prot · GE09101 · 1991-04-24 00:00:00 — Skolpolitiken i har präglatsav skärpta motsättningar ,åtminstone om man ser på den ur liberaltperspektiv. Den traditionella bilden i harvarit att skolutvecklingen mycket fram till i börjanav 80-talet formades i skärningspunkten mellansocialdemokrati och liberalism. vardet några stora strider. Jag syftar i första hand påreformen av lärarutbildningen som beslutades 1985och kommunaliseringsbeslutet som fattades hösten1989.Bilden av att socialdemokratin skapar majoriteter iförsta hand med stöd från vänster tycks stå sig i detgymnasiebeslut som skall fattas senare i vår. Vimenar att de tre reformerna har gemensamt att dei för liten grad har varit kunskapsinriktade. Det hargått att rikta väl underbyggd kritik mot dem, att dehar inneburit att kunskapsmålet har prioriteratsned. Dagens debatt förs nu mycket i skuggan av denstrid som pågår om gymnasiereformen.I ett av de betänkanden vi behandlar finns envänsterpartireservation som går tillbaka till beslutetom kommunalisering och de beslut som fattades ihöstas om statsbidragssystemet.Kommunaliseringsbeslutet kunde bara genomförasefter en förhandling i mellansocialdemokraterna och dåvarande vänsterpartietkommunisterna. En majoritet skapades genom attsocialdemokraterna accepterade ett antal krav frånvänsterpartiet. Det innebar bl.a. att statsbidragetskulle förbli oförändrat. Ett annat krav var attklasstorlekarna i mellan- och högstadiet skulleminska, så att det aldrig skulle förekomma mer än25 elever i varje klass. Ett tredje krav var att 300milj.kr. skulle tillföras till lokalupprustning.Vi i varnade då för att dessa löften skullebrytas. Det som sedan har skett har bekräftat attvåra varningar var mycket befogade. återkommer i debatten flera gånger.Pengarna skall bl.a. användas för lokalupprustning.Men i ett av de besparingsförslag som regeringenhar lagt fram utgår man från att 300 milj.kr. sparasin på hemspråksundervisningen. återkommerde 300 milj.kr. i den diskussion som förs mellansocialdemokraterna och . skalldessa 300 milj.kr användas för att förbättra den nyagymnasieskolan. framgår det avvänsterpartireservationen i ett av betänkandena attför att uppnå minskningen av klasstorlekarna skulledet egentligen behövas ytterligare 700--800 milj.kr.Sanningen är att regeringen har föreslagitbesparingar på skolan i storleksordningen 1,3miljarder kronor fram till dess attgymnasiepropositionen lades. Den propositioneninnebar, som vi vet, ytterligare besparingar påskolan.Det är för mig obegripligt hur pånytt, med tanke på den reservation som finns härom klasstorlekarna och med tanke på debesparingar som man har accepterat med anledningav regeringens förslag omhemspråksundervisningen, vågar ge sig in iuppgörelser med socialdemokraterna omfinansieringen av skolan.Jag tycker att dessa löftesbrott är allvarliga. Detskapar bland väljarna det vi brukar kalla förpolitikerförakt. Men de som är verksamma iskolan, t.ex. lärarna som vi är så beroende av föratt nå goda resultat i den verksamhet vi diskuterar,får ett misstroende mot de politiker som ägnar sigåt skolfrågor. Det påverkar verksamheten på ettmycket negativt sätt.Under 80-talet har vi från liberalt håll fört in en delnya element i skoldebatten. Jag brukar påpeka attliberal skolpolitik bygger på de värderingar som vihar anledning att tala mer när vi skallfira folkskolans 150-års jubileum. Det är i storutsträckning samma värderingar om kunskapensbetydelse både för hela samhället, för individernaoch för jämlikheten i samhället som ligger till grundför vår skolpolitik. Men naturligtvis har deutvecklats.80-talets debatt om de stora välfärdssystemen harnaturligtvis också påverkat vår syn på skolan. Dethar visat sig att skolan, liksom flera andra avsystemen så som sjukvården, barnomsorgen ochäldreomsorgen, i alltför hög grad har varit och ärproducentorienterade i alltför hög gradpolitikerstyrd och i för liten utsträckning utgått frånvad de enskilda individerna som är berörda avsystemen tycker och tänker.Detta har lett