prot · GE09117 · 1991-05-23 00:00:00 — 78 Justitieminister ():Herr talman! Våra domstolar har litet olika reglerför på vilket sätt målen fördelas. Man får ta hänsyntill arbetsbelastningen inom domstolen, t.ex. närexcepionella saker inträffar och om långa, tungamål belastar domstolen.Det sker en lottning av målen, och man försökerfördela dem på ett sådant sätt att det inte blir enorimlig belastning på en rotel i förhållande till enannan.Jag vet inte vad frågeställaren egentligen syftar på.Alla domstolar har dessa regler, och de följs. Jaghar inte den uppfattningen att de skulle strida motnågon grundlag.Anf. 79 () :Herr talman! Jag ställer frågan därför att man villfrångå lottningen eller det gemensamma uttagandetnär det gäller bl.a. , som ärhårt arbetsbelastad. Detta har oroat många juristeri övriga Sverige.Anf. 80 Justitieminister () :Herr talman! De regler som finns i domstolarna,särskilt i de stora domstolarna, ger givetvis ocksåett utrymme att hantera fördelningen på ett sådantsätt att det blir en rimlig arbetsfördelning.Jag kan inte se att det skulle vara något fel i attsäkerställa att domarna vid våra stora domstolarhar en rimlig arbetssituation.Det är en uppgift för den som är chef för en domstolatt verka för att målen kan handläggas på ettacceptabelt sätt.Frågestunden var härmed avslutad.7 § Vissa för forskningen gemensamma frågorsamt anslagFöredrogsutbildningsutskottets betänkande1990/91:UbU13 Vissa för forskningengemensamma frågor samt anslag (prop.1990/91:100 delvis och prop. 1990/91:87 delvis).Anf. 81 () :Herr talman! Vi har kommit därhän att det ärforskningen som skall debatteras i riksdagen.Vi kan konstatera att vi har något av ett mellanår.Forskningspropositioner läggs fram ,dels för att universiteten och högskolorna skall haen treårsram att röra sig inom, dels för att någranya, stora saker inte skall inflikas under denmellanliggande tiden.Det här kan naturligtvis leda till en delkomplikationer. Frågan är om vi skall avstå från attöver huvud taget debattera forskning undermellanåren och bara göra det . Skall vita upp nya förslag till en seriös prövning? Sådanamöjligheter måste naturligtvis trots allt finnas ävenom ramarna en gång har getts.Det finns många stora principiella frågor som vi intekan nöja oss med att diskutera . Dithör:frågan om storleken av anslag till vår forskning,frågan om det skall vara en sektorsbaseradforskning till större eller mindre del,frågan om i vilken utsträckning som vi behöverinnovationer, trots vad utbildningsministernförsökte göra gällande med stor orätt ,frågan om hur de mindre högskolorna skall kunnainrangeras i den allmännaforskningsverksamheten -- man har seriöstdiskuterat sådant som nätverksuniversitet, bl.a. iSydostsverige,frågan om forskning i tjänsten för allaforskningskompetenta lärare ochfrågan om nödvändiga förstärkningar avprofessurer i olika ämnen.Eva har i den utrikespolitiska debatt somnyligen fördes tagit upp nödvändigheten av attinrätta två professurer i säkerhetspolitik.När frågan behandlades i utskottet tvingades vi avtekniska skäl att i sådana frågor som har berettsnågon gång hänvisa till, tillde särskilda reservationer som fanns i de tidigarebetänkandena. Det har har skett särskildayttranden. Det är alldeles uppenbart att man intekan nöja sig med detta i alla situationer.Från oppositionens sida har vi i några fall tvingatsgöra vad vi uppfattar som nödvändiga markeringar.Vi har också fört fram vissa nya krav som uppståttbl.a. till följd av förändringar i omvärlden.I det sammanhanget berörs bl.a. tyska språket.Riksdagen beslöt 1986 att en av de två befintligaprofessurerna i tyska vid universiteten i skulle förändras till en professur ityskspråkig litteratur. Detta skulle ske närinnehavaren i eller gick ipension. Det drabbar nu , som intekommer att ha en enda professur i tyska språket omriksdagen och utskottet får som de vill.Med tanke på allt som hänt söder om våra gränser,inlemmande i och att över100 miljoner av våra närmaste grannar ärtyskspråkiga är