prot · GE09129 · 1991-06-11 00:00:00 — Eftersom detta är en energipolitiskdebatt med en viss bredd vill jag också erinra om attfolkpartiet redan i en partimotion 1987 talade föratt energibeskattningen skulle inordnas imervärdeskatten och för införandet av avgifter påtillåtna utsläpp av t.ex. svavel, kväve och koldioxid.Vid den tidpunkten röstade socialdemokraterna iriksdagen mot dessa förslag. Jag kan konstatera atti dag har båda dessa förslag omsatts i praktiskpolitik.Herr talman! Jag tycker alltså inte att det äromotiverat att säga att liberalerna harhaft ett betydande genomslag för de åsikter omenergipolitiken som vi har fört fram. Det är, somjag ser det, påtagligt att det har skett ensocialdemokratisk omvändelse. Kanske är detriktigt att beskriva den med orden: Avdelning heltom marsch! Men när vi nu står inför ett beslut skallvi inte försitta tillfället att notera att det beslut somvi inom en mycket nära framtid kan väntas fatta äroerhört positivt för och svensk industri ochför landets framtid som välfärdsland. Det innebäratt vi får en långsiktighet inom energipolitiken,något som vi har saknat . Beslutetkommer att leda till en långtgående avreglering avenergipolitiken, också det till fördel förutvecklingen i landet. Ett sådant steg är naturligtvisbolagiseringen av . Enligt min och andrasuppfattning bör den följas av en försäljning avVattenfall, en privatisering. Detta kommer att ledatill ökade förutsättningar för konkurrens påenergimarknaden. Vi kommer att knytas till denenergipolitik som förs inom den europeiskagemenskapen och till det europeiska elnätet. Dettager oss möjligheter att köpa och sälja el inte baratill och från de nordiska länderna. Det öppnarockså för ett utbyte med den stora europeiskaenergimarknaden.De långsiktiga målen för energipolitiken, herrtalman, måste faktiskt vara att avskaffaenergipolitiken som ett eget begrepp och föra inden inom ramen för de två politiska discipliner därden egentligen hör hemma: inom näringspolitiken,eftersom energi alltid kommer att spela en viktigroll för industrins och andra näringslivsgrenarsförsörjning som basråvara för verksamheten ochinom miljöpolitiken där energipolitiken har engiven plats, sin kanske allra viktigaste plats. Vimåste långsiktigt se saken så, att utan att de kravsom vi ställer på miljön också får genomslag när detgäller sättet att generera, överföra och utnyttjaenergi, får vi inte det samhälle som vi eftersträvar.Herr talman! Med morgondagens beslut har vi integått hela vägen mot den energipolitik somfolkpartiet liberalerna förordar, men vi har tagit ettmycket stort steg i rätt riktning och därför vill jaguttrycka min tillfredsställelse över det beslut somriksdagen nu kan fatta.Anf. 63 ():Herr talman! Det beslut som kommer attfatta med anledning av näringsutskottetsbetänkande nr 40 möjliggör ett avgörandetrendbrott i svensk energipolitik. Det skapasmöjlighet att påbörja förnyelsen avvårt energisystem, en förnyelse som baseras påeffektivare energianvändning och övergång tillförnybar energi. Det är av avgörande betydelse attdenna förnyelseprocess startar nu och att inga nyainvesteringar görs för att öka användningen avkärnkraft och fossila bränslen. Jag skall kortredovisa några av skälen för detta.På naturvetenskaplig grund kan vi slå fast att vimåste avveckla såväl kärnkraften somfossilbränsleanvändningen på grund av att dessaenergislag inte är uthålliga. Vi kan också konstateraatt det är förenat med risker att vänta med dennaavveckling. De egentliga kostnaderna för dessabåda energislag, och de verksamheter som de i daganvänds till, ökar så kraftigt, sett ur ettgrundläggande naturvetenskapligt perspektiv, att vialdrig blir rikare än nu för att genomföra detnödvändiga förnyelsearbetet när det gäller vårtenergisystem.De reella kostnaderna som följer av dagens linjäramaterialhantering, dvs. resursförbrukningen ochskadorna i ekosystemet av restprodukterna,överstiger den materiella värdeökning som vitillskapar. De växande skulder som orsakas av ickeuthålliga