prot · GE09116 · 1991-05-22 00:00:00 — Vi i tror inte attde av kvinnorna på arbetsmarknaden somenligt JämOs enkät varit utsatta för sexuellatrakasserier delar den uppfattningen. Det är avutomordentlig vikt att utredningens mer ambitiösaförslag inte försämras.Jag vill något kommentera jämställdhetslagenssanktionsmöjligheter. Vi har i vår motion krävtkraftigt höjda skadeståndsbelopp vid brott motjämställdheten. Även här gäller det att sanktionenvid brott mot lagen speglar samhällets värderingar.Låga skadeståndsbelopp visar att samhället inteprioriterar jämställdhetsarbetet. Dessutom medförlåga skadeståndsbelopp att det blir billigt att köpasig fri från att följa lagen. Västerpartiet vill attjämställdhetslagen skall vara ett effektiv medel ochett stöd för kvinnorna i kampen för jämställdhet,men det förutsätter att lagen också får tänder. Vianser att jämställdhetsutredningens förslag tillkraftigt höjda skadeståndsbelopp måstegenomföras. Den gamla lagen har funnits ganskalänge, och ingen arbetsgivare kan hävda atthan inte har kunnat anpassa sig till lagens krav. Detär därför dags att höja skadeståndsbeloppen.Herr talman! Jag vill övergå till att ta upp några avde motionskrav som vi i reste underden allmänna motionstiden och som ocksåbehandlas i detta betänkande. Det första kravethandlar om EG, offentlig sektor och kvinnor.Vi har i en motion krävt att det skall tillsättas enarbetsgrupp som specifikt skall se över frågan omEG och den offentliga sektorn. En sådanarbetsgrupp bör bestå av en majoritet av kvinnor.Vi har framfört detta krav, eftersom vi vet att densvenska offentliga sektorn är unik och att den haren alldeles avgörande betydelse just för kvinnorna.Den offentliga sektorn är arbetsgivare för enmajoritet av de kvinnor som förvärvsarbetar,och den är också -- vilket inte är minst lika viktigt --en förutsättning för att vi kvinnor skall kunnaarbeta i den stora omfattning som vi gör. Det är justdärför som det är angeläget med en särskildarbetsgrupp som skall se över den offentligasektorn.Det finns många vulgärinslag i debatten om EG ochett eventuellt svenskt medlemskap, men en sak äroomtvistad. Det svenska välfärdssystemet ochkvinnornas höga förvärvsfrekvens är någontingsom är unikt i världen och i jämförelse med . Det är detta välfärdssystem som viriskerar att rasera, när vi kan föra ensjälvständig ekonomisk politik i Sverige.Anpassningen, eller snarare underordningen, tilldet internationella kapitalet kommer att innebäraminskade inkomster att använda till generellvälfärd. Medlemskap i är ett led i denunderordningen, och vi anser därför att det ärutomordentligt viktigt att den stora grupp kvinnorsom finns inom den offentliga sektorn visasden respekt som dessa kvinnor förtjänar genom särskilt studerar konsekvenserna för dem vidett svenskt medlemskap.Ett annat område som vi har tagit upp i vårakvinnormotioner är hur kvinnor behandlas iekonomisk avseende. Jag har redan varit inne pålöneskillnaderna och lönestatistiken, så jag tänkerhär närmast ta upp statsbudgetens brist påkvinnoperspektiv.I årets budgetshandlingar har jag letat efter denredovisning av fördelningen av ekonomiskaresurser på kvinnor och män som riksdagenbeslutade om . Och herr talman, denredovisningen finns inte! Hela budgetförslaget ärskrivet på ett traditionellt sätt och som om det intefanns skillnader i mäns och kvinnors villkor.Budgeten är så att säga könsblind. Utskottetskriver visserligen att ''vissa'' uppgifter omfördelningen redovisas. Men det är allt det lilla. Jagvill fråga utskottets ordförande: kan jag finnadessa redovisningar? Jag har letat.Budgeten, den ekonomiska politiken och i storutsträckning också regeringspolitiken är skapad avmän. De stora ekonomiska beslut som under senareår har fattats har gynnat män, som de förtmed sig andra konsekvenser för kvinnor somgrupp. Ett exempel på detta ärskatteomläggningen, som bevisligen ger minst tilldem som har låga löner. Det är bra att den skallutvärderas från jämställdhetssynpunkt.Vidare har fattat beslut