fram till en del innovationer som vi,ofta tillsammans med moderata samlingspartiet,har drivit. Dessa innovationer finns alla upptagna ireservationer i betänkande 7. Det gäller rätten attvälja skola. En generösare attityd gentemotfriskolor. En positiv inställning till profilskolor.Tankar om självstyrande skolor. Som ettinstrument för att kunna åstadkomma detta skalldet finnas ett system med elevpeng.Jag tror att detta pekar hän mot en mera dynamiskelev- och föräldratillvänd skola än dagens. Jag ärövertygad om att vi kommer att få se enutveckling av det svenska skolsystemet i denriktningen. Det är beklagligt att vi skall behöva såmycket politisk strid om detta.Jag vill i och för sig skjuta in här att de debatter vihar fört om skolan , och som har variträtt affekterade, inte enbart är av ondo. Att ettpolitiskt område i högre grad kommer i fokus förden politiska debatten innebär också att intressetdras till området på olika sätt. Det kan på längresikt faktiskt vara positivt för området. Med några åreller årtiondens mellanrum mår säkert skolområdetväl av att bli föremål för en mera intensiv politiskdebatt. I de avseendet har vi blivit väl bönhörda påsenare tid.Det brukar ofta resas en huvudinvändning motdenna vision som vi har skisserat om mera valfrihet.Det är att systemet skulle leda till ökad segregation,dvs. att befolkningsgrupper i högre grad skulleskiktas i skolsystemet. Jag har då och då försöktargumentera emot detta. Jag har med intresse tagitdel i en statlig utredning, bil. 26 tillLångtidsutredningen med namnet Den offentligasektorn, ett resonemang om att öka valfriheten påskolområdet. Utredaren, som heter ,skriver: ''En principiell invändning mot valfrihet äratt välutbildade föräldrar är duktigare på att flyttasina barn till de bästa skolorna. Det uppstår därfören segregering där priviligierade elever äröverrepresenterade i de bästa skolorna. Detta ärdock inte en självklar effekt. Argumentet bortserfrån att en betydande segregering redanförekommer på flera håll i till följd av attbostadsområden är segregerade. Under sådanaförhållanden är det mycket möjligt att valfrihetminskar segregeringen genom att varje skola kanlocka till sig elever från ett störreupptagningsområde. ''redogör sedan för någrainternationella erfarenheter, som jag har nämnt ikammaren tidigare, som visar att i vissa fall kansystem med valfrihet rent av minska segregationeni skolsystemet. Jag hoppas att denna typ av inlägggör att de som slentrianmässigt avvisar dessa tankartar sig ytterligare en funderare.Jag tänkte beröra några av de reservationer som vihar fogade till betänkandena. ochfolkpartiet tar i en reservation, liksom i enannan reservation, upp frågan om fortbildning avlärare, inte minst i religionsämnet. Vi känner stororo för religionsämnets ställning, både igrundskolan och i gymnasieskolan. Denutvärdering av som SÖ har kommitmed visar det vi har vetat länge, nämligen attkvaliteten i religionsundervisningen inte ärtillräckligt hög. Ämnet har svårt att hävda sig i sittblock, och många lärare är obehöriga. Mot dennabakgrund, och med tanke på ämnets vikt för vårtland, är det enligt min mening alldeles nödvändigtatt göra en särskild kvalitetssatsning påreligionsämnet, och däri ingår en satsning pålärarfortbildning i religionsämnet.Vi har i ett par reservationer tagit upp möjlighetenför svenska gymnasiestuderande att studerautomlands. Jag vill särskilt nämna en reservation iutbildningsutskottets betänkande 6 som handlarom något som heter United World Colleges. Det ären organisation som har några skolor pågymnasienivå runt om i världen där en del svenskarläser . Sedan verksamheten startade 1962har sammanlagt ca 350 svenska elever genomgåttden tvååriga utbildningen. Denna verksamhetåtnjuter ett visst statsstöd, men det är mycketblygsamt. Vi har menat att de resultat vi kan se avdenna verksamhet är så goda att det finns allanledning för staten att ge ett något generösare stödtill verksamheten.Vi har i betänkande 7 också en reservation somhandlar om