verksamheter måste betalas förr ellersenare, och förfaller skulder tillbetalning, som vi inte utan ytterligare skador ochkostnader kan skjuta . Vi måste alltsåredan av ekonomiska skäl minska nivån på dagensenergianvändning.En snabb förnyelse mot ekonomisk uthållighet kaninte ske utan uppoffringar av personlig köpkraftoch viss bekvämlighet, men uppoffringarna ärinvesteringar i en bättre framtid, eftersomalternativen kommer att vara någotmycket värre.Herr talman! Om omsorg om vår framtid och vårabarns förutsättningar inte kan förenas med denrealpolitiska verkligheten, kommer vårsamhällsordning att kollapsa. Detta faktum måstevi alla besinna när vi på olika sätt skall medverkatill att genomföra den uthålliga förnyelse avenergisystemet som det kommanderiksdagsbeslutet ger möjlighet till.Herr talman! Jag vill också redovisa någragrundläggande fakta som berör vårenergianvändning och som vi måste ta hänsyn tillnär vi utformar vårt energisystem.Enligt fysikens lagar är energi oförstörbar. Den kaninte ''produceras'' eller ''konsumeras'', endastöverföras från en energiform till en annan. Sammaenergimängd kan utföra olika mycket arbeteberoende av i vilken form den föreligger. Vi brukarbedöma energiformens kvalitet efter dessmöjligheter att utföra arbete.Vid alla verksamheter i samhället flödar energinmellan dessa olika energiformer, och skeralltid förluster i energikvalitet till den lägstaformen, värme. Våra möjligheter att utvinnamekaniskt arbete ur ett system beror inte bara påsystemets energimängd, utan också på desskontrast mot omgivningen.Alla energiflöden slutar förr eller senare i värme,och temperaturkontrasten mot omgivningenutjämnas successivt. Därmed kan mindre ochmindre arbete utvinnas. Att arbetsförmågan i formav högvärdig energi går förlorad tillvärme som späds ut i omgivningen innebär attoordningen ökar. Mängden användbar energiminskar.Materia och energi är intimt sammanlänkadebegrepp. Även materia är utsatt för en obönhörligdegraderingsprocess som gör att kontrasternautjämnas. Enligt fysikens lagar kan ökningen avoordningen visserligen med hjälp av arbetemotverkas inom ett begränsat område, men inteutan att oordningen ökar än mer någon annanstans.Drar vi konsekvenserna av detta, måste vikonstatera att vi inte själva, totalt sett, kan byggaupp något nytt, eftersom nedbrytningen i form avdegraderad energi och materia alltid blir större änuppbyggandet.Jordytan och atmosfären, dvs. det ytterst tunna skalsom omger jorden, har genomgått en alldelesuppenbar ordnande process som ökat dessmateriella värde alltsedan livet uppkom. Energintill den ordnande och värdeökande effekten påjorden har helt kommit från solen. Betalningen förordningen på jordytan, i kretslopp och i biosfär,ligger i att ordningen och kvaliteten är hög iinkommande solljus, men låg i jordensvärmeutstrålning till rymden.Under årmiljonernas gång har växternas ordnandeoch värdehöjande funktion ''motarbetats'' avdjuren och människorna, som t.o.m. i sovandetillstånd degraderar mer materia och energi än vadvåra celler bygger upp. Avfallet från djurlivet ochmänniskolivet har dock inte varit större än att dethar kunnat tas om hand av nedbrytandeorganismer, så att växternas fotosyntes på nyttkunnat ordna avfallet till större energiinnehållandestrukturer.Att nedbrytningsprodukterna tas om hand ochåteranpassas till växternas strukturer innebär attmaterialflödet ingår i naturens eget kretslopp. Vårtvälstånd är helt beroende av dessa kretslopp.Om material och energi inte kan inpassas icirkulerande system är processen inte varaktigthållbar, dvs. den måste förr eller senare upphöra.Därmed kan vi formulera ett grundläggande villkorför såväl vårt framtida välstånd som våröverlevnad. Vi kan inte åstadkomma någonegentlig värdeökning genom vårt arbete, om inteekosystemen hinner med att processa vårt avfalloch om inte växterna hinner bygga upp sinaenergiinnehållande strukturer igen. Detta faktumstämmer till eftertanke och ödmjukhet inför deekosystem som vi ingår i och är helt