om försämradsjukersättning och försämrad ersättning för vård avsjuka barn. Dessa beslut drabbar kvinnor -- särskiltde lågavlönade inom industrin- och offentligsektor -- hårdare än män. Ett EG-medlemskapkommer sannolikt också att få helt andrakonsekvenser för kvinnorna, osv. Det går att göralistan lång.Om man frågar kvinnor vilken ekonomisk ochsocial reform de helst skulle vilja ha, blir det nästanentydiga svaret: sex timmars arbetsdag med enbibehållen lön. Varför har denna reform, somgaranterat önskas av en majoritet av svenskafolket, alltid fått stå tillbaka för andra reformer?Jag anser att det finns en underlig kluvenhet isocialdemokratins syn på jämställdhet. Å ena sidaninser man och accepterar att samhället är ojämliktoch att den manliga och den manligaöverordningen finns kvar som en social ochekonomisk princip.Å andra sidan är man inte beredd att göra något åtsaken, annat än så att säga kosmetiskaförändringar. Vilka slutsatser drar att det har fattats så många stora ekonomiskabeslut som slår hårdare mot kvinnor än mot män?Är det en slump och en tillfällighet? Eller har detatt göra med maktstrukturen i samhället?Det är känt och det har sagts i debattenatt kvinnor i förvärvsarbetar i sammautsträckning som männen. Det är en viktigförändring och i sig en framgång förjämlikhetsarbetet.Men kvinnorna har också fått betala ett högt pris.Inträdet på arbetsmarknaden har skett på männensvillkor, och kvinnorna har fått klara av hemarbetetefter arbetsdagens slut.Arbetsorganisation, arbetsmiljö och arbetsredskaphar varit anpassade för män. Det visar sig också attarbetsskadorna ökar bland kvinnorna.Det finns en lång rad konkreta åtgärder som skullekunna vidtas för att förändra kvinnors villkor iarbetslivet. Vi har framfört en del förslag i våramotioner, men samtliga har avstyrkts, vilket vibeklagar. Den grundläggande förändringen sombör genomföras är att bryta det maktsystem sominom sig både inrymmer en kapitalistiskmarknadsekonomi och en patriarkal maktstruktur.Herr talman! Med det anförda vill jag yrka bifall tillreservationerna 5, 6, 10, 19, 34, 40, 47, 56 och 63. Iövrigt står vi i bakom dereservationer som vi har undertecknat.Anf. 58 ():Herr talman! Att vilja, att kunna, att våga, attväga . . . Politik sägs vara att vilja, men det bordeockså vara att kunna, men så är det minsann intealltid. Ofta är politik att våga, att våga välja nyavägar trots lojalitetsmurar, när man upptäcker atttidigare valda vägar leder fel. Men politik är ocksåatt väga, att balansera mellan olika intressen för attständigt söka efter största möjliga frihet för denenskilda människan utan att rättvisan ellerrättvisans syster jämställdheten kommer i kläm.I denna vår tid talar vi så mycket och lyckligt omkonkurrens, om ökad konkurrens som etthälsotecken. Vi ser inte att vi redan har för mycketkonkurrens i balansen mot frihet, rättvisa ochjämställdhet. Samarbete -- och ett vettigareekonomiskt system förstås -- är den motvikt somkan återställa balansen.Att med lagens hjälp förbättra jämställdheten ärinte lätt. Jag tvivlar på att det är en lycklig väg attvälja. Ändå tvingas också vi i mångagånger att välja den vägen när ingenting annat tyckshjälpa. Otåligheten kräver sitt. Om vi kunde gejämställdheten tid, massor med tid, kanske det voreen bättre väg -- tid i skolan, tid i fritidsaktiviteterna,i lönearbete och i hemarbete. Då skulle vi kunnarycka upp de gamla djupa partriarkaliska rötterna,som vi minsann känner av också här i dennaupplysta församling, där det ändå finns samlat såmånga män med vilja till bättre jämställdhet. ''Hellre en mans ondska än en god kvinna''! Varförfår sådant leva kvar som godtagen biblisk sanning?Förra gången vi här i kammaren debatteradejämställdhetsfrågor, undrade jag högt: Var finnsalla män som vill tala om jämställdhet? Jagupprepar min fråga: Var finns alla män som i dagborde stå i kö på talarlistan?Varför behövs en ny jämställdhetslag? Varför finnsdet fortfarande så mycket som vi känner är fel ochsom behöver framföras i så många