prot · GF0911 · 1991-10-16 00:00:00 — Arbetslöshet är ett oerhört slöserimed människor och resurser. Jag är inte övertygadom att dessa pengar alltid används på mestrationella och effektiva sätt. I själva verket vet viganska litet om kostnaderna för och effekterna avolika arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Det krävsbättre uppföljning. Detta är särskilt viktigt i ett lägedär AMS har nått taket för sin förmåga, dvs. ca 3 %av arbetskraften i åtgärder, och där vi redan iutgångsläget har ett avsevärt budgetunderskottsamt där samtliga sektorer i samhället har problemsamtidigt.Det finns inga snabba klipp som i ett slag skapar enfungerande arbetsmarknad, men vi har börjatdra upp ur arbetslöshetens stålbad, och vihar börjat lägga grunden för en stabilarbetsmarknad i framtiden.Anf. 73 ():Herr talman! Jag ber i likhet medutskottsordföranden att få hälsa vår nyearbetsmarknadsminister välkommen i bådeämbetet och hans första arbetsmarknadspolitiskadebatt. Det faktum att är trimmadi arbetsmarknadsutskottets tradition och inriktningtror jag utgör en bra grund för en godstatsrådsinsats.Sverige befinner sig i en allvarlig ekonomisk kris.Det har fört med sig en drastisk försämring av lägetpå arbetsmarknaden. Arbetslösheten stiger trotskraftigt ökade satsningar påarbetsmarknadspolitiska åtgärder. AMS spår nu attvi kommer att drabbas av den kraftigastenedgången på arbetsmarknaden sedan det dystra30-talet. Varslen om uppsägningar ligger på enalarmerande hög nivå, och fler varsel än någonsinleder till uppsägningar.Antalet sysselsatta har minskat över helaarbetsmarknaden. Mest dramastisk är nedgångenav antalet sysselsatta inom industrin. Under desenaste åren har över 100 000 jobb försvunnit i justden livsviktiga industrin. Både den privata ochoffentliga tjänstesektorn har också drabbats avnedskärningar.Arbetslösheten bland ungdomar och handikappadeökar ännu snabbare än bland befolkningen i övrigt.Det är ett dystert arv som den socialdemokratikaregeringen lämnar efter sig. Det är desto meranmärkningsvärt som socialdemokraterna undervalrörelsen har anklagat andra partier försvartmålning av det ekonomiska läget.Socialdemokraterna har inte mäktat att genomföraden nödvändiga strukturomvandlingen. I stället harsvenska folket invaggats i tron att läget i densvenska ekonomin är bra.Det som krävs för att komma till rätta medproblemen i svensk arbetsmarknad är en nyekonomisk politik, en politik som innebär att vi kanskapa nya, riktiga jobb. För det enda som kan ökasysselsättningen och återge de arbetslösa tron påframtiden är just att de får jobb.Utskottets ordförande talade om densvenska modellen och avsåg då närmastarbetslinjen. Om denna linje har vi i i alltväsentligt varit överens. Hon tyckte illa om att detgjordes jämförelser med . Jag delar hennesuppfattning att våra arbetslöshetstal ännu inte ärjämförbara med många länders i det övrigaEuropa, men vi går i rask takt åt det hållet, och detär mycket illavarslande.Mona frågade: Blir SKF-tjejerna lyckligareom aktieägarna får mer och det blir karensdagar?På det kan jag svara att socialdemokraterna intehelt har glömt av aktieägarna under den gångnamandatperioden. Sjukförsäkringen har redankraftigt försämrats, varför det är litet poänglöst atttala om den saken. Den fråga som borde ha ställtsav utskottsordföranden när hon tidigare deltog idebatten är den här: Hur säkras jobben för dessaSKF-tjejer? Att få veta det tror jag skulle göra demlyckliga. Situationen är den att detta gamla finaföretag till största delen har sin verksamhet påannat håll än i . Därför borde bådesocialdemokrater och andra ställa sig frågan: Hursäkrar och utvecklar vi jobben i ?I regeringsdeklarationen påtalas det nödvändiga iatt investeringar i bl.a. vägar och järnvägar skallkunna tidigareläggas. Jag tror det är bra att så sker.Arbetsmarknadsministern sade alldeles attarbetslinjen skall fullföljas och att arbetslöshet ärdet största slöseri vi kan hålla på med. Det är braoch värdefullt att