prot · GF0948 · 1991-12-18 00:00:00 — Jag kan räkna upp ettstort antal sådana skäl.Staten kan äga för att man skall upprätthållaproduktionssystem som är hotade, t.ex. den tekniksom finns inom den svenska gruvnäringen.Staten kan äga av demokratiska skäl, nämligen föratt man på så sätt skall kunna påverka ekonominvid allmänna val.Staten kan äga därför att det är ett sätt att stärka deanställdas inflytande.Staten kan äga för att det rör sig om satsningar somkräver mycket stora kapitalinsatser eller dyrautvecklingskostnader.Det kan vara motiverat att staten äger därför att detär ett nationellt intresse att ha kontroll över vissproduktion.Staten kan äga av regionalpolitiska skäl. Det bordeinte vara främmande.Staten kan äga för att rädda sysselsättningen, såsomNils G Åsling gjorde när han var industriminister.Staten kan äga för att motverka privatmaktkoncentration.Staten kan också äga för att skapa ny och uthålligproduktion med högt teknikinnehåll.Detta är nio argument för att staten mycket väl kanäga företag även inom konkurrensutsatta sektorer.Anf. 47 () replik:Herr talman! Jag kan hålla med omatt staten kan äga. Vi har under hela den senaredelen av sett staten successivt gå in somdelägare när det så behövs. Men det är viktigt attförstå att vi inte vill ha den uppbyggnadenav svenskt näringsliv. Vi kan inte tycka att det ärförenligt med en rättvis konkurrens. Det är precisdet vi vill skapa ute i näringslivet: en rättviskonkurrens. kan inte påstå att det blirrättvis konkurrens när staten spelar flera olikaroller. Staten skapar lagar och inriktarbestämmelser på olika nivåer och verkar samtidigtsom aktör. De två rollerna går inte att förena rentprincipiellt. Därför skall vi så långt det är möjligtrenodla statens roll.Anledningen till att jag säger att vi inte skall säljaför säljandets skull är också att vi skall sälja vid rätttillfälle och till rätt pris. Vi skall på ett effektivt ochbra sätt realisera den förmögenhet som man harbyggt upp. De anställda och de mer intresserade fårstörre möjligheter att påverka, att engagera sig, närde får chans att bli delägare. Här är det verkligenfritt fram för att skapa ytterligare engagemang. Detär också en punkt i detta betänkande som är mycketviktig, ökat engagemang.Jag har inte missförstått propositionen ochbetänkandet. Jag tycker att det är statens ansvar attse till att samhället får möjligheter att fungera, ochpå detta sätt använder vi tillgångar mer direkt. Viökar investeringarna i infrastrukturen, skaparbättre vägar och kommunikationer, satsar påhögskolorna etc. Jag tycker att jag nu ser denlösning som innebär att staten sköter sin roll ochnäringslivet sköter sin. Då skapar vi den tillväxtsom vi så väl behöver.Anf. 48 () replik:Herr talman! , huvudskälet till dennaproposition är att nyliberalerna i moderatasamlingspartiet och i viss mån i avskyrstatligt ägande som sådant och av programmatiskaskäl vill avskaffa det. Detta är huvudskälet. Detråder inget tvivel om det.När det gäller konkurrensen tror jag att det är ettfalskt argument och en falsk motsättning när manhävdar att staten, som är lagstiftare genomriksdagen, inte kan vara ägare. Deområden där det är verkliga problem medkonkurrens inom industrin och näringslivet i övrigtär där det finns stora privata eller kooperativaföretag. Vi kan som ett aktuellt exempel taoljebranschen, som diskuterades här i kammarenför . Där finnsöverenskommelser om priser, där finns motviljamot att sänka bensinpriserna trots påtagligasänkningar av världsmarknadspriserna.Vi har i näringsutskottet haftdiskussioner om konkurrensen inomlivsmedelssektorn. Företrädare för har då med emfas hävdat att man måste se tilllantbrukskooperationens alldeles speciellaarbetsförhållanden, som ''motiverar'' minskadkonkurrens.Byggsektorn, privat dominerad, är en annan sektordär anbudskarteller och andra former av bristfälligtfungerande konkurrens pressar upp priserna ochdärmed boendekostnaderna för vanligt folk.Vi har exempel från EG-marknaderna. Där