motioner?Varför finns det så många reservationer att stödja?Jag drömmer om den dag då vi inte ens behöver enjämställdhetslag, då jämställdheten är självklar.Maktutredningen har visat att maktelitinom politik, förvaltning, näringsliv,organisationer, massmedia, osv. bara till 13 %består av kvinnor. Andelen är störst inom politikenoch minst inom näringslivet. Maktutredningenbefarar att kvinnorna håller på att överta hemmetsmotsvarigheter i samhället, dvs. social-,utbildnings- och kulturpolitik, medan männenbehåller kontrollen över ekonomi ochsamhällsplanering. Återigen den manligapolariseringen, antingen-eller, i stället för att mötasi det fruktbart kvinnliga både-och. Konkurrens motsamarbete i stället för konkurrens i balans medsamarbete. Nota bene, naturligtvis är detta engeneralisering med avsikt att tydliggöra.Det finns alltså avsevärda skillnader mellan mänsoch kvinnors grundsyn i de mest väsentligafrågorna, t.ex. om miljön och kärnkraften.Maktutredningens undersökning tyder på attmaktelitens kvinnor står närmare folket änmaktelitens män. Redan detta är skäl att ökaandelen kvinnor i sådana positioner, så att den år2000 går upp till . Det har vi föreslagit ien motion, och där har vi tagit till en skärptjämställdhetslag som medel. Initiativet till dennamotion togs av en man. Det är fint, skall jag säga,att arbeta inom ett parti där det finns män somvågar. Vad annat -- den är julångt före sin tid.Vi stöder vänsterns reservation om kvinnornasförändrade roll i EG. Vi kanske borde ha skrivit enegen, men det kommer ju fler tillfällen. I mångasammanhang har vi pekat på samma risker som drasfram här: bristen på offentlig barnomsorg inom EGoch risken för att skattepolitiken kommer att ge osssamma brist. Det är ju alltid inom omsorgen det ärlättast att dra ned. Att vi måste dra ned är ganskatydligt när vi ser den av TCO beräknade siffran om50 miljarder som staten förlorar i inkomster avindirekta skatter vid en EG-harmonisering. Kravetpå en särskild arbetsgrupp för att närmareundersöka konsekvenserna av detta är ettminimikrav på öppenhet i ett samhälle som vi villkalla demokratiskt.Att enbart lönearbetsplatsen är det svängrum därjämställdhetslagen gäller är inte tillfredsställande.Där en lag som denna kan verka och förbättra, därskall den också gälla. Intresset för att vidga lagenstillämpningsområde är stort; det syns ireservationer från både , ,och . Vi föreslår att det skallklarläggas hur vi kan öka jämställdheten medlagens hjälp inom områdena politik, skola,forskning och sociala förmåner utanförlönearbetslivet.Vi stöder också en centerreservation som gällerkvinnors företagande och regional balans -- ettämne som vi i har behandlat i sambandmed regionalpolitiken. Det är också en fråga omjämställdhet på ett annat plan, den mellan tätortoch glesbygd. Där krävs en bättre jämställdhet föratt minska vår allt snabbare växande sårbarhet, ochdär krävs en bättre jämställdhet för att kvinnornaskall kunna starta nya småföretag. Det krävs ocksåför männens jämställdhet -- för att också de skallkunna stanna kvar på landsbygden.Där kom männen in. Också de behöver en bättrejämställdhet för balans och glädje i sinne ochsamhälle. Men naturligtvis är det lättare att drafram de så mycket mer påtagliga bristerna ikvinnans roll. Jag måste också påpeka attkvinnorna själva måste kämpa vidare med kraftmen utan alltför starka överdrifter. Vi glömmer lättvår historias vunna friheter, de som suffragetter ochandra kämpar -- också några av mankön -- har gettoss. Vi har fått en bra plattform att kämpa vidareifrån, men kampen är onödigt seg. Det är inte barakvinnorna som skall stå som segrare; också männenkommer att vinna på en bättre balans ijämställdheten. Jag hoppas mycket på mina barnsoch barnbarns generationer och deras barn. Hosdem ser man ofta hur den bättre jämställdheten germännen nya livsvärden, kvinnorna mer möjligheteratt ta vara på sin begåvning och barnens bättregemenskap med båda föräldrarna. Måtte de inte fåmöta alltför hårda bakslag! Och det