prot · GE0991 · 1991-04-10 00:00:00 — Det finnsvissa förutsättningar, men det måste också skapasindustriella möjligheter att ta hand om linet. Skallman använda det till tekoprodukter, till garn och tillvävning, måste man ha ett beredningsverk och fördetta måste man skapa förutsättningar.Man kan använda linet i byggnadsmaterial och i enrad olika produkter. Man kan göra papper ochandra saker. Därför är lin en väldigt bra produktsåsom alternativ i den omställning av jordbruketsom sker. Det står också bra för sig självt.Vi har tagit upp frågan om linodling i två motionertill näringsutskottet. Det är motion 302 av mig ochKarin samt motion 359 av . I den sistnämnda motionen göra en satsning på ''LincentrumHälsningland'', som har blivit ett centrum förlinodling i Sverige.Herr talman! Jag yrkar bifall även till dessa tvåmotioner.Anf. 191 ():Herr talman! Under en följd av år har vi kunnatkonstatera att utvecklingen inom svensktekoindustri har varit negativ. Den inhemskaproduktionen har minskat, vilket givetvis harmedfört en reducering av antalet anställda.Utvecklingen har drabbat ojämnt. Ofta harkvinnoarbeten försvunnit. Utvecklingen har ocksådrabbat geografiskt ojämnt. här talat om de problem som hardrabbat . har tagitupp samma frågor och talat för samma region.Man kan säga att den industritradition och kultursom har utvecklats i och präglatden håller på att avvecklas och utplånas. Det är tristoch sorgligt. Det är helt rätt att man under en följdav år har gjort satsningar med statliga pengar på attmildra effekterna av denna utveckling men ävenpröva möjligheterna för de delar av tekobranschensom är livskraftiga, som kan utvecklas vidare ochsom har framtiden för sig.Karin Falkmer sade att detta beror på den tredjevägens politik. Om man bara får en moderatregering i så ordnar det sig. Jag tror att honunderskattar problemen något. Det finns en ganskautförlig artikel i dagens nummer av DagensNyheter om utvecklingen inom tekobranschen. Därtalar man om en utveckling, där företag medserieproduktion flyttade tillFinland och till . Under1990-talet är det , och Polensom gäller.Det beror naturligtvis på att det är fråga om enenkel produktion. Den kräver inte speciellt skoladarbetskraft. Det är en produktion som går attgenomföra även med extremt låga löner. Man talarom 600--. för sömmerskor i Polen.Jag vet inte om menar att vi medmoderat styre i skall närma oss kvinnolönerpå 600--. Jag hoppas att så inte ärfallet.I talar man också om att det går attproducera skjortor i . Rubriken lyder:''Svensksytt blir dyrt men välsytt''. Det krävsyrkeskunskap och skicklighet. Man hittar en nischoch man talar om -- eftersom jag är frånHelsingborg kan jag säga det med stolthet --, som säljer både på Sverigeoch internationellt och tydligen gör det medframgång. Företaget tänker fortsätta att producerai . Det är fråga om kvalitet. Det är envälutbildad arbetskraft som driver dennaproduktion.Vänsterpartiet har i tidigare krävt attmålet för svensk tekoproduktion, nivå,skall ligga kvar. Vi har föreslagit att skallställa sig bakom ett strategiskt stödprogram förtekoindustrin. Programmet skulle ha haft enoffensiv inriktning och främjat investeringar i ochkunskap om ny teknik samt stimulerat till ökadexport.Behovet av ett sådant program finns kvar, men detär uppenbart att det inte finns några förutsättningarför att skapa en majoritet i kammaren förprogrammet i fråga. Det är med visst beklagandesom jag konstaterar detta. Då får vi använda oss avde möjligheter som finns. I budgetpropositionenoch i den näringspolitiska propositionen finns ettanslag på 85 milj.kr. för industripolitiskt stöd tilltekoindustrin. Det tycker vi är bra och det ställer viupp på. Jag har svårt att förstå , som talarsig varm för en satsning på branschen men samtidigtvill pruta bort 50 av de 85 miljonerna i branschstöd.Jag har litet svårt att få detta att gå ihop. Visserligenhänvisar man till en ny form av lån för branschen.Jag tycker emellertid att det är en krånglig