prot · GE0986 · 1991-03-26 00:00:00 — Men jag är överensmed om att båda föräldrarna tillett svårt handikappat barn har behov av att lära sigvad vården, behandlingen och inte minst träningenoch rehabiliteringen faktiskt handlar om och attbåda kunna samverka för att göra det bästa möjligaav situationen.Jag tycker att vi skall undersöka om vi i dettasammanhang kan finna någon form för att utvecklastödet till dessa familjer. Men jag reserverar mig föratt det kan vara tekniskt krångligt och kräva merberedningsarbete. Vi får se på frågan.Anf. 51 ():Herr talman! Jag tar detta som ett löfte från BengtLindqvist. Jag tror nämligen inte att det egentligenkan finnas några tekniska svårigheter. Dessa barnär lätta att identifiera, eftersom de redan är underbehandling. Man borde då kunna se på läkarintyg.Jag hoppas att detta kommer att ordna sig och attBengt kanske lägger någonting till denrapport som redan harlämnat.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på fråga 1990/91:481 om bilstöd tillkortväxtaAnf. 52 Statsrådet ():Herr talman! har frågatsocialministern vilka åtgärder hon avser vidta föratt hjälpa personer som enligt tidigare gällanderegler fick bilstöd, men som enligt de nu gällandereglerna får avslag på ansökan om bilstöd. Arbetetinom regeringen är så fördelat att det är jag somskall svara på frågan.Enligt gällande regler kan bilstöd lämnas till densom på grund av ett varaktigt funktionshinder harväsentliga svårigheter att förflytta sig på egen handeller att anlita allmänna kommunikationer. Det ärförsäkringskassorna ochsocialförsäkringsnämnderna som i varje enskilt fallmåste pröva om dessa grundläggande krav för stödär uppfyllda. Att i ett centralt regelverk i detaljange när sådana väsentliga förflyttningssvårigheterföreligger är givetvis omöjligt. Som bekant kankassornas beslut dessutom överklagas tillförsäkringsdomstol.I tillsynsansvar för bilstödetingår att noga följa utvecklingen inomverksamheten. Jag förutsätter att verket i dettasammanhang ingående följer frågan ompersonkretsen för bilstöd. Regeringen kommer atthålla sig informerad om resultatet avriksförsäkringsverkets uppföljningsarbete. Någonåtgärd i denna fråga utöver detta är för närvarandeinte aktuell.Anf. 53 ():Herr talman! Jag tackar för svaret,men jag tycker att det mest var undanglidande.Det har framförts många klagomål mot det nyabilstödet. Jag anser inte att de alltid variträttvisande, och jag har vid ett flertal tillfällen gåtti svaromål i pressen. Reformen är trots allt positivför många, och det skall man inte glömma bort.Men det finns också skönhetsfläckar som bör rättastill. Ett exempel är just hur begreppet ''väsentligasvårigheter att förflytta sig på egen hand'' tolkas ide olika socialförsäkringsnämnderna. Jag tror atthandläggarna på försäkringskassorna behöverutbildning om de olika handikappgruppernasspecifika problem. Om de får höra hur det är fören kortvuxen person att åka kollektivt, t.ex. vilkaproblem som uppstår när man skall gå på en buss,tror jag att de ganska snabbt inser att en sådanperson har väsentliga förflyttningssvårigheter.Vi vet också att många kortvuxna har fåttbilstöd för att kunna förvärvsarbeta. får dessamänniskor avslag när de söker på nytt. Många avdessa personer har dessutom villkorade körkort,vilket kräver anpassning av bilen. I och med inte anses berättigad till bilstöd får man inteheller anpassningsbidrag. Det är alltså av ytterstavikt att dessa personer får sitt bilstöd, eftersomalternativet är förtidspension.Bengt ger här inget hopp till dessapersoner. Att överklaga tar ju , och det ärenligt min mening orimligt att begära att de skallvänta på ett överklagande. Riksförsäkringsverketskulle kunna gå ut med direktiv och säga att ocksådetta är en grupp som borde anses ha väsentligaförflyttningssvårigheter. Jag tycker att BengtLindqvist skulle kunna tala medriksförsäkringsverket om detta.Anf. 54 Statsrådet ():Herr talman! Jag vill först upplysa om att det nuär 12 000 personer som fått