prot · GF0947 · 1991-12-17 00:00:00 — Vi anser liksom propositionen attskadeståndslagens regler skall gälla även vidproduktskador. Det innebär att jämkning vid enpersonskada endast får ske om den skadelidandesjälv uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet harmedverkat till skadan. Den borgerliga majoriteteni utskottet vill frångå skadeståndslagens regler ochjämställa personskador med sakskador. Det blir enkraftig försämring av konsumentskyddet, och detkan vi inte acceptera.Än värre anser vi det förslag som kommer frånfolkpartiet liberalerna vara, som innebär attskadeståndslagens regler skall ändras så att de blirEG-anpassade, dvs. försämrade för konsumenten.I synnerhet är det uppseendeväckande med tankepå att EG inte begär att ett land som har en förkonsumenten bättre skadeståndslagstiftning än EGvid en harmonisering försämrar sitt landslagstiftning.Jag yrkar med det anförda bifall till reservation nr2.I ett särskilt yttrande till betänkandet tar vi uppfrågan om namnet på den lag vi behandlar. Ipropositionen föreslogs att den skulle hetaproduktskadelag, eftersom den handlade omskadestånd vid produktskador. Precis som vi har entrafikskadelag och en miljöskadelag bordeproduktskadelag vara ett namn som folk i gemenförstår innebörden av. Utskottsmajoriteten delarinte den åsikten, men vi tycker inte frågan är avsådan vikt att vi bör reservera oss mot namnet.Huvudsaken är att vi nu får en lag som klargöransvarsområdet och skadeståndsskyldigheten vidproduktskador.Herr talman! Jag yrkar bifall till de tvåsocialdemokratiska reservationerna och i övrigt tillutskottets hemställan.Anf. 56 ():Herr talman! I ett rättssamhälle är orätten bannlystmen för den skull inte utplånad. Det är oundvikligtatt vissa människor drabbas, blir offer i en ellerannan form. Vi har alldeles för många offer i vårtsamhälle: brottsoffer, människor som har blivitutsatta för kriminella övergrepp, myndighetsoffer,sådana personer som har skadats vid felaktigmyndighetsutövning samt medieoffer, som blivitkränkta genom mediala angrepp.Ett minimikrav är att de drabbade får en skäligersättning för sin skada. Det är härskadeståndsrätten kommer in. Skadeståndsrättenblir alltmer uppmärksammad. Successivaförbättringar pågår för brottsoffer -- det är allmäntbekant. I fråga om myndighetsoffer räcker det medatt hänvisa till det bekanta fallet ,bilhandlaren i . I det fallet pågår nu enutredningen för att något som skulle kunna kallaslex Alvgard skall skapas. Efter detta är det nu dagsför företagen att ta ett utvidgat ansvar.Herr talman! Den nya ansvarslagstiftningen, som vinu debatterar och behandlar, handlar omproduktansvar. Lagen omdöptes, som IngerHestvik har sagt, från produktskadelagen tillproduktansvarslagen. Jag delar att detta kanske inte är den störstafrågan som vi här skall debattera, och jag tänkerockså avstå.Den nya produktansvarslagen skärper avsevärtföretagens ansvar när det gäller skador som defektaprodukter har orsakat på person eller påkonsumentegendom. Huvudregeln är attskadelidande har rätt till ersättning för åsamkadeskador. Skyldigheten åvilar då främst tillverkaren,även om denne -- det är mycket angeläget attunderstryka -- inte varit det minsta oaktsam. Dettaär vad juristerna med sitt språk kallar för striktansvar. Det är en regel som är synnerligen strängmot företagarna, och den är till stor fördel för dedrabbade.Huvudregeln har två begränsningsregler. Den enabegränsningsregeln gäller utvecklingsskador. Meddetta avses skador som beror på säkerhetsbrister.Detta begrepp har preciserats så, att det är frågaom brister som inte ens främsta vetenskapligaexpertis kunde förutse vid tiden då produktensattes i omlopp. Om dessa brister senare -- kanskeflera år senare -- blir kända, visar sig vara farligaoch även orsakar skada undgår företagarenskadeståndsansvar men -- och det är också viktigtatt tillägga -- endast om han kan bevisa att det ärfråga om en sådan skada. Detta är en tungbevisbörda för företagaren, det är ett restriktivtutformat undantag, och det utgör ingen nämnvärdförsvagning av konsumentskyddet.Den andra begränsningsregeln gäller medvållande.Om den skadade har varit medvållande är detrimligt att jämkning sker, men detta bör inte gälla ialla fall. I nu gällande svensk rätt kan jämkning skeendast om den skadelidande