prot · GF0912 · 1991-10-17 00:00:00 — Den svenskaindustrin, som i princip är en stark EG-anhängare,lobbade hårt mot denna den förstaharmoniseringsinsatsen.Harmonisering kan betyda att stöpas i samma form.Men ett av harmoniseringens mål är attåstadkomma ett 360 miljoner människoromfattande fritt ekonomiskt område, därmänniskor fritt skall få arbeta och studera ivarandras länder, där varor, tjänster och kapitalskall röra sig fritt. Det är givet att det raserande avhinder som ligger i detta projekt kan frigöra enmångfald och en ny kreativitet.Vilken av de två krafterna som blir starkast kan intei förväg sägas. Men det är givet att ambitionen stor inre marknad också innebär en betydandestrukturomvandling.För socialdemokratin i är det av störstapolitiska betydelse att på europeisk nivå utveckladen sociala dimension, de politiskt sociala kraftersom kan medverka till att den ekonomiskastrukturomvandlingen kommer att ske i formersom inte ökar orättvisor och inte försämrar dearbetandes villkor. Vi vill arbeta för att bygga uppsociala motkrafter mot den maktkoncentration iföretagen som i snabb takt utvecklas på ettinternationellt plan. Trots de många intressantacitaten ur europeisk debatt som nyssåtergav här, saknade jag helt denna dimension ihans inlägg.Herr talman! Ett starkare balanseras avökande regionalt samarbete i . Men enverklighet är att det pågår en mycket starkkoncentration av investeringar, kapital ochkunskap till några viktiga områden i mitt.Här finns vad som kallats en kunskapskorridor frånLondon, , och till Milanooch en annan tillbaka från , , tillBarcelona och . I dessa områden skersåväl mycket omfattande industriinvesteringar somkunskapsinvesteringar med EGs stöd. Här finns ettomfattande samarbete mellan EGs institutioneroch industrin. förbereds i EG ett motsvarandesamarbete mellan EGs institutioner och industrinför projekt från väst till öst in i Östeuropa.Här i norra finns inget motsvarande.Verkligheten är att vi har varken gemensamutveckling av transporter eller kommunikationer,infrastruktur i samhällelig regi eller den form avsamverkan mellan näringsliv och offentliga organ,som vi kan se söder om oss. Detta är ett viktigt skälför alla länder i norra , dvs. i realitetenområdena runt , att snabbt söka finnaformer för ett eget samarbete.Men de önskemål och krav som reses nu kringÖstersjön har ju också en annan och mycketglädjande bakgrund. Gamla murar och barriärergenom är i full fart med att försvinna,raseras och tas bort. Det har lett till en hunger eftersamarbete över gränser som förut har varit stängda.Den förutvarande svenska socialdemokratiskaregeringen har engagerat sig starkt för attåstadkomma ett samarbete kring allaländer och regioner -- jag menar de nordiskaländerna, --, Mecklenburg--, , Östersjödelarna av ,, och Litauen.Det är ett samarbete som stagas upp avregeringarna men som omfattar många delar av detcivila samhället, allt från universitet och högskolor,fackliga organisationer, folkrörelser,handelskamrar, kultursamarbete, kommuner,turism, ungdomsutbyte, etc. och där en kärna tilldet gemensamma engagemanget är att räddaÖstersjön som ett levande hav. Vi måste ocksåbygga ut kommunikationer som inte gör vår del avvärlden till en marginell region, nära . Detgäller samprojekt för vägar och hamnar, järnvägaroch kunskapsvägar. Det gäller naturligtvis ocksådet avgörande viktiga samarbete som behövs för attinte de politiska murarna runt skallersättas med en fattigdomsmur, som skulle leda tillsociala klyftor som förgiftade samhällsklimatet inorra under lång tid.Den tidigare har förberettinitiativ för att bjuda in de politiska ledningarnafrån alla regioner kring för att diskuterahur ett Östersjöråd skall kunna etableras så snartsom möjligt. Intresset är mycket storti många områden runt för att snabbainitiativ skall tas. Jag får nära nog frågorom vilken roll jag tror att i fortsättnngenkommer att ha i detta sammanhang.Herr talman! Jag vill uttala den starkaförhoppningen att den nytillträdda