bilstöd sedan reformengenomfördes och detta till ensammanlagd kostnad av 800 milj.kr. vardet ungefär 1 500 personer som fickbilstöd, och den årliga kostnaden var ungefär 70milj.kr. Det har skett en ganska avsevärdbreddning och kvalitetsförbättring genom detbilstöd som utges. Detta har naturligtvis ocksåskapat ett stort intresse och en stor efterfrågan avbilstöd hos fler grupper.Både och jag vet att det finnsmånga önskemål, bl.a. den av gjordabeställningen att åldersgränsen förförtidspensionärer, som är , skall utredas.Den gränsen är naturligtvis ganska godtycklig, menvi har av rent ekonomiska skäl sagt att vi inte harpengar för att höja den gränsen. Det kostar mycketstora summor.Herr talman! Bilstödets konstruktion är sådan attinte någon grupp pekas ut som kan få eller inte kanfå bilstöd, utan vi har försökt hålla oss tillfunktionen. Det är de människor som har dessaväsentliga förflyttningssvårigheter och svårigheteratt anlita allmänna kommunikationsmedel somskall ha bilstöd oavsett vilken handikappgrupp detillhör, och därmed utesluts heller inte kortväxta.Föreligger det svårigheter bland kortväxta, och dettror jag att det också gör, på det sätt som BarbroSandberg beskriver, uppfyller de personerna ocksåkraven i dessa bestämmelser, och då skallförsäkringskassorna ge dem bilstöd. Menförutsättningen är att prövning sker på detta sätt.Det är svårt att utpeka vissa grupper, och vi hardärför satt vår tillit till en prövning av de verkligaförhållandena. De funktionshinder som finns måstevara utgångspunkten, och sedan får en praxisutvecklas. Det är så vi tänker oss arbetet.Anf. 55 ():Herr talman! talade om att mångafler personer har fått bilstöd, och det är ju bra.Meningen med reformen var ju att det skulletillkomma ytterligare grupper. Men det kan ändåinte vara meningen att reformen skall innebära attde som har fått bilstöd för att kunna förvärvsarbetaskall bli ifråntagna detta och tvungna att sluta sinaarbeten.Jag anser det riktigt att det är funktionen som skallavgöra och att man inte skall peka ut grupper. Mendet har visat sig att socialförsäkringsnämndernasäger, att om man tillhör gruppen kortväxta kanman gå. De använder detta begrepp när de avslåransökningar.Detta är felaktigt, och då bör man också tala om förförsäkringskassorna att detta är fel. De skall ocksåse till om man verkligen kan komma ombord på enbuss även om man kan gå. Jag vet att det finnspersoner som är i den situationen att de har blivitnekade bilstöd.Anf. 56 Statsrådet ():Herr talman! Jag vill bara tillägga att frågan ompersonkretsen och den praxis som växer fram ärden viktigaste i uppföljningen av bilstödsreformen.När själva reformen infördes uppdrog regeringenoch till attkontinuerligt genomföra en uppföljning.Självfallet skall vi dra slutsatser av den tillämpningsom skett, men läget har ännu inte blivit sådant attvi har dessa samlade erfarenheter. Men jag tror inteatt det kommer att dröja länge tills vi kansammanfatta hur praxis har utfallit. På den grundenkan man sedan föra en diskussion om det finnsanledning för regering och riksdag att görauttalanden för att ytterligare preciserapersonkretsen.Anf. 57 ():Herr talman! Jag vill fråga vilketråd han ger till en kortväxt som har ett arbetemen som blir nekad bilstöd och då måste säga uppsitt arbete. Att vänta på att överklaganden skallbehandlas och en utvärdering av hurbestämmelserna om personkretsen har fungeratkan ta . Vad gör man ?Anf. 58 Statsrådet ():Herr talman! I ett sådant fall finns enbart den vägsom har anvisat, nämligen att överklagaoch hävda sin rätt till bilstöd och uppge desvårigheter som man har i samband medförflyttning. Det är mycket viktigt att enskildamänniskor överklagar för att praxis verkligen skallutvecklas.Jag håller med om att detta är ett problem och attdet kan innebära svårigheter i övergångsskedet.Men detta är den enda möjligheten och den vägsom anvisat genom det beslut vigemensamt har fattat.Anf. 59 ():Herr talman! Jag skall skicka det svaret till dennaperson och till , och jag hoppasatt man där tar fasta på svar.