prot · GE0951 · 1991-01-17 00:00:00 — Bådevuxna och barn fostras faktiskt till rädsla -- räddaundersåtar och slavar -- i dessa diktaturstater. Mankan faktiskt tillspetsat påstå att denna tillvaroindirekt stöds av . Och sedan lever mångasvenskar i tron att den och desvenska biståndsmyndigheterna gör allt för att ökademokratin i de länder som vi har ettbiståndsarbete med. Och visst gör vi väldigt mycketoch satsar på demokratiutveckling, men jag menar,och jag vill vidhålla det, att vi måste ställa krav ochvillkor på ett helt annat sätt än vad vi har gjorthittills.Överläggningen var härmed avslutad.3 § Svar på interpellation 1990/91:120 omregionalt inriktade infrastrukturella insatserAnf. 10 Industriminister ():Fru talman! har frågat mig omvilka infrastruktuella insatser som regeringen ärberedd att vidta för att motverka en ökandearbetslöshet och en sämre fungerandearbetsmarknad i framför allt områden utanför destora tätorterna.Avgörande för att vi skall kunna motverka stigandearbetslöshet och obalanser på arbetsmarknaden ihela landet är att vi kan nå balans isamhällsekonomin och begränsa pris- ochkostnadsökningarna till en nivå som inte är högreän i våra konkurrentländer. Detta har också varitutgångspunkter för det förslag till statsbudget somregeringen lämnade till för en veckasedan.En väl fungerande infrastruktur är självfallet enviktig förutsättning för att produktion och annanverksamhet skall kunna bedrivas på ett effektivtsätt i olika delar av landet. Regeringen avser attinom kort, i en särskild proposition, redovisa en radförslag till en fortsatt tillväxtinriktad näringspolitik.Förslagen, som också berör områden utanförstorstäderna och de större tätorterna, kommer attavse bl.a. trafiksektorns infrastruktur, forskningoch utveckling samt utbildning.När det gäller de regionalpolitiskt prioriteradeområdena har redan tidigare beslutats om en radåtgärder för att förbättra infrastrukturen. Somexempel på redan igångsatta insatser kan nämnasUmeå universitets distansutbildning vid lokalastudiecentra i ett antal inlandskommuner i norraSverige och projektet som berör sex högskolor och samordnasav universitets- och högskoleämbetet.Förslagen i den regionalpolitiska propositionenförra året innebar också en förskjutning avtyngdpunkten mot just infrastrukturella insatsernär det gäller de regionalpolitiska medlen. Bl.a.avsattes 330 milj.kr. Av dessa medel avser 200milj.kr. insatser i stödområde 1 där behoven avförstärkt infrastruktur är störst.På regeringens uppdrag utarbetar för närvarandelänsstyrelserna i , ett samlat program för hur medlen istödområde 1 skall användas. Programmet kommeratt redovisas . Ansvaret för att genomförainsatserna kommer till största delen att ligga på deberörda länsstyrelserna. Av de informationer jaghar fått under programarbetets gång, framgår attflera av de områden som som angelägna att satsa på ocksåkommer att finnas med i länsstyrelsernas program.Resterande 130 milj.kr. disponeras av regeringenför kompletterande insatser i stödområde 1 samtför insatser i stödområde 2 och i stödjepunkter ianslutning till stödområdena. En del av dessamedel har t.ex. anvisats för att förstärkaforskningen vid de små och medelstorahögskolorna i norra och sydöstra är att de särskilda regionalpolitiska medelsom det här är fråga om, det gäller såväl de medelsom kommer att disponeras av de tre nordligastelänsstyrelserna som de medel som disponerascentralt, inte skall ersätta ordinarie statliga medelinom olika sektorer. Huvudprincipen är att medlenför dessa särskilda infrastrukturåtgärder skallanvändas i kombination med statliga sektorsmedelmen också med kommunala och privata medel.Härigenom kan olika insatser samordnas bättre,ges en kraftfullare utformning och på så sättåstadkomma större effekter än annars.I den överlämnade budgetpropositionenhar regeringen föreslagit att ytterligare medel skallanvisas för särskilda infrastrukturåtgärder i deregionalpolitiskt prioriterade områdena.Anf. 11 ():Fru talman! Jag ber att få tacka försvaret. Jag