prot · GE09122 · 1991-05-30 00:00:00 — Visserligen infördes straffbestämmelser 1966,men i övrigt är det alltså en mycket gammal lag.När det gäller sakläget har det ju sagts att alkoholoch trafik inte hör ihop. Alla verkar vara mycketöverens om den verbala bekännelsen och den ärriktig. Men det är litet annorlunda när det gälleråtgärderna. För den som varit med och motionerat -- då motionerna ochframställarna togs med en axelryckning, i något fallmed förakt -- är det intressant att se att det skett enutveckling. Flera talare har ju talat om detta att detblivit ett allt större intresse här i för attkomma till rätta med sjöfylleriet i takt med en allttätare trafik på sjön med allt snabbare båtare i enblandad trafik med vana och ovana förare. Detkräver nya och andra insatser.Nu finns det en näst intill förkrossande majoritethär i för att vi bör få ett system medpromilleregler. har i betänkandetuttalat att de har en annan mening, men i övrigt ärdet en stor uppställning bakom förslagen. Det haräntligen blivit status att driva den här frågan, ochjag hoppas att det beror på andra saker än attmassmedia inte intresserat sig särskilt för det ämnetdetta år. Jag hoppas att det mer handlar om attåstadkomma en starkare trafiksäkerhet också påsjön.Det nya är egentligen att lagutskottetssocialdemokrater, genom , har talat ipositiva ordalag om en promillelagstiftning. Detskall noteras som en framgång och som någontingnytt. Med detta har man kanske ändå säkrat etttillräckligt parlamentariskt underlag för att kunnakomma fram till ett beslut.En liten synpunkt till utskottets ordförande som talade om att detta med enpromillelagstiftning på sjön inte skulle kunna gå försig eftersom sjöytorna är mycket vidsträckta. Dåglömmer han förmodligen bort att vägnätet inteheller är så litet. Vi har ju hundratals mil större ochmindre vägar där vi inte kan övervaka. Men ändåvill vi ha en promillelagstiftning som gäller för alllandtrafik. Man lagstiftar ju inte främst för attkomma åt och straffa alla människor, utan för attredovisa statsmaktens hållning till en viss fråga ellertill en viss förseelse. Det har både parlamentariskavärden och trafikmässigt goda inslag. Därför trorjag att det är viktigt att vi nu driver på i den härfrågan. Detta är ju närmast litet av en kamp mellanå ena sidan parlamentet, , och å andrasidan kanslihuset, regeringen. Regeringen har intehaft särskilt bråttom. Jagtycker det är bra att det kan registreras från den härdebatten.Båtliv är ju egentligen något mycket positivt. Då ärdet också viktigt att det kan ske i säkra former. Dåkrävs det faktiskt ett nyktert uppträdande också påsjön.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 10 §)9 § Följdlagstiftning med anledning av den nyasummariska processenFöredrogslagutskottets betänkande1990/91:LU34 Följdlagstiftning med anledning avden nya summariska processen (prop.1990/901:126).Andre vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 10 §. )10 § betänkande1990/91:LU36 Prisinformation (prop.1990/91:171).Anf. 76 ():Herr talman! är det åter dags för de politikersom inte förstår sig på marknadsekonominsfunktion att utöva sin väldiga välvilja och genomlagreglering av prisinformationen åter höjaprisnivån på matvarorna.Detta enkla, till synes obetydliga, betänkandeLU36 är ett litet, men tyvärr, ganska typisktexempel på åtgärder som sammantaget förstörtincitament, marknadsekonomi och konkurrens ivårt land. Alla dessa konkurrenshämmandeåtgärder tillsammans, varav detta är en liten del,kommer att drabba svensk levnadsstandard undermånga år framåt. Detta jämfört medstandardutvecklingen i länder som varit merförskonade från vänsterpolitik. Hela denna processdär politiker blandar sig i detaljer i näringslivet utanatt kunna redogöra för konsekvenserna av sinaåtgärder, kallades av tidningen för några årsedan för ''välviljans kletiga sås''. Även omuttrycket är drastiskt är det betecknande för dennatyp av debatter där välviljans företrädare har enganska lätt roll genom att peka på