gymnasiestudier utomlands, något somjag också anser är en viktig sak.Låt mig säga några ord om detta medfriskolor. Den frågan är nu föremål för behandlingi utskottet med anledning av skollagspropositionen.Det är beklagligt att vi inte i det sammanhang somvi nu diskuterar har kunnat ena oss om engenerösare syn på friskolor. Senast har detåterigen skett en demonstration här utanförriksdagshuset av Waldorfelever och deras lärarevilka pekar på den mycket prekära situation somt.ex. Waldorfskolorna befinner sig i.Det beslut som vi nu skall fatta kommer attinnebära att ett antal friskolor även i fortsättningenfår mycket stora och i vissa fall växandeekonomiska problem. Över huvud taget är det syndatt vi behöver ha så många politiska konflikter pådetta område. Vi förde för sedan eninterpellationsdebatt där skolministern sade att hani skollagspropositionen skulle föreslå ett system därett godkännande automatiskt ledde till statsbidrag.Men när skollagspropositionen väl kom fanns någotsådant förslag inte med.Det är också beklagligt att det överlevnadsbidragsom man även från socialdemokratiskt håll itidigare debatter har talat om i ganska positivaordalag också har frusit inne. För några av dessaskolor, framför allt i , ärläget så prekärt att man i stort sett dag för dag fåravgöra om skolverksamheten skall drivas vidareeller ej.Utbildningsutskottet har tyvärr misslyckats att hittaen konstruktiv lösning på denna fråga i debetänkanden som vi nu behandlar, men jag hoppasatt vi ändå kan finna en lösningockså på detta område, liksom på flera av de andraområden vi debatterar , som kan öka elevernasoch föräldrarnas valfrihet.Med detta, herr talman, yrkar jag bifall tillreservation 3 i betänkande 6, reservation 2 ibetänkande 7 samt reservation 1 och 2 i betänkande9.Anf. 101 ():Herr talman! Vi behandlar i ett sammanhangen hel rad betänkanden från utbildningsutskottet.Jag tänkte därför i detta anförande koncentrera migpå några principiellt viktiga frågor som finns med idessa betänkanden.En av dessa frågor har redanberört. Det gäller ämnet religionskunskap, vilket äraktuellt också i den nu pågåendegymnasiedebatten. Men grunden för detta ämneläggs i , och där är det som LarsLeijonborg så riktigt påpekade alldeles uppenbartatt det nu finns en hel del brister. Vi har i och för sigkänt till dessa tidigare, men det är tydligarebelagt i den redovisning som har skett från detnationella utvärderingsprogrammet som dennuvarande håller i.Den visar på att det finns uppenbara brister iutbildningen, eller rättare sagt att undervisningenpå många ställen och i många fall över huvud tagetinte kommer till stånd av det skälet att man saknarbehöriga lärare. Många lärare är helt enkelt intevilliga att ta upp ämnet, och de känner sig osäkrainför hur de skall hantera ett sådant häar i och försig ganska svårt ämne.Av detta skäl har vi i vår motion, som harresulterat i en reservation, krävt att det görssärskilda fortbildningsinsatser just förreligionskunskapslärarna. har utskottetsmajoritet avstyrkt detta. Då måste man naturligtvisställa sig frågan, som jag riktar till som skall föra utskottsmajoritetens talan.Vad tänker majoriteten göra i stället?Utskottsmajoriteten avstyrker de förslag omkonkreta åtgärder som vi framfört. Jag utgår ifrånatt man inte tänker nöja sig med sakernas tillstånd,dvs. att dessa lektioner som borde äga rum intekommer till stånd. Den fråga vi väntar svar påeftersom man avvisar våra förslag, är:. Vad avserutskottsmajoriteten i stället göra för detta ämne?Den andra frågeställning jag tänker beröra gällerhemspråksundervisningen, och det kommer jag attgöra på så sätt att det också utgör en röstförklaring.I årets budgetproposition möttes vi av ett parganska stora besparingar. Den ena gälldehemspråksundervisningen i skolan och den andragrundvuxundervisningen inom Komvux. Man blirnästan varje gång lika förvånad när det redovisasbesparingsförslag från den socialdemokratiskaregeringen. De riktar sig alltid så klart och tydligtmot de allra svagaste grupperna inom