vill inleda med att framhålla vikten avoffensiva infrastrukturella satsningar närkonjunkturen går nedåt. Det finns nu i stora delarav vårt land ledig entreprenörskapacitet ochresurser som inte önskar mer än att få ta itu medframtidssatsningar.Jag håller naturligtvis med industriministern närhan säger att en samhällsekonomi i balans äravgörande. Men man underlättar för en ekonomi ibalans om man nu passar på att göra offensivainvesteringar i infrastruktur. Det är en god grundför industrins utveckling och över huvud taget förrikets utveckling.Jag håller naturligtvis med industriministern närhan pekar på den bedrövliga kostnadsutvecklingsom vårt rike har haft i förhållande till vårakonkurrentländer.Men i de områden som jag har velat peka på haröverhettningen inte varit något problem, utansnarare har de under nästan varitnågot underhettade. Men som gammalRobertsforspojke kanske industriministern kanbegripa om jag säger att de helt enkelt har varit''ohet''.Nu är det inget tvivel om att vi börjar nåarbetslöshetstal och ledigkapacitet som gör att detär rätt tidpunkt att göra insatser.Jag blev litet förskräckt, och i detta sammanhang ärdet intressant att höra vad industriministern anser,när statsministern sade att huvuddelen avde 20 miljarderna i den infrastrukturfond som RuneMolin skall hantera kommer att satsas i Stockholmoch när statsrådskollegan gick ut och sade attStockholm inte riktigt har fåttväganslag efter folkmängd. Även i dettasammanhang vänder jag mig till Robertforsaren.Det är de tunga transporterna -- transporterna avvirke till industrin och av malm från gruvorna --som sliter på våra vägar, inte människorna. Om detblir en sådan här enkel fördelning, går landsbygdeni stort sett förlorad. Om industriministern också uppfattningen, lovar jag att det kommer att bliett regionalt raseri och en strid. Jag skulle i ställetgärna vilja att vi kunde ha ungefär samma syn på dehär problemen.Vi i har lagt fram en motion där viföreslår ytterligare 1 miljard tilljärnvägsinvesteringar, ytterligare 1 miljard riktaddirekt till grusvägsnätet samt en halv miljard tilllänsvägarna i övrigt. Dessutom föreslår vi en kraftigsatsning på utrustning och utbyggnad av småhögskolor. Enligt vår uppfattning är detgrundläggande investeringar för att få en godframtid för hela landet.Jag vädjar till att han, innan han läggersista handen vid detta sitt arbete, noga tittar på våraförslag.Sedan vill jag helt kort kommentera ett par andrasaker.Rune säger att fåttdistansutbildning. Ja, det stämmer. Det skeddeefter en fempartimotion, som jag jobbade mycketmed och som tillförde 30miljoner -- dock med en reservation frånsocialdemokraterna. Men jag håller med om att detvar mycket viktigt och bra att så skedde.Vidare säger att 330 milj.kr. avsätts försärskilda infrastrukturåtgärder och attlänsstyrelserna jobbar med detta. Men jag har lästRune Molins budgetförslag och om jag har tolkatdet rätt, tar han bort 144 miljoner från det anslaget.Jag hoppas att en riksdagsmajoritet skall göra enkorrigering här. Om man planlägger för sådana härsatsningar må de väl få fullföljas.Jag vill också peka på förslagom att ta bort delar av transportstödet. Men omden åtgärden vidtas kommer berört område attförlora hundratals arbetstillfällen. Även i detavseendet är det min förhoppning att enriksdagsmajoritet skall säga nej till framlagdaförslag.Anf. 12 ():Fru talman! internationella beroende ochde krav som ställs även på svenska företagare närdet gäller att snabbt och effektivt leverera varor tillde stora marknaderna ute i kräver eninfrastruktur som håller måttet.Det svenska järnvägsnätet liksom vägnätet har fåttförfalla under de socialdemokratiskaregeringsåren. Låt mig ta ett exempel:Skogsindustrin, främst den norrländska,producerar mångdubbelt i nettoexportintäkter förlandet i jämförelse med exempelvis bilindustrin. Imånga år har SJ framhållit att stambanan måste fåett dubbelspår för att rationell godshantering skallkunna ske. Insatserna har i stort sett uteblivit. Manhar bara