ochbyråkratisk omväg att skapa speciallån förtekobranschen. har beslutat attinrätta regionala riskkapitalbolag som skall satsa påframtidsprojekt. De skall givetvis användas försådant som har framtiden för sig. Men detkommersiella privata kapitalet får ju ocksåbehandla tekobranschen välvilligt.Importbegränsningar bör i princip avskaffas. Detbör ske av solidaritetsskäl. Vi kan konstatera attmultifiberavtalet har gynnat huvudsakligen EG-och EFTA-länder. Att EG, som framhålls som ettföredöme från borgerligt håll, bedriver enprotektionistisk politik mot uländerna inom dennabransch tycker jag är ganska betecknande. Detfattades beslut om att avskaffaimportbegränsningarna och mulitfiberavtalet.Branschen har haft tid på sig att anpassa sig. Vimenar att det är bra att detta försvinner. Det sombör finnas kvar är en socialklausul. Jag har svårt atttänka mig att man i produktionen kan användanågot annat konkurrensmedel än de låga lönernasom bestäms av den ekonomiska utvecklingsnivån isamhället. Det måste vi acceptera. Däremot måstevi ta avstånd från produktion som bygger påoacceptabla sociala förhållanden. måstekraftfullt agera för att socialklausuler införs vidinternationella överenskommelser och att de försfram genom GATT.Med det anförda vill jag yrka bifall till reservationnr 5.Vi har även fogat reservation nr 12 till betänkandet.Den handlar om linodlingen. Jag vill yrka bifalläven till den reservationen.I kölvattnet av jordbruksuppgörelsen har intressetför linodling blommat upp. är en bra och viktigprodukt. Samhället, staten, har som en följd avjordbruksuppgörelsen ett ansvar för att underlättaövergången till annan produktion, och en satsningpå linodling och en utveckling av den branschen ärett bra sätt att göra det.Anf. 192 ():Herr talman! och hartalat om att man genom sänkta skatter skulleunderlätta för den arbetsintensiva tekoindustrin attbibehålla sin ställning och kanske t.o.m. förbättraden. Det håller vi i gärna med om. Ochdet vore trevligt om vi kunde få stöd för deskatteförslag som vi har lagt fram. De har dennainriktning. En grundläggande princip förmiljöpartiet är att beskattningen skall vara låg pådet som mänskligheten har gott om, nämligenarbetskraft och att beskattningen skall vara hög pådet som mänskligheten har ont om, nämligenenergi och andra naturresurser. I den andan har vilagt fram våra skatteförslag. Vi säger attarbetsgivaravgiften i större delen av landet skallsänkas och medytterligare året därpå. I glesbygden skallsänkningen vara större, nämligen 9 resp. 10 %.På samma sätt har vi när det gäller de lönelägensom är aktuella inom just tekoinustrin föreslagitnågot lägre inkomstskatter än dem som folkpartietoch socialdemokraterna har gjort upp om. För attfå budgetbalans och skapa resurser för denomställning till ett miljövänligare samhälle som vimenar är absolut nödvändig har vi föreslagit ganskakraftigt höjda skatter på energi och miljöfarligautsläpp. De sänkta arbetsgivaravgifterna innebärungefär . Det tar vi in, och väldet, genom höjda skatter på energi och utsläpp. Jagskall inte fortsätta att argumentera om detta. Jagvet att man kommer att säga att om vi beskattardessa resurser på detta sätt kommer förbrukningenav dessa resurser att minska. Det är vi medvetnaom. Jag skall emellertid inte utveckla detaljerna idetta sammanhang. Men det är alldeles uppenbartatt man med en sådan politik gynnar manarbetsintensiv verksamhet, bl.a. inomtekoindustrin. Vi menar alltså att det är på detsättet som man når målet att undvika en ytterligarenedtrappning av tekoindustrin och kanske t.o.m. fåen ökning. Därför har vi inte anslutit oss till deförslag som har lagt fram om speciallaanslag eller lån till tekobranschen.Däremot har vi anslutit oss till ett centerförslag sominnebär att SINDs tekogrupp borde förläggas tillProteko i . Utskottsmajoriteten säger att deninte kan tillstyrka detta men avslöjar inte varförman inte kan tillstyrka det. Jag tycker faktiskt attdet är utskottets skyldighet att tala om