harstora svenska privata företag varit engagerade iprisöverenskommeler -- konkurrenshämmadeåtgärder -- och blivit ålagda att böta för detta ochupplösa sådana överenskommelser.Inte är det framför allt staten som har verkatkonkurrenshämmade. Slutsatsen av det jag har sagtskulle vara att privat ägande är svårförenligtmed fungerande konkurrens.Anf. 49 () replik:Herr talman! Jag vill noga betona att centerpartietdeltar i regeringen, och regeringen i sin helhet stårbakom den här propositionen, vilken nu resulterati ett bra betänkande, som står inför attfatta beslut om. Jag behöver inte i det här lägetförsvara vare sig eller ,men jag vill betona att är för att vi nu skallutförsälja statliga företag.Vi har åkt runt i hela under valrörelsen ochframhållit att behöver moderniseras, attSverige behöver repareras. Och för att vi skallkunna få fram kapital till de viktigainfrastrukturella investeringarna behövs enförsäljning av statliga företag.Det är alltså fråga om en prioritering -- var vi läggerden samlade förmögenhet som skattebetalarna nuhar bidragit med. I vårt parti är vi helt övertygadeom att skattebetalarna får den största valutan avsina inbetalade skatter genom att få åka på bravägar och med fungerande järnvägsförbindelser,och att vi på så sätt tillsammans kan bygga uppSverige. Det är ett av skälen till att vi tycker att detnu är viktigt att vi säljer ut statliga företag.Så återigen till konkurrensen. Det är klart att detfinns olika lägen när detta måste diskuteras. Det ärdärför jag säger att vi noga skall avväga närsäljandet skall verkställas. behöveromstruktureras för att vi skall veta att det går tillenligt de regler som vi så klart har fastställt. Jagtycker att måste kunna hålla med omatt det nu är dags att renodla rollerna påmarknaden, så att vi inte får den hopblandning somvi har , att staten spelar båda rollerna -- att delsbestämma riktlinjerna, dels också utövaverksamheter.Anf. 50 BO FINNKVIST (s) replik:Herr talman! frågade mig om jag stårbakom skrivningen i vår motion, vilket jag givetvisgör. Bakom den skrivningen ligger att vi befarar attutförsäljningen av statliga företag i så stor skalasom det här handlar om kommer att innebära enalltför stor belastning på riskkapitalmarknaden ilandet. Det kan menligt påverka annanverksamhet. tar man ju också bortlöntagarfondskapitalet, som också är ettriskkapital. Den här åsikten har vi inom detsocialdemokratiska partiet.Karin talar mycket bra, tycker jag, om hurdet fungerar. Men då hon säger att staten får tvåroller när man äger företag, vill jag framhålla att vihar försökt komma bort från detta genom att vi harbildat exempelvis förvaltningsbolaget . Detinnebär ju att man fjärmar företagen frånregeringen. Men tar man dem tillbaka -- detligger ju i det här beslutet. Man återinför den gamlaordningen. Då går det inte bara att resonera så, attnu fattar vi beslut om att sälja det statligaföretagandet -- det är väl troligt att det blirmajoritetens beslut. Det kommer ju att ta tiotals år,som jag har sagt. Företagen måste skötas , och såvitt jag kan förstå kommer de attskötas från departementen. Den borgerligaregeringens förslag om den här förändringeninnebär egentligen att man återgår till en ordningsom inte tycker om.Anf. 51 () replik:Herr talman! Jag kan hålla med Bo Finnkvist omatt det är svårt att tala med varandra med ryggenmot varandra. Jag känner också att man vill ha litetögonkontakt, när vi nu försöker förklara hur vitolkar det här betänkandet.Jag har definitivt inte samma uppfattning somsocialdemokraterna nu har och som man geruttryck för i sin motion. Att vi för att skapa tillväxti vårt land behöver ha statligt ägda företag -- det ärabsolut inte den matematiska ekvation som jag fåratt gå ihop. Det är i stället oerhört viktigt att genäringslivet de signaler som näringslivet behöver inuläget -- att vi tror på svenskt näringsliv ochsvenskt företagande, och att vi naturligtvis ser attverksamhet kan bedrivas i olika företagsformer.Detta har vi också varit inne