är bra med enung jämställdhetsminister.I ett blad från läser jag titlarnaoch blir rädd: ''Marknaden tar makten överlönebildningen.'' Marknaden är detsammasom konkurrens fast det egentligen inte behövervara så. I ekonomisk konkurrens har kvinnornaalltid varit förlorare. Vidare: ''Arbetets döttrar ärframtidens förlorare.'' ''Alla riksdagskandidaterutsedda -- kvinnorna riskerar förlora terräng. ''''Rödpennan drabbar utbildningsreform. Svenskasjuksköterskor duger inte åt EG i fortsättningenheller. ''De av en slump hittade citaten talar sitt tydligaspråk. Kampen för en bättre jämställdhet måste gåvidare för männens och kvinnornas och samhälletsskull.Jag slutar med tillägget att vi stöder betänkandetssamtliga reservationer där står med,men vi yrkar dessutom bifall till reservationerna 20,23 och 25.Anf. 59 ():Herr talman! Låt mig börja med att säga att jag läste i tidningen och hörde på radion om enFN-studie som visar att ligger etta när detgäller mänskliga rättigheter. Det har en mycket storbetydelse även i den diskussion som vi för här i dag.Enligt samma FN-studie ligger två i världennär det gäller kvinnornas ställning. Endast Finlandligger före.Jag tror att det är viktigt att mina meddebattörerhar detta perspektiv när vi diskuterar här i . Det betyder inte att vi inte skall fortsättaarbetet, men det visar väl ändå att vi har gjort enhel del under årens gång och att socialdemokratinhar haft en ledande ställning.Jag skall citera ur regeringens proposition:''En arbetsmarknads- och arbetslivspolitik som intebara möjliggör sysselsättning och en lön att försörjasig på, utan också ger chansen till 'det goda arbetet'för alla människor, är en hörnpelare i en politik förjämställdhet mellan kvinnor och män.Ett socialt trygghetsnät som ger hjälp ochersättning vid egen eller barns sjukdom, godautbildningsmöjligheter och en tryggad ålderdom ärytterligare exempel på väsentliga förutsättningarför att jämställdhetsmålen skall kunna nås. Dethandlar om grundläggande rättigheter,skyldigheter och möjligheter för alla, oberoende avkön, bostadsort, social bakgrund eller etnisktillhörighet. På detta sätt ärjämställdhetspolitiken och en politik för jämlikhetnära förknippade med varandra. ''Detta är utgångspunkten för en socialdemokratiskjämställdhetspolitik. Alla skall omfattas av den pålika villkor. Varför denna starka betoning? Enanalys visar att det finns mycket stora skillnadermellan män och kvinnor, men också mellankvinnorna. Arbetarkvinnan är lägst avlönad. Honhar den sämsta arbetsmiljön, får liten utbildning påjobbet, har stort ansvar i hemmet och har litetfritid. Hon har ett slitigt och enformigt arbete.Detta är kunskaper som vi har fått ganska ifolkhälsorapporten och genomarbetsmiljökommissionens arbete, även om vi harvetat om detta tidigare. LO har också visat dettagenom sin utredning Klass och kön, där man talarom klasstrappan. I den trappan står arbetarkvinnanlängst ned och SACO-mannen, för att användaorganisationsterminologin, högst upp.Vi vet också att sjukfrånvaron har ökat under desenaste tio åren. Sjukfrånvaron för kvinnor harunder perioden --1988 ökat till28,7 dagar.Ser vi på männens sjukfrånvaro ,dvs. , finner vi att den harminskat -- . Vi vet ocksåatt förtidspension och långa sjukskrivningar harökat när det gäller kvinnorna. Det här är alltsånågot som vi måste se upp med. När vi talar omjämställdhetspolitik måste vi konstatera attjämlikhetspolitiken måste ha en mycket starkareställning. kan man fråga sig omsocialdemokratins politik har lett till det här.Förvisso inte! Men just därför att vi har gettmänniskor rätten till arbete, rätten till möjlighet attfå hjälp, träder alla olikheter fram på ett tydligtsätt. Vi socialdemokrater tycker att det är viktigt attfrågor av det här slaget kommer i dagen.Det finns två perspektiv i jämställdhetsfrågan. Mankan ta det sociologiska perspektivet, där manfotograferar vad som gäller vid ett visst tillfälle. Dåser man alla olikheterna, svårigheterna ochojämlikheterna. Men man kan också anlägga