varför manär oförmögen att tillstyrka detta förslag som såvittvi kan bedöma, är ett vettigtdecentraliseringsförslag -- man flyttar verksamhetfrån det överhettade till detbetydligt mindre överhettade Boråsområdet.När det gäller linodlingen har vi tagit upp de förslagsom riksgruppen för utveckling av lin har lagt fram.Den har föreslagit att man skall göra en rejälsatsning för att starta denna verksamhet som iSverige har legat nere under åtskilliga år men somhar så många intressanta förutsättningar. Gruppenföreslår 12 milj.kr. under en femårsperiodoch dessutom ett startbidrag på 15 milj.kr. Vi har idetta fall anslutit oss till gruppens förslag.Det är osäkert om denna odling kommer att blilönsam i konventionell mening. Men linet har såmånga förnämliga egenskaper att det borde varavärt ett visst samhällsstöd. Inom t.ex. sjukvårdenkan lakan av lin förhindra många liggsår hos äldrepatienter och hos nyopererade patienter. Hurmånga miljoner det skulle kunna vara värt är svårtatt uppskatta. Men det är alldeles klart att lakan avlin skulle spara både pengar inom sjukvården,dyrbara sjukhusdagar och även åtskilligt mänskligtlidande. Det är en mycket enkel åtgärd som en följdav en satsning på linet.Jag yrkar bifall till reservationerna 11 och 13.Anf. 193 ():Herr talman! Eftersom kvällen är sen skall jag fattamig kortare än de som jag har anmält.Det tror jag gläder en del.Jag kan inledningsvis inte låta bli att någotkommentera de tidigare inläggen. Vi har frånmoderaterna under de år som jag har haft förmånenatt få ansvaret för att debattera dessa frågor hörtsamma klagovisa om att det är pålagor och skattersom har hindrat den svenska tekoindustrin från attutvecklas på ett bättre sätt. Man måste fråga vilkaskillnader som skulle ha gjorts för svensktekoindustri i förhållande till andra industrier. Detär känt, , att er uppfattning är attskatterna skall vara i stort sett noll för industrin.Men tro inte för att en sådan politikskulle leda till att vi i det här landet över huvudtaget hade en tekopolitik värd namnet. Detta ärdessutom märkligt att konstatera eftersommoderaterna i andra sammanhang när det gällermineraljakt, kartering och annat är beredda attsatsa i stort sett dubbelt så mycket som visocialdemokrater vill satsa. Då är penningpåseninte tom, utan då är man beredd att spä på mer.Det hade varit trevligt om hade varitkvar i kammaren. Det är han emellertid inte. Han,tillsammans med de andra borgerliga kollegerna,hade --1982 möjlighet att radikaltändra tekopolitiken. Då hade man kunnat sänkaskatter, tagit bort avgifter och visat om det fannsmöjlighet att bedriva någon politik som skulle havarit bättre än den som vi socialdemokrater harfört. Verkligheten är väl att det inte var på detsättet. Vad vi socialdemokrater gjorde när vi komtillbaka till regeringsmakten var att stängaakutmottagningen där en del ministrar hade suttitoch i stort sett gödslat ut pengar till industrin ochbetalat den ena och den andra verksamheten bådetvå och . Vi ville föra en mer konsekventpolitik.Jag måste även något kommentera det som LennartBrunander sade. Han sade att majoriteten inäringsutskottet är både blind och döv när detgäller uppfattningen om den framtidatekopolitiken. Vi får väl tåla den kritiken, även omjag trodde att den skulle ha uttryckts på ett mernyanserat och intelligent sätt. Det viktiga, LennartBrunander, är att också ha känsla för det somkommer att hända , att tänka merglobalt, att inte bli direkt utvecklingsfientlig, för attanvända ett ord som ni i andra sammanhang brukarlägga er vinn om när det gäller tekopolitiken.Herr talman! I det betänkande som vi behandlar tasfrågorna om tekoindustrin och tekohandeln upp. Ianslutning till betänkandet behandlas också 16motioner från den allmänna motionstiden. Låt migkonstatera att svensk textil- ochkonfektionsindustri fortfarande brottas medproblem som till viss del är av både lönsamhets- ochstrukturkaraktär. , ,bedömer att produktionen kommer att minskaytterligare något under