på i de här olikadiskussionerna. Men det är i företaget somtillväxten sker. När man sitter med dubbla roller, ärdet inte riktigt sjyst, inte riktigt rätt gentemot denövriga företagarvärlden, att man på så sätteventuellt kan påverka olika kommande beslut,olika kommande lagstiftningar. Det kanuppfattas -- och det uppfattas -- som en orättviskonkurrens. Ett av huvudsyftena, när vi nu kangenomföra de krav som inte minst vi i harhaft , är att sälja ut statliga företag föratt på så sätt få loss ökat kapital för att göra debehövliga investeringarna.Anf. 52 BO FINNKVIST (s) replik:Herr talman! Jag tror inte att och jagblir överens i den här frågan. Men jag hävdarfortfarande att regeringens förslag innebär att manegentligen får en förstärkning av de dubblarollerna, att man för tillbaka företagen tilldepartementen i framtiden.I sitt förra anförande talade omengagemang. Jag kan dock konstatera att i varje fallvi två och övriga ledamöter i inte kanengagera oss i dessa frågor längre om vi bifallerförslaget från regeringen. Då lägger vi helabestämmanderätten hos regeringen.Anf. 53 () replik:Herr talman! Jag vill inte riktigt tro det BoFinnkvist säger i det här läget, nämligen att niskulle tappa det politiska engagemanget för deolika frågorna i fortsättningen om betänkandet fårgehör i . Jag hoppas att jag missförstodBo Finnkvist. Han formulerade sig så att jag förstoddet på detta sätt.Det jag eftersträvar är ett ökat engagemang iföretagandet. Vi lyssande till LKABsrepresentanter under en föredragning inäringsutskottet. De betonade på fråga efter fråga,att vad de gärna ser är engagerade ägare. Det ärden kontakten och kommunikationen manefterlyser och bedömer att man får när man finnerandra ägare än just staten.När det gäller frågan om de dubbla rollerna måstejag be Bo Finnkvist att läsa betänkandet en gångtill. Det står klart och tydligt hur vi vill använda demedel som vi får loss genom att sälja företag. Deskall dels användas för investeringar iinfrastrukturen, dels för investeringar i andraverksamheter och dels för amortering avstatsskulden. Det står klart och tydligt attinvesteringarna, precis som vi hört i andrareplikomgångar , skall underställas riksdagenför godkännande. Men när detta är gjort ärnaturligtvis statens engagemang avslutat. Jag kaninte tolka det som att man då fortfarande spelardubbla roller. Nej, nu är det att renodlarollerna.Anf. 54 Näringsminister ():Herr talman! Det är nu jag skrev denförsta rapporten om privatiseringar av statligaföretag till stämmapå . Det var en av vår egen partiledningvid den tidpunkten inte alldeles uppskattadrapport, men den har blivit det under senare tid.Jag har ända fått ettmassivt stöd inom mitt eget parti men även från deövriga borgerliga partierna för att genomföra enprivatisering av statliga företag.Det är naturligt att detta att vi vill sälja statligaföretag är en ideologisk fråga. Det är en ideologiskfråga för hela den fria världen, som tror på en frioch konkurrenskraftig marknadsekonomi. Det ärdärför som vi ser i näst intill vartenda land i den friavärlden hur man nu genomför olika typer avprivatiseringsprogram.Det är samma ideologi som får fransmännen ochfranska socialister att gå fram med omfattandeprivatiseringar i franskt näringsliv liksom spanskasocialister, engelska konservativa och politiker avmånga olika politiska riktningar över hela den friavärlden.Skälen härtill är kanske inte så konstiga. Har manväl sagt att statliga företag skall skötas på exaktsamma villkor som motsvarande privata företag,finns heller inget skäl till att företagen i sig längreskall vara statliga. Då finns det alla skäl att användaskattebetalarnas medel på saker somskattebetalarna bättre behöver.Skälen till privatisering har redogjorts förhär i kammaren ett antal gånger, men de förtjänaratt kort upprepas. Vi har som motiv och vilja fördet första att få en bred ägarspridning av de statligaföretagen till anställda och hela svenska folket.Man får fatta beslut i varje enskilt fall så