varit grovt vårdslös. Imånga europeiska länder jämkar man även vidvårdslöshet som inte har varit grov. I gällande EG-direktiv föreskrivs den europeiska modellen. Detkrävs här en utomordentligt grannlaga avvägningmellan motstående intressen.Vi i majoriteten i lagutskottet har funnit att detbehövs förnyade överväganden av den nyaregeringen; jag erinrar om att den proposition vi nubehandlar är framlagd av den gamla och sedermeraavgångna regeringen. Vi är beredda att återkommamed förslag. Det blir en EG-harmoniseradjämkningsregel vid medvållande om inte starkaskäl talar däremot. Den nya regeln kommer attkunna tillämpas med resten av lagen,nämligen från den 1 januari 1993.En annan punkt som är angelägen att framhålla äratt det finns en viktig kompletteringsregel i dennalagstiftning. Den ger skydd även för skador somorsakats av s.k. anonyma produkter, dvs. då detinte framgår av produkten vem som är tillverkare.I sådana fall blir den som tillhandahållit produktenansvarig. Ytterst blir det då fråga om säljaren i sistadistributionsledet. Härigenom -- och det ärangeläget att framhålla -- garanteras denskadelidande en ersättning även i dessa fall, och detblir omöjligt för företagen att kringgå dennalagstiftning.Vi bör också vara angelägna om att skapa ennödvändig likformighet. Jag skall endast kortberöra en punkt som är angelägen i dettasammanhang. Det måste skapas en sådanlikformighet och rättvisa när det gäller ansvar förimportörer. Som läget är nu riskerar ochövriga EFTA-länder att diskrimineras. Jag skallinte här i kammaren gå in i detalj på detta utan barakonstatera att detta diskrimineringsproblem enligtuppgift skall lösas genom det som merän någonsin hänger i luften. Jag nöjer mig därförmed att konstatera att frågan även ur dennasynpunkt noggrant måste följas.Sammanfattningsvis kan jag konstatera attproduktansvarslagen är ett viktigt steg i rättriktning inom skadeståndsrätten. Resultatet harblivit ett balanserat rättsläge, där företagarnasansvar har avvägts på ett korrekt sätt mot deskadelidandes skydd mot skador genom s.k.säkerhetsbrister. Men vi kan för den skull inte slåoss till ro med detta. Det finns ett klart och uttalatbehov av fortsatt reformering. Inom EG pågårarbetet med att förbättraproduktsäkerhetslagstiftningen men även med attutsträcka företagsansvaret till deffekta tjänster.Dessutom övervägs inrättande av ett centraltskaderegister.Svens rätt harmoniseras nu i produktansvarsdelentill den bättre EG-rätten. Men vi måste fortsättaarbetet inom EES och inom EG för att ytterligareförbättra vår skadeståndsrätt.Herr talman! Jag yrkar bifall till lagutskottetshemställan i dess betänkande nr 14.Anf. 57 ():Herr talman! Lagen om produktansvar ärvälkommen. Den innebär ett förstärktkonsumentskydd. Det finns dock ett område, därkonsumenten riskerar att nu få en sämrebehandling än tidigare, nämligenläkemedelsområdet. Det har man insett i ,där man har undantagit läkemedlen från enmotsvarande lag. I parlamentet i pågårjust nu en diskussion om hur man skall kunna få enbättre tingens ordning för patienterna än med enlag av den typ som vi skall fatta beslut om.I min motion har jag uttalat förståelse för att manvill följa EG-direktivet. Men man skall komma ihågatt detta växte fram i ett område, där man inte harvår läkemedelsskadeförsäkring. Inom EG får manmed en sådan här lagstiftning ett bättre skydd änvad man har haft tidigare, medan vi har en annansituation.Jag vill erinra om att vårläkemedelsskadeförsäkring växte fram i , dåvi i började se samma utveckling som iUSA, nämligen långdragna, kostsammaskadeståndsprocesser rörande uppkomnaläkemedelsbiverkningar, processer som genom dentid som de tog också var mycket påfrestande förpatienterna.I den tidsandan blev läkemedelsskadeförsäkringenverklighet i . Genom den kunde patienterna efteren snabb bedömning av sitt fall få snabb ersättning,om läkemedelsbiverkningen bedömdesersättningsbar. Alla läkemedelsbiverkningarersätts nämligen inte. Vi vet på förhand att en delpatienter kommer att drabbas av komplikationerunder läkemedelsbehandlingen. Det som vi harsvårt att förutsäga är vilka patienter som råkar utför detta. Men det är en risk som man får ta,eftersom konsekvenserna av att inte behandla ettsjukdomstillstånd kan vara allvarligare än riskenför läkemedelsbiverkningar.Inom