byggt några få mötesplatser.Liknande förhållanden kan konstateras på andrahåll i landet. t.ex. behöver rustasupp. Den behöver dubbelspår. Dessutom råder detosäkerhet om vad som skall ske med inlandsbananosv.Jag skulle kunna räkna upp bana efter bana.För att svensk industri skall kunna konkurrera pålika villkor är det av avgörande betydelse att varoroch tjänster kan strömma genom vårt avlånga landpå kortaste möjliga tid, helst . Därförmåste flaskhalsar byggas bort eller nya sträckningarkomma till.Ett lysande exempel på framsynhet är förslaget omBothniabanan, och detta skall jämföras medsatsningar på dubbelspår utefter stambanan, som vihar väntat . Därmed kombinerasökade godstransporter med rationellarepersontransporter utefter . Minfråga till industriministern blir: Avser regeringenatt göra några satsningar på den s.k.Bothniabanan?Sverige har huvudsakligen en pulsåder för biltrafikgenom landet, E 4-an. Men inte ens den harregeringen förmått att rusta i takt med tidens krav.Trots vissa insatser ligger dess standard i flera länlångt under Europavägsstandard, trots att dennaväg kanske är den viktigaste transportvägen genomSverige. Inte enbart problemen med dåligframkomlighet utan även stora trafikmiljöproblemväntar på en lösning.Vägunderhållet är eftersatt i stora delar av vårtland. Vissa län har en beläggning om 60--,medan andra län ligger betydligt bättre till -- straxöver . Bristen på kapital till vägunderhåll göratt man i flera län planerar att riva upp miltals medbelagda vägar och överföra dessa till grusvägnätet.Min fråga till industriministern blir: Är det enrimlig åtgärd?Den progressiva industrin, framför allt uppe i norr,planerar att öka sina sjötransporter. Den s.k.ostkustpendeln ser ut att bli verklighet. Men för attdessa mycket miljövänliga transporter skall kunnabli av krävs det inte bara insatser från industrin utanockså rationella lösningar i hamnarna. Isbrytarnamåste kunna hålla farvattnen öppna för att transporterna skall bli såeffektiva som man kräver.Min fråga blir: Vilka insatser avser regeringen attvidta för att öka godstransporterna till sjöss, och ärregeringen beredd att förändra lagstiftningen så, atten rationellare godshantering kan komma till ståndi hamnarna?Fru talman! Ett flertal utredningar visar att Sverigehar goda förutsättningar att klara den regionalautvecklingen även i händelse av medlemskap i det krävs betydande satsningar på denkunskapsintensiva industrin. Vi behöver utökautbildningen och forskningen för att kompenseraden okvalificerade tillverkningsindustrin. Riskenfinns ju att denna slås ut när vi kommer med i EG.I stort sett gäller det glesbygdstrakter, kanske inteprecis norrut. Vi kan hålla oss till ,där det finns en del okvalificerad tillverkning somförmodligen kommer att försvinna.Min fråga är: Vilka åtgärder avser regeringen attvidta för att öka kunnandet och forskningen inomvad vi ser som nyckelbranscher när Sverigekommer med i EG? Det gäller ju för oss att kunnahävda oss i fråga om de här branscherna.Infrastruktur är inte enbart utbildning ochkommunikationer. Ett avgörande inslag ärtillgången på energi till konkurrenskraftiga priserför att företagen inte skall slås ut eller tvingas att istörre utsträckning etablera sig nere i . Kanindustriministern garantera att de elkraftsintensivaföretagen främst i Norrlands kustland men också iBergslagen kommer att få tillgång till energi tillkonkurrenskraftiga priser?Fru talman! Avslutningsvis vill jag säga att jag ärmedveten om den överenskommelse som harträffats här. Tyvärr har jag under de senaste årenmött flera överenskommelser med regeringen sominte har effektuerats. Det är därför som jag villeställa dessa mina frågor.Anf. 13 ():Fru talman! I anslutning till fru talmannensanförande vill också jag konstatera att läget ärdystert i de baltiska staterna och i Sovjet.Krigshandlingar och våldsdåd riktade mot enoskyldig civilbefolkning som söker freda sin nationför frihet och självbestämmande är vad det nuhandlar om -- utan vapen, men med en tro