detta klart sägs ut i kammaren ochi denna debatt. Därför är det viktigt att vi hävdarden aktiva arbetsmarknadspolitiken:-- en arbetsmarknadspolitik som innebär att dearbetslösa ges förutsättningar att få nya arbeten,-- en arbetsmarknadspolitik som har till syfte attminska de oacceptabla sociala effekter somlångtidsarbetslöshet för med sig,-- en arbetsmarknadspolitik som innebär attarbetslinjen skall hävdas,-- en arbetsmarknadspolitik som innebär ettsärskilt stöd till de speciellt utsatta grupperna påarbetsmarknaden, och-- en arbetsmarknadspolitik som innebär attarbetsmarknadsstyrelsens hela arsenal avsysselsättningsåtgärder utnyttjas.Det dystra läget på arbetsmarknaden innebär ocksåatt risken för utslagning på grund av arbetsskadorökar. Därför är det också en viktig uppgift för dennya regeringen att föra en aktiv arbetsmiljöpolitik.På samma sätt som inom miljöpolitiken måste visätta ett pris på arbetsmiljön såväl som på den yttremiljön.En annan väg att gå är att utarbeta former förpersonalekonomiska bokslut, som kan ge dearbetssökande en bra information om hurpersonalsituationen, arbetsskador och arbetsmiljöpå företaget ter sig.Arbetslivsfonderna måste användas som ett aktivtinstrument för att man skall komma till rätta medskadliga arbetsmiljöer. Fondernas reglementenmåste ses över så att onödig byråkrati kanundvikas. Det gäller både inom fonderna som inomde företag som söker bidrag från fonderna.Vi i vill i socialliberal anda slå vakt omallas rätt till arbete. Vi måste i praktisk handlingvisa på arbetets värde för den enskilde individenoch för hela samhället. Vi slår vakt omanställningstryggheten och möjligheterna tillinflytande på arbetsplatsen för de anställda. Vi vill,som jag sade, arbeta för att förbättraarbetsmiljöerna.Anf. 74 ():Herr talman! Det är ungefär lika mycket publik häri salen som på ett normalt politiskt torgmötehemma i , men jag tror ändå att en sådan härdebatt har ett värde.Sverige fungerar som en människa med förhöjtblodtryck. Den som drabbats av den åkomman blirkall om händer och fötter. ytterområden --det vi kallar glesbygd -- har drabbats av kylan. TaBergslagen som ett exempel. Det som en gång varSveriges händer håller på att bli ettindustrimuseum, och står åkrarna i tur.Åkermarken, som ligger insprängd i detmellansvenska landskapet och som vittnar om flertusenårigt odlarnit, håller på att växa igen. Iområdet Skinnskatteberg-Fagersta-Norberg skall70 % åkermarken tas ur bruk.Svenska landskap som har levt på sina egna meritertöms på sysselsättning, ungdom, kultur och service.Kvar blir de gamla, som får leva med landskapetsförfulning och med den kulturella utarmningen.Kylan tränger sig på. Ständigt kommer nya negativabesked, senast budet från Kalix.Medan tillväxten i skogen ligger , stannar uttaget på vid 70 miljoner.Skogsindustrin drar ner på kapaciteten i stället föratt investera. Om vi rensar exporten frånimporterade delar, står skogsnäringen för avden svenska exporten, och när skogsnäringen nulägger ner, drabbar det naturligtvis handels- ochbytesbalanserna mycket negativt.Vad skall då regeringen göra? Skall den öppnaföretagsakuten? Det är inte så lätt.De lätta förtjänsternas tid är över. Vi kan intedevalvera oss ur krisen längre. Plötsligt har vi fåttöppna ekonomier liknande de östasiatiska bara 40mil från våra gränser. I ärpersonalkostnaderna bara en tjugondel avSveriges -- . per timme.Nu krävs det att vi tillsammans tar ansvar för attSverige får en sund marknadsekonomi och att viupphör med den låt-gå-politik som tidigareförekommit.Jag hoppas att den nya regeringen kan skapa denframtidstro som krävs för att vi skall slippa se frammot en ny förödande socialistisk era.Herr talman! Låt mig fortsätta på liknelsen mellanmänniskokroppen och landet . Den kändeläkaren har ett bra recept för densom vill hålla sig frisk -- ät mycket fibrer, drickmycket vatten och gå mycket: Ät mycket fibrer -- spara på kaloriintaget. Vi fårinte leva över tillgångarna längre. Vi får intefortsätta