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på fråga 1990/91:492 om rätten tillakutvårdAnf. 60 Socialminister ():Herr talman! har frågat mig omregeringen avser att vidta åtgärder för att garanteramänniskors rätt till akutsjukvård oavsett derasekonomiska resurser. Frågan föranleds av att enman, som akut uppsökt en vårdcentral i ,enligt uppgift skickades hem utan vård då han intekunde betala vårdavgiften.Ingen människa i skall kunna nekas akutvård på grund av att han eller hon inte kan betalaaktuell vårdavgift. Varje landstingskommun skallerbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som ärbosatta inom landstingkommunen. Detta framgårav 3 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). Av 4 §hälso- och sjukvårdslagen framgår också att ävenden som vistas inom landstingskommunen utan attvara bosatt där och som behöver omedelbar hälso-och sjukvård, skall erbjudas sådan vård avlandstingskommunen.Från har jag inhämtat att man inomStockholms läns landsting har diskuterat hurpatienter som inte kan betala vårdavgiften skallbemötas. Den ordning som gäller är att den sominte kan betala vårdavgift inte får avvisas utan atten läkarbedömning skett av hans eller henneshälsotillstånd.Det är som, inom ramen för sintillsynsuppgift, skall bevaka att enskildamänniskors rätt i dessa avseenden inte kränks.Anf. 61 ():Herr talman! Jag ber att få tacka för svaret på minfråga.Jag är mycket glad över att statsrådet så tydligt geruttryck för uppfattningen att ingen skall bli nekadvård på grund av att han eller hon inte har pengarvid vårdtillfället. Jag trodde också att detta var ensjälvklarhet. Det var därför rätt upprörande när detvisade sig att man på olika vårdcentraler iStockholms läns landsting har olika rutiner för hurman skall bemöta människor som inte har pengar.Detta kan naturligtvis leda till bristande vård ochonödigt lidande i den akuta vårdsituationen. Meni det långsiktiga perspektivet är det också mycketallvarligt att tilltron till det solidariska samhälletundergrävs. Att veta att man kanske blir nekadvård av det skälet att man saknar pengar skapar enutsatthet, en oro och otrygghet som människordagligen bär med sig, oavsett om de är i akut behovav vård eller inte. Det är därför mycket viktigt medmarkeringen att man inte skall kunna avvisas avekonomiska skäl.När jag lyssnade på statsrådets svar och lästeigenom det tyckte jag mig finna en bristandeöverensstämmelse mellan det som socialministernsäger inledningsvis och det hon sedan redogör förnär det gäller . I svaretsägs nämligen att den patient som inte har pengarinte skall kunna avvisas utan att läkare först hartittat på patienten. Det antyds att man i Stockholmsläns landsting avvisar människor efter en hastigkontroll just av det skälet att de inte har pengar.Jag anser att det skall vara alldeles klart och tydligt,och jag hoppas att kommer attklargöra detta, att det faktum att man inte harpengar aldrig i sig kan vara ett skäl till att avvisa envårdsökande.Anf. 62 Socialminister ():Herr talman! Det sist sade ärnaturligtvis oerhört viktigt. Att man inte har dessakronor med sig, eller en dryg hundralapp, vid dettillfället man behöver vård skall inte i sig varaavgörande. Vi vet dock att det i det praktiskaarbetet från tid till annan kan vara så, att mankanske kan behöva välja vid en vårdtyngdvårdcentral. Men man skall inte neka någon vårdom det verkligen är vård som krävs. Man skall alltsåinte hänvisa till någon annan dag.Vi har ibland erfarenhet av att man från tid tillannan kanske av andra skäl behöver ge signaler omatt patienten skall vänta med attkomma. Det kan finnas många olika skäl. Det kanvara fråga om känsliga infektioner och även andrasaker kan spela in. Men det väsentligaste är: Närman behöver akut vård skall man få den vårdenoavsett om man har med sig pengen eller inte.Anf. 63 ():Herr talman! Jag delar fullständigt denuppfattningen. Det kan naturligtvis från gång tillannan finnas andra skäl som gör att man vill be enpatient att återkomma en annan dag. Men just detfaktum att man inte har pengar får aldrig i sig varaett skäl att avvisa. Detta är viktigt och angeläget,och det är bra att det blev klargjort.