pårättvisan. Det krig som har utbrutit vidPersiska viken skördar offer. Det som inte skulle fåinträffa -- fler krig -- har ånyo satt världen i brand.Vi står frågande inför konsekvenserna.Anf. 14 FÖRSTE VICE TALMANNEN:Det kommer strax en debatt om läget i Baltikum.Jag anmodar därför att invänta denna.Anf. 15 ():Fru talman! Det var min avsikt att vänta med dendebatten. Vad jag har velat framhålla är bara attproblemen här i har en helt annan dignitet.Men de måste ändå diskuteras. Det ekonomiskaläget i är katastrofalt dåligt. Stagnation, ja,t.o.m. tillbakagång råder inom industrisektorn, ochdetta i ett läge där det i stället behövs en tillväxt iekonomin. Särskilt i , t.ex. i ,behövs det nya företag, nya idéer, en utveckling avgamla beprövade projekt och en framtidstro.Ytterst handlar det om att ge människornamöjlighet att växa i en miljö utan hindrandecentralstyrning och detaljreglering.För en sådan politik har liberalernalänge kämpat. Men den socialdemokratiskaregeringen har inte velat lyssna. Det är först underdet senaste halvåret som en omsvängning har skett.Men då är så att säga konjunkturerna i botten.Ekonomer -- ja, t.o.m. ledande socialdemokratiskaekonomer -- säger att man inte kan förvänta signågon produktionsökning 1991. De har t.o.m.uttryckt sin förvåning över att regeringen kundebegå ett sådant fatalt misstag som att låta enkonjunkturöverhettning pågå utan åtgärd.Nu kommer notan med åtföljande arbetslöshet. Desvaga grupperna drabbas. ochVästerbotten får alltid betala dyrt för regeringensmisstag.Antalet varsel inom industrin, framför allt inomverkstadsindustrin, drabbar t.ex. Skellefteområdethårt. Det känner industriministern till genom denuppvaktning som har förevarit. Mängden varsladearbetstagare överstiger t.o.m. det antal som förelågvid 1980-talets början, och som då så starktkritiserades av socialdemokraterna.Arbetslösheten -- som blir särskilt dramatisk om etthalvår när varslen har trätt i kraft -- finns redan ivåra inlandskommuner, och den ligger på 5--7 %.Utflyttningen från läns inlandfortsätter. Kvinnorna flyttar tillstorstadsregionerna, där arbetstillfällena finns.Hoppet om ett nytänkande stod tillbudgetpropositionen. Jag tänker då särskilt påstödområdesindelningen för län.Folkpartiet liberalerna har alltsedan vi medverkadetill en sänkning av arbetsgivaravgiften våren 1982hävdat att centralt givna stödformer skall varagenerella och lätta att administrera. Företagen fårpå så sätt givna spelregler och kan därför ageraefter detta system.Den nuvarande stödområdesindelningen innebärinte någon konsekvent behandling av kommunernai inland. kommun och ,, Fällfors -- dvs. delar av Skellefteåkommun -- och har hamnat istödområde 2, då deras infrastrukturellaförhållanden mycket väl kan jämföras med deinfrastrukturella förhållandena i de kommuner somfinns inom stödområde 1. Detsamma gäller förKristineberg i kommun, som tillfälligtinplacerats i stödområde 1.Jag har tagit del av interpellationssvaret, där detfinns en redovisning av generella åtgärder. Mindirekta fråga till industriministern blir då: Ämnarindustriministern tillsätta en särskild utredning föratt se över indelningen, när nu de negativaeffekterna av nuvarande stödområdesindelningframträder så tydligt? Någorlunda rättvisaförhållanden måste väl ändå få råda även iNorrlands inland!Till de allra väsentligaste infrastrukturellaåtgärderna hör också utbildning ochkommunikationer. Enligt min mening är tillgång tillutbildning och kommunikationer de viktigasteincitamenten för att kvinnorna skall stanna kvar isin hembygd.För och för del synsregeringen även ha givit upp förutsättningar attskapa ett rundare . På annat sätt kan interegeringens budgetproposition tolkas.Jag instämmer i de synpunkter som togupp då det gällde satsning på infrastruktur, främstsatsning på kommunikationer. Detta ärsamverkande kärl, och får inte våra vägar ochjärnvägar det stöd som behövs för att standardenskall kunna bibehållas, utarmas inland.Anf. 16 Industriminister ():Fru talman! Det är många