regeringenfortsätter det arbete som vi har inlett för attåstadkomma ett nytt, nödvändigt och spännandesamarbete kring Östersjön.Anf. 24 ():Herr talman! Jag börjar med att gratulera detsvenska samhället till att vi i utrikesdepartementethar fått ministrar som har sin förankring i detvästerländska kulturarvet. Det kommer att synaspå mitt anförande här att jag menar att dennamarkering på Europapolitiken är oerhört viktig.Får jag börja med att berätta en anekdot.Tillsammans med kolleger här i somingår i den kristna gruppen besökte jag Baltikumunder . I i Estlandmötte vi en prästman. Han gav oss enutomordentligt bra bild av det som hela deninternationella debatten egentligen handlade om.Han sade: Jag undrar om det är korset eller skäransom kommer att vinna den stora konflikten.Han såg då skäran som den politiska symbolen förett system, som vill styra människors liv och harlösningar för människors enskilda problem. Hanhade erfarenhet av vad ett sådant teknisktsätt att se på samverkan människor emellan ochmellan människor och samhället hade medfört.Han kunde ge oss bilder av förtryck och brist påandlig frihet.Han ställde korset i motsats till skäran, i det härfallet inte korset som bekännelsens kors utan somsymbol för den andliga friheten. Så talade han omvad revolutionen i har betytt förmänniskorna och vad den hade för grund. Hanmenade att det är helt klart att grunden inte tillhuvuddelen var ekonomisk eller teknisk ellerberodde på att människorna hade det ekonomisktbesvärligt, utan man längtade efter en andlig frihet.Jag tycker att vi i riksdag skall fundera litetpå hur fantastiskt det är att i ett ideologiskt system,som var ateistiskt, som underkände demokratinoch som hade detta som budskap ochindoktrinerade människor om detta, överlevdebåde drömmen om den andliga friheten som ocksåhar en profil, och drömmen om att fåbestämma över sitt eget liv i demokratiska termer.Det kan finnas skäl, herr talman, att härunderstryka att det som vi moderater ibland kallarför den lilla världen och som i kallas fördet civila samhället här har en oerhörd betydelse.För mig, herr talman, handlar den internationelladebatten i stor utsträckning om den kulturellafriheten. Jag hör till dem som tycker att det kännssvårt att bara diskutera EG och Europapolitik iekonomiska termer, att säga att det i första hand ären fråga om tillväxt och tillväxtens funktioner. Jagmenar att vi skall söka oss in i ettEuropasamarbete -- observera att jag inte sägerEG-samarbete utan Europasamarbete -- där vi medvåra erfarenheter och våra kunskaper bidrar till attslå vakt om det västerländska kulturarvet, denvästerländska kulturens syn på relationen mellanmänniskor, mellan människor och samhälle och påden andliga dimension som inget samhälle kan varautan.Kring sekelskiftet då svenskt samhälle förändrades,som huvuddelen av samhällena i , komandra begrepp än de traditionella begreppen ikulturlivet. hade begrepp som etik,bildning, humanism och kristendom burit upp denvästerländska kulturen. kom de att minimerasoch ifrågasättas genom att främst arbetarrörelsenlyfte fram andra begrepp, begrepp som solidaritetoch rättvisa, demokrati och jämlikhet. De ärvärdefulla begrepp vart och ett av dem, men genomatt de delvis, herr talman, kom att ställas sommotsatser blev det också en nedprioritering av detraditionella västerländska begreppen etik, kultur,kristendom och bildning.När vi har etablerat ett samarbete med EG ochEuropa återvänder vi på många sätt till det som ärvår kulturella bas, det som är bakgrunden för detvästerländska samhället, där de fyra begreppenfortfarande lever och där människorna fortfarandemer än vad vi gör -- här handlar det omprioriteringar -- betonar begrepp som bildning ochkunskap och där man med större eftertryck sägeratt ett land inte bara har en nutid och framtid -- tvånog så intressanta begrepp -- utan också en historia.Med andra ord tar man där vara på de kunskaperoch erfarenheter i skapandet av ett kultursamhällesom har perspektiv bakåt. Där har man