att man fården bästa ägarstrukturen som ger förutsättningaratt utveckla företaget och göra det såkonkurrenskraftigt och framgångsrikt som möjligt.Vi vill för det andra ha en mycket klar fördelning avrollerna. Vi har närmast sett skräckexempel i dettaavseende i hanteringen av Nordbanken undervalrörelsen. Den som bestämmer reglerna skallvara separerad från den som skall leva underreglerna, annars får man den förvirring som vi harsett exempel på.För det tredje har vi från hela den västliga världenerfarenheter av hur privatiserade f.d. statligaföretag har blivit avsevärt effektivare efter det attde har kommit ut på den privata marknaden. Detser vi inte minst i där man gjordemycket stora årliga statliga tillskott till de gamlastatsföretagen. har man inte bara för dessa företag, utan harutomordentligt stora skatteintäkter när man kanbeskatta de betydande vinster som dessa företagnumera genererar.För det fjärde, som jag tidigare sade: Varför skallföretagen vara statliga när de lika väl kan varaprivata och arbeta på samma villkor? Det finnsandra saker som svenska staten och svenska folketbehöver bättre för att kunna återskapa denekonomiska tillväxten i , som minskar ochhar minskat , och även kunna ökaproduktiviteten. Vi är då tillbaka vid denutomordentligt dåliga utveckling som normalasvenska löntagare har haft . Nettoökningen av lönen efter skattoch inflation har varit nästintill försumbar. Det har rört sig om någon tiondelsprocent per år.Vi behöver återskapa tillväxten ochproduktiviteten. Det är därför som vi genomförprivatiseringarna. Då behöver vi inget statligtholdingbolag av Fortias modell som skall styra detstatliga företagandet och öka statligtägarengagemang.Vi tror heller inte att kompetensen hos en f.d.statssekreterare och ett departementsråd frånindustridepartementet tillför någon nämnvärd nykraft, utan det är fråga om ett socialistisktmaktinstrument.Vi har sagt oss att vi skall genomföraprivatiseringarna så professionellt vi kan medhänsyn tagen till de erfarenheter man har vunnit ien lång rad länder. Vi skall se till att styrelserna idessa bolag blir professionella och att det inte sittermängder av allmänrepresentanter i styrelserna.Ägarrepresentanterna i bolagsstyrelserna skallarbeta för att företagen skall bli såkonkurrenskraftiga och privatiseringsdugliga sommöjligt. Regeringen har därför till kommandetorsdag och fredag inkallat ett antal extrabolagsstämmor i ett antal av de helägda statligabolagen för att förändra styrelserna i dennariktning, minska det politiska inflytandet, ökaprofessionalismen och se till att statensägarrepresentanter ser till vad staten och ägaren villåstadkomma.Regeringen kommer även att tillsätta efter fransk modell,något som även de franska socialisterna användersig av, med oberoende personer med mycket storkompetens som kan avgöra om det är rätt köpareoch rätt prissättning som föreslås. Det är ett sätt attförsöka få riktiga industriella lösningar vilka ökarutvecklingskraften och konkurrenskraften för deföretag som skall privatiseras. Vi vill ta tillvara statens förmögenhetsmassa så att vi får ettökat kapital att använda till andra angelägnauppgifter av typen strukturinvesteringar ijärnvägar, vägar, telekommunikationer ochflygplatser.Vi kommer att använda oss av rådgivare och all densakkunskap som kan finnas för att detta skall ske påett så riktigt och bra sätt som möjligt ur såvälföretagens som de anställdas synvinkel och medhänsyn till statens förmögenhetsmassa. Regeringenhar inte för avsikt, som framgår av propositionen,att privatisera några monopol, utan det är fråga omverksamhet som är utsatt för konkurrens ellerkommer att bli det inom en snar framtid.Regeringen har för avsikt att starta med dettaprogram för att utnyttja tiden såbra som möjligt. Jag tycker därför att det vorepositivt om oppositionen och Bo Finnkvist kundebestämma sig för hur det står till med de statligaföretagen. senast under hans huvudanförandevar de i så gott skick och så välskötta att de var