dethistoriska perspektivet. Det är också viktigt. Mankan jämföra insatserna ochinsatserna . Då ser man vilka förändringar somändå har skett. Båda perspektiven måste användas.Det ena måste vi använda för att verkligen kunnase de brister som finns , det andra för att se attdet verkligen är möjligt att åstadkommaförändringar.Ser vi finner vi att kvinnornasandel av arbetskraften har ökat från till82,. Heltidsarbetarna har också blivit mångafler. Kort deltidsarbete har minskat. Kvinnorna haralltså fått en starkare ställning. Barnomsorgenbeträffande 1--6-åringar uppgick till år 1980.1989 fick barnomsorg. Man kunde nämnasiffra efter siffra, men jag skall inte tröttakammaren. Allt pekar i samma riktning vid entillbakablick.Regeringens proposition innehåller en nyjämställdhetslag. Huvudsyftet är att förbättravillkoren på arbetsmarknaden. Det finns två delar.Det gäller regler om arbetsgivarens aktivamedverkan i jämställdhetsarbetet. Här blir det enutbyggnad. Avsikten är att underlätta för bådekvinnor och män att förena förvärvsarbete medföräldraskap. Man vill motverka sexuellatrakasserier, och man vill ha en plan förjämställdhetsarbetet. Den andra delen innehållerförbud mot könsdiskriminering direkt och indirekt.Arbetsgivarna förbjuds att utsätta arbetstagare förtrakasserier i samband med avvisande avovälkomna sexuella närmanden eller anmälan omkönsdiskriminering. Det är alltså en tvingandeförbudsdel. I vissa fall är det fråga om krav påaktiva åtgärder i samverkan med parterna påarbetsmarknaden.I flera motioner krävs lagstiftning även när detgäller aktiva åtgärder på arbetsmarknaden. Jagskulle vilja säga att detta innebär en stor övertro pålagstiftningens möjligheter att åstadkommanågonting på ett så stort fält. På svenskarbetsmarknad har vi också en annan tradition.Parterna tar ansvar. Gör vi en internationelljämförelse kan vi i alla fall säga att vi har nått långtmed de metoder som vi har använt. Jag tänkteåterkomma till detta. Låt mig få citera JämO, GunNeuman, som har skrivit i det senaste numret avJämsides 1991:2. Där står bl.a. följande i ledaren:''Jämställdhet uppnås förvisso inte genomjämställdhetslagar. Det fordras genomgripandeförändringar i samhället i stort. Skattelagstiftning,föräldraledighet, barnomsorg är nyckelord isammanhanget.'' Jag tror att det är mycketväsentligt att vi är medvetna om att även den högstaföreträdaren på det här området ändå har dettaperspektiv när det gäller möjligheterna att kommafram genom lagstiftning. Vi skall ha det så, och detär viktigt, men det utgör bara en del i det härarbetet.I regeringens proposition behandlas ocksåkvinnornas ekonomi, villkor i arbetslivet, mänsföräldraledighet, utbildning och jämställdhet,kvinnorepresentation och våld mot kvinnor. Mankan säga att handlingsplan står fast.Utgångspunkten är kravet på samma rättigheter,skyldigheter och möjligheter på alla väsentligaområden i livet. Det är viktigt att hålla fast vid dessagrundprinciper. I det liberala marknadssamhället,som och ofta förordar,hävdas att det här i stor utsträckning skall kunnaklaras genom privatisering. Vi socialdemokratertror inte att det är möjligt att den vägen lösa de härfrågorna. Det krävs mycket stora samhällsinsatser.Även om det råder politisk enighet om deövergripande målen inom jämställdhetspolitiken,kan medlen för förverkligande leda till olikaresultat. Betonar man inte jämlikhetspolitiken kanresultatet av jämställdheten mellan kvinnor ochmän bli en jämställdhet på olika nivåer. Det blirfråga om klasstrappan, som LO talar om i sinutredning. Väljer man ensidigt marknadslösningar,kommer det ofelbart att bli på det här sättet. Visocialdemokrater har aldrig förnekat värdet avmarknadsekonomin. Den skapar resurser ochtillväxt, men den har inget instrument förfördelning av resurserna. Detta gäller påjämställdhetens område lika väl som på andraområden. På det privata ekonomiska området vetvi att besluten fattas nästan enbart av män. Mångabeslut ligger alltså utanför det demokratiskaområdet. I har vi