det som intefungerar perfekt, medan vi som representerarnågot som då snarare kan betecknas someftertanken måste vänta tills de negativa effekternaav åtgärderna visar sig. I analysen bakomregeringsförslaget har man inte heller vinnlagt sigom att belysa de resonemang som stärker dem somhyser betänkligheter.Majoritetens representant kommer säkert att talanärmare om innebörden av betänkandet. Jag villhär markera just var den politiska skillnaden gårmellan majoritet och opposition. En skillnad somäven framgår av vår kommittémotion L28 medanledning av propositionen. Enkelt uttrycktkommer att lagstifta om, att det skallsitta prislappar på matvarorna. Information påhylla eller skylt eller något annat nytt sättaccepteras generellt inte för dagligvaror. Det är justdetta vi motsätter oss i reservation 1. Det gör vi igott sällskap med cirka hälften avremissinstanserna. Då skall man komma ihåg att enmycket stor del av remissinstanserna saknarförmåga att bedöma det som är vårhuvudinvändning mot förslaget, nämligen dessprisdrivande effekt. Alla remissinstanser mederfarenhet i frågan och som därmed har möjlighetatt göra någon verklig bedömning av dess effekter,anser liksom vi moderater att detta är ett okloktbeslut. Det gäller i all synnerhet om man vill hållanere prisutvecklingen. Men det har å andra sidanverkligen inte varit socialdemokraternas mestframgångsrika politiska område. Det är väl snarareså att just den bristande förmågan i detta avseendelett till ett väldigt missnöje med partiet. Just dessafrågor -- frågorna om prisnivåerna i landet jämförtmed i andra länder -- har bidragit till att gemissnöjespartiet skjuts. tänkersocialdemokraterna lägga litet mer fyr under dennabrasa, trots att det inte finns några vederhäftiga ochtillförlitliga belägg för att konsumenterna ärberedda att stå för de nya högre kostnaderna. Denallmänna politiska debatten vittnar snarare ommotsatsen.Eftersom remissinstanserna innehåller så mångaparter i målet, kan det vara intressant att försökafinna någon utan partsintressen och se vad densäger. Jag tog på måfå hovrätten i finner underlaget bräckligt och ifrågasätter omman kan dra de slutsatser som regeringen gjort påett underlag vars representativitet förefallersynnerligen svag. Man menar att denna lag, somkommer att bli betungande för näringsidkare ochkonsumenter genom att den leder till prishöjningar,verkligen måste efterfrågas och motsvara ett belagtbehov. De synpunkter som den i sammanhangetfristående hovrätten framförde har som framgåtttotalt nonchalerats. Icke desto mindre är det justhär kvalitetsbristen i denna lag ligger.Enligt Volvos representant vid en hearing ilagutskottet, höjdes priset på en med 2 000kr. vid ett av denna periods konsumentpolitiskabeslut. Det är intefråga om så mycket på varje vara, mensammantaget kommer denna åtgärd attta konsumtionsutrymme från annat sommänniskorna kunde ha använt sina pengar till.Överdrivna konsumentpolitiska åtgärder tillhör depolitiskt accepterade sätten att sänka reallönerna ivårt land.I betänkandet hävdar majoriteten själv att det blirkostnadsökningar. Utan att ens översiktligtbedöma kostnaderna, vare sig på kort eller långsikt, är man beredd att vältra över dem påkonsumenterna. Detta är i sanning ingetkonsumentvänligt handlande. Särskilt dyrbart blirdet naturligtvis i ett land med hög inflation ochmånga ommärkningar.Prisinformationen är ett konkurrensmedel. Jag trorknappast att ens socialdemokraterna vågarifrågasätta detta. Genom att på detta sättdetaljreglera informationen hämmar mankonkurrensen med de effekter detta alltid har iform av högre priser. Det finns påtaglig risk för attleverantörerna börjar prismärka varorna direkt. Vifår då effekter liknande dem man får medriktpriser, och dessas prishöjande konsekvenser harSPK ingående redogjort för.Konkurrens- och konsumentpolitik har ett starktsamband. Men om staten med ena handen läggerresurser på konkurrensvårdande myndigheter ochmed andra handen motarbetar konkurrensen, ärdet inte undra på