skolan. Dettahar vi upplevt under en följd av år, och så var detockså den här gången.Vår inställning i är att vi inte vill hanågra besparingar över huvud taget när det gällerskolväsendet. Man behöver väl de resurser man haroch oftast mer därtill. Vi är alltså emot besparingensom sådan. Vi är också emot den inriktning somdenna besparing har mothemspråksundervisningen. På det sätt som den ärutformad och den omfattning som den har är det ettförödande slag mot hemspråksundervisningen.Praktiskt taget helahemspråksundervisningsresursen skulle komma attsopas bort på detta sätt. Vi hade naturligtvis sammainvändningar mot grundvuxbesparingen.Nu visade det sig dess värre inte vara möjligt attstoppa denna besparing i utskottet eftersom detfanns en majoritet som bestod av socialdemokrater,och som tillstyrktebesparingsbeloppen som sådana. I det läget valdevi att i stället försöka påverka sättet på vilketbesparingen genomförs.Förutom att det är förödande förhemspråksundervisningen som sådan, föreslog manatt den här besparingen skulle genomföras på ettprincipiellt vidrigt sätt.Sent fattade vi beslut här ikammaren med anledning av den s.k.ansvarspropositionen om det nyastatsbidragssystem som skall gälla från iår. markerade mycket klart och tydligtatt det nu är slut med statens detaljstyrning. Nuhandlar det om ett generellt finansiellt stöd tillskolans verksamhet där staten bidrar med pengarnamen därutöver överlåter till kommunerna att självafatta beslut om sin organisation, de prioriteringarman vill göra och de eventuella besparingar somkan göras i en eller annan verksamhet.Det är då naturligtvis alldeles omöjligt att somregeringen nu föreslår gå in och säga att man i dettagenerella system helt plötsligt skulle göra en riktadbesparing mot hemspråksundervisningen.Eftersom detta egentligen var så omöjligt lyckadesvi övertala utskottets övriga ledamöter att man intekunde göra på detta sätt. Denna besparing byttesdå ut mot en generell besparing som tas från detgenerella bidraget. Det är i och för sig illa nog. Menav två onda ting väljer man det minst onda. Avdetta skäl har vi nu när vi lyckats komma så härlångt inte reserverat oss mot beslutet men välavgivit ett särskilt yttrande där vi redovisat våraståndpunkter. Det är den som utgör vårröstförklaring i den här delen.Man kan se på vad detta förslag egentligen innebär.Det handlar om 355 milj.kr. som drabbarskolväsendet i form av en besparing, dvs. engenerell besparing på 355 milj.kr. Det är att noteraatt detta är vida mer än de 330 milj.kr. somdebatten kring gymnasieskolan har handlat om densenaste tiden. Ändå är det fråga om precis sammasorts pengar. Det är samma myntslag vi talar om,kronor och ören, eller om man så vill miljonerkronor. Besparingen eller besparingarna om degenomförs drabbar precis samma sektorsanslag,och de får exakt samma effekt för de kommunersom skall driva skolväsendet.Icke heller det som kallas för en besparing pågymnasieskolan är på något sätt specialdestinerattill någon viss bestämd verksamhet, utan det är endel av sektorsbidraget. Men inte har man sett någraupprörda ledare i eller kring de pengarna. Inte heller har mansett skriva några helsidesartiklarom den besparingen, även om den nu alltså ärstörre än den som har varit aktuell när det gällergymnasieskolan. För att undvika missförstånd ärdet väl lika bra att jag redan nu säger att självklartär vi emot den besparingen också.Sådan är då bakgrunden till den här diskussionenom hemspråket.Sedan tyckte vi nog själva att vi var framgångsrikadärutöver. Det blev alltså inte bara på det sättet atthemspråksbesparingen byttes ut mot en generellbesparing, utan utskottet upprepar också sittställningstagande , när den här frågansenast var aktuell. Utskottet talar återigen om tycker att det är viktigt med aktivtvåspråkighet, att det är bra att många elever iskolan har ett andra språk med sig i form av sitthemspråk, att det är bra för landet med dennaturliga tvåspråkigheten, inte minst i den tid avinternationalisering som vi lever