detta ett fattigdomsbevis som vi intekan acceptera. Därför borde motbakgrund av de förändrade förhållandena haomprövat det tidigare ställningstagandet och integjort denna förändring av ämnesinnehåll.Ett annat tecken på de stora förändringar som harinträffat är kraven på utlandslektorat i estniska ochfasta forskningsresurser när det gäller estniska.Detta kan kanske leda fram till enprofessur. Det borde också ha tagit fastapå.Sedan har vi de gamla kraven på en ökning avmedlen för omvandling av utbildningsbidrag tilldoktorandtjänster eller inrättande av fleradoktorandtjänster. Det har på goda grunderifrågasatts om de pengar som har avsatts räcker fören omvandling och nyinrättande avdoktorandtjänster. Vi har inte kunnat få något klartbesked från utskottet i denna fråga. Jag skulle intebli förvånad om det blir omöjligt att hålla dettidsschema som tidigare slagit fast när detgäller dessa frågor.Jag var inledningsvis inne på frågan om forskning itjänsten för alla forskningskompetentahögskolelektorer, alltså för dem som är utbildadeför forskning och sedan inte i sina tjänster viduniversitet och högskolor får utöva det som deegentligen är utbildade för. Den frågan tas nu inteupp närmare, utan den får uppenbarligenåterkomma i nästa års forskningsproposition -- ettslöseri med de resurser vi har här i landet.Ett av motiven för att inte ta upp den här frågan närden kom på dagordningen i samband med bl.a.forskningspropositionen var måhända --den hade varit uppe på dagordningen redan åretdessförinnan -- att man från regeringens sida villeavsätta en särskild fakultetsresurs förhögskolelektorers forskning inom de humanistiskaoch matematisk-naturvetenskapliga fakulteternavid fem av landets universitet. Dessutom skulleman förstärka på litteratursidan när det gällde denhumanistiska forskningen.Ett universitet diskriminerades, nämligenLinköpings universitet. Jag tar upp den här frågansärskilt därför att den socialdemokratiskatalesmannen -- eller taleskvinnan -- intet sätt är obekant med förhållandena vidLinköpings universitet.När diskriminerades i dessasammanhang trodde jag att det berodde på etttekniskt fel, nämligen det faktum att man iLinköping -- av alla universitet -- endast har enodelad fakultet. Det finns alltså ingen matematisk-naturvetenskaplig och ingen humanistisk fakultet,utan man har i det här fallet en gemensam filosofiskfakultet. Att sådana här tekniska fel inträffar dåoch då från sida har vityvärr blivit varse i alltför stor utsträckning, inteminst när det gäller den s.k. gymnasiereformen.Men när det här kravet förs fram på nytt -- attLinköping skall ha sin beskärda del avhögskolelektorernas forskning, att pengar skallavsättas till den filosofiska fakulteten i Linköpingoch att skall förstärkas på denhumanistiska sidan -- får vi till vår förvåning veta attutskottet inte ändrat uppfattning. Nej, det låter sigsäkert sägas. Vad är det för uppfattning somutskottet inte ändrat? Jo,att man skulle avslå dennabegäran. Däremot har jag inte sett någon vettigmotivering till att i dessasammanhang skall diskrimineras. Jag efterlyser omBerit till äventyrs kan ange en motiveringfrån regeringspartiets sida.Herr talman! Det skulle vara mycket mer att sägaom detta. Men tiden är kanske ändå inte lämpad fören större forskningspolitisk debatt. Det verkar litetavslaget att nu försöka dra uppnågra nya större principer, och jag avstår från det.Men jag yrkar i det här fallet bifall tillreservation 20. Det betyder naturligtvis inte att jaginte skulle ställa mig bakom alla de andra moderatareservationerna; det gör jag naturligtvis påsedvanligt sätt.Anf. 82 ():Herr talman! Återigen har vi en forskningsdebatt,kanske av litet mindre slag, som nästan kännsavslagen efter den stora debatt vi hade för ett årsedan. Detta är andra året i en treårscykel.Men det är fortfarande så att målmedveten,kraftfull och uthållig satsning på högre utbildningoch forskning är nödvändig, om skallbehålla sin ställning som välfärdsstat och avanceradindustrination. Vi lever ju i