beroende av.Den självklara och gemensamma handlingslinjenmåste vara att vi måste anpassa all vår verksamhettill naturens kretslopp. Därmed blir det en uthålligverksamhet.Stora delar av de energisystem som vi i daganvänder är inte uthålliga. Så är det med såvälkärnkraft som fossilförbränning, eftersom debygger på en oåterkallelig -- och det här ärnågonting som kommer att stå sig -- förvandling avbränsleresurserna till molekylsopor.Vår nuvarande linjära produktionsapparatrepresenterar, trots dess fattigdomsskapandeeffekter, mycket stora men kortsiktiga värden. Attavveckla allt detta innan anläggningarna utnyttjatsunder sin normala livslängd är förenat med mycketstora kostnader. Därför är det framför allt viktigtatt alla nya resurser satsas på förnyelse avenergisystem, så att vi inte ytterligare investerar iicke uthålliga system som gör oss själva alltfattigare.Under tiden som vi bygger upp ett uthålligt systemmåste vi spara så mycket som möjligt på de resursersom vi bygger av. Det gäller både energi- ochmaterialråvara. Ju bättre vi lyckas avstå från ickenödvändig resursförbrukning, desto större chanshar vi till en snabb förnyelse av vårt energisystem.Utvecklingen av en modern uthållighetsinriktadindustri bör prioriteras högre än en ökning av denmateriella konsumtionen. För att lyckas med dettamåste vi gemensamt arbeta för att mobiliserafolkviljan för detta.För att påskynda en utveckling som innebärövergång till förnybar energi och effektivareenergianvändning krävs:ökade kunskaper om sambandet mellan miljö,energi och ekonomi,ökat ansvar för framtiden och kommandegenerationer ochökad användning av ekonomiska styrmedel, så attutvecklingen av uthålliga system främjas.Grunden för det riksdagsbeslut som vi snart skallfatta är en uppgörelse mellan socialdemokraterna,liberalerna och . Självklart är vi icentern inte till freds med allt i överenskommelsen,men vi är övertygade om att den är mycket bättreän ingen uppgörelse alls.Före uppgörelsen hade kraftbolagen långtgåendeplaner på en omfattande utbyggnad av fossileldadeelproduktionsanläggningar. Man hävdade attdenna utbyggnad var nödvändig, oavsett omkärnkraftsavvecklingen startade eller senare.Alla talade om kommande elbrist, och frånkraftsidan ville ingen erkänna att det fanns ettelöverskott.I dag erkänner de flesta på kraftsidan att det finnsett elöverskott, och någon utbyggnad avfossileldade elanläggningar är inte längre aktuell.Detta är ett första steg i rätt riktning. Steg två är attfå i gång förnyelsearbetet. Det beslut som vi snartskall fatta innebär betydande satsningar, bl.a. 3,8miljarder kronor för att åstadkomma det här.Uppgörelsen har väsentligt ökat chanserna för attkommande investeringar i vårt energisystem skallbli riktiga och ha ett framtidsvärde.Centern står till väsentliga delar bakompropositionen. På några punkter har vireservationer, och självfallet står vi bakom dem.Jag yrkar dock bifall bara till tre av reservationerna,nr 58, 69 och 96. I ett särskilt yttrande har viklarlagt att vi inte har ändrat uppfattning, men föratt åstadkomma praktiska resultat i vår politiksriktning kan vi inte få allt . Men vi medverkar tillett viktigt steg i rätt riktning. tar på dettasätt sitt realistiska ansvar för framtiden och förkommande generationer.Jag skulle också vilja ställa en fråga tillindustriministern. I propositionen skrivs det attförutsättningen för etanolproduktionen är att dehandelspolitiska konsekvenserna kan klarläggas.Där anges också att regeringen har sådanaöverläggningar. Kan industriministern tala omhuruvida den frågan nu är avklarad. Ett beskedskulle vara viktigt för många i näringslivet.Sedan kan jag inte underlåta att mycket vänligt menbestämt göra en mycket kort kommentar tillGunnar . Jag är litet oroad över att nibygger er framtida trygghet på det osäkraste somfinns, kärnkraft. Det är inte några subventionersom uppgörelsen egentligen gäller utan merakonkurrens på lika villkor. Här vill jag ge GunnarHökmark en poäng. Hade vi kunnat komma framtill de helt riktiga