WHO har professor gjort enbedömning av olika ersättningssystem förläkemedelsbiverkningar. Han kom till denslutsatsen att försäkringssystemet är att föredraframför den typ av lagstiftning som nuskall fatta beslut om. Professor konstateradeockså att det är en väsentlig skillnad mellanelkontakter, rakapparater och gräsklippare å enasidan och läkemedel å andra sidan.I registreras läkemedel avläkemedelsverket, som i sin bedömning vägernyttan av läkemedel mot riskerna. Verket tar ävenställning till i vilken omfattning ett läkemedel kanha åsyftad effekt. Det finns ju rader av läkemedelsom inte har effekt på alla människor, beroende påatt vi människor är olika i vårt sätt att ta upp, brytaner och utsöndra läkemedel.När nu denna lag antas av , som går emotremissinstanserna och avslår min motion, tyckerjag att det är viktigt att man vid tillämpningen avlagen tar hänsyn till det som står i propositionen pås. 102--109 om alla de begränsningar itillämpningen av lagen som lagstiftaren förutser.Det måste gå ut en tydlig information till berördaparter, inte minst till den läkemedelskonsumeradeallmänheten så att den inte invaggas i tron att allt ärersättningsbart.Min förhoppning är attläkemedelsskadeförsäkringen kommer att beståoch att produktansvarslagen inte behöver tas i brukpå detta område när olyckor inträffar -- för det görde, hur säker läkemedelskontroll vi än har i dettaland.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 16 §. )10 § Samhällets åtgärder mot allvarligaolyckorFöredrogsförsvarsutskottets betänkande1991/92:FöU5 Samhällets åtgärder mot allvarligaolyckor (prop. 1991/92:41).Förste vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades under 16 §. )11 § Tilläggsbudget betänkande1991/92:FöU6 Tilläggsbudget I till statsbudgetenför /92 (prop. 1991/92:25 delvis).Förste vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 16 §. )12 § Vissa socialförsäkringsfrågorFöredrogssocialförsäkringsutskottets betänkande1991/92:SfU5 Vissa socialförsäkringsfrågor (prop.1991/92:40 och 1991/92:72).Anf. 58 ():Herr talman! Jag gästspelar i detta ärende frånsocialförsäkringsutskottet. Det är sist.Jag börjar med att yrka bifall till samt till reservationerna 2 och 3, såatt detta klart framgår.Detta ärende, som grundar sig på två propositioner,innebär en fortsatt klappjakt på sjuka och skadade.Jag kan inte underlåta att erinra om att den gamlaregeringen redan föregående höst började tala omatt de sjuka inte skulle vara värda vad de borde varavärda. De nuvaranderegeringspartierna, antingen var för sig ellertillsammans, har lovat att denna del avtransfereringarna i den svenska ekonominverkligen skall klämmas åt. Det finns i dettasammanhang skadade och sjuka människor som påsikt kommer att klämmas åt.Arbetsskadeförsäkringen är trots att den kanskehar blivit för krånglig -- man kan tänka sig att seöver den, rationalisera den eller göra en rad andraåtgärder -- ändå ett mått på tillståndet inomarbetslivet. Om den helt skulle tas bort, hade viingen mätare på tillståndet inom arbetslivet --åtminstone ingen riktigt bra.Man vill nu förlänga samordningstiden iarbetsskadeförsäkringen från 90 . Detinnebär naturligtvis en försämring i ekonomiskthänseende för den som är skadad. sägerman: Aha, att du får en hög ersättning förhindrarrehabilitering. Detta påstår man utan något bevis.Det är en tro att det är så här och att straff är denenda möjliga vägen. Metoden med piska och morothar blivit väldigt tydlig i svensk politik. Piska försjuka och skadade men morot för de välbeställda.Jag måste säga att det finns en fördel med denpolitik som förs av regeringen --klassintressena, klassklyftorna och det somgenererar därifrån, syns mycket tydligt i politiken.Det är inga tvivel, och man behöver inte gå övernågon socialdemokratisk tanke ommedbestämmande och annat för att leta sig fram tillatt det är detta som det handlar om. Det är piska påden skadade, att den till varje pris skallrehabiliteras. Och något ansvar i den miljö somdenna person har skadats finns knappast. Där finnsbara moroten. Men moroten leder bara till attföretagen kan öka sin lönsamhet. Det är där somjag tror att den grundläggande skillnaden finns.Och jag hoppas att det finns en bred oppositioninom socialdemokratin som också ser det på dettasätt.Jag ser också att vi