också istörre utsträckning än vad vi har kunnat göra i vårtalltför sekulariserade samhälle accepterat att ettstarkt samhälle och en levande kultur förutsätter enandlig dimension.På alla dessa punkter, herr talman, menar jag attEG-samarbetet kommer att bli oerhört värdefullt.Vi kommer dit med våra kunskaper ocherfarenheter, även på det kulturella området, ochfår den bredare marknad som våra konstnärerropar efter, större rörlighet, mer flexibilitet.Samtidigt som en direkt konsekvens avharmonisering och EG-samarbete öppnar vi oss fördet som har varit vårt kulturella arv, för helakulturklimatet, hela den otroligt spännande ochvitala kulturdebatt som pågår runt om i Europa.I alla dessa avseenden ser jag med stor förtröstanoch med stor glädje fram emot de avtal om EG-samarbete som vi kan etablera. Jag ser det som enfördel för det svenska samhället, nästan som enförutsättning för det svenska samhället, att detarbetet omfattar icke bara det som har ekonomi ochteknik som bakgrund utan också kultur. Jag serkultursamarbetet som en av de viktigasteförutsättningarna för vårt positiva inträde i Europa.Anf. 25 () replik:Herr talman! Jag skulle vilja invända mot en del avdet i och för sig intressanta inlägg som GöranÅstrand gjorde, nämligen motsatsställningenmellan demokratins utveckling i ochSverige å ena sidan och den djupare kulturellautvecklingen inom EG å den andra. Jag tycker attdet är tvärtom: vi har i det nordiska samarbetet nåttlängre just när det gäller att integrera en gemensamutveckling, där medborgarna tar till sig en livaktigkultur, och vi har ett kultursamarbete, vilket manicke har inom EG ännu.Vi har nått längre i än man har hunnit i EGnär det gäller att utgå från medborgarnasrättigheter att verka och fungera och känna socialtrygghet hos varandra men också ta del avvarandras kulturer. Inom EG har man hunnitlängre än i när det gäller att harmoniserahandelshinder, bestämmelser för varor, tjänsteroch kapital. Det är någonting man har gjort sedan80-talet. Men inom EG har man egentligen förstunder börjat intresera sig för detsom där kallas för medborgarnas , som haren kulturell dimension. Då blickar man ocksåfaktiskt också på de erfarenheter och denvidareutveckling som vi har nått -- vi kan kalla detför den nordiska modellen -- och den modell somGöran refererade. Jag tycker att vi därskall göra en åtskillnad. Det är inte så att vi därskulle ha nått mindre långt än man gjort inom EG.På det området kan ha intresse av attta del av modellen här.Anf. 26 () replik:Herr talman! Det var trevligt att få replik på ettanförande, som mera var en belysning av hur jagsom värdekonservativ ser på detta europeiskasamarbete. Men, , med all respektför vad ni säger, som det ligger mycket i, handlardet här om prioriteringar. Jag kallar det för någotav en socialistisk dialektik när ni försöker förklaraatt vi har hunnit längre än andra på de härområdena. Mitt budskap är egentligen att vi intehar hunnit lika långt, helt enkelt därför att underden tid då socialdemokratin präglade svensktsamhällsliv gjorde ni andra prioriteringar. Man tarnog i rätt mycket i en debatt om man vågar påstå attbegrepp som bildning har högre dignitet i Sverigeän i eller att begrepp som kunskap eller etikhar högre dignitet i än i det övriga Europa.Detta var ju de tre huvudpunkterna i mittanförande.Låt oss inte gräla om det historiska. Ni har gjort enprioritering som jag kan känna respekt för. Vi gören annan prioritering och menar att en konsekvensav ett europeiskt samarbete är att prioriteringenblir tydligare på det kulturella området, när vi gårin i ett som har varit mera aktsamt om sittkulturarv än vad har varit.Anf. 27 () replik:Herr talman! Jag måste säga till attjag menar att han har fel när han gör den däråtskillnaden. Det skall inte vara någon sorts tävlingom vilket land som har nått längst när det gällerbildning. Det var säkert inte vare sig GöranÅstrands eller min avsikt. Här vill jag bestämt hävda attbeträffande den nordiska integrationen, som överhuvud