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Meddelande om svar på interpellation1990/91:160Anf. 64 Socialminister ():Herr talman! Med hänvisning tillriksdagsordningen ber jag att få meddela attinterpellation 1990/91:160 av tillbostadsminister angåenderestriktioner för byggnadsverksamheten iStockholm inte kommer att besvaras inomföreskriven tid på grund av att överenskommelseom lämplig tidpunkt för svaret inte har kunnatträffas. Interpellationen kommer att besvaras den 8april 1991.14 § Svar på fråga 1990/91:474 om Indiensbegäran om rättshjälp i BoforsaffärenAnf. 65 Justitieminister ():Herr talman! har frågatstatsrådet om regeringen är bereddatt vidta åtgärder för att med anledning av en indiskbegäran om rättshjälp i Boforsaffären påskyndaöverlämnandet av den information som den indiskaregeringen har efterfrågat.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jagsom skall besvara frågan.Den indiska ambassaden överlämnade den 2 aprilförra året till enframställning om rättshjälp i Boforsärendet.Framställningen kompletterades med enerforderlig översättning till svenska somöverlämnades till den 20april. Regeringen beslutade attöverlämna framställningen till riksåklagaren förprövning enligt lagen (1975:295) om användning avvissa tvångsmedel på begäran av främmande stat.På riksåklagarens uppdrag har vissa frågor prövatsav åklagarmyndigheten i , som den 8februari överlämnade en redovisning tillriksåklagaren. Enligt vad som upplysts mig kanriksåklagarens yttrande väntas inom kort.Jag vill påpeka att den indiska framställningen varsynnerligen omfattande och delvis oklar. På indiskbegäran har åklagarmyndigheten avvaktat vissakompletteringar under ärendets gång. Indiskamyndigheter har också genom åklagarmyndigheteni underhand hållits underrättade om hurärendet fortskridit.Ärendet bör således kunna avsluta inom enförhållandevis nära framtid. Det finns därför ingenanledning att nu vidta någon sådan åtgärd somGudrun efterlyst.Anf. 66 ():Herr talman! Jag skall be att få tacka så mycket försvaret, som reser en del nya frågor.Det första som är iögonenfallande är attkvarnarna -- vems de nu än är -- ibland mal väldigtlångsamt. Jag undrar därför: Varför har det tagitfrån till förfrågan att komma tillbaka till riksåklagaren sedanhan hade lämnat den till åklagarmyndigheten iStockholm? Det har alltså gått . Jagundrar varför det har gjort det, och om regeringenmöjligen har stött på och undrat över att det hartagit så lång tid.Enligt de uppgifter som jag har fått rör det sig omtvå olika typer av papper som den indiskaregeringen vill ha. Dels är det fråga om dokumentsom RÅ själv förfogar över och som RÅ själv kanbesluta om man vill lämna ut eller inte, dels är detfråga om en del dokument av typ uppteckningar avsamtal mellan svenska och indiskaregeringsföreträdare som gjordes innan kontraktetslöts, t.ex. en promemoria om samtalet mellan OlofPalme och Radjiv . De papperen fattarregeringen själv beslut om enligt de uppgifter somjag har fått. Jag skulle då vilja veta om regeringenär beredd att tillmötesgå den indiska regeringensbegäran att få ta del av de pappren och få demöversända.Jag skulle vilja hänvisa till de utfästelser somtidigare har gjorts från olika regeringsföreträdareom att byken i den här affären skall tvättasoffentligt och ordentligt. Jag hoppas att detkommer att bli så nu då.Anf. 67 Justitieminister ():Herr talman! Den första frågan, varför det har tagitså för attbesvara riksåklagarens frågor, kan jag inte svarapå. Jag utgår från att det har att göra med att det ärett ganska komplicerat ärende och attåklagarmyndigheten i har behövt denhär tiden för att besvara riksåklagarens frågor.Den andra frågan måste jag besvara på följande vis:Den