miljöavgifterna, skulle vi kanskeha kunnat klara oss utan en del av bidragen. Mennär detta inte var möjligt var det riktigt att vibeslutade oss för bidragen.Gunnar avslutade med att säga attenergipolitiken skulle bort. Det vara bara säkerhetoch ekonomi som skulle gälla för vilket energislagsom kan hävda sig. Det var kanske en felsägning,och i så fall kan få chansen atträtta till det. har jag dock hört ävenmoderaterna tala om miljö. Vi från kantveklöst instämma i att säkerhet och miljö är tvåmycket viktiga begränsningar i energipolitiken. Vikan få en mycket bra energipolitik, om vi effektivtutnyttjar dessa två gränslinjer.Anf. 64 () replik:Herr talman! Jag skall be att få tacka hans fråga till mig därför att den ger migmöjlighet att yrka bifall till reservationerna 1 och36.Som svar på hans fråga beträffande olika energislagär det självfallet säkerheten och ekonomin somutifrån olika utgångspunkter blir avgörande. Dettamåste ske inom ramen för den miljölagstiftning ochde krav som vi ställer. Varje energislag kommerdärför att möta samma typ av miljökrav.När det sedan gäller frågan att satsa på någontingsom finns resp. inte finns så är min utgångspunktmycket enkel. Har vi en fungerandeenergimarknad så kommer olika energislag attkunna utvecklas i kraft av sina egna meriter. Vi harvarit måna om att se till att vi har ettenergibeskattningssystem som ger en möjlighet attväxa utifrån dessa meriter också med hänsyn tillderas miljöeffekter.Problemet för är att han har bestämtsig för att lägga ned halva vår elkraftproduktioninnan han egentligen vet vad som skall komma istället. Den åsikten skall han inte vara ledsen över,ty den inställningen delar han även med BirgittaDahl och , så han är inte ensam. Men,som vi har sett, när det gäller 1995--1996 är dettainget bevis för att man för den skull har rätt.Anf. 65 () replik:Herr talman! Låt mig för det första slå fast attalternativen finns. Får de utvecklas på sammavillkor som kärnkraften så kommer de att varautomordentligt konkurrenskraftiga gentemotkärnkraften. Speciell ny kärnkraft tar de med flerahästlängder.Sedan vill jag gärna slå fast att värnandet om miljönär någonting som också i varje fallbekänner sig till. Vad gäller en god energipolitik,för en sådan tänker inte vi avstå ifrån, tror jag attdet mesta faktiskt kan skötas med optimalt avvägdamiljöavgifter. Det krävs betydande politiskt modför att sätta dessa avgifter. Det kommer också attinnebära en del uppoffringar, men är moderaternamed på detta ser jag mycket spännande och positivaframtidslösningar.Anf. 66 () replik:Herr talman! Jag skall fatta mig mycket kort. Fördet första tror jag att ingen skall behöva varaokunnig om vad tycker i dessamiljöfrågor. Jag tycker att skapar endebatt helt i onödan. Det framgår både av vårenergipolitiska motion och vår miljöpolitiskamotion, som han säkert har tagit del av.Vad saken egentligen handlar om är att ni genom erpolitik öppnar för personer som vill bygga utvattenkraften. Även om det inte är er egen vilja såskapar ni en agenda och en frågeställning som ledertill detta. Detta kan därmed leda till att vi får enmassiv utbyggnad av fossil kraft. Det handlaribland inte bara om hur mycket man talar om sakeroch ting, utan också vad de faktiskakonsekvenserna blir, och där, , är detdess värre så att den energipolitik som ni står för ärett betydligt större hot om ett betydande intrång iden svenska miljön än vad politikstår för.Anf. 67 () replik:Herr talman! Jag ägnade faktiskt hela mittanförande åt att försöka beskriva den faktiskanaturvetenskapliga bakgrunden till varför vibehöver en energipolitik och varför vi måste jobbamålmedvetet i en viss riktning. Beträffande fråganom att det blir för dyrt så kommer man egentligentill ett helt annat resultat om man ser det utifrånvetenskapliga grunder. Då kan vi konstatera, vilketjag också gjorde, att vi måste sätta ett högt pris påden lineära förbrukningen. Vi måste sätta ett högtpris på det som åstadkommer ökadeavfallsmängder i vår egen livsmiljö om vi skall