i. Dessutommarkerade utskottet ytterligare en gång att det ärsjälvklart att hemspråksundervisningen skall halikvärdiga arbetsvillkor med andra ämnen i skolan.Detta har alltså ett enigt utskott uttalat, återigen.Då blir man naturligtvis förvånad, när man sedanupptäcker att i den skollagsproposition som vi snartskall behandla kommer förslag om atthemspråksundervisning skall kunna förläggas tilllördagar. Utskottet har i samband med en motionsom väckts redan nu om den här frågan också haftsynpunkter.Då inställer sig min andra fråga till ,om hon och den majoritet som hon representeraranser att det riksdagsbeslut som vi nu fattar ochsom slår fast hemspråksundervisningens betydelsesamt att hemspråksundervisningen skall halikvärdiga villkor med andra ämnen i skolan ärförenligt med ett beslut om att denna undervisningskall förläggas till . Det vore väldigt bra omEwa Hedkvist kunde ge ett klart besked i denfrågan, för det skulle underlätta den fortsattahanteringen av skollagspropositionen.Den tredje frågan som jag skall beröra har också deföregående talarna varit inne på, och det ärstatsbidragen till de fristående skolorna. Fråncenterpartiets sida har vi under en följd av århävdat att det bästa sättet att lösa den frågan är attlåta de elever som går i en fristående skola -- mensom naturligtvis är bosatta i en kommun -- ingå i detberäkningsunderlag som ger kommunenstatsbidrag för skolverksamhet och sedan överlåtatill kommunen att fördela resurser till de olikaskolorna inom kommunens område, både deoffentliga och de fristående skolor som eventuelltkan finnas. Resurser skall då fördelas tillskolenheterna efter behov. Deras behov kan juvariera högst avsevärt, inte bara beroende påskillnader i elevantal utan också på många andraskillnader i de förutsättningar som gäller förskolverksamheten.Om man hanterar den här frågan på det viset,skapar man på ett ganska naturligt sätt denytterligare förutsättning som krävs för att man skallkunna hävda att de fristående skolorna arbetar pålikvärdiga villkor, dvs. det blir då naturligt attkommunen, när den fördelar sina resurser, ocksåfördelar resurser som svarar mot de kommunalakostnaderna i skolan. Det är väl alldeles självklartatt elever också i fristående skolor skall ha tillgångpå likvärdiga villkor till skolmåltider, skolskjutsar,skolhälsovård, läromedel, lokaler osv.Med det vi har föreslagit skulle det vara fullt möjligtatt lösa den här frågan på ett mycket enkelt sätt.Vi kommer att få anledning att återkomma till defristående skolornas och då framför alltwaldorfskolornas behov av överlevnadsstöd. Vihade som många andra förväntat oss att det skullefinnas någonting om detta i denkompletteringsproposition som vi nu har tagit delav, men såvitt vi har kunnat finna finns det intenågon som helst antydan där. Det kommer att geoss anledning att återkomma till frågan redan underden här riksdagsperioden.Med det, herr talman, ber jag att få yrka bifall tillreservation 10 i betänkande 6 och till reservation 4i betänkande 9. Naturligtvis står vi som parti bakomalla de övriga reservationer som inte här är särskiltnämnda.Anf. 102 ():Herr talman! tycker vi att det är en konstigordning för hur olika debatter förläggs i tiden här iriksdagen. Om man tänker litet närmare på det, blirdet nästan roligt att man underdagtid har diskuterat frågor som rör tjuvar ochbanditer. , när skoleleverna snart skall gåoch lägga sig, eftersom de skall upp och gå i skolan och många får åka skolskjuts väldigt tidigt,diskuterar vi viktiga skolpolitiska frågor. Enligt allapojkböcker och serietidningar är det nu som tjuvaroch banditer vaknar till och går ut för att fullgörasina vedervärdiga värv.Det går naturligtvis att diskutera vad denna ordningberor på, men det är inte därför jag står i talarstolennu. Jag kunde ändå inte låta bli att göra dennanotering.En människas språk säger mycket. Det talar omvarifrån du kommer. Det talar om vilkaerfarenheter du har. Förhoppningsvis säger detockså en del om vart du är på väg. Det här är enviktig utgångspunkt