framställning som det handlar om var enframställning om beslag av vissa handlingar, dvs. ettanvändande av tvångsmedel på begäran av enfrämmande stat. Regeringens agerande harhelt följt den särskilda lag vi har på området, lagenom användning av vissa tvångsmedel. Enligt denskall man genast överlämna frågan tillriksåklagaren, och det är vad regeringen har gjort.Anf. 68 ():Herr talman! Jag skulle ändå vilja ha ettförtydligande när det gäller den typ av dokumentsom regeringen själv skall besluta om, t.ex. desamtalsuppteckningar som jag talade om. Enligtvad jag har fått uppgift om ingår också den typen avdokument i den indiska regeringens begäran.Eftersom regeringen själv fattar beslut om,huruvida man vill lämna över den typen avmaterial, borde man väl i regeringen redan hafunderat över den frågan, om man inte ytterligarevill fördröja den här processen.Anf. 69 Justitieminister ():Herr talman! Regeringen har inte haft anledningatt överväga något annat än hanteringen av denframställning som inkom, och denhanteringen sker nu hos riksåklagaren.Anf. 70 ():Herr talman! Skall jag tolka det så att regeringenöver huvud taget inte tänker ta ställning till de delarav den indiska begäran som jag talat om utan heltoch hållet överlåta saken till riksåklagaren ochdärmed undandra sig ett eget ansvar i frågan?Överläggningen var härmed avslutad.15 § Svar på fråga 1990/91:489 ommöjligheterna att göra närradioprogram underpågående straffverkställighet, m.m.Anf. 71 Justitieminister ():Herr talman! har frågat mig omdet är tillåtet för en person som dömts till fängelseför hets mot folkgrupp att från fängelset göra nyaradioprogram av det slag som han fällts för och omjag i så fall är beredd att överväga åtgärder för attminska möjligheterna för den fällde att nära nogomedelbart återuppta sin verksamhet i närradion.Det förbud mot censur som finns iradiolagstiftningen gäller också till förmån förpersoner som är intagna i kriminalvårdsanstalt. Detär därför inte lagenligt att på grund av innehållet iett radioprogram som en intagen kan framställainom anstalten hindra att det offentliggörs.En enskild person kan emellertid inte få tillstånd attsända i närradio. Det gäller oavsett om han är frieller intagen i en kriminalvårdsanstalt.Enligt närradiolagen kan en förbudstid om högst ettår bestämmas när en sammanslutning på grund avyttrandefrihetsbrott fråntas sitt tillstånd att sändanärradio. När har gått ut kansammanslutningen ansöka om nytt tillstånd.Lagens möjlighet att bestämma som skallförflyta innan ett nytt tillstånd kan ges är ett uttryckför en avvägning mellan motstående intressen. Åena sidan står intresset av skydd mot brott, å denandra intresset av en så vid yttrandefrihet sommöjligt.Utredningen om vissa frågor om närradio harnyligen föreslagit att förbudstiden i fall av bl.a. hetsmot folkgrupp skall kunna utsträckas till fem år.Det är ännu för tidigt att säga hur det förslagetkommer att behandlas. Frågan övervägs förnärvarande inom utbildningsdepartementet.Anf. 72 ():Herr talman! Jag får tacka försvaret.Det problem som ligger bakom den fråga som jaghär har ställt är mycket betydande och kommer att debatteras från en annan utgångspunktmed anledning av ett yttrande från kulturutskottet,som har att handlägga närradiofrågor.Det är också riktigt, som justitieministern påpekar,att frågan om hur man skall kunna avstängaden som gör sig skyldig till hets mot folkgrupp inärradion bereds inom regeringen.Att frågan har ställts också på det här sättet har singrund i att ganska många torde ha reagerat med vissbestörtning på informationen, som jag tror har nåttut också till pressen, att den person som det här ärfråga om -- den ansvarige för närradiosändarenRadio , som har bedrivit den grövstaantisemitiska hets som vi känner till i vårt landsedan kriget -- offentligt har lovat att trotsarättssamhällets bud genom att i sin cell, som hankryper in i , spela in program somsedan skall sändas i den återupptagna Radio Islam.Grundproblemet