hurbra som helst och kunde säljas för goda värden.Partikolleger till Bo Finnkvist säger att de är i sådåligt skick att det i princip inte går att sälja ettenda. Det skulle underlätta för debatten om manbestämde sig för i vilket skick de statliga företagenär.Sedan vore det också riktigt att vi talade om rättavärden på avkastningen från de här bolagen. Detblir något patetiskt när man i avkastningen på dessa20 miljarder plockar med sådana kassapjäser somPenninglotteriet, telemonopolet, Vin- & Spritcentralen och Systembolaget. De står förlejonparten av de här pengarna. Det sjunker ihoptill en bråkdel av den summa som har nämnts närdet gäller avkastningen på de statliga företagen. Jagtror inte heller att vi försämrar värdet på de statligaföretagen när vi ibland har kritiska synpunkter påhur de har skötts. Vi sätter i stället i gångomvandlingskraften och förmågan att få dem bättrekonkurrensutsatta och därmed i bättre skick stegför steg. Det man gör genom att framföra kritik ochsynpunkter är möjligen att man försämrar värdet påde socialdemokratiska aktierna inför kommandeval. Jag tror att det egentligen är där skon klämmer.Vi kommer inte, som har påståtts, att sälja ut de härföretagen till några lågpriser. Vi kommer att ta utmarknadsvärdet. Men precis som den förresocialdemokratiske industriministern fick göra, får man lämna obligatoriskarabatter i samband med introduktioner när manskall gå ut på marknaden som vilket annat företagsom helst. Dessa rabatter är inte särskilt stora, mende är nödvändiga för att man skall kunna få framköpare och breda ägandespridningar som kan nå såmånga människor som möjligt.Vi har valt en metod att gå till och begäraen generell fullmakt. Vi vill ha ett godkännandefrån för detta. Man har inte, som det vardiskussion om i näringsutskottet tidigare, motsattsig de regler som gällt i attnär en gång har bestämt sig för att köpaskall också vara med om att sälja. Vi hartidigare kritiserat detta när den tidigaresocialdemokratiska regeringen har åsidosatt denprincipen. Även den tidigare regeringen kom ju såsent som och begärde ganska generellafullmakter för att man skulle få stuva om i denstatliga företagsgruppen.Herr talman! genomför vi privatiseringar somskall stärka utvecklingskraften och som skall stärkaföretagen och deras anställdas förmåga attutvecklas väl och bli starka och konkurrenskraftiga.Det skall ge landet tillväxt och ökad produktivitet,något som vi ser som absolut nödvändigt för att viskall kunna ta oss ur nuvarande ekonomiskaproblem. Några andra baktankar finns inte.Anf. 55 BO FINNKVIST (s) replik:Herr talman! Näringsministern sade att vi måstebestämma oss för hur de här företagen mår. Jag harnog, i mitt anförande eller i en replik kanske, sagtatt risken är stor för att man säljer det som går brai en sådan situation, eftersom det är detta som ärsäljbart. Därmed har jag också sagt att en del av destatliga företagen går bra och går an att sälja. Jaghar alltså redan gett ett svar på det här.När det sedan gäller detta med avkastningenpåminner jag mig att jag såg en rubrik i en stordagstidning för någon vecka sedan där det stod attProcordias vinst räddar . Det var alltså enrubrik. Så kan statliga företag i en del fall beskrivasi dag. Det är bra och då skall vi säga det. Jag harförsökt att uppmana andra borgare till detta att viskall säga att de statliga företagen är bra, eftersomde då också är mer värda. Det är vi alla betjänta av.Fortia har ju också en styrelse och där sitter en delmänniskor. De kan nog inte beskrivas som f.d.statssekreterare och liknande. En del kommerfaktiskt ifrån näringslivet.Sedan nämnde också Per vet att det finns privatbanker som tyvärr kanskehar ännu större problem.Jag kan inte förstå vad det är för mening med attsälja ut domänverkets stora markinnehav. Jagförstår mig inte på det. Hur mycket är det värt? Vadkan staten tjäna på detta? Vad innebär det förnackdelar för de människor som bor inom dessaområden? Vad kan den här marken användas till?Anf. 56 