taansvar för våra barn och för kommandegenerationer. Med en sådan prissättning är det intefråga om att bygga ut älvar. Det är i första handfråga om att utnyttja den enda utifråntillkommande energin, nämligen solenergin i dessolika former, där gröna växter, som är såutomordentliga solfångare, är den bästaenergikällan och som varar i ervärdlig tid. Därmedkan vi verkligen med gott samvete visa på att vi taransvar för framtiden.Anf. 68 ():Herr talman! Jag tycker att det var bra att IvarFranzén tog upp en diskussion om den nödvändigaomställningen av livsstil som vi har framför oss.Den hänger samman med miljöpolitiken ochenergipolitiken. Det var inte så länge sedan detfanns en bred uppslutning bakom de åsikter somIvar förde fram, nämligen att den svenskaallmänheten var beredd att göra ekonomiska,bekvämlighetsmässiga och andra uppoffringar föratt kunna leva i en bra miljö, för att kunna levatryggt och erbjuda en bra framtid åt de kommandegenerationerna.Det är möjligt att det finns en svacka i dettamedvetande. Detta är beklagligt. Men jag utgår i såfall ifrån att det bara är en svacka då debatten hartagits över av ekonomer, tekniker och andra ochdiskussionen om energi har blivit mera encivilingenjörs- och civilekonomsdebatt än en debattom livsstil och vår framtid.Det var rätt intressant att få denna genomgång avIvar av grundläggande fysikprinciper.Herr talman! Jag vill inleda med att säga att detfinns en hel del i överenskommelsen mellanpartierna som jag och tycker är bra.Satsningen på biobränslen och försöken att få framalternativ, bl.a. vindkraft, är bra. Vi kan ha åsiktersom går isär när det gäller detaljerna i hur exakt alltskall utformas, men det är viktigt att markera attsådana här satsningar görs, och att vi tycker att deär både nödvändiga och uppskattade. Jag vill sägadetta därför att jag kommer att användahuvuddelen av mitt anförande till att klaga överöverenskommelsen.Ännu gäller beslut att tvåkärnkraftverk skall stängas, ett 1995 och det andra1996. Det gäller en reaktor i och en iRinghals. Detta är, såvitt jag förstår, det mestkonkreta beslut som tagits inom energiområdetefter folkomröstningen om kärnkraften 1980.Jag tycker att det är ett efter omständigheterna istort sett bra beslut och att det skall stå kvar, mendet skall givetvis också kompletteras ochpreciseras. Det har också varit -- eller rättare sagtär fortfarande -- mening att så skall ske.Riksdagens beställning till regeringen har varit attfå förslag om hur den beslutade avvecklingen 1995och 1996 skulle genomföras. Det gäller de tvånämnda reaktorerna och årtalen, men det gällerockså hur fortsättningen av avvecklingen skall seut.Det betänkande vi nu debatterar uppfyller intedenna beställning. Det konkretaupplöses i dimmor. Frågetecken sätts för helakärnkraftsavvecklingen. Och jag är uppriktigt räddatt de beslut kommer att fatta får somkonsekvens att den svenska energipolitiskadebatten, eller åtminstone den del som handlar omkärnkraften, flyttas , i värstafall till tiden före folkomröstningen. Skulle det varafallet, bevittnar vi nu ett gigantiskt svek mot denmiljömedvetna, ansvarsfulla del av den svenskabefolkningen som tror på ett samhälle utankärnkraft, resurssnålt och i balans med naturen.Segrarna är de starka krafter som medmiljardresurser motarbetat, undergrävt, ifrågasattoch hånat den svenska energipolitiken. Jag menarindustriintressen, kraftproducenter,fackföreningsledare och enskilda debattörer.Förlorare är också, det skall vi inte glömma, deninternationella opinionen för en energiutvecklingutan kärnkraft. har varit en förebild fördenna i den internationella opinionen.Jag tror inte att detta är huvudavsikten, såkonspiratoriskt lagd är jag inte, men det är denmest troliga effekten. Det är smärtsamt att se attvår partner från linje 3, , är berett attta denna jätterisk för några tunnland energiskogoch några tunnor etanol.Herr talman! och ersätts1995/96 enligt utskottets förslag med ganskaallmänna målsättningsformuleringar hämtade frånlinje 2s valsedel i