och i en värld därden allmänna kunskapsnivån hos befolkningen äravgörande för landets utvecklingskraft ochinternationella konkurrenskraft.I dag ställs ju stora förhoppningar på vetenskapensmöjligheter att ge kunskaper som bidrar till enpositiv utveckling för mänskligheten.Förväntningarna på vetenskapliga resultat ochförklaringsmodeller gäller också humaniora ochsamhällsvetenskap. I ett välfärdssamhälle blir detalltmer uppenbart att goda materiellaförutsättningar inte är tillräckliga för ett gott liv. ordets verkliga mening mänskligt samhälle harbehov av djupare kunskaper också om andliga,kulturella, sociala och etiska värden.När det gäller forskning är ett problem i attvi inte får ut så mycket av våra satsningar som andraländer får ut av sina. I , refereradet.ex. i och bokTillväxtens drivkrafter, visas att utbyte avFoU-satsningar i form av högteknologiexport varitdåligt. Det är också viktigt att påpeka att Sverigesforskningssatsningar i förhållande till BNPingalunda är störst i världen. Undantas militärforskning, har det statliga forskningsanslaget inte alls utvecklats i takt med industrinssatsningar.Andra jämförelser visar på ett annat problem,nämligen att det har skett en förskjutning frångrundforskning till tillämpad forskning ochutveckling. Detta har belysts i en studie somVetenskapsakademien och UHÄ har gjorttillsammans.De här nämnda observationerna kan, tagnatillsammans, verka förvånande.Forskningsproduktivitet i mera kortsiktigaekonomiska termer borde gynnas av enförskjutning i riktning mot tillämpning ochproduktutveckling. Att så inte skett i berormöjligen på att vi sågat av den gren vi sitter på.Framgångsrik tillämpad forskning förutsätter enbred och gedigen grundforskning.För att även i fortsättningen skall vara ettvitalt och konkurrenskraftigt land måsteforsknings- och högskolepolitik vara ett prioriteratområde. Högskolan är på en gång en spjutspets in iframtiden och en hävstång för tillväxten.Vi i liberalerna tror på en utvecklingmot mer autonoma universitet och högskolor. Vibehöver bättre pedagogik och kvalitet igrundutbildningen. Vi behöver fler som vill satsa påforskarutbildning. Vi behöver högreexaminationsfrekvens. Vi behöver minska dencentrala byråkratin och öka det lokala ansvaret. Vibehöver bättre utvärderingsmetoder. Vi behöverfler kvinnor som vill satsa på akademiskt arbete. Vibehöver ta till vara våra högutbildade invandrare.Vi behöver ökade internationella kontakter ochökad internationalisering i utbildning ochforskning.Herr talman! Med anledning av dagens betänkandevill jag inte yrka bifall till någon reservation. Mensjälvfallet står vi i fast vid dereservationer vi har skrivit själva eller tillsammansmed andra. Vi har t.ex. framhållit vikten av ettlektorat i estniska -- och att man 1992 böråterkomma till med förslag om detta. Vihar också pekat på att tillsättningen av professureni kvinnoforskning i kanske skulle hakunnat ske på ett annat sätt, dvs. som man brukargöra och som UHÄ har föreslagit även för dennaprofessur -- att man ser till att tjänsten får så bredämnesinriktning som möjligt och att man däreftertar upp frågan om vid vilken högskoleenhet denskall placeras.Vi har även skrivit en reservation där vi föreslår 4milj.kr. ytterligare till akustikinstitutionerna vid detekniska högskolorna, som ett led i vår plan för attminska buller som miljöförstörande faktor.Riksdagen har tidigare begärt en aktionsplan avregeringen. Vi vill alltså att frågan om buller skallhögprioriteras i denna aktionsplan.Dessutom har vi skrivit en rad särskilda yttranden,där vi hänvisar till den forskningsdebatt och detforskningsbetänkande som vi hade sedan.Jag vill här bara nämna två av dessa yttranden.Det ena gäller fortsatt överföring av medel tillgrundforskning, dvs. att man ytterligare skallminska sektorsforskningens del till förmån förforskning på eget programansvar.I det andra yttrandet hänvisar vi till vår reservation40 om forskningen vid de mindre ochmedelstora högskolorna. För det första gäller detatt ge