om medborgarna börjar få enkänsla av att skattemedlen misshushållas bort.Man skulle kunna tro att majoriteten inte förstodatt det är ett grundläggande intresse även förhandeln att tala om priset på en vara. Om det ärfallet måste man kunna belägga attprisinformationen inte är ett konkurrensmedel.Det råder ingen politisk oenighet om att priset skallanges korrekt och tydligt samt vara lättillgängligtoch att kunden utan onödig tidspillan skall kunnainformera sig om priset. Detta har ingen motsattsig. Det råder även enighet om att det skall finnasjämförpriser. Det är bara lagregleringen av dendyrbara artikelmärkningen som vi motsätter oss.Vår linje ligger därmed närmare EG-direktiven änregeringens.Marknadsdomstolen har klart redogjort för denstandard som skall gälla för hyllkantsmärkning.Man kan fråga sig vilken standard som skall gällaför artikelmärkning. Hur långt ner i detalj man ängår blir det ändå inte lika för alla, eftersommänniskor inte är lika. Får man prismärka med rödskrift på grön etikett? Vad händer om etiketten ärsuddig eller svårläst, så att en människa kan läsaden men inte en annan? Var ligger gränserna?De lagföringsärenden som detta kommer att ledatill kommer att dra ytterligare löje överrättsväsendet, och inte minst över de politiker somstiftat lagen. Men Ny Demokrati får fler argument!Denna detaljnivå bör politiker hålla sig borta från.Det räcker att via lagstiftning reglera att kundenutan onödig tidsåtgång skall kunna informera sigom priset. Flera remissinstanser påpekar också, attom denna lag antas, kommer den sannolikt att ledatill ytterligare detaljreglering. Vi politiker borde istället eftersträva förenklad lagreglering, ensanning som uppenbarligen inte nog kan upprepasi denna kammare.Utskottsmajoriteten menar att dennaprisinformationslag kan komma att leda till ensådan kostnadsökning för företag som gått övertill hyllkantsmärkning och tvingas tillbaka tillvarumärkning, att detta tillsammans med dentidsåtgång det kommer att kräva, därutöver skulleleda till att extrapriserna försvinner. Det är tydligennågon sorts åderlåtning så att näringsidkarensekonomi förblöder.Förutom att resonemanget avslöjarsocialdemokraternas syn på näringsidkare, lederdet till sämre konkurrens och med störstasannolikhet till sämre ekonomi för både samhälleoch individ. Vi moderater är måna omkonkurrensen, som leder till lägrekonsumentpriser, och vill därför behållaextrapriserna, vilket vi framför i reservation 2. Vivill därför att konkurrenskommittén skall gestilläggsdirektiv.Extrapriserna skall ställas mot vårt krav på tydligajämförpriser, vilket ger konsumenten full möjlighetatt jämföra extrapriset med det ordinarie priset.Även skriver i sin reservation attextrapriser är det övervägande konkurrensmedlet.Den i konkurrensfrågor blinda hönan har i varje fallhittat ett korn.Eftersom ökad konkurrens leder till lägre priser,leder minskad konkurrens till högre priser. Vi villinte höja prisnivån, utan slår vakt om konsumentengenom att föreslå att konkurrensmedlet extrapriserbibehålls.Herr talman! Jag yrkar härmed bifall tillreservationerna 1 och 2.Anf. 77 får meddela att anslag nu har satts upp om attdetta sammanträde skall fortsätta efter kl. 19.00.Anf. 78 ():Herr talman! I ett samhälle som vårt där de flestahushåll består av dubbelarbetande människor, ärdet svårt att få tiden att räcka till. Inköpen avdagligvaror skall gå snabbt. blir planeringendålig, vilket inverkar menligt på hushållsekonomin.Det finns de som har goda inkomster, menpengarna räcker inte i alla fall. Å andra sidan finnsdet de som har små inkomster och ändå alltid klararsina utgifter. Vad beror detta på? Jo, några faktakänner vi till. Den som planerar vet bättre vad haneller hon vill använda sina pengar till. Den som vetvad han verkligen vill kan lättare stå emotimpulsköp och därmed snabbare nå sina uppsattamål och får bättre ekonomi. Ett är säkert, den somplanerar vet bättre hur stora utgifterna är iverkligheten: vad saker och ting kostar. Det senare,vad