folkomröstningen.Den konkreta planen för kärnkraftsavvecklingenersätts nu med årliga diskussioner, i samband medbudgeten, om hur långt man hunnit med deförnyelsebara alternativen.Vi i anser inte att detta är ett bra sättatt arbeta. Alla inblandade i den modernaenergipolitiska debatten är överens om att detstörsta enskilda problemet har varit bristen påfasta -- jag skall kanske tillägga -- trovärdigaspelregler. Utskottets, regeringens,trepartiöverenskommelsens förslag skapar intedessa fasta, trovärdiga spelregler.Jag tycker att reaktionerna från Vattenfallsgeneraldirektör och verkställandedirektör, i samband med att överenskommelsenoffentliggjordes , är oroväckande. Reaktionernakan sammanfattas så här: Vi kommer inte att satsapå nya anläggningar, eftersom det finns gott om eloch eftersom allt tyder på att kärnkraften kommeratt finnas kvar för lång tid framöver.Detta är fruktansvärt oroväckande. Det ärkvalificerade tolkningar, det är inte tolkningar avSvensson på gatan eller vem som helst utan av folksom varit verksamma inom denna bransch undermånga då? Det står kvar tills vidare. Jagtycker att ett citat ur betänkandet är på sin plats:''uttalande om att kärnkraftenskall vara avvecklad har inte varitföremål för förnyad prövning eller nyttställningstagande under överläggningarna mellande tre partier som står bakom överenskommelsenom riktlinjer för energipolitiken. ''Här finns visserligen utrymme för flera tolkningar,men den mest sannolika är att man helt enkelt''passat'' för att behålla enigheten mellan de trepartierna. bedömning är att även2010 är hotat.Det framgår av de moderata reservationerna ochGunnar anförande att i moderaternasenergipolitik finns kärnkraften kvar långt in på2000-talet. på att ligger nära denuppfattningen. Detsamma gäller inflytelserikadelar av socialdemokratin ochfackföreningsrörelsen. Detta kompletterat med destarka industriintressen som har sammauppfattning gör att vår bedömning blir att helakärnkraftsavvecklingen nu står inför ett akut hot.Herr talman! Jag tycker att regeringen, folkpartietoch har valt vad jag i brist på bättre kallaren feg linje i energipolitiken genom att inte påallvar anta den utmaning somkärnkraftsavvecklingen enligt beslut av1988 innebär. Det är genomgående för utredningaroch liknande att fokusera svårigheterna i enomställningsprocess i stället för att se demöjligheter som ligger i kraven på genomgripandeförändringar. nämnde genomgripandeförändringar i vår livsstil, menkärnkraftsavvecklingen och energipolitikenförenar i sig många av framtidens utmaningar:behovet av resurssnål teknik, förnyelsebarhet,omtanke om natur och människor, solidaritet bådei och internationellt.Herr talman! Jag skall fortsätta denna klagovisamed några ord om utskottsbehandlingen avärendet. har egentligen gettminimalt utrymme för förändringar av betydelse iutskottet. Det är beklagligt. Utskottsmajoritetensbeslut att skjuta uppbehandlingen av motioner från de två senasteallmänna motionstiderna och motioner i anslutningtill vissa propositioner, under samma tidtillsammans med den tidspress som vi alltid harunder våren, har skapat en nästan ohållbararbetssituation för dem som inte är med iuppgörelsen. Det har säkert lett till att jag ochkanske några andra av ledamöterna har missatviktiga ställningstaganden. Det kanske ändå är bästatt jag talar för mig och inte beskyller andra för attvara lika splittrade och reagera likadant under entidspress. Jag tror att jag har gjort missar, mendessa frågor återkommer , detutgår jag ifrån. Det som möjligen blivit fel kanrättas till. Det är beklagligt att det har blivit så här.Tidspressen, anhopningen av arbetet hade intevarit nödvändiga.Vänsterpartiets alternativ till energipolitik är välkänt debatterande. För oss ärdet centralt att kärnkraften skall avvecklas. Vi insernaturligtvis att energipolitiken handlar om mer änkärnkraft och kärnkraftsavveckling. Menkärnkraftspolitiken är central. Vår uppfattning äratt för att talet om avvecklingen skall varatrovärdigt krävs ett startdatum.