lärarna forskarutbildning för att garanterakvalitet. För det andra gäller det att få ettsamarbete med andra forskningsinstitutioner.Vidare finns det bland de små och regionalahögskolorna vissa som har kommit litet längre änandra, och dem bör man också i första hand ''släppaloss''. Det gäller högskolorna i , ochKarlstad.Jag yrkar alltså inte bifall till någon reservation,men jag står naturligtvis bakom de reservationersom vi avgivit.Anf. 83 iVårgårda (c):Herr talman! Som har sagts här tidigare är dettaett mellanår när det gäller forskningen, eftersom vibehandlade forskningsfrågorna under föregåenderiksmöte. Detta är ju ett av de områden där dentreåriga planeringsprocessen är införd ochaccepterad. Vi har därför nöjt oss med särskildayttranden i många viktiga principfrågor.Det gäller bl.a. tjänsteorganisatoriska frågor, sommålsättningen att alla högskolelektorer skall haavlagt doktorsexamen. Det gäller ävenomfattningen av deras forskning. Det gäller ocksåvår syn på utbyggnaden av fasta forskningsresurservid de små och medelstora högskolorna ochinrättandet av nya fakulteter och universitet. Dessafrågor är viktiga och ännu mer aktuella inte minstnu när vi kommer att utöka dimensioneringen avantalet platser i högskolan. Det kommer vi medsäkerhet att behöva göra också . Dettahar också en oerhörd betydelse för den regionalautvecklingen och för rekryteringen av studenter.Just i dessa frågor har vi alltså nöjt oss medsärskilda yttranden.Det finns ändå några områden av dem som vibehandlar där vi ibland har samma uppfattning,ibland olika uppfattningar.Jag tycker att det är mycket tillfredsställande attkonstatera att utskottet enat sig om att läggatillbaka de drygt 10 miljoner till olikaförstärkningar inom forskningen som riksdagenbeslutade om förra året. Regeringen försökte ju ibudgetpropositionen att plocka bort dem och kannu betrakta sig som överkörd av utskottet. Vi kanbara konstatera att socialdemokraterna i utskottetvek sig för oppositionen. Det var inte särskiltovilligt heller.En annan fråga som också har berörts här tidigaregäller inrättandet av doktorandtjänster. Behovet avatt omvandla utbildningsbidrag tilldoktorandtjänster för att de forskarstuderandeskall få drägliga ekonomiska villkor är vi allaöverens om. Inte minst har det betydelse urjämställdhetssynpunkt. Bättre ekonomi börunderlätta kvinnors möjligheter till forskning.Dessutom kommer behovet av forskarstuderandeatt öka. Det beror dels på åldersstrukturen inomhögskolan med ökande pensionsavgångar, dels påmålsättningen att samtliga högskolelärare skall haforskarutbildning. Behovet av forskning ochutbildning ökar dessutom inom både offentlig ochprivat sektor. Regeringen har också föreslagitvissa utökade resurser, men vi i anser inteatt det är tillräckligt. För att snabba på den härprocessen anslår vi alltså ytterligare 45 milj.kr. förvartera av de två kommande åren.Så vill jag ta upp en fråga som också berörjämställdheten. Det gäller professuren i medicinskkvinnoforskning som beslutades i samband medforskningspropositionen. Vi tycker inte att den harfått riktigt rätt inriktning. Vi tycker här, liksomfolkpartiet, att det är angeläget att lyssna till desynpunkter som förs fram från nästan samtliga foraför kvinnliga forskare, nämligen att den härtjänsten skall ges en inriktning som speglar deninternationella utvecklingen inomkvinnoforskningen. Det innebär att den skallinnefatta könsteoretisk forskning. Den bördessutom få en så bred ämnesinriktning sommöjligt. Den kliniska anknytningen av professurenbör tas upp i samband med tillsättandet. Vi tyckeratt medicinska forskningsrådet först börledigförklara tjänsten och efter tillsättandet placeraden vid högskoleenhet. Den här uppfattningendelas av UHÄ, medicinska forskningsrådet ochdekanerna vid fem av de medicinska fakulteterna.Det tycker vi är viktigt.Det finns ett forskningsområde som vi anser är såviktigt att ytterligare resurser bör tillföras underdenna treårsperiod. Det gäller forskning ochforskarutbildning inom