kvinnor, medanman i bolagsstyrelserna har kvinnor. Dettasäger något om kvinnornas inflytande i denpolitiska församlingen och i det privatanäringslivet. Dessutom utförs ett stort obetaltarbete av kvinnor. Även detta ligger vid sidan avdet hela.Löneskillnaderna är fortfarande stora. Vid eninternationell jämförelse finner vi att vi har enmycket sammanpressad löneskala, men med tankepå våra svenska krav är löneskillnadernafortfarande stora mellan män och kvinnor. Detfinns flera orsaker. har jag antytt attmarknadskrafterna betyder mycket. Kvinnornadeltidsarbetar mer än männen. Vi har en mängdfördomar, t.ex. könssegregering. Kvinnorna harockså ett större familjeansvar. Den individuellalönesättningen som alltmer började tillämpas under80-talet har också starkt missgynnat kvinnorna.Lönestatistikens brister gör att detta inte klargörsfullt ut. Kvinnornas arbete värderas lägre änmännens. Den solidariska lönepolitiken har under80-talet trängts tillbaka. Låglönesatsningarna harav den anledningen inte fått samma effekt. Mångaav de borgerliga partierna är motståndare till densolidariska lönepolitiken men den, mina damer ochherrar, har betytt mest för kvinnorna när det gälleratt pressa samman mäns och kvinnors löner.Regeringen föreslår nu att det tillsätts en särskildutredare som skall klarlägga löneskillnaderna ochorsakerna till dem. Han skall även analyseraanvändandet av arbetsvärdering. Även när detgäller reformerna på den ekonomiska politikensområde vill man få jämställdheten utvärderad.Kommittéer som tillsätts skall också analysera sinafrågor med utgångspunkt ijämställdhetsperspektivet. Det skall också göras enanalys av det obetalda arbetet, vilket kommer attske inom långtidsutredningen. En kommitté hartillsatts för att utvärdera /skattereform.Även här kommer naturligtvis kvinnornas situationin. Vidare redovisar regeringen ibudgetpropositionen den ekonomiska fördelningenmellan kvinnor och män. Jag är litet förvånad överatt inte har upptäckt detta. Man kan ha önskemål om att detskall redovisas på ett annat sätt, men det finns defacto med. Däremot kan man kanske erinra om attden borgerliga regeringen där varekonomiminister ville dra ned SCB, så attlönestatistiken nästan skulle försvinna. På detsättet skulle informationen om de olikheter somfinns inte kunna nå människorna. Jag märker heltenkelt att inte är särskilt intresseradeav åtgärder som belyser ojämlikheten i vårtsamhälle.Vi vet att vi har en mycket könssegregeradarbetsmarknad. Man säger ofta att den är mestmarkant i världen. Det kanske är en sanning, mendet är delvis en sanning med modifikation. Man börsamtidigt uppmärksamma att kvinnorna ofta har enlåg förvärvsfrekvens i andra länder. I det gamlaVästtyskland är förvärvsfrekvensen bland kvinnor64 %. Det är klart att det påverkar statistiken.Dessutom har vi en mycket stor offentlig sektorsom många kvinnor har gått till. Vare sigvårdsektorn skulle bli privat eller offentlig i deandra länderna, kommer kvinnorna att återfinnas iden sektorn, och man kommer på samma sätt att fåen mer segregerad arbetsmarknad än hittills.Vi skall naturligtvis vara uppmärksamma på dennasegregation. Den är inte bra. Man skall inteöverdriva den här saken, men gör man eninternationell jämförelse måste man komma ihågdessa faktorer.Det är naturligtvis viktigt att vi kan åstadkomma enbättre utjämning mellan män och kvinnor i olikayrken. Lönepolitiskt har det mycket stor betydelse.Det är lättare att diskriminera kvinnor om de ärverksamma inom vissa områden av arbetslivet. Detskapar också obalanser på arbetsmarknaden som vialltmer borde uppmärksamma. Om vi har enbristande överensstämmelse mellan lediga arbetenoch arbetssökande, dvs. det finns många kvinnormen arbetsgivarna vill inte ha dem på de ledigaplatserna, uppstår onödiga obalanser påarbetsmarknaden. Även detta böruppmärksammas, liksom naturligtvis värdet av attkvinnor skall ha samma chans som män.Rekryteringspolitiken måste förändras, både iföretag och förvaltningar. Man måste förändraarbetsorganisationen.