synpunkter som harkommit fram i dessa tre inlägg. Jag börjar med attunderstryka hur oerhört viktigt det är att vi kanklara en ekonomisk politik, som innebär att detsvenska kostnadsläget inte utvecklas snabbare än ivåra konkurrentländer.Hela budgetpolitiken, som här redovisades förnågra dagar sedan, är inriktad på att komma tillrätta med de inflationsproblem som vi har ochunder har haft. Målsättningen är att genomden ekonomiska politiken också på ett bättre sättframöver klara sysselsättningen, när vi serarbetslöshetshoten komma. Detta är inte en nyinsikt, utan det är vad regeringen har framfört idenna kammare gång efter annan under årens lopp.Men det har inte precis varit någon uppmarsch närdet har varit fråga om att klara denna fastaekonomiska politik, utan det har varit överbud ochett lättsinne som har gjort att den sittandeminoritetsregeringen har haft svårigheter att klaraden ekonomiska politiken för att undvikaöverhettning. Det fanns stöd i samband medbudgetpropositionen 1989, men det var svagt. År1990 var regeringen tvungen att ställa enförtroendefråga i och fick därefter stödfrån folkpartiet.Förutsättningarna för att sysselsättningen skallkunna är naturligtvis att det förs en starkekonomisk politik som dämpar inflationen ochkostnadsutvecklingen. Då är det också viktigt attdet stabiliseringsavtal som har förhandlats framantas. Med de deklarationer som här nu har gjortsutgår jag från att man är beredd att ställa upp föratt se till att stabiliseringsavtalet förverkligas, så attvi framöver får en kostnadsutveckling som gör osskonkurrenskraftiga.Jag betraktar infrastrukturfrågorna som oerhörtviktiga, inte bara för den regionala utvecklingenutan generellt sett också för vårt näringslivsutveckling. Jag hävdar att näringspolitiken i väldigtstor utsträckning måste inriktas påinfrastrukturfrågorna i vid bemärkelse. Det gällerdå inte bara sådana typer av infrastruktur somvägar, järnvägar, hamnar och flygfält, det gällerockså forskning -- både grundforskning ochtillämpad forskning -- och utbildning av olika slag --grundskola, gymnasieskola, vuxenutbildning,högskola och personalutbildning i företagen. Dessautgör viktiga element i en utveckling där kunskapbetyder alltmer för näringslivets utveckling. Det ären viktig del av näringslivspolitiken införframtiden.Det finns även andra delar av näringspolitiken,telekommunikationer, distributionssystem ocholika sätt att förbättra närheten till de storamarknaderna. Här behövs en genomtänktnäringspolitik för att man skall kunna klara våraviktiga näringar och därmed även vår välfärd. Engenomtänkt näringspolitik är viktig också för skall kunna klara den regionala utvecklingen.Den näringspolitik som regeringen nu står införinnebär att område efter område när det gällerinfrastruktur skall gås igenom för att undersökavilka förstärkningar som behövs, så attkonkurrenskraften kan bli större i framtiden.Näringspolitiken kommer att få en större betydelsei och med internationalisering av bl.a. kapitalet.Det gäller för oss att skapa konkurrensvillkor somgör att vårt näringsliv blir internationelltslagkraftig. Det kan inte enbart medekonomisk-politiska åtgärder, utan det krävs ocksåen slagkraftig näringspolitik.Om någon månad kommer regeringen att läggafram en näringspolitisk proposition här i riksdagen.Den kommer att innehålla förslag till viktigainfrastruktursatsningar när det gällerkommunikationsområdet, forskningsområdet ochutbildningsområdet. Jag skall inte föregripapropositionen. I budgeten är det sagt att det underen skall avsättas 20 miljarder kronorför en infrastrukturfond. Detta innebär dock inteatt investeringarna kommer att begränsas till 20miljarder kronor, utan avsikten är att vi med dennagrundplåt skall kunna förhandla oss fram tillinvesteringar som är mångdubbelt större än detbelopp som fonden innehåller. Med olikakompletterande finansieringsformer -- avgiftero.d. -- skall det bli möjligt att ta igen deinfrastruktursatsningar som vi har missat under deår då vi har sanerat statsbudgeten efter