innevarande år. Det tyderpå att tekoindustrins kostym håller på att anpassastill marknadens förutsättningar. Precis som någongjorde tidigare här i talarstolen kan jag ocksåkonstatera att marknadsläget för den svenskatekoindustrin, och inte bara den svenska, i mycketkännetecknas av en global överkapacitet. I vårtland är situationen den, att vi har engarderob som motsvarar en befolkning på ca 40miljoner människor relaterat till en befolkning på8,5 miljoner. möter de svenskaproducenterna på så gott som alla marknader ettmycket allsidigt utbud av varor, varor som kommerfrån såväl andra industriländer som frånutvecklingsländer. Att notera är också att många avdessa varor har blivit kvalitativt bättre genom åren.Herr talman! Den utveckling som vi nu ser går alltsnabbare. Det gäller för så gott som alla våraindustriföretag, för alla branscher. Det är alltsåingenting som är specifikt för tekoindustrin. Förstålindustrin, för bilindustrin, för pappers- ochmassaindustrin m.fl. har detta varit en vardagunder väldigt , ja, . Den alltsnabbare internationaliseringen, som vi är en delav, kommer naturligtvis att ställa krav påförändringar som kommer att beröra oss både somkonsumenter och producenter.1989 beslutade vi här i omindustripolitiska åtgärder för tekoindustrin inom entotal ram på 225 milj.kr. ,räknat från /90. Vi slog då fast attdet var de små och medelstora företagen samtlönsömnadsföretag som borde få en större del avåtgärderna än man fått tidigare. Vi hadekonstaterat att det tidigare stödet mer gynnat destora och relativt stabila företagen. I åretsbudgetproposition föreslår regeringen att 85milj.kr. skall anvisas för industripolitiska åtgärderför tekoindustrin under /92. Dettainnebär att den sista fasen av det tekoprogram somvi beslutade om 1989 nu genomförs.När vi fattade beslut om hur vi skulle ge bästamöjliga förutsättningar för att få en bra ochkompetent tekoindustri för framtiden, hävdade visocialdemokrater att vi skulle rikta stödet tillområden som var och är långsiktigt utvecklande.Huvudparten av de 85 milj.kr. skulle enligtregeringen -- och den uppfattningen står visocialdemokrater i utskottet bakom -- användas tillbranschfrämjande åtgärder. Det handlar omsatsningar på exportfrämjande, ökadteknikspridning, bättre produktutveckling, bättredesign, bättre materialteknik och bättre utbildning.Det är det som vi socialdemokrater menar skall getekoindustrin möjligheter att vara med och hävdasig i den hårdare konkurrensen.Herr talman! Det har rått delademeningar här i om stöd till tekoindustrin.Uppfattningar har funnits om allt, från ingastödinsatser över huvud taget -- de idéerna hörde viredovisas tidigare -- till ökade och störrestödinsatser. En genomgång av de motioner sombifogats betänkandet visar att positionernafortfarande är ungefär desamma. Möjligen har detskett en nyansering på någon punkt. Den mestmarkanta nyanseringen är att man för något årsedan döpte om det man från början kalladeavvecklingslån till utvecklingslån. Det senare låterbättre, men konstruktionen och innehållet ärfaktiskt desamma.Utskottsmajoriteten tror heller inte attden nämnda låneformen skulle gagna en offensivutveckling av tekoindustrin. Tekoindustrin ochandra industriers möjligheter till riskkapital måsteordnas på annat sätt än genom att konstrueraspeciella låneformer för branscher. Låt mig barapåminna om att bl.a. fattadeett beslut om att bilda fem--sex regionalariskkapitalbolag. Det blev ingen enighet bakom detbeslutet. Det hade vi inte väntat oss heller. Men detär meningen att de här riskkapitalbolagen skall getekoindustrin möjligheter att vara med och utifrånintressanta projekt få del av riskkapital för framtidasatsningar.Herr talman! Jag ber därför att få yrka avslag på demotioner och reservationer som berör stödet tilltekoindustrin och bifall till utskottsmajoritetensförslag.Hösten 1988 beslutade vi här i attimportrestriktionerna skulle vara helt avveckladefr.o.m. Detta som en konsekvens avatt det nuvarande