taget utgår från den sociala modell somGöran beskrev och där har spelaten mycket aktiv roll, har vi mera ägnat oss åt ettmedborgarnas perspektiv, även när det gäller detkulturella samarbetet, än vad man har gjortinom EG. börjar man inom EG att också talaom en integration när det gäller de kulturellavärdena. Det är bra. Jag tror att EG kan hanågonting att lära av oss lika väl som vi kan lära ossav EG i andra avseenden.Anf. 28 () replik:Herr talman! Det är ju som huggerpå mig och därför svarar jag.Det är alldeles riktigt att vi i det nordiskasamarbetet har funnit en rätt fin form för det somMats här talar om. Men fortfarandehandlar det om, och det var ju budskapet i mittanförande, i vad mån vi får fördelar av att gå in iett Europa-samarbete, där man bättre har bevaratkulturklimatet och mera betonat de här frågorna.Får jag påminna om vad jag sade imitt anförande. Jag gjorde en skillnad i mittanförande mellan de partier som i första hand talarom nutid och framtid och de partier som också talarom perspektivet bakåt i historien. Det som jagkallar bildning handlar bl.a. om att mer än nuprioritera begreppet bildning, mera än nu markerabegreppet kunskap. Jag vidhåller, även om det,herr talman, blir en repetition av vad jag sade i mittförra inlägg, att här har mycket att lära avdet övriga . De andra har varit varsammaremed sitt historiska och kulturella arv än vad Sverigehar varit. och jag kan ha olikauppfattningar, men bägge två lär kunna få ett visstinflytande på hur debatten skall föras framöver. Jagbetraktar det emellertid som en stor fördel förSverige om vi med öppna ögon går in i det härEuropasamarbetet.Anf. 29 ():Herr talman! Jag hoppas att utrikesministern läserprotokollet. Även om hon inte orkade stanna kvaroch lyssna på debatten förenar jag mig gärna medtidigare talare när det gäller gratulationerna tillMargaretha . ställer jag frågan:Hur kommer det att märkas i svensk utrikespolitikatt vi har en ny utrikesminister?Har det någon avgörande betydelse för FNs framtidvem som är utrikesminister i ? Spelar detnågon roll för palestinierna och för fredsprocessen iMellanöstern vem som är utrikesminister i ?Gör det någon skillnad för vårt lands namn ochrykte vem som är utrikesminister i ?Jag ville gärna svara nej på dessa frågor. Förutrikespolitiken är ju ett område som under StenAnderssons tid har präglats av samförstånd mellanriksdagspartierna, av kontinuitet och långsiktighet.Det vore bra om det kunde fortsätta på den vägen.Tyvärr finns det dokument och uttalanden som gerillavarslande signaler.Sveriges engagemang och stöd för FN är vida känt.Det är en viktig hörnsten i svensk utrikespolitik,och vi har genom aktivt deltagande i FN försöktfrämja FNs möjligheter som fredskapare ochfredsbevarare, liksom arbetet med att undanröjamissförhållanden och orättvisor mellan länder. Vihar stått upp för folkrätten och de mänskligarättigheterna och stött avspännings- ochnedrustningssträvanden. För det har vunnitaktning och respekt. har aktivt deltagit idiskussionen om en reformering av FN, och vårförre statsminister , initiativtagaretill Stockholmsmötet och barntoppmötet, blevsnabbt efter regeringsskiftet en för FN-uppdrageftertraktad person.I det nordiska har Sverigetillsammans med övriga nordiska stater lagt ned ettomfattande arbete för att stärka FN ekonomisktoch socialt och för att göra FN effektivare.Kort sagt: är viktigt för FN, och FN ärviktigt för . Om detta sades det emellertidinte ett ord i regeringsförklaringen. FN nämndesöver huvud taget inte.Jag tycker, herr talman, att den nytillträddaregeringens tystnad , i en fråga somär av så vitalt intresse för landets utrikespolitik, ärminst sagt allvarlig. För att inte vara orättvis vill jagändå säga att i sitt FN-talnågra dagar senare gav dessa frågor sitt rättmätigautrymme. Men i intervjuer efteråt deklarerarutrikesministern återigen att tyngdpunkten i svenskutrikespolitik kommer att ligga i . Samtidigtminskas antalet svenskar i FN-delegationen. Dethär, herr talman, är alldeles