saker och ting kostar, är vad detta betänkandefrån lagutskottet handlar om.Regeringen har lagt fram en proposition om enprisinformationslag som ålägger näringsidkare idetaljistledet en skyldighet att prismärka varorna.Om handlaren inte följer lagen fälls han eller honenligt marknadsföringslagen. Lagen skall träda ikraft den 1 januari 1992.Av flera skäl yrkar vi från liberalernaavslag på lagförslaget. Vi anser att lagen ärytterligare ett utslag av den socialdemokratiskapolitikens syn på människan på individ. Man haringet förtroende för den enskildes förmåga att taansvar. liberalerna vill myndigförklaraindividen. Vi utgår från en helt annanmänniskosyn. Vi tror att människor är kapabla attvälja varor utan en prisinformationslag.Låt mig först slå fast vår grundinställning tillprismärkningen som sådan. Det är självklart attkonsumenterna skall ha rätt till en fullgodprisinformation, men vi anser att det kan ske utanonödig lagstiftning. En lag som denna blir dessutomsvår att tillämpa.Som jag inledningsvis framförde innebär enplanering för det enskilda hushållet att man bättrekan hushålla med sina tillgångar. I den planeringeningår även att konsumenten skall kunna kontrollerasina utgifter. Självfallet skall konsumenten också ibutiken ha tillgång till rediga uppgifter om varanspris. Huvudansvaret för att konsumenterna skall fådenna information vilar på företagen, på handeln.Vi har i vårt land ett system med överenskommelsermellan näringslivet, handeln och konsumentverket,s.k. , vilket även påpekas ipropositionen, gäller en överenskommelse från1986 mellan handeln och om attvissa varugrupper skall hållas utanförartikelprismärkning. Det gäller mejerivaror, läsk,öl, djupfrysta varor m.fl. samt pallexponeradevaror och varor som tillfälligt säljs i butiken. Jagtror att det är fråga om cirka en tredjedel avbutikens sortiment. Dessa undantag skall gällaockså under den nu föreslagna prislagen.Detta är exempel på att man kan nå praktiskaöverenskommelser utan lagstiftning. Men här finnsen sällsynt klåfingrighet från socialdemokratiskthåll -- att ständigt förhindra marknadskrafternautan att beakta konsekvenserna -- som i detta fallkommer att leda till både ökade kostnader ochytterligare krångel.Herr talman! Från liberalernas sidaanser vi att det fortfarande finns starka skäl till attupprätthålla den här dialogen mellan handeln ochkonsumentverket. På så sätt får man en kanal förpåverkan om bättre prismärkning utan lagstiftning.Det har hitintills skett genom det riktlinjearbetesom jag tidigare nämnde.Men det måste ändå vara dialogen mellan denenskilde konsumenten och handeln som skall varastyrande. Vi vill hävda att kvalité, prismärkning ochservice är styrande för konsumentens val av butikoch av vara.Det finns flera skäl till att avslå denna proposition.Jag kan börja med att citera några remissvar.ICA-förbundet, som dominerardagligvaruhandeln, är övertygat om att det även iframtiden kommer att finnas butiker som, trots attde har datakassor, väljer att ha prislappen kvar,medan andra kommer att slopa den. Konsumentenär enligt ICA fullt kompetent att själv välja vilketalternativ som passar bäst. Det behövs ingendetaljreglering som ålägger alla butiker dyrbaraoch prishöjande investeringar.ICA-handeln är fullt medveten omprisinformationens betydelse i datakassebutiker.Man menar att det pågår ett intensivtutvecklingsarbete även beträffandeprisinformation. Också vi konsumenter har märktdenna utveckling inom handeln, som varit positivför oss.Dagligvaruhandeln beräknar kostnaderna förprismärkningsarbetet till 900 milj.kr. Manmenar att besparingar kan göras med upp till 144kr. per konsument vid slopande av den individuellaartikelprismärkningen.Axel anser att nuvarande s.k.hyllkantsmärkning och datakassehantering räckerför att ge konsumenten tillräcklig prisinformation.Också KF säger bestämt nej till lagstiftning ochdetaljreglering.Näringsfrihetsombudsmannen, som ju är enfristående myndighet, satt att granskakonkurrenshämmande åtgärder, anser att manöverbetonat konsumentbehovet när det gäller kravpå artikelprismärkning. Vidare säger attkonsumenten genom datakassakvitton kan få engod uppfattning om priset på inköpta varor och kanreagera, om ett pris verkar onormalt högt.