att låna till konsumtion vare sig frånutlandet eller från kommande generationer. Drick mycket vatten -- försök inte med någonberoendeskapande verklighetsflykt. Verklighetenär att politiker inte skapar jobben inom den privatasektorn. Politiker kan bara lägga till rätta så attkreativa människor vågar och kan vara företagare.En varning till alla politiker -- det är lättare attförstöra företagandet än att bygga upp det. Gå mycket -- arbeta mer, eller kanskeeffektivare. Alla som kan måste få vara med iarbetet.Det här är receptet för den sjukasamhällsekonomin. Men kom ihåg att för att vi skallfå patienten att ta medicinen krävs gemensammavärderingar, en folkets vilja att vara med och taansvar. Jag är tacksam för den värdeinriktning somär formulerad i regeringsdeklarationen. Jag hoppasoch tror att grunden har lagts för ett långvarigt,ansvarsfullt och framgångsrikt regerande.Anf. 75 ():Herr talman! Det är litet märkligt med de nyapartiernas företrädare här i kammaren. Debeklagar sig mycket över att det är så litet folk här.Jag tycker att de gå kan börja i sina egna partier ochmana sina egna partikamrater att vara i kammaren.Av tradition brukar utskottens representanter varanärvarande i resp. ämnesdiskussioner.De borgerliga partierna har alltid framhållitbehovet av fasta spelregler för kapital ochföretagsägande. De har heller ingen anledning attklaga över den utveckling av skattesystemet somregeringen nu har aviserat skall genomföras. LarsHedfors gjorde en bra genomgång av detta i denföregående debatten.Herr talman! De som däremot kommer att få kännapå vad ändrade spelregler kan innebära i annanmening -- negativ -- är uppenbarligen de anställdai såväl privat som offentlig sektor. De flesta av deborgerliga partierna har aldrig ömmat särskiltmycket för dessa människor, och de har aldriglovats fasta spelregler, vilket de med fog kan hävdaoch vilket skall erkännas. Om man tar del av dekrav som har framförts och framförs i -- som får anses vara det ledande organetför högerkrafterna i landet -- finner man att det interåder något tvivel om i vilken riktningintressegemenskapen går. Om jag håller mig till detområde som arbetsmarknadsutskottet har attbehandla, är det inte precis småsaker som denkravmaskinen formulerar.Ett krav är kraftigt sänkta arbetsgivaravgifter, somär en finansieringskälla till stora delar av vårtvälfärdssystem och som nogsamt avräknats iförhandlingar om tillgängligt löneutrymme undergångna tider. Inom SAF är man ärlig och gör i enledare fullt klart att en sådan sänkning måstefinansieras genom minskade offentliga utgifter påde breda sociala områdena -- pensioner,sjukförsäkring, barnomsorg,arbetslöshetsersättning osv.I A-kassan skall enligt finansministernegenavgifterna höjas, och hela systemet skallförmodligen också förstatligas. Kassan drivs sombekant nu av de fackliga organisationerna, och detvar de som en gång själva byggde upp kassan.Finansministerns eget parti har föreslagit ensexfaldig höjning av egenavgifterna, vilket kommeratt ge avgiftshöjningar från 25--. ,som är det vanliga , till 150--. ,om nuvarande nivå på ersättningen skall behållas.Även de anställda skall känna av att arbetslöshetkostar, säger finansministern.För att även göra det fackliga medlemskapetkännbart skall den skattereduktion som finnsavskaffas och bidra till kapital ocharbetsgivaravgifternas sänkning.I valrörelsen presenterade ett förslag tillkraftiga försämringar i lagen om anställningsskydd,särskilt för småföretagare. Det sammanfaller medvad har krävt, även ommoderaterna aldrig har satt någon gräns försmåföretag utan velat genomföra försämringar ilagen om anställningsskydd för alla företag.Under förra mandatperioden antogs en nyarbetsförmedlingslag, som gav vissa möjligheter atthyra ut arbetskraft. Men vi slog vakt om en enhetligsamhällsstyrd förmedling, i enlighet med den vi är bundna av. De borgerligapartierna vill då säga upp . Jagtycker att det skulle vara ganskauppseendeväckande om ett välståndsland