är att man kan stänga avsändare bara genom beslut inärradionämnden. I detta fall har rättegången, somgick från tingsrätt till hovrätt, dragit ut så långt påtiden att avstängningen var slut när hovrätten välhade fällt sin dom, och kunde alltsååteruppta sin verksamhet. Det finns, vill jagunderstryka, utomordentligt starka skäl att se överde bestämmelser som gäller hur länge man skallstänga av sändare som ägnar sig åt denna mycketextrema form av rashets, som i det här fallet intebara är hets mot invandrare i största allmänhet utanockså måste beskrivas som rent nazistisk rashets.Jag vill alltså uppmana justitieministern attanvända sitt inflytande för att få en skärpning tillstånd.Överläggningen var härmed avslutad.16 § Svar på fråga 1990/91:472 omtobaksreklamAnf. 73 Industriminister ():Herr talman! har frågat migom jag som företrädare för statens ägarintresse iProcordia avser att vidta några åtgärder för attförhindra att koncernen på liknandesätt kringgår eller överträder lagens regler mottobaksreklam.Vad åsyftar i sin fråga är attProcordia i samband med skulle haavvikit från riktlinjer förmarknadsföring av tobaksvaror (KOVFS 1986:2),som bl.a. innebär att reklam för märkesvaror intefår förekomma inom område där sportevenemangsom är öppet för allmänheten går av stapeln.Enligt uppgift från var företagethuvudsponsor för . Med detta följde enmöjlighet att exponera eget och fleradotterbolags namn och varumärke bl.a. på skyltarvid startområdet och längs spåret. Svenska TobaksAB samt dess produkter och varumärken ingår intei detta sponsorsamarbete och har därför inteexponerats. Enligt vad uppgett harföretaget sålunda inte gjort reklam för någontobaksvara i samband med Vasaloppet.Jag utgår från att såväl som andra företagnu och känner sitt ansvar och intekringgår eller överträder gällande regler mottobaksreklam.Anf. 74 ():Herr talman! Jag får tacka industriministern försvaret men ändå vill göra några kommentarer.Att jag har tagit upp frågan beror på det ansvar somjag tycker att staten här ikläder sig: Man har delsställt upp på WHOs strategi att minskatobaksbruket, dels är man en av huvudägarna iProcordia, som ju omfattar Svenska Tobaks AB.Det är då extra viktigt att man följer de regler somgäller för marknadsföring av tobaksvaror.Det har väckt berättigat uppseende i sport- ochhälsointresserade kretsar att somhuvudsponsor faktiskt har exponerat sina varor. Iprogrammet tar man upp både Blend och BorkumRiff och visar sin snusburk. Det som jag här hållerupp är en dålig kopia av programmet.Jag menar att här har gått runtlagreglerna om tobaksreklam. Det agerandetstämmer med de riktlinjer som tobaksindustringenom Infotab har utfärdat om hur man hanterarantitobaksgrupper: Utöver att misskrediterapersoner som arbetar för att minska rökningen skallman arbeta med annonsering i den form som ärmöjlig. Det är vad man har gjort här, tycker jag.Jag utgår, precis som industriministern säger, frånatt följer reglerna, och jag kommer attskicka , ochkonsumentverket kopia av protokollet från den härdebatten. Därmed är jag nöjd. 75 Industriminister ():Herr talman! Är det så att man inte har lämnatdepartementet korrekta uppgifter när vi har frågatutan bedrivit reklam omkring sina produkter är detnaturligtvis anmärkningsvärt.Det kan ju vara så att det upp är redaktionella inslag i programmetsom inte är ansvarigt för utan möjligenden ansvarige utgivaren för den produkten. Underalla förhållanden är det så att om man har brutitmot gällande regler skall tillsynsmyndighetennaturligtvis se till att det åtgärdas.Anf. 76 ():Herr talman! Industriministern och jag äruppenbarligen överens om tagen, och det är jagnöjd med. Tack!Överläggningen var härmed avslutad.17 § Svar på fråga 1990/91:473 ombehandlingen av ansökningar om svensktmedborgarskapAnf. 77 Statsrådet ():Herr talman! har infört ettnytt förfarande vid behandling av ansökningar omsvenskt medborgarskap i avsikt att förkortahandläggningstiden av dessa ärenden till mellan treoch .