prot · GE0966 · 1991-02-19 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1990/91:66Tisdagen den 19 februariKl. 14.30--20.201 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 13 februari.2 § RemissdebattFöredrogs proposition 1990/91:90 En god livsmiljö.Anf. 1 ():Fru talman! Vi har begärt enremissdebatt angående regeringens miljöpolitiskaproposition, och man kan naturligtvis fråga sigvarför. Det kan finnas två skäl till en sådan begäran.Ett skäl kan vara att man redan vet precis vad mananser om den föreslagna miljöpolitiken efter att hahaft propositionen i sin hand ochockså har sitt omdöme färdigt. Det är inte skälet tillatt vi begärt denna remissdebatt.Det sägs ofta att ärenden redan är avgjorda när vigår till debatt i . De har manglats iutskottens hantering, och de viktiga diskussionernahar förts i sådana sammanhang där allmänheteninte har tillträde. Detta skulle göra diskussionernaoch debatten här i kammaren både låsta ochointressanta.Vänsterpartiets avsikt med att begära dennaremissdebatt har varit att försöka få till stånd endiskussion om våra egna utgångspunkter och andrapartiers utgångspunkter för att se var vi kan finnavarandra över de partipolitiska gränserna innan vihar låst oss i givna partipolitiska ståndpunkter. Vi ivänsterpartiet anser att miljösituationen i vårt landoch i världen kräver att vi försöker att hantera dessafrågor på ett nytt sätt. Vi tror att människorna i vårtland kräver av oss politiker att vi lyckas ta oss ur degivna partipolitiska fållorna och diskuteramiljöpolitiken med mer öppna sinnen och mer serdet som en process där vi är beredda att både ge ochta. Därmed är det naturligtvis inte sagt attpartipolitiska skillnader mellan partierna upphävs idetta sammanhang.Det sägs i propositionen att vi har nått ett nyttstadium när det gäller att hantera miljöfrågorna,och jag delar den uppfattningen. Vi har gått från attfrämst ägna oss åt att sätta filter på skorstenarna tillatt också titta på vad som kommer ut urfabriksportarna och se över hela vårt livsmönster.Det sägs också i en av de underlagsrapporter somfinns till denna proposition -- Hur mår ? --att med den konsumtionsnivå vi håller oss med i vårdel av världen, i industriländerna, skulle jordensresurser och tillgångar räcka för ungefär en halvmiljard människor om de skulle leva på den nivåsom vi gör. Men vi är 5,3 miljarder människor somskall dela på resurser och tillgångar på denna jord.Om vi skall kunna skapa en framtid för människorär det helt uppenbart att vi i denna del av världenmåste ändra vårt sätt att leva.Vi får för den sakens skull inte glömma att äveninom vårt land ta hänsyn till de fördelningspolitiskaaspekterna. Det är faktiskt inte alla i vårt land somöverkonsumerar eller tillhör dem som slösar medjordens resurser. Det finns också i vårt landmänniskor som lever under sådana omständigheteratt de skulle behöva höja sin konsumtionsnivå.När det gäller de internationella aspekterna sägsdet i propositionen att biståndspolitiken har ettnära samband med miljöpolitiken, och det är sant.Men jag hade gärna velat att man i propositionenhade ägnat större utrymme åt det faktum att ocksåhandelspolitiken har ett nära samband medmiljöfrågorna.Det är oerhört viktigt att vi i de internationelladiskussioner som förs kring handel ochhandelsutbyte med mycket större kraft än hittillslyckas hävda de miljöpolitiska intressena. Det ärmed både sorg och vrede som man kan konstateraatt -- organisationen för internationellahandelsöverenskommelser och borttagande avtullar -- beslutade att tillsätta enmiljöpolitisk kommitté för att se över hur manskulle få in miljöaspekten vid handelsutbytet ochatt denna kommitté inte har sammanträtt en endagång. Detta säger något om den betydelse, ellerbrist på betydelse, som man i internationellahandelspolitiska sammanhang tillmäter dessalivsavgörande frågor.Jag hade önskat att man även i denna propositionhade lyft fram dessa aspekter, eftersom de är heltavgörande. Det är över huvud taget fortfarande så,att