fel signaler till ett FNsom mer än någonsin behöver svenskt stöd.Det är mot denna bakgrund som jag frågar vilkaförändringar som regeringsskiftet kommer attinnebära för FN-engagemang.Herr talman! Mellanöstern-frågan har stått på FNsdagordning . De politiska dokumentenför att påbörja fredsprocessen har inte saknats.Redan efter 1967 och krig antogsäkerhetsrådet resolutionerna 242 och 338. Deutgör alltjämt grunden för fredssträvandena, mentill skillnad mot vad som gällde vid Iraksockupation av har säkerhetsrådet ännu inteförmått genomdriva dessa resolutioner, som bl.a.innehåller krav på:-- israeliskt tillbakadragande från territorier somockuperades 1967;-- respekt för suveräniteten, den territoriellaintegriteten och självständigheten för alla stater iregionen och deras rätt att leva inom säkra ocherkända gränser;-- ett slut på stridshandlingar;-- förhandlingar för en rättvis och varaktig fred iMellanöstern.Herr talman! Efter flera årtionden av hopplösblockering är denna svårlösta konflikt glädjandenog nu närmare en lösning . harlåtit det ingå mycket prestige i uppfyllandet avlöftet till arabstaterna i FN-koalitionen att få tillstånd en fredskonferens med företrädare för allaparter i konflikten. Just nu är iJerusalem för att försöka förmå att delta.Sverige har spelat och kan, om regeringen så vill,fortsätta att spela en roll i denna positivautveckling.Även om PLO nu är starkt försvagat, och därförhar släppt flera av sina krav för medverkan, kräveranständigheten och rättvisan:-- att upphör med sinprovocerande bosättningspolitik på Västbankenoch i östra ;-- att den folkrättsvidriga och i övrigt kränkandebehandlingen av palestinierna i de ockuperadeområdena upphör, t.ex. kollektiv bestraffning,deportationer, godtyckliga fängslanden, stängningav skolor och utegångsförbud;-- att alla parter i konflikten själva får utse sinaföreträdare i fredskonferensen. En varaktig fredkan ju självklart uppnås bara genom förhandlingmellan dem som konflikten gäller;-- slutligen att denna fredskonferens är ett förstasteg mot målet som är en judisk och en palestinskstat sida vid sida och att denna konferens anger hurman skall gå vidare. Jag undrar om regeringen ärberedd att aktivt stödja en fredskonferens på dessavillkor.Herr talman! Palestiniernas ekonomiska situationär mycket svår. Utegångsförbud ochreseförbud har i perioder omöjliggjort förpalestinierna att komma till arbetet. Frukt- ochgrönsaksskördar har ruttnat bort medanmänniskorna har suttit instängda.Den allt svårare situationen gör det påkallat medett ökat stöd till UNRWA.Kommer regeringens humanitet ochmedmänsklighet att räcka till att ge palestiniernadenna ekonomiska hjälp?Herr talman! Utan att söka gräl i dessa frågorkommer jag ändå till den slutsatsen att det för FNs,palestiniernas och egen skull är avavgörande betydelse vem som är utrikesminister iSverige. Ingen är gladare än jag om mina tvivelgenom kraftfulla uttalanden här undanröjs.Anf. 30 ():Herr talman! Det var mycket glädjande att hörautrikesministern inleda sitt anförande med att hälsaEstland, och välkomna åter tillfriheten.Att våra baltiska grannfolk fått tillbaka frihetenberor på att de själva och många i omvärlden inteförtröttats att ställa just sådana krav påsjälvständighet som av enledande socialdemokrat betecknades som''stolligheter''. Dessa ''stolligheter'' har lett tillatt den ockupation, som den tidigaresocialdemokratiske utrikesministern för ett par årsedan påstod inte existerade, nu är avslutad. Denlånga perioden av socialdemokratisk tystnad omBaltikum var en trist period i svensk utrikespolitik.Låt oss glädjas över att den nu är över.