denborgerliga perioden. öppnas möjligheter att taigen en del av det som försattes under denborgerliga tiden. Detsamma gäller för underhållet.Det handlar om många frågor. Jag skall be att fåkomma till några av dem i nästa inlägg. Jag troremellertid att vi är ganska överens om att vibehöver denna infrastruktursatsning, både i deolika stödområdena och generellt, för att förstärkavår konkurrenskraft. Jag är beredd att medverkatill en bred samling när det gäller dessa frågor, mendå gäller det att också vara med och ställa uppbakom finansieringen. talade baraom vad det skulle kosta. Jag skulle gärna vilja vetahur han har tänkt sig finansieringen av detta.Anf. 17 ():Fru talman! Industriministern inser att det svenskakostnadsläget är oerhört bekymmersamt. Detkommer att kräva stora uppoffringar för att vi överhuvud taget skall ha en chans att komma ner tillsamma kostnadsnivå som våra konkurrentländerhar. Det är den socialdemokratiska politiken somhar lett fram till detta. Därför borde ni ha tagit itumed problemet tidigare.Industriministern sade att det inte varit någonuppmarsch när det gäller att klara överhettning ochatt stödet har varit svagt. Jag vet inte om jag skalltacka för uppmärksamheten. Är inteindustriministern mera positivt inställd tillfolkpartiets stöd än att stödet var mycket svagt, blirjag litet beklämd. Före valet var industriministernoch hans parti inte ett dugg intresserade av enskattereform. Sedan blev det andra tongångar, närni konstaterade att ni behöver anträda den vägenför att komma ned till rimliga förhållanden. Jagtycker att vi skulle kunna få litet positivaresynpunkter från industriministern när det gäller defrågorna.Stabiliseringsavtal, lagstiftning mot parterna osv.har er politik drivit oss fram till. Jag tror inte attlagstiftning mot arbetsmarknadens parter är en vägatt gå. Man måste nog hitta andra lösningar. Detskulle vara intressant att veta om industriministernhar funderat i de banorna.Industriministern talar om att näringspolitikenkommer att bli viktigare och viktigare. Det kan vivara överens om. Den kommer att få mycket storbetydelse. Jag vill också påminna om att nyaregioner sannolikt kommer att få problem. Det ärregioner som har en bra tillverkningsindustri, menden har låg teknisk kapacitet och kvalitet. Vikommer förmodligen inte att kunna ha detillverkningarna kvar i vårt land. Vi kan intekonkurrera med andra länder. Vi måste upp i enhögre teknisk kvalitet. Vi behöver massor medtekniskt utbildade människor. Vi behöver myckethögskoleutbildning, vi behöver forskning ochutveckling. I den utredning som jag hade anledning att delta i, denregionalpolitiska utredningen, har vi varit eniga omhur det skall gå till. Jag beklagar bara attsocialdemokraterna inte ville löpa linan ut ochverkligen ta fasta på de förslag som lades fram i denutredningen.Anf. 18 ():Fru talman! Jag vill inleda med att understryka attjag inte tror att vi har delade meningar när detgäller behoven av att investera i bl.a. vägar,järnvägar, forskning och utbildning. Jag kan ocksåsvara på frågan om finansieringen. Vi kommer attlägga fram en mycket stark budget.Men det som inte berörde och som jagär så rädd för är hur det skall bli för den storalandsorten, om man skall använda huvuddelen avde anslagna tjugo miljarderna i , somstatsministern sade. Dessutom har vi ochMalmö. Man kan inte förhandla med omatt få loss pengar om man har lagt pengarna här. Jagvädjar på mina bara knän: Förelägg inte riksdagenett koncentrationsdokument, utan ett dokumentför att utveckla hela riket! Jag är mycket rädd föratt om detta koncentrationsdokument kommer tilldenna kammare, uppstår det någon typ avriksdagsmajoritet också för det. Då går det illa förstora delar av vårt land.Det gäller att skapa framtidstro i hela landet. Detgör man med vissa grundläggande basinvesteringar.Det finns ett annat sätt att resonera, som jag villfråga om. inför riksdagensvarade på en fråga från mig omåterbäring på vattenkraftsmedel. Jag trodde att detförslaget skulle ha tagits fram .