miljöpolitik är någonting som vi behandlar endag . kan vi diskutera miljö,besluta att bygga och påonsdagen besluta om andra storskaliga satsningarsom inte rimmar med miljöpolitiken. Jag tror attdetta sätt att hantera miljöfrågorna måste väcka enundran hos människor. Om det nu verkligen är såilla ställt med miljön som det sägs i rapporter, hurkan det då komma sig att ledande politiker kanhantera miljöfrågor på detta sätt? Man tar upp demen dag för att inte alls ha dem i åtanke närman diskuterar näringspolitik, handelspolitik,trafikpolitik eller energipolitik. Miljöfrågorna finnsfortfarande inte med som en grundläggande aspektinom alla andra politikområden.Vi behöver en miljöminister, men vi behöver ocksåen miljöutrikesminister, enmiljöutrikeshandelsminister osv.På den nya nivå där vi befinner oss efter att ha tagitsteget från att bara sätta filter på skorstenarna tillatt också titta på produkterna som kommer ut urfabriksportarna är det också viktigt att betonabetydelsen av utbildning och information tillmänniskorna i detta land. Det tas också upp ipropositionen, och det är bra. Men man skall ocksåha klart för sig att miljö är en fråga om makt.Det finns många människor i vårt land som ärmycket kunniga när det gäller miljöfrågor. Jagtänker då på de fackligt förtroendevalda. De har påvåra industriarbetsplatser arbetat medatt hantera t.ex. kemikaliefrågor. I dagens Sverigehar dessa människor fortfarande alldeles för småmöjligheter och befogenheter. Det handlar här ommakt att göra någonting åt inte bara företagetsarbetsmiljö utan också dess produktion. Det räckerdärför inte att tala om att det behövs mer utbildningoch mer information. Det behövs mer makt till deanställda på arbetsplatserna.Det handlar också om den brist på makt över devaror vi köper som vi konsumenter har. Om mantänker på det faktum att det i vårt samhälle läggsner på marknadsföringoch reklam, något som visserligen är ett ganska vittbegrepp och inbegriper mycket mer än så att sägavanlig reklam, inser vi -- eftersom reklamen jumåste vara lönsam för företagen -- att vi somkonsumenter är mycket svaga i förhållande till detmassiva reklamutbud som finns. Det kan vara frågaom reklam för varor som är hur miljöovänliga somhelst, där vi aldrig får en seriös information omprodukternas inverkan på miljön. Det kan varareklam där man t.o.m. tillåts använda sådanabegrepp som ''miljövänlig'', ''naturlig'' osv. utan attdet finns regler och ramar för hur dessa begrepp fåranvändas och utan att det finns täckning för dem.Att i en sådan situation dra in på t.ex.kommunernas konsumentrådgivning -- som ju ärnågot som visserligen inte vanligen betraktas sommiljöpolitik men som jag menar hör hit -- är fel. Dethör också till helhetsbilden att vi som konsumentermåste ha mycket mer stöd för att kunna välja deprodukter som verkligen är bäst för miljön. Dethandlar också om kommuninvånarnas makt översin lokala miljö. I när vi lyft över alltmeransvar för den lokala miljön till nivå försdet nu diskussioner om att kommunerna skullekunna välja bort de kommunala miljö- ochhälsoskyddsnämnderna som självständiga nämnderoch förvaltningar och lägga ihop dem med andraverksamheter. I detta ser vi enoerhört stor fara. Vi vill i en helhetsbild avmiljöpolitiken ha med att de kommunalamöjligheterna till ett starkt miljö- ochhälsoskyddsarbete måste värnas. Detta var någraord om vad jag anser att vi också måste börjadiskutera som miljöpolitik.Så till själva propositionen. Det som jag anser ärmycket bra i propositionen är att man nu säger attmiljökonsekvensbeskrivningar skall införas som ettredskap att arbeta med på olika nivåer. Det är enväsentlig del i det nya steg vi skall ta inommiljöpolitiken. Men det finns också andra frågorsom jag så här inledningsvis saknar, och jagfunderar över varför man valt att inte lyfta framdem.Det har funnits en miljöavgiftsutredning som hararbetat och presterat åtskilliga sidor med material.Den föreslog bl.a. en avgift på hushållsavfall.Pengarna skulle fonderas och användas