somSverige skulle gå den vägen med sinainternationella åtaganden. Inom har vi antagiten rad konventioner som syftar till att ge löntagarnaoch de anställda likvärdiga konkurrensvillkor samtatt vi skall undvika social dumpning somkonkurrensmedel. Vi har därför ILO-konventionerpå många av arbetslivets områden.Om inte kan stå fast vid , vilka konventioner skulle dåsämre bemedlade länder kunna tänkas säga upp föratt gynna sig, sina företag och sitt näringsliv? Hurskall andra länder göra om inte ens ansersig kunna behålla konventionen om att ingen skallkunna tjäna pengar på andras arbetslöshet?Inte desto mindre, vilket har bekräftats i debatten , ser det ut som om förslag kan komma redanunder hösten från den nya regeringen i dennariktning.I början av 1980-talet var kravet på sänktaungdomslöner ett kärt område för borgerligapolitiker. Det har varit tyst på den fronten ganskalänge. Men börjar det igen komma krav frånhögerkrafterna genom SAF, och harhakat på. Skall ett sådant förslag genomförasinnebär det att en lag måste stiftas som tar överavtalen. Man skall således i lag fastställa vadungdomen får tjäna och inte låta det reglerasgenom avtal mellan de fackliga organisationernaoch arbetsgivarna. Det skulle vara mycketuppseendeväckande.Ett viktigt beslut under förra varändringen i medbestämmandelagen, den s.k. lexBritannia, som är en förutsättning för att kunnahävda svenska villkor på svenska arbetsplatser.Inget av de borgerliga partierna ville ge de svenskalöntagarna möjlighet att kunna hävda denna rättgenom sina fackliga organisationer. Även i detsammanhanget skulle det vara intressant att få vetaom man kommer att införa ett internationelltregister för sjöfarten, som kommer att kastatusentals sjömän ut i arbetslöshet.Anf. 76 ():Herr talman! Jag kommer ifrån ett län, Jönköpingslän, där vi under en mycket i stort setthar varit befriade från arbetslöshet. Hos oss har istället arbetsmarknaden bokstavligt ropat efterarbetskraft, både kvalificerad och okvalificerad.Under det senaste året har luften även gått urarbetsmarknaden i mitt eget län. Vi är på väg att fåarbetslöshetstal som vi inte har upplevt imannaminne. Bara under det här året hararbetslösheten mer än fördubblats.Socialdemokraterna misslyckades med sinekonomiska politik, och det är de som har ansvaretför den negativa utveckling som vi nu upplever påarbetsmarknaden. Framför allt är det ungdomarsom kommer i kläm. I gruppen ungdomar mellan18 och är arbetslösheten uppe i . Detta ären mycket allvarlig utveckling. Det ärpassiviserande att inte ha något meningsfullt attgöra som det är förödande försjälvkänslan och självförtroendet att inte varaefterfrågad, att ingen behöver en.Om vi skall vända den negativa utveckling som vinu upplever är jag övertygad om att vi måste vidtalångsiktiga åtgärder. Vi måste se till att underlättaför småföretagen, vilket bl.a. kännetecknarSmålandsandan. Vi måste se till att småföretagenfår möjlighet att gro, att växa och utvecklas. Det ärde som är grundbulten för sysselsättningen i vårtland.En åtgärd som är nödvändig är att ta bort skattenpå det arbetande kapitalet i de små och medelstoraföretagen. Det är en viktig signal om att vi skall föraen företagsvänligare politik i landet, så att ocksåinvesteringsviljan ökar. Det gynnar , ochdet skapar nya arbetstillfällen.Nästa steg måste bli att vi sänkerarbetsgivaravgifterna och att vi sänker momsen.Den enda vägen att gå för att få i gång industri ochproduktion är att sänka skattetrycket, världens isärklass högsta. Vårt rekordhöga skattetryck är detstörsta hotet mot välfärden och jobben, eftersomdet har lett till att tillväxten har minskat alltmer ochtill att vi t.o.m. upplever en negativ tillväxt.Jag skall också ta upp ett annat område där ensatsning innebär en långsiktig investering, nämligenden högre utbildningen. Jag är ledamot i denstatliga kompetensutredningen, och vi har gåttigenom och kartlagt en mängd olika områden närdet gäller kompetensutveckling i arbetslivet.På ett