förlängda multifiberavtalet löperut. Med stöd av detta har , i likhet medmånga andra länder naturligtvis, begränsatimporten av textil- och konfektionsvaror från des.k. Vad kommer avvecklingen attfå för konsekvenser? Kommer svensk tekoindustriatt överleva? Kommer vi att utsättas för enanstormning av dåliga produkter, m.m.Herr talman! Jag har den fullaste förståelse ochstörsta respekt för de människor som ställer de härfrågorna. Jag besökte beklädnadsavdelning i i tillsammansmed många av dem som arbetar inom tekoföretagetLjungströms och diskuterade bl.a. dessa frågor. PåLjungströms har man varslat 86 anställda, de flestakvinnor. Företaget kommer att lägga ut mer av denenklare tillverkningen till . Man förstod attdetta skulle komma förr eller . menademan att det gällde att visa att man utvecklade sinverksamhet ännu mer. Det var ingen somförvägrade människor i att få ta del avindustriell utveckling på detta område, ett områdesom de behärskar och kan utveckla. Man sade attdet nu gäller att vässa klorna ytterligare. Det ärnaturligtvis den inställning som måste till, att vässaklorna ytterligare för att vara kvar på marknadenoch hävda sin specifika art.När näringsutskottet i yttrande till finansutskottet1988 ställde sig bakom regeringens förslag var detmot bakgrund av att de slopade restriktionerna påsikt dels skulle leda till lägre konsumentpriser, delsskulle få en positiv effekt för utvecklingsländerna.Men vi sade också från utskottsmajoritetens sida attregeringen måste verka för att tekosektornintegreras i GATTs ordinarie regelverk. Vidareanslöt vi oss 1988 till regeringens uppfattning att ettomedelbart upphävande inte var lämpligt utantekoföretagen skulle ges en rimlig tid för attanpassa sig och företa nödvändiga åtgärder.Herr talman! beslutade i december 1990att skall ansöka om fullt medlemskap i har bedömt det som sannolikt attdessa förhandlingar skall komma till stånd någongång . Ett medlemskap i innebärbl.a. en anpassning till den gemensammahandelspolitiken, inklusive den på tekoområdet.Hur anpassningen skall ske och vilkaövergångsarrangemang som kan bli aktuella påolika områden är frågor som kommer att få lösasunder de kommande förhandlingarna.En annan viktig faktor i detta sammanhang är förhoppningsvis kommer att återupptaGATTs s.k. Uruguay-runda. Avsikten med den äratt den skall leda till en överenskommelse omåtergång av villkoren för tekohandel till normalaGATT-regler. Detta kommer naturligtvis också attinnebära att EGs tekorestriktioner kommeratt avvecklas. Personligen både tror och hoppas jagatt EG den dag är medlem har slopat sinarestriktioner. Jag tror att det är nödvändigt för attvi över huvud taget skall få en bättre och stabilarevärldshandel.Låt mig också understryka att utskottsmajoritetenförutsätter att regeringen nu noga följerutvecklingen inom tekoindustrin och att man drarförsorg om att erforderligaarbetsmarknadspolitiska åtgärder med kraft sätts inpå orter eller i regioner som påverkats av en ändradmarknadssituation. Detta gäller naturligtvis inteenbart teko. Vi såg i tidningarna och på nyheternavad som håller på att hända i Hallstahammar.Legoindustrin under bilindustrin drabbas avmycket kännbara effekter.Herr talman! Jag yrkar härmed avslag på demotioner och reservationer som berörtekohandelsfrågor.Låt mig också kort beröra två andra frågor somåterkommit och behandlas i betänkandet. Detgäller ursprungsmärkning av kläder och frågan omsocialklausul.Ursprungsmärkningen är en bestämmelse som komtill 1983. Vi vet att denna fråga bl.a. har tagits uppav kommerskollegiet, som menar att man bordekunna avveckla bestämmelsen. Vi vet också att denhär frågan kommer att bli föremål för övervägandei anslutning till en kommande proposition om ettEES-avtal. Därför menar vi att inte nubehöver ta något initiativ i den här frågan.Riksdagen har också behandlatfrågorna om införande av en socialklausul. Sverigeär ett av flera länder som i driver frågan omatt inrätta någon form av socialklausul. Dessutomfinns