för attutveckla alternativa sätt att ta hand om avfall.Utredningen föreslog en avgift på organiskalösningsmedel, något som även arbetsmiljömässigtär ett oerhört stort problem i samhället. Ocksådessa avgifter skulle gå till en fond. Ur denna fondskulle man kunna finansiera utveckling avalternativa produkter. Jag saknar dessa förslag iden miljöpolitiska propositionen, och jag vill gärnaveta varför regeringen inte har ansett det viktigt attta med dessa.Detta gäller också det förslag sommiljöavgiftsutredningen tog fram i sitt förstabetänkande om en miljöavgift på klor. Vi harkommit långt när det gäller att få nedkloranvändningen inom pappersmassaindustrin.Men vi måste ha klart för oss, att när det gällerbelastningen av ämnen som är farliga för Östersjönutgör kloret fortfarande ett oerhört viktigt bidragtrots att vi har kommit långt, och det behövsytterligare åtgärder.Jag känner också en viss besvikelse när det gällertrafiken. Den miljöklassning som lyfts fram ipropositionen kan omöjligt få de stora effekter somman utlovar i propositionen. Man säger att vi till år2010 skall ha blivit av med de negativamiljöeffekterna av trafiken. Men jag tror att vemsom helst måste inse att det inte finns någonrimlighet i påståendet att de åtgärder man föreslårskulle kunna leda till detta. Här saknas t.ex.utförliga förslag när det gäller andra typer avfordon inom tätort; jag tänker t.ex. på eldrivnabilar som samhällets myndigheter själva kunde gåin för att använda, vidareutveckling av alternativabränslen och sådana saker. Jag tänker naturligtvisockså på satsningar på kollektivtrafiken, men dethör inte hemma i den här diskussionen. Det får vita upp i ett annat sammanhang.Kanske anser regeringen att det svenska folket är ibehov av tröst och vill av den anledningen attpropositionen skall andas optimism. Visst behövervi känna optimism för att kunna arbeta med desvåra miljöfrågorna. Om vi barabeskriver eländet kommer detta inte att leda till ettkonstruktivt arbete. Det kommer att leda till att vialla ger upp och tror att vi inte kan rå påverkligheten. Så förhåller det sig naturligtvis inte.Människan har tekniken, kunnandet, resursernaför att åtgärda miljöproblemen. Vi kan i grundenvara optimister. Vi har alla de redskap vi behöverom vi också har den uttalade ambitionen attanvända dem.Men detta behov av optimism och av att varakonstruktiv får inte leda till att vi lurar oss självaoch andra. Att tro att vi kan lösa trafikens problemtill med den brist på förslag som finns ipropositionen är enligt min mening att vara litetgrand oärlig.Fru talman! Det finns naturligtvis också mycketannat i denna proposition. Jag skall i ärlighetensnamn säga att det naturligtvis inte har varit möjligtatt tränga in i denna oerhört omfattandemateria. Men det finns ytterligare en sak som jaghelt kort vill nämna och som jag saknar, och detgäller naturvården. Regeringen föreslår ett minskatanslag till inköp av mark, och detta är någontingsom väcker stor besvikelse hos mig och mångaandra.Med detta, fru talman, har jag velat antyda defrågor som vi i anser oerhört viktigaatt diskutera i detta sammanhang. Det är min storaförhoppning att vi vid behandlingen av dennaproposition skall gå in i en process som leder till attvi kan utveckla propositionen och gå vidare ochlägga fram ytterligare förslag som på ett ännu bättresätt kommer att gynna miljön här i ochutomlands.Anf. 2 ():Fru talman! Regeringens proposition, En godlivsmiljö, kan liknas vid ett långkok. Beslut somriksdagen fattade presenteras somnya anrättningar. Socialdemokraterna tycks ha ettbehov av att göra startblocken litet stadigare införden valkampanj som förestår, och man användertekniken att göra det med gamla borgerligamiljöförslag.Vad som däremot är ofattbart är att riva upp det viktigaste miljöpolitiska beslutet,nämligen det om ett koldioxidtak.Riksdagen beslutade att koldioxidutsläppen inteborde öka över den nivå vi hade då, dvs. den 6 juni1988. riksdag var det första parlament somfattade beslut i denna ödesfråga, och