avfallsområdet. Där vill vitillföra en förstärkning på 1 milj.kr. Det finnsnaturligtvis en hel rad andra angelägna krav påutökning inom forskningsområdet.Jag känner t.ex. mycket varmt för att ge ökaderesurser till centrum för miljövetenskap iGöteborg. Det är bara ett exempel. Men vi avstårfrån detta och nöjer oss med att pröva de här olikaområdena i samband med nästa treårsperiod.Till slut vill jag kommentera en reservation som vihar haft . Den handlar om Sverigesdeltagande i EGs fusionsforskningssamarbete. Vianser att det skall upphöra . Det innebär juockså en besparing som vi kan använda till andraangelägna uppgifter.Herr talman! Jag står givetvis bakom allareservationer där finns med, men jag nöjermig med att yrka bifall till reservation nr 2.Anf. 84 ():Herr talman! Jag står bakom de reservationer somvänsterpartiet har formulerat till det härbetänkandet. Jag avstår dock från att yrka bifall tillnågon av dem med hänsyn till kammarensarbetssituation. Jag skall helt kort kommentera ettpar reservationer.Det har tidigare nämnts här att den egentligaforskningspolitiska debatten hade vi för ungefär ettår sedan här i kammaren. Det stämmer ju. Jag drarmig till minnes, när man fattade så viktiga besluthär i kammaren, som berörde så många människorute i samhället direkt och indirekt, att detta nästaninte berördes med en rad i svenska tidningar ellermed något inslag i andra media. Detta är ju högstanmärkningsvärt egentligen, eftersom det ju ärskattebetalarnas pengar vi beslutar om. Det börfinnas ett allmänt intresse hos läsarna att få reda påvilka kloka beslut vi fattar här när det gäller derasegna medel.Till det här betänkandet har vi fogat flerareservationer. En reservation handlar om att vi villbygga ut och skapa större utrymme fördoktorandtjänster. Det vill vi i motbakgrund av att vi ser nödvändigheten av att skärpaSveriges konkurrenskraft när det gäller högreutbildning och forskning. Det är viktigt för att viskall kunna utveckla våra produkter bl.a. på ettmiljömässigt acceptabelt sätt.Vi lägger detta förslag även mot bakgrund av att vivill att det skall bli en mer allmänomfattande syn påforskning som vilket arbete som helst. Det är ettnödvändigt samhällsarbete som dessa doktoranderutför. Då skall de avlönas för detta. ellersenare kan vi övriga i samhället tillgodogöra ossderas arbete. Det är en ambition vi har att försökaändra grundinställningen ute i samhället till högreutbildning och forskning.Vi har också avgivit en reservation som tar uppfrågan om viss forskningsförstärkning när det gällerhögskolorna i , , ochSundsvall/. Dessa högskolor intar ensärställning bland de regionala högskolorna. Därbedrivs en viss forskningsverksamhet. Vi tror attSverige inte skulle må illa av att nab finge fastaforskningsresurser på fler ställen än vad vi har i dag.Dessutom tror vi att man har råd med det. så att vi inte tror att man har råd att avståfrån att ta till vara de ambitioner som finns vid dehär högskolorna när det gällerforskningsverksamhet.Det är förvisso så att beslut om forskningspolitikentas . Men vi menar att ett tillskott avmedel, 10 milj.kr. till var och en av dehögskoleenheter som jag tidigare nämnt, skullevara ett sätt för oss här i att underlätta förnästa forskningspolitiska beslut, genom att se till attde här högskolorna kommer in i det nationellaperspektivet för forskningspolitiken och ocksåkommer in i det mönster av högskolor ochuniversitet som har fasta forskningsresurser.Så det finns ett visst samband med treårsbeslutenoch en vilja från vår sida att gå vidare. Det här ärförsta steget, och vi kan tänka oss -- i mån av medel,kompetens och möjligheter i övrigt -- att gå vidaremed ytterligare högskolor, naturligtvis.Anf. 85 ():Herr talman! Jag skall bara påpeka det alla andraredan har påpekat, att vi förde den storaforskningspolitiska debatten, som omfattade tiden1991/92-1993/94, . Det var enfredag och lördag i början av juni.Det betänkande kammaren behandlar i daginnehåller följaktligen mycket få nyheter. Det skallheller inte