Näringsminister () replik:Fru talman! Vi fick ett klarläggande från BoFinnkvist om att det finns både bra och dåligastatliga företag. Då är åtminstone den punktenutredd. Det kan vara positivt för debatten.Jag har också noterat att går bra och har goda vinstutvecklingar.Därför är det en lämplig privatiseringskandidat.Staten är ju också minoritetsägare i . Detsköts huvudsakligen via andrastyrelserepresentanter i bolaget.När det gäller Fortia är det ju faktiskt så att denverkställande ledningen, verkställande direktöroch vice verkställande direktör, är en gammalstatssekreterare för statliga företag och ettdepartementsråd. Det är säkert inget fel på demsom personer, men jag tror inte att man skaparnågra stora omvandlingskrafter där. Vi vill haprofessionella styrelser i varje enskilt företag somkan driva dem mot privatisering med mycketentydiga mål och där man icke har något annat änstrikt kommersiell verksamhet för ögonen när manbedriver verksamheten.Nordbanken var dessutom ett utomordentligt gottexempel på hur svenska staten blandade ihop sinatre roller att vara inspektör över de finansiellamarknaderna, att uppsätta reglerna hur man skullebete sig på de här marknaderna och varaägare till den krisdrabbade banken. Det rörde manihop på ett sätt som var mycket besvärande för allainblandade. Det visar att man inte bör sitta påmånga stolar om man skall kunna uppträda mednågon auktoritet på de här marknaderna. Det rådernog inget tvivel om att det inte är någon tillfällighetatt vi driver privatiseringsfrågan i när mangör det i vart enda land i hela den fria världen i dag.Det finns snart inte ett land som inte gör det i denena eller den andra formen.När det gäller domänverket och vad man skall göramed markinnehavet skall vi naturligtvis utnyttja detpå bästa sätt för att kunna tillvarata tillväxten ochutvecklingspotentialen. Redan nu underinnevarande år driver man ju försäljningar av delarav domänverkets mark. Man skall förstärka genomatt göra kompletteringsförsäljningar av bådeskogsbruk och jordbruk ute i glesbygden för attstärka sysselsättningen och utvecklingskraften. Jagtror att det är någonting positivt. I ett senare skedeär vi självfallet beredda när det gäller sådan marksom inte berörs av detta och som inte kan hjälpaenskilda, att försöka skapa andra ägare som i bästamöjliga mån kan ta till vara den potential som finnsi domänverket.Anf. 57 BO FINNKVIST (s) replik:Herr talman! Jag har förut sagt att jag är likabedrövad som säkert Per och övrigaledamöter här i kammaren är över det som har häntinom svenskt kreditväsende. Till grund för detligger ju av en icke lämplig spekulationav dem som har mycket pengar att spekulera med.Detta uppträder också i privata banker. Sen vill jaginte säga något mer om detta.Den ordning som återinförs när det gäller destatliga företagen innebär väl egentligen att det blirlitet svårt att få till de här professionella styrelserna.Det kan ju inte vara så lätt att gå ut och fråga: Villdu sätta dig i styrelsen för det här företaget? Detskall säljas nästa halvår.Jag tror att det blir svårt att få tag på bra folk äveni ledningen i och med att man har lagt upp arbetetpå det här viset.Vi står här och talar som om de statliga företagenskall säljas ut . Det kommerju att ta tiotals år. Det är minst lika intressant attdiskutera hur dessa företag skall skötas undernästkommande tioårsperiod. Det handlar säkertom den tidsperioden. Men vi talar enbart omförsäljningen.Anf. 58 Näringsminister ():Herr talman! Denna proposition handlar i väldigtstor utsträckning om försäljningen. Jag kan förståatt det under en socialistisk regim kan vara vissaproblem om man, som vissa av Bo Finnkvistskolleger, vill fatta beslut i bolagsstyrelserna sominnebär att departementet eller skalldirigera investeringar i den ena eller andrariktningen. Jag kan försäkra att man då skaparproblem. Det är så vi absolut inte vill sköta detta.Företagen skall skötas på strikt kommersiellavillkor, som vilka andra bolag som helst påmarknaden.