men nog så viktigt område har halkatefter, nämligen i fråga om den högre utbildningen.Det här förhållandet är särskilt tydligt inomtillverkning och produktion. På de flestaämnesområden utbildar vi till skillnad från andraindustriländer färre akademiker och forskare än för30 år sedan. En relativt liten andel av befolkningenhar högre utbildning. Svensk industri blir alltmerlågteknologisk, ett resultat av den tredje vägensekonomiska politik.Det finns flera skäl till en utökad satsning påuniversiteten och högskolorna. Utan nyauppfinningar, ny teknik och nya metoder stannarnäringslivet. Jobben blir alltmer komplicerade.Svarvare måste lära sig programmering, och bagareblir processtekniker, för att nu nämna någraexempel. Mer komplicerade jobb kräver merutbildning. Därför måste det till en satsning på denhögre utbildningen så att åter når toppen.I utgörs industrin huvudsakligen avmindre och medelstora företag. Under de senasteåren har en betydande högteknologisk industri växtfram. Arbetstillfällena inom tillverkningsindustrinsvarar för av sysselsättningen, attjämföra i övriga riket. Länet är däremotunderrepresenterat vad gäller sysselsättning inomtjänstesektorn. Detta har enligt flera bedömare ettsamband med det begränsade utbildningsutbudet.Eftersom tillväxten antas ske inom den privatatjänstesektorn, säger det sig självt att situationenför länet inger farhågor. Därför måste högskolan iJönköping tilldelas fler platser inför budgetåret1992/93.De knappa anslagen till lokala linjer och friståendekurser har utgjort och utgör ett stort bekymmer. Enannan omständighet som inneburit att gapet mellanhögskolan i och de flesta andrahögskoleenheter inte bara förblivit oförändrat utant.o.m. ökat när det gäller LIFT-anslagen är demedvetet regionalpolitiska satsningar som gjorts påhögskolor i stillastående eller tillbakagåenderegioner.Men vi måste, herr talman, även bedriva friskvård,och det är rimligt att högskolan i fårytterligare 250 årsstudieplatser till lokala linjer ochfristående kurser. Då skulle högskolan komma uppi samma nivå i fråga om sitt utbud av friståendekurser som övriga nya högskolor i landet. De nyaplatserna skall fördelas mellan sektorerna förteknik, ekonomi och administration. Det skulleinnebära en utbyggnad av ingenjörslinjerna samt avfristående kurser och påbyggnadsutbildning inomtekniksektorn, grundläggande juridikutbildningsom komplettering till utbudet avekonomiutbildningar samt ett större utbud avspråkutbildning. Detta är en av hörnstenarna för enutveckling av näringslivet och en höjning avkompetensnivån inom arbetslivet.Anf. 77 ():Herr talman! Den arbetslöshetskris som rasar ihela vårt land har pågått i de norrländskaglesbygderna , på sina hållkanske . Dålig lönsamhet i de små ochmedelstora företagen blandas medstrukturomvandlingar av basnäringarna. Allt dettager fog för AMS konstaterande att arbetslöshetenkommer att bli den värsta sedan 30-talet.I en lågkonjunktur finns det mycket goda skäl attrusta för framtiden. I det ekonomiska läge som densocialdemokratiska regeringen försatt landet blirdetta mycket svårt. Trots detta finns ingen annanväg att gå om man vill stärka landets svagasteområden inför framtiden.Efter år av utredande och därefter ett mycketblygsamt resultat av den regionalpolitiskautredningens arbete tvingas man ställa frågorna pånytt. Hur skall en offensiv regionalpolitik varautformad? Hur skall den förverkligas mednuvarande ekonomiska kris i landet? Vad behövergöras -- på såväl kort som lång sikt?Folkpartiet liberalerna har år hävdat attmobiliseringspolitiken är den enda rätta vägen.Man måste mobilisera de människor som finns ochverkar ute i bygderna. De vet vad som behövergöras. Därför är satsningar på de enskildamänniskorna och på infrastrukturen av avgörandebetydelse för utvecklingen i glesbygden.I en stor debattartikel i toglandshövdingarna i Norrlandslänen upp frågan omNorrlandslänens stora betydelse för landet somhelhet. Nettoexporten från skogsindustrin enbart