för språkundervisningen iskolan. Att ha tillgång till ett eget språk innebär juatt jag får verktyg som människa, för att kanskeockså förändra min situation.Det är mot den bakgrunden beklagligt att se attregeringen har lagt fram förslag om nedskärningarpå hemspråksundervisningens område. Det ärytterst anmärkningsvärt i tider när alla partiersäger, om än från olika utgångspunkter, att de villverka för en ökad internationalisering i skolan ochi övrigt i samhället, att inte ta till vara de resurser vifår nästan gratis! Det är rent ut sagt dumt att inte setill att våra invandrarelever får en brahemspråksundervisning.Nu fanns det ingen möjlighet att bilda majoritetmot det här nedskärningsförslaget, därför attfolkpartiet och accepteradenedskärningen i sina motioner i samband med attbudgetpropositionen lades fram. Att moderaternagör det är inte särskilt förvånande. Även om detblir mindre och mindre förvånande, är det ändå tillviss del förvånansvärt att accepterar ensådan nedskärning.Folkpartiet har när det gäller invandrarpolitik,flyktingpolitik och kulturpolitik i mångt och mycketuppfattningar som vi i också kanskriva under på. Men i sin nyliberala iver eller omdet är i ivern att fria till accepterarfolkpartiet alltså en så kraftig nedskärning avhemspråksundervisningen i skolan som de dryga300 miljonerna innebär. Det är endast attkonstatera, herr talman, att mer ochmer mäler sig ut ur den värdegemenskap somtidigare funnits när det gäller ett mångkulturelltsamhälle.Till frågan om språk hör naturligtvis ocksåhandikappade människors tillgång till läromedeloch också till språk. Vi har föreslagit förstärkningarför att se till att få fram lexikon på punktskrift. Detär ett krav som har backats upp väldigt kraftigt ochformulerats från de Synskadades riksförbund.Betänkandet där vårt förslag avstyrks är justerat avutskottet . fick allaledamöter i utbildningsutskott ett brevfrån där förbundetuppmanar utskottets ledamöter att stödjavänsterpartiets motion om språklexikon påpunktskrift. Förbundet har gjort en inventering avtillgängliga lexikon, och den ger då följande bild.Det finns en svensk-engelsk ordbok med tryckårTomteboda 1963. Det finns en engelsk-svenskordbok som har tryckår Thilander 1955. Det finnsen tysk-svensk tryckåret ärThilander 1931. Det finns ett svensk-tysktstandardlexikon som har tryckår punktskrift:Tomteboda 1973. Det finns ett Petit dictionnairefrancais-suédois som har tryckår punktskrift:Thilander 1940 och det finns en spansk-svenskordbok tryckår svartskrift: 1970. Detta är vad somfinns tillgängligt av språklexikon för synskadade.När vi talar om internationalisering, språketsbetydelse och när vi försöker att garantera enminimitid för undervisning i främmande språk iskolan för våra ungdomar måste vi väl också avsedem som är synskadade. Då måste väl även de somär synskadade ha en rimlig chans att bedriva studierpå högskolenivå. Jag ställer denna fråga därför attdet är lätt att uttrycka vackra ord om vikten av olikaämnen, vikten av viss utveckling i skolan och viktenav att ges till viss undervisning i särskildaämnesområden, men sedan är man inte beredd attlöpa linan ut och ge de medel som krävs för att manskall uppfylla sina vackra ord. Det handlar om en àtvå . Det är mindre änfelräkningspengar.Vi har en reservation om detta, och det finns allamöjligheter att stödja denna reservation senare närriksdagen går att fatta beslut i den här frågan. Jagvill passa på att yrka bifall till reservation 1 iutbildningsutskottets betänkande 6. Jag vill ocksåyrka bifall till reservation 13 i utbildningsutskottetsbetänkande 6 och till reservation 12 iutbildningsutskottets betänkande 7. Vi stårnaturligtvis bakom övriga reservationer därvänsterpartiet finns med.Det talas ibland i debatten om att man slår in öppnadörrar. Det finns naturligtvis -- höll jag på att säga --eller tyvärr sådana exempel också i de betänkandensom vi nu debatterar.Ett sådant exempel är frågan om fortbildningensinriktning. Där finns det reservationer från olikapartier.