genom en av , internationellaarbetsorganisationen, antagen konvention omminimiålder för arbete och ökad social hänsyn iarbetsförhållandena. I om barnsrättigheter har detta också antagits och strukitsunder.Utskottet vill upprepa sin tidigare ståndpunkt ifrågan om införandet av socialklausul. Frågan ärunder behandling i och föranleder därföringet initiativ utöver detta.Låt mig slutligen något beröra de motioner som tarupp frågan om linodling. Utskottet står fast vid debedömningar rörande linodling och linförädlingsom vi gjorde . Vi vill också framhållaatt linfrågorna är viktiga och att det är önskvärt attlinhanteringen kan få en ökad omfattning.Det ligger också i linje med den nyalivsmedelspolitiken.Som exempel kan också nämnas attlantbruksstyrelsen har utfärdattillämpningsföreskrifter avseende omställningsstödgällande bl.a. linodlingen i syfte att underlätta dethela.Dessutom har, som man utförligt beskriver ibetänkandet, riskgruppen för linets utvecklingpresenterat ett nationellt forsknings- ochutvecklingsprogram. Mot den bakgrunden anserutskottet att det nu inte finns någon anledning förriksdagen att ta ett initiativ i den frågan.Herr talman! Med det anförda yrkar jag bifall tillutskottets hemställan i detta betänkande och avslagpå samtliga motioner och reservationer.Anf. 194 ()replik:Herr talman! återkommertill en sak som socialdemokraterna gärnaåterkommer till. Det gäller talet om att man underden borgerliga regeringstiden gödslade med pengarnär det gäller den svenska industrin. Men låt mig dåerinra om att orsaken till att man blev tvungen attgöra det var att socialdemokraterna hade skjutit den svenska ekonomin i sank.Stora insatser gjordes för att omstrukturerastålindustrin. Storainsatser gjordes också på andra områden.Frukterna av allt detta arbete skördade svensktnäringsliv . Den socialdemokratiskaregeringen hade stor nytta därav. Min beskrivningav verkligheten skiljer sig alltså något från den somReynoldh Furustrand gärna vill tala för. Jag hävdaratt min beskrivning mera överensstämmer medsanningen.Sedan säger att det väl kundeha gjorts en radikal ändring av teko-politiken underden borgerliga regeringstiden. Ja, det skedde ocksåen radikal ändring av tekopolitiken -- låt vara att denna ändring skedde medsocialdemokratiskt stöd. Det var ju då man ladegrunden för en satsning på svensk teko. Men närsocialdemokraterna senare kom till makten skeddedet en successiv nedtrappning. Man gjordegemensam sak med och ,och är man på väg att upphöra med dessasatsningar helt och hållet.Reynoldh Furustrand säger att det är nödvändigtatt ha en känsla för vad som händer. Ja, det äralldeles klart att det måste vara så. Men jag tyckeratt det är ganska dåligt ställt med den känslan justnu. Det finns ju ett beslut om att skallansöka om medlemskap i . Men EG har heltandra regler än vad vi i har. Man är med isamma GATT-förhandlingar. Man syftar till ettborttagande av de handelshinder som finns. Närman kommer dithän -- och det är vi alla överensom -- har man säkert slagit in på en bra väg. Mendet finns inga tecken på att EG kommer atthamna där . GATT-förhandlingarna går ju ganska trögt. Men skall vi ansöka ommedlemskap i . Det finns ingenöverensstämmelse här. Det finns alltså ingen känslaför hur verkligheten egentligen ser ut.Det är absolut rimligt att ta hänsyn till dessa sakeri det här sammanhanget. Även om det inte råddeklarhet på den punkten då besluteti fråga fattades, är det i alla fall nu klart hur detförhåller sig. Därför borde den rätta känslan finnas.Då skulle det gå att ändra på fattat beslut.Reynoldh Furustrand säger att det måste ske enanpassning vad gäller storleken på den härnäringen. Ja, jag menar att man är i färd med attanpassa denna så till den grad att man nästanförintar näringen. Jag tycker att det är fel. Det ärdärför som vi i ständigt och jämt gåremot presenterade idéer i det här avseendet. Vi villha en satsning på svensk teko. Vi vill alltså utveckladenna -- inte avveckla, som till.