iVästernorrland är större än hela den svenskabilindustrins nettoexport. betyder genomvattenkraften och skogsnäringen oerhört mycketför landet som helhet. Därför är satsningar på vägaroch järnvägar i en riksangelägenhet.Sedan något år tillbaka erbjuder SCA mycket godavillkor för de anställda som vill pröva att starta egetute i skogsbyarna. Det huvudsakliga skälet är attbyarna måste leva vidare för att skogsbruket skallkunna fungera. Insatser måste alltså till för attförbättra glesbygdsvägarna och bygga uttelekommunikationerna för att göra det möjligt förmänniskor att bo kvar i glesbygden och därmedbidra till aktiv skogsnäring till gagn inte minst förskogsindustrin och för hela landet.I REK 87 och vid många seminarier har frågan omkvinnorna i glesbygden tagits upp. Undersökningarvisar att många av inlandsorterna har brist påkvinnor. De som först lämnar glesbygden är jukvinnorna. Många frågar sig vad som skall göras föratt råda bot på detta problem.Undersökningarna visar också attutbildningsmöjligheterna är dåliga liksomtillgången på attraktiva jobb för kvinnor ochfritidssysselsättningen. Jag har vid otaliga tillfällenfrågat den tidigare regeringen varför man i dettaläge diskriminerar kvinnorna i glesbygden. Svarethar uteblivit.Folkpartiet liberalerna hävdar att utbildning,utveckling, forskning och kultur är avgörandeinslag i en aktiv regionalpolitik. Glesbygdens folkmåste ha samma möjligheter till utbildning både pågymnasienivå och i högskola. Den tekniskautvecklingen som presenterar är därförmycket viktig för denna angelägenhet. Dettabetyder också att specialskolor, som statens skolaför vuxna, måste ges goda möjligheter att fortsättasin verksamhet.Finns inte möjligheten att skaffa behörighet förhögskolestudier även i glesbygden blir intedistansundervisningen vid högskolor ochuniversitet den spjutspets som den måste vara ävenför folket i glesbygden.Herr talman! Debatten om inlandsbanansöverlevnad är inte slut . Med den nya regeringenfinns det goda möjligheter att rädda inlandsbanan.Jag förutsätter att regeringen med stort intresse tardel av den utredning som skall lämnas inom någraveckor. är en profilfråga för densamlade regionalpolitiken. Järnvägarna i vårt landkommer att bli alltmer betydelsefulla i framtiden.Det är därför orimligt att inte ta till vara och rustainlandsbanan för fortsatt trafik.Herr talman! I regeringsförklaringen slås fast attsatsningar på bättre vägar och järnvägar ärbetydelsefulla för en aktiv regionalpolitik. De är enförutsättning för att småföretagen, som ärryggraden i glesbygdens näringsliv, skall nå sinamarknader och kunna sälja sina varor och tjänster.Det är därför med glädje jag noterar att regeringenuttalar att sänkta socialavgifter skall gälla för flerverksamheter i inland. Det är inte vipolitiker som skall bestämma vilka verksamhetersom skall bedrivas. Med detta besked frånregeringen diskrimineras inte heller kvinnor somvill bedriva verksamhet i inland. Nukommer de att kunna driva företag på sammavillkor som männen.Jag vill, herr talman, avsluta med att säga att ensänkning av skatter och avgifter på de småföretagen stärker utvecklingen ochkonkurrenskraften i våra bygder. Det är enbartstarka och väl fungerande småföretag som kanrädda landets glesbygder. Det krävs en mobiliseringute i glesbygden. Enda möjligheten är att fler ochkraftfulla företag kan verka.Anf. 78 ():Herr talman! Att vara arbetslös är svårt. Att intekänna sig behövd någonstans, att vara utanför, attinte veta hur man skall klara sin försörjning och sinframtid är nedbrytande. Särskilt svårt är det förungdomar som aldrig har varit inne påarbetsmarknaden och som resultatlöst letar efterjobb. Handikappade och invandrare drabbas ocksåsvårt, likaså alla de som varslats om uppsägning.Kvinnor som blir arbetslösa har svårare än män attfå nytt jobb.Bordet som den socialdemokratiska regeringenlämnade efter sig är dukat med en efter svenskamått mätt gigantisk arbetslöshet. AMSframtidsprognos är minst sagt dyster.