vi haranledning att vara stolta över det beslutet. Det varett direkt svar på de krav som ställdes av den s.k.Brundtlandkommissionen. En förändring av vårtglobala klimat genom växthuseffekten ansågs avdenna som det helt avgörandemiljöhotet, och man efterlyste nationella ochinternationella åtgärder. Det svenska beslutet blevockså, trots regeringens dimridåer, internationelltuppskattat och respekterat.Koldioxiden är den helt dominerandeväxthusgasen. Den står för hälften avväxthuseffekten. Det har därför varit naturligt föralla länder att rikta sina klimatvårdande insatsermot koldioxiden. som riksdagenfattade sitt beslut om koldioxidtaket samlades enkonferens i med flera hundravetenskapsmän och politiker från hela världen.Torontokonferensens rekommendationer spelar encentral roll i det internationella klimatvårdsarbetet.Torontokonferensen slog fast att världens i-länderlångsiktigt borde minska sina koldioxidutsläpp med50 % och med till år 2005.Torontokonferensen rekommenderade också ensnabb avveckling av CFC, freongaserna.Torontokonferensen gav eko i alla miljömedvetnaländer. I den tyska inleddes ettomfattande arbete. En parlamentarisk utredningtillsattes för att undersöka hur de nödvändigautsläppsminskningarna skulle kunna genomföras.Vid en miljökonferens i i maj förra åretpresenterades denna utredning för intresseradeparlamentariker från hela världen, inkl. Sverige.Det fanns en representant för varje parti med påden konferensen. Någon månad senare fattade dentyska ett principbeslut om attminska koldioxidutsläppen med i gamlaVästtyskland och med betydligt mer i det fornaÖsttyskland. Tyskarna har också beslutat påskyndaCFC-avvecklingen.Det är möjligt att man här tog ett visst intryck avdet svenska beslutet att upphöra med CFC-användningen . Den svenska planen förCFC-avveckling var den första i världen på sammasätt som koldioxidbeslutet var det. varenig om detta, och skall krediteras försitt arbete i denna fråga.Sverige har tidigare haft ett gott anseende påmiljöområdet. har dettaanseende tyvärr naggats i kanten. har bl.a.fått kritik för sitt agerande i olika internationellamiljöförhandlingar. måste åter gå i tätenoch till offensiv på klimatvårdsområdet. Vi skallinte nöja oss med att sätta ett tak, vi måste börjaminska våra egna utsläpp. Moderatasamlingspartiet kräver en 20-procentig minskningav koldioxidutsläppen . Om säger ja till detta krav kommer attta ytterligare ett steg på vägen mot ett uppfyllandeav rekommendationer.Det moderata kravet är tufft, men det ärnödvändigt. Regeringen företräder en annan linje.Den vill gå baklänges in och urvattnariksdagens koldioxidbeslut. Regeringen vill i ställetfölja EGs och EFTAs gemensammaförhandlingslinje, som innebär en frysning avkoldixidutsläppen . Regeringenaccepterar således en ökning av de svenskakoldioxidutsläppen under mellantiden.Argumentationen är förrädiskt. Man hävdar nu tar ett samlat grepp om klimatfrågornaoden nya politiken innebär en bättre klimatvård.Det är fel eftersom regeringen s.k. klimatvår tycksomfatta koldioxiden, och det är beklagligt.Dessutom, och det är viktigt, har flera länder i såvälEG som EFTA beslutat att koldioxidutsläppenskall tvingas ner . Man följeralltså krav. Även kanoch bör gå längre än EGs och EFTAs gemensammaförhandlingslinje.I regeringens proposition står att koldioxidtaketredan har överskridits. Detta är fel. Naturvårdsverketanvänder det året som basår för riksdagsbeslutet.Sedan 1987 har minskningen varit . Jagvet inte om regeringens uppgift att koldioxidtaketöverskridits är ett utslag av samma språkbruk somgör det oåterkalleliga återkalligt och ett löfte till enmålsättning. Uppgiften är likafullt falsk.Naturvårdsverkets rapport, Luft 90, innehåller målför del vad gäller klimatpåverkandeluftföroreningar. kräver attkoldioxidtaket skall bibehållas.Fru talman! Jag hoppas att ställer sig pånaturvårdsverkets sida och dessutom ställer upp ettnytt riktigt och viktigt miljömål, nämligen enminskning av koldioxidutsläppen till år2005.Anf. 3 ():Fru talman! Regeringen backar i miljöpolitiken.Regeringens förslag till miljöpolitik saknaroffensiva helhetsgrepp. Inte ens de förslag somfanns med i t.ex. miljöavgiftsutredningen finns medi propositionen. aktionsplanerfinns inte heller med.Trots att regeringen knappast lägger fram någramiljöpropositioner, eftersom man vill samla ihoppolitiken , hänvisar regeringen åter tillnya utredningar och lösa formuleringar. Nästan allaförslag i miljöavgiftsutredningens tredje och sistadel slopas. Innebär miljöpropositionen attsocialdemokraterna återgår till sitt tidigaremotstånd mot ekonomiska styrmedel? Destyrmedel som fanns med i utredningen slopas nu.En del har redan nämnts här, t.ex. förslag tillmiljöavgift på sjöfart och flyg, miljöavgifter inomjordbruket, kloravgift, avgift på organiskalösningsmedel, avgift på träskyddsmedel, avgift påavfall och avgift på kadmium. Dessa finns inte medi propositionen.Sedan lyfter regeringen fram enskildheter i ställetför att föra en generell politik. Man förbjuderkvicksilvertermometrar i stället för att ta itu medkvicksilvret rakt över. Man bör i stället gekemikalieinspektionen i uppdrag att förbjuda allavaror som innehåller giftiga metaller. Dessa kan juförbjudas redan nu enligt substitutionsprincipen. Istället för att bara inrikta sig påkvicksilvertermometrarna vore det bättre om mananslog pengar till ett konkret projekt där manförsökte bli av med så många metaller som möjligtoch lägga pant på övriga. Det skulle vara mycketeffektivare. Men regeringen vågar förmodligen intedet.Problemen med bensinslukande bilar lyfts fram.Man lägger en extra avgift på bilar, där den nästansaknar betydelse. Regeringen ställer inte ens, somredan har nämnts här, upp på naturvårdsverketsförslag i Luft 90 om en skärpning avavgasnormerna. Det gäller inte bara koldioxiden.Förslagen skall inte genomföras , ochbara om EG gör det. Där har vi alltså EG-anslutningen.Ivar Virgin deklarerar att man skall ställa upp på attreducera koldioxiden . Jag kan då intelåta bli att fråga honom hur det skall gå till. Jagskulle vilja se ta itu med t.ex. trafiken,som är en av de stora orsakerna tillkoldioxidutsläppen.Man förbjuder i stället för attpresentera ett heltäckande lagförslag. Det har vifaktiskt gjort.100 milj.kr. till landskapsvård presenteras som ettstort steg framåt på naturvårdsområdet. Samtidigtinnebär jordbrukspolitiken -- som alla partier utommiljöpartiet ställde upp på -- att just denkulturmark som är viktig för bevarandet av arterläggs ned. Enligt behövs detminst 500 milj.kr. för att klara de mest värdefullabiotoperna. Miljöpolitiken är enreparationsverksamhet efteråt. Den allmännainriktningen har varit att invänta vadandra länder gör. Det saknas intresse för att skapaen positiv förebild. skulle kunna bli enpositiv förebild.Trafiken utpekas i propositionen som den storamiljöboven, men man väntar med förslagen. Itillväxtpropositionen anslår man litet pengar tilljärnvägar och mycket pengar till vägar i vanligordning. Man skjuter upp kravpå skärpta avgasnormer igen. Det finns inga förslagnär det gäller sjöfart och flyg. Lagförslagen ommiljökonsekvensbeskrivningar är av urvattnadramlagskaraktär.Vi har i möjlighet att förbättra de härförslagen, att verkligen föra en radikal miljöpolitik.Vi har möjlighet att förbättra regeringensproposition på avgörande punkter. Frågan är omövriga oppositionspartier är beredda att ställa upppå detta. Det saknas mycket i den härpropositionen. Det finns en del bra saker, men skallvi komma någon vart i miljöarbetet måstepropositionen förändras och skärpas på avgörandepunkter.Anf. 4 ():Fru talman! Miljöförstöringen är nu detallvarligaste hotet mot mänsklighetens framtid.Därför är kampen mot miljöförstöringen denviktigaste uppgiften för alla, inte minst för osspolitiker, och inte enbart . Enmiljöproposition hade underlättatriksdagens arbete och även det konstruktivasamarbete vi måste inrikta oss på i den häravgörande frågan.De globala miljöhoten är nu så allvarliga att de görhelt nya