Även NO anser att man underskattat betydelsen avlagförslagets ekonomiska konsekvenser. Risken ärstor att dagligvarubutikerna i större utsträckningbegär eller accepterar leverantörsprismärkning föratt själva slippa det tidskrävande extraarbetet medatt prismärka varje enskild vara. Detta kan enligtmin åsikt knappast vara konkurrensfrämjande.Men den socialdemokratiska utskottsmajoritetenhar en annan åsikt, eller hur?Dessutom vet jag genom uttalanden från enskildahandelsanställda att man inte alls är glad överinförandet av denna lag om artikelprismärkning.Man vet att det är fråga om ett mycket tungt ochensidigt arbete.Förutom de här redovisade skälen, som folkpartietliberalerna ställer sig helt bakom, vill jag ävenanföra följande.Utöver kostnadsargumentet, vilket vi från vår sidapå intet sätt negligerar -- det har sagts att detkommer att kosta butikerna attprismärka varje artikel -- visar all erfarenhet frånregleringar på näringslivets område att ett systembyggt på förhandlingar och frivilligaöverenskommelser i dessa fall är effektivare äntvingande regler och förbud.Eftersom ingen hitintills påvisat att den nya lagenkan tänkas få någon nämnvärd effekt, samtidigtsom den innebär ett ingrepp i marknadssystemet tillpriset av åtskilliga hundratals miljoner , bören detaljreglering på prisinformationsområdet inteinföras.Om lagen tillkommer blir dessutom tolkningen avbestämmelserna svårhanterlig. Vad sägs omföljande enligt förarbetena till 5 §, som handlar omhur prisinformation skall lämnas? Jag citerar direktur propositionen:''Den föreslagna regeln innebär i praktiken attskriftlig prisinformation inte behöver lämnas imindre butiker med betjäning. I enmanuell disk i en snabbköpsbutik är emellertidsituationen en annan. Här behövs normalt'' -- minkursivering -- ''skriftlig information. ''Var det glasklart, eller . . Jag vet inte omriksdagens ledamöter förstår vad som här avses.Vill vi att svenska folket skall hysa respekt för våralagar och följa dem, bör sådana här lagförslagkastas i papperskorgen.Jag yrkar avslag på propositionen omprisinformation och bifall till reservation nr 1. Jagyrkar bifall till reservation 2, som handlar omextrapriser.Helt kort vill jag ånyo framhålla att nuvarandeextraprissystem bör finnas kvar. Vi anser på vårthåll att varans pris är ett viktigt konkurrensmedelinom handeln. Tillfälliga prisnedsättningar skalldärför kunna genomföras utan att lagstiftninglägger hinder i vägen. Det handlar ju ommarknadskrafter och konkurrens. Vi anser att detär ett obevisat påstående att ett avskaffande avextrapriser skulle ge konsumenterna fördelar somlägre priser. Vi är bestämt motståndare till att sättakonkurrensen ur spel genom att förbjudaextrapriser.Det är också en smula förvånande att motståndarnamot extrapriser -- som i s-motionen med UllaPettersson som första namn använder sig avargumentet att systemet med extrapriser,ommärkning och annonsering drar med sigfördyringar på uppemot 9 miljarder. Däremot anserinte socialdemokraterna att den föreslagnaprislagen skulle medföra så betungande kostnaderför konsumenterna. Var finns konsekvensen?Vi reservanter anser att konkurrenskommittén, somnu arbetar med konsumentfrågor, bör fåtilläggsdirektiv, såsom också CharlotteCederschiöld framhållit i sitt anförande.Sammanfattningsvis, herr talman, yrkar jag alltsåbifall till reservationerna 1 och 2 och i övrigt tillutskottets hemställan.Anf. 79 ():Herr talman! anser i motsats tillmoderata samlingspartiet och folkpartietliberalerna att det är utmärkt att vi nu har fåttförslaget till prisinformationslag. Vi är bara litetledsna över att man inte har velat gå ännu längre.Med hänvisning till pågående arbete väntar man jumed att lägga fram förslag i frågan om extrapriseroch en del annat otyg inom handeln.Lagen