägga ned sockerbruken.Utskottet, och där har ju även med, säger vidare i betänkandet: ''När detgäller behovet av regional- ocharbetsmarknadspolitiska insatser hänvisadeutskottet i beslutet till vad som anfördes ipropositionen om åtgärder för att underlättaanpassningen och finna alternativ sysselsättning förde människor som friställs från sockerbruken. ''Det fanns inga reservationer om detta i juni månadförra året. Det var med andra ord klara signaler tillSockerbolaget och regeringen om att stårbakom en strukturrationalisering här och attsockerbruk måste offras. Överenskommelsen medSockerbolaget innebär att sockerbrukskall vara i drift års betkampanj och attRoma sockerbruk skall vara i drift årkampanj. Ett särskilt stöd utgår ju tillSockerbolaget, nu som tidigare, med 24,5 milj.kr.för att ö-bruken skall kunna vara i drift. Därutöverhar det utgått ett arealbidrag med 3,5 milj.kr.All nedläggning i en region, oavsett vad det är,känns naturligtvis hård för engagerade politiker,men givetvis även för berörda personer ochsysselsatta inom näringen. Att förlänga stödet nuunder ytterligare år är att förlänga ett lidande. Detär inte till glädje för någon, tror jag. Egentligen kanvi inte styra Sockerbolaget. Som företag kunde desagt nej till det särskilda stödet och lagt ned brukenomedelbart.Jag fick också ett brev i går från Sockerbolaget. Dethar tydligen ställts till samtliga ledamöter ijordbruksutskottet. Där säger man, att medanledning av gränsskyddet är situationen den tänker lägga ned sockerbrukdirekt och sockerbruk årskampanj. Man säger vidare att detta är ennödvändighet om gränsskyddet genomförs. Menom detta skall betraktas som ett hot från ettmonopolföretag eller om det blir verklighet återståratt se. Det bevisar ändå att vi inte kan styraSockerbolaget från bänkar om debestämmer sig för att lägga ned ett bruk. Såkommer tydligen att ske också.Men Sockerbolaget har fel. I samband med beslutetom ny livsmedelspolitik har ju lantbruketkompenserats med bl.a. inkomststöd. I det härfallet får väl betpriset minskas och kompenserasmed inkomststödet. Därför skall man inte behövakomma med sådana här hotelser. Det skäl somSockerbolaget anför är inte hållbart. Jag anser attdetta monopolföretag borde ha en bättre moral. Dehar erhållit statligt stöd för att hållabruken i gång.Det tidigare arealbidraget om 3,5 miljoner som nuhar upphört kommer att användas för att förstärkalänsanslaget i resp. län. Vidare skall de andrafrigjorda medlen efter nedläggningen av resp. brukanvändas för regional utveckling. Vidare har bådeGotlands och län fått sig tilldelatregionalpolitiska pengar i sitt länsanslag.Därutöver, och jag vill betona det, måste ocksåSockerbolaget ta sitt ansvar och eliminera denegativa verkningarna av en nedläggning.Herr talman! under sockeravsnittet vill jagcitera några rader från arbetsmarknadsutskottetsyttrande: ''Målsättningen bör givetvis vara attförsöka få fram alternativ sysselsättning till den avregeringen föreslagna tidpunkten för upphörandeav stödet. Skulle det emellertid bli problem atthinna få fram alternativ får regeringen återkommai ärendet till . ''Herr talman! Jag skall nu övergå till att tala någotom fisket. De frågor som varit föremål för en meringående diskussion, och som också varit föremålför uppvaktning av utskottet, är regeringens förslagtill minskning av anslaget till de regionalafiskeenheterna på länsstyrelserna. Det är denfrågan som varit mest diskuterad i utskottet när detgäller de här avsnittet.Fr.o.m. upphör de nuvarandefiskenämnderna som finns i de olika länen. Dekommer att ingå i den s.k. samordnadelänsförvaltningen och blir där på en del platser enegen enhet.Majoriteten i utskottet, dvs. socialdemokraternaoch i det här fallet, har i betänkandetuttryckt att det är viktigt att den regionalakompetens som finns på länsplanet vad gällerfiskefrågor bibehålls. En bantning av anslaget med3 milj.kr. innebär en minskning av 8--9fiskerikonsulenter.