samarbetsmönster nödvändiga, mellanindustriländer och , mellan nationer,mellan multinationella företag och överstatligaorgan, mellan branscher, mellan konkurrerandeföretag och inte minst, om vi ser till vår egenarbetssituation, mellan politiska partier.Regeringen har haft ett mycket omfattande ochgediget underlag för sin miljöproposition. Trots enrad förtjänstfulla inslag i propositionen -- det skallvi inte sticka under stol med -- har regeringen inteorkat omvandla detta underlag till en offensivmiljöpolitik. liberalerna efterlysersärskilt att miljöpolitiken blir övergripande. Jagskulle själv vilja använda uttrycket attmiljödepartementet skall bli viktigare änfinansdepartementet. Vi efterlyser en kraftfullanvändning av ekonomiska styrmedel, starkt ökaderesurser för skyddet av hotade naturmiljöer och ensamlad aktionsplan mot buller -- det bortglömdamiljöproblem -- som över tre miljoner svenskaranses störda av. Vi kommer naturligtvis att redovisavåra slutsatser i kommande motioner.Regeringens miljöproposition svarar alltså inte motde förväntningar som regeringen själv har väckt.Innehållet är förvånansvärt tunt med tanke på detgedigna underlagsmaterialet. Det finns en braredovisning i propositionen av vad som har gjorts.Regeringen är däremot ganska tomhänt införframtiden, inför vår gemensamma framtid.Ett allvarligt hot mot miljön är den uteblivnaekonomiska tillväxten. Den är ju i ettresultat av en misslyckad socialdemokratisk politik.Pengarna räckte tydligen inte till i kampen motmiljöförstöringen. På en punkt kommerpropositionen att leda till ökad sysselsättning. Detgäller sysselsättningen bland statliga utredare och iviss mån i den svenska pappersindustrin. Men detvar kanske inte i första hand de förväntningarna vifick när regeringen talade om sin kommandeproposition.I propositionen ger regeringen sin egen majoritet imiljöskyddskommittén bakläxa. Det är litet grandett rosornas miljökrig, och det har i praktikenframtvingats av oppositionen. Samtliga andrapartier i utredningen ville gå längre i arbetet medatt samordna miljölagarna. Det hade varitohållbart att fortsätta att bromsa, eftersom enmajoritet i stod bakom ett mer ambitiöstreformprogram.Regeringen nonchalerar i propositionen riksdagenskrav på en samlad aktionsplan mot buller.Trafikbullerutredningens förslag framstårfortfarande som radikalt och återstår i praktiken attgenomföra.Jag skulle vilja rikta en fråga till . Hurkommer beställning av en samladaktionsplan mot buller att effektueras? Detframgår inte av de delar av propositionen som jaghar hunnit forcera -- det handlar ju om tusentalssidor, och mycket spännande läsning återstårfortfarande.Bullret är en del av priset för vår materiellastandard, kanske tydligare förknippat medmateriell standard än någon annan form avmiljöförstöring. Det gäller trafiken, elektroniskaljudalstrare av olika slag, felkonstruerade billarm --för att ta något som vi ofta upplever som buller --en hel del leksaker för barn, vapen naturligtvis,ventilationssystem och produktionsprocesser.Bullernivån har ständigt stigit i samhället i moderntid. Buller har en unik egenskap som miljöfaktorfrån politiska utgångspunkter. Om orsakernaupphör försvinner eller åtminstonemed ljudets hastighet de fysikaliska effekterna. ''Vad skönt, han höll tyst . ''Effekterna av luftföroreningar, vattenföroreningar,giftspridning och exploatering av naturen består,men bullret upphör . Det borde alltsåvara det tacksammaste området inommiljöpolitiken att ge sig på, men där är regeringeni stort sett tomhänt. Det är som driver på,och det kommer att göra även ifortsättningen när det gäller miljöpolitiken, isynnerhet när regeringen har kommit med enproposition som inte svarar mot de förväntningarsom regeringen själv har skapat.Anf. 5 ():Fru talman! Jag har begärt ordet endast för attställa tre frågor till miljöministern.Den första frågan var min partivän på. Är det rimligt att samla alla miljöfrågor stor proposition på det sätt som vigör? Har rimlig tid att behandla defrågorna?