Återvinnandet av den yttre friheten -- att ,och fått egna färger på kartornaoch egna skyltar i FN -- är bara första steget i attförvandla de tre baltiska länderna till fria samhällenefter fem årtionden av sovjetisk diktatur ochplanekonomi.Allra viktigast för , och nuär att snabbt få ut röda armén. De tre baltiskastaterna, som tillsammans har ungefär lika mångainvånare som , har i storleksordningenen halv miljon man främmande trupp på sinaterritorier. Det är trupper som tills varockupanter. De är vana att göra som de behagar påbaltisk mark. Deras närvaro är en betydande källatill osäkerhet för de baltiska folken -- i synnerhetsom risken för nya och kanske mer framgångsrikastatskupper i ännu inte kan avskrivas. Dennya sovjetiska försvarsministerns uttalanden idagens tidningar länder kanske till eftertanke påden punkten.De sovjetiska trupperna har också visat tecken påatt dra uttåget i långbänk. Än skyller man på bristpå kaserner, än på krav på kompensation från sinaforna offer. Den internationella opinion somspelade en så betydelsefull roll för att de baltiskaländerna skulle få sin självständighet tillbaka förknappt sedan får nu inte tro attomvärldens betydelse för de baltiska folkens frihetupphört.Jag vill här särskilt fästa uppmärksamheten påfärska uppgifter från om att det i densovjetiska flottbasen i Paldiski -- mindre än 35 milfrån denna kammare -- skulle finnas i tvåkärnreaktorer. Rykten om detta har längecirkulerat i . Men efterson staden helt militariserad och stängd för allmänheten harinte heller estniska myndigheter tillåtits kontrollerauppgifterna. För någon vecka sedan lyckades docken estnisk regeringsledamot och ytterligare enpolitiker komma fram till byggnaden. Såvitt jag vetmörklägger sovjetiska myndigheter fortfarande allinformation kring anläggningen.Men det ligger i hög grad i intresse attdirekt av begära besked på dennapunkt, liksom att begära att den får möjlighet attinspektera anläggningen. En sådan begäran skulleockså vara till stor hjälp för Estlandsansträngningar att vinna klarhet om vad som pågårpå territorium.Ett sovjetiskt militärt uttåg är en av många viktigafrågor som de återupprättade baltiska staterna numåste förhandla med om. I dessa viktigaförhandlingar står tre små länder -- moraliskt starkamen militärt och ekonomiskt svaga -- mot enförsvagad men dock fortfarande supermakt. Kvarpå ledande poster i denna supermakt finns gott ompersoner som för var beredda attanvända militärt våld mot de baltiska folken.Vid sitt besök här på den svenska nationaldagenvisade ingen som helst förståelse för debaltiska folkens frihetskrav. Det finns många riskerför att någon eller några försöker förhala ellerförsvåra självständighetsprocessen eller attMoskvas erkännande av , ochLitauens självständighet stannar vid en läpparnasbekännelse och att någon i kulisserna avser attdiktera villkoren för de baltiska folkens liv istormaktens skugga.Den bästa hjälpen för är att omvärldenvaksamt följer förhandlingarna. De baltiska folkenbehöver politiska stöd nu -- lika mycketsom . Jag hoppas och tror att de också i ochmed att har fått en ny regering kommer attfå detta stöd, mer än tidigare.Anf. 31 (nyd):Herr talman! När det gäller vårt u-landsbistånd harvi i nydemokrati samma uppfattning somregeringen i så måtto att biståndets storlek kan varakopplat till vår bruttonationalinkomst.Enprocentsmålet skall emellertid inte få vara ettsjälvändamål -- om man inte kan genomföra deprojekt man avsatt biståndspengar till på ett vettigtoch ändamålsenligt sätt, skall man självfalletjustera biståndsbeloppet och inte bygga upp storareservationer som man nu har gjort.Vi i nydemokrati har dock i väsentliga delar enannan profil för vårt bistånd än vad regeringen gertill känna i regeringsförklaringen. I denna angesbl.a. : ''Insatser i skall inte blandas sammanmed hjälp i andra delar av världen.'' Regeringenhar tydligen den synen på u-landsbistånd att i dettaskall inräknas endast bistånd till länder utanförEuropa.I regeringsförklaringen anges att det för Europakrävs ett särskilt anslag . Jag görsjälvfallet den reflexionen att regeringen här är påväg att förverkliga och vänsterpartietstvåprocentsmål av bruttonationalinkomsten ibistånd när man nu plockar bort Europainsatsernafrån u-landsbiståndet.Herr talman! Vi i nydemokrati delar interegeringens uppfattning att i stort sett helabiståndet skall gå till .