om prisinformation är, som jag antytt,efterlängtad. Den svarar mot ett starktkonsumentkrav. Jag vill bara litet grandkommentera vad framför allt CharlotteCederschiöld sade i det hyllningtal tillmarknadsekonomin som hon höll för en liten stundsedan.Hon lät bli att nämna en viktig poäng i dettasammanhang. Den fria marknaden, så omhuldadav , förutsätter att avtal träffas mellanfria och likvärdiga parter. Ingen skall genom attundanhålla viktig information skaffa sig fördelar pånågon annans bekostnad. Detta är inte någonnedtecknad beskrivning utan en populäråtergivning av balansförhållandet i den friamarknadsekonomin.Jag vill påstå att priset på en vara faktiskt äravgörande information. Det borde alltså vara enfulltständig självklarhet att en kund innan han ellerhon vill bestämma sig för att köpa en vara får riktigoch ordentlig information om den viktiga ochavgörande faktor för valet som varans pris är.Men så är det inte. Det är inte en självklarhet.Därför är lagen så välkommen för konsumenterna.Men tacka för att handeln inte är så intresserad avden här informationen!Ulla Orring sade att något stort grossistföretagtycker att det blir dyrt och besvärligt medartikelprismärkning. Ja, det må väl vara. Men förkonsumentens del är det avgörande att veta vadvarorna kommer att kosta, innan man går tillkassan.Tänk, om det vore på det sättet att , när detföretaget höjde priset med , vilket harrefererats här, hade underlåtit att tala om det för depotentiella bilköparna utan sagt: Det slutgiltigapriset får du se på kvittot, när du har betalt! Vi insernaturligtvis att det är fullständigt absurt.Då kan någon säga att det blir så mycket arbete ochatt det blir dyrt med prismärkning. Men faktum äratt sammantaget handlar en normalfamilj förganska stora summor , även om det ärfördelat på små poster. Det blir alltså rättavgörande, om ärtburken kostar 6:50 eller 6:85.Många vill göra valet mellan olika ärtburkar justutifrån priset.Då säger man: Men hyllkantsmärkning är väl tillfyllest? Det är inte det. Man behöver inte varasärskilt gammal och se dåligt för att konstatera vidett besök i en stor livsmedelsaffär, där detuteslutande finns hyllkantsmärkning, att det äroerhört svårt att på det sättet skaffa sig tillförlitliginformation.Det förekommer inte så ofta, men jag har faktisktett uppdrag med mig till kammaren , när vidiskuterar detta, från grannar och bekanta i minhemtrakt. De vill att jag framför att de kräver attvarorna skall vara artikelprismärkta ilivsmedelsaffärerna, för de tycker inte att de kan fåden viktiga informationen annars.Herr talman! Vi hälsar alltså med tillfredsställelseförslaget till lag om prisinformation. Det enda vi ärlitet ledsna för i är, som jag sade, attinte även frågan om extrapriser behandlas här. Dethänvisas till att kommittén vars arbete ligger bakomlagen om prisinformation inte har kommit så långti sitt arbete än.På den punkten har jag reserverat mig i utskottet,och jag vill passa på att yrka bifall till reservation 3.I den reservationen klargörs tydligt var vi står ifrågan om extrapriser.Extrapriser har debatterats livligt , ochdet har framkommit synpunkter och uppgifter omderas effekter på handeln som väl varit okända förde flesta av oss. Naturligtvis har vi vetat att det inteär så mycket bevänt med de här prissänkningarna,men att handelns totalkostnad för extrapriser skullevara så hög som den är har nog förvånat oss alla.Systemet med extrapriser är nu ungefär 30 årgammalt, men med tiden har det tappat allt förnuft,och de flesta konsumenter och också seriösadetaljister önskar bort det. Det har förfelat sinverkan. Vi vet också att direkt bedrägeri och skojförekommer i sammanhanget.Reglerna för vad som får kallas extrapris går ikorthet ut på att en varas pris får kallas extrapris,om det är under det ordinarie priset ochom varan säljs till det priset tillfälligtvis under enkortare tid.Hur ser det ut i verkligheten? Jo, herr talman, 80 %av allt kaffe och all fryst kyckling här i landet säljstill extrapris.