vara på något annat sätt, om vi bär ossnågorlunda disciplinerat åt. I betänkandet finnsalltså forskningsfrågorna från budgetpropositionenoch det som är nytt, ett förslag från den s.k.tillväxtpropositionen om fler doktorandtjänster vidde tekniska fakulteterna.Det finns ändå en lång rad motioner på det härområdet, därför att vi värnar på alla möjliga sätt omvåra forskningsresurser ute i landet, och det är välförståeligt. Mycket av det som tas upp i motionernaär sådant som var föremål för behandling , fast det finns några primörer.Vi skulle i princip kunna köra en repris på debattenför . Om vi ginge till riksdagensprotokoll, skulle vi kanske t.o.m. i långa stycken hamanus. Men det verkar meningslöst, och en totalupprepning har vi också funnit meningslös vidutskottsbehandlingen. Därför har partierna iprincip bara fogat särskilda yttranden till depunkter där de hade reservationer,detta för att markera att man inte har flytt från deståndpunkter man intog då. Det har vi tyckt vara enganska god ordning i utskottet. Jag har uppfattat attdet inte har skett bara för att förenklautskottsbehandlingen utan också för att förkortaden här och pågående debatten.Jag tänkte begränsa mitt inlägg till att handla omsådant som ändå är nytt i regeringsförslag eller imotioner och möjligen litet annat. Nästa storaforskningsdebatt får vi ta , så vi får laddaupp till dess. 213 nya miljoner finns ändå ibudgetpropositionen, och de är en ren uppföljningav fjolårets riksdagsbehandling. Jag tänkte inte nugå in på vad de skall användas till.Däremot kanske det finns anledning att redovisa attriksdagen beslutade om enförstärkning till forskningen, jämfört medregeringens förslag, på sammanlagt 10 137 000 kr.Regeringen har med hänvisning till detta och för attfinansiera påslag gjort motsvarandeanslagsminskningar, som har fördelatsproportionellt över de olika anslagen för forskningoch forskarutbildning. Vad utskottet nu enhälligtföreslår göra är att återföra dessa drygt10 milj.kr., fördelade på varje berört anslag.Med anledning av några flerpartimotioner omresurser till jämställdhetsforskning bemödade sigutskottet ordentligt för att nå en viss höjd pådet området. Bl.a. beslutades attforskningsrådsnämnden skulle få särskilda medeltill informationsprogram förjämställdhetsforskning. Några pengar för detta harvi inte hittat i budgetpropositionen. Utskottetföreslår därför att FRN skall tillföras 1 milj.kr. Det innebär bifall till ett parmotioner.I tillväxtpropositionen finns, som jag redan sagt,förslag om att 120 nya doktorandtjänster skallinrättas vid de tekniska fakulteterna till en slutligkostnad av 30 milj.kr. För /92handlar det om 7,5 milj.kr.Industrin behöver fler doktorerade medarbetareinom fler av teknikens områden än . För attsvensk industri skall kunna stå sig i internationellkonkurrens behövs nya kunskaper. Forskningen vidhögskolorna behöver också få fler disputerade.Dessutom kräver både dimensionering och kvaliteti den tekniska grundutbildningen fler disputeradelärare. Så nog finns det goda skäl att förse detekniska fakulteterna med fler doktorandtjänster.Jag vill då också påminna om att de tekniskafakulteterna prioriterades , när medel anslogsför omvandling av utbildningsbidrag tilldoktorandtjänster.Nu har förslaget om de nya doktorandtjänsternainte varit särskilt kontroversiellt i utskottet. Det äregentligen bara som inte riktigt villvara med på noterna när det gäller prioritering avde tekniska fakulteterna. Övriga partier tycker attdet som görs på teknisk fakultet i det härsammanhanget är okej, men vill i varierande gradskjuta till mer pengar för att öka takten iomvandlingen på olika andra faktultetsområden.De är naturligtvis ute i vällovligt syfte. Det är baradet att vi inte har aldrig sinande brunnar att ösa ur,även om utbildningsutskottet ibland uppför sig somom det var så.En del idéer om nya insatser på forskningensområde finns i ett antal motioner. har dessaförslag också tagits upp i reservationer -- det harframkommit i de tidigare inläggen.