har samma utgångspunkter somsocialdemokraterna när det gäller den framtidautredningen om arbetsskadeförsäkringen, attprincipen om att man skall ha full ersättning vidskada skall råda. Såvitt jag förstår av direktiven tillden översyn som skall ske handlar det om att manskall dra ned kostnaderna och spara på de skadade.Vänsterpartiet har gått emot införandet av ensjuklöneperiod. Vi anser att det är ett felaktigtsystem. Det kan naturligtvis under vissaförutsättningar vara effektivt. Men gäller detalltså en ytterligare sänkning avsjukförsäkringsavgifterna, och det säger vi nej till.Vi ser nu att det är jättestora problem med detta,och inte minst småföretagen klagar. Vi säger alltsånej till en sänkning av sjukförsäkringsavgiften. Omvi inte får gehör för detta, anser vi attgenomförandet av detta skjuts fram till den 1 juli.Om man vore det minsta mån om dem som drabbasav detta, småföretagen, skulle man naturligtvisnappa på denna krok. Om man lägger om systemetpå detta sätt är det kanske inte småföretagen i sigsom drabbas, utan det är de sjuka som till syvendeoch sist drabbas av systemet. Hela dennaomläggning, med de avviserade karensdagarna,ingår i samma system i klappjakten på att göra detsämre för de sjuka för att spara någonstans isystemet, medan man gynnar sparande ipensionsförsäkringar och annat. Men man vill integynna dem som är sjuka eller de skadade. Det är enmycket tydlig klasspolitik som kommer fram. Jagvälkomnar inte politiken men däremot tydligheteni politiken.Vi har också tagit upp frågan om grundpensionen ien av våra motioner. Det är en oerhört viktig frågaför de sämst ställda pensionärerna. Regeringen harsagt att den skall se över denna fråga. Regeringenhar också tillsatt en grupp. Och biträdandesocialministern skall se över om det är ekonomisktmöjligt, och om de sämst ställda pensionärerna hardet dåligt ställt. Jag har en bestämd känsla av kan ödsla hur mycket sympati som helst på desämst ställda pensionärerna. Men resultatetkommer att bli 90-talets svek. Detta säger jag påhösten 1991, men jag är ganska övertygad om attnär de partier som gör detta skall ha stöd av demsom inte har så att säga lagt sig ut för detta,kommer det att bli de som harpensionsförsäkringar, de välavlönade, m.fl. somkommer att gå före de sämst ställda. Det är därförsom vi i vår meningsyttring framför vad vi anser attriksdagen bör göra i detta sammanhang.Med det anförda yrkar jag bifall till vänsterpartietsmeningsyttring, vilket även innebär bifall tillreservationerna 2 och 3.Anf. 59 ():Herr talman! Debattordningen har blivit litetkonstig beroende på kommunikationsproblem.Hissarna här i huset fungerar tydligen inteordentligt. Men vi skall väl klara av det också.Riksdagen fattade beslut om tvåomvälvande förändringar inomsocialförsäkringslagstiftningen, nämligeninförandet av en sjuklöneperiod samt en nyrehabiliteringslag.Verkligheten hade pressat fram dessa förändringar.Sjukfrånvaron hade accelererat , ochantalet människor som bedömdes varaarbetsskadade ökade på ett sätt som både urekonomisk och mänsklig synpunkt -- och jag villunderstryka mänsklig synpunkt -- var heltoacceptabelt.Den här utvecklingen hängde i hög grad sammanmed ändringar i lagstiftningen som genomfördesunder . En lägre sjukersättningunder under det senastehalvåret har lett till en kraftig sänkning avsjuktalen. Sjuklönen ochrehabiliteringslagstiftningen kommer säkerligenockså att förbättra förhållandena.När så här stora förändringar genomförs skapas lättregler som inte är helt till fyllest, vilket ocksåframgår av utskottsbetänkandet /92:SfU:5. Ettsådant exempel är att reglerna för sjuklön ochsjukersättning vid utlandsvistelse är olika. Så kandet givetvis inte vara. Utskottet uttalar sig därför ienhällighet för en ändring på grundval av en motionfrån , , och kds.Införandet av sjuklön ledde till en sänkning avarbetsgivaravgifterna från till 8,20 %.Samtidigt utsades att förändringen skulle varakostnadsneutral. I proposition 1991/92:72 föreslåsen ytterligare sänkning till . Att göra den härtypen av framtida beräkningar är svårt. Viktigt idetta sammanhang är därför att man följerkostnadsutvecklingen mycket noggrant, så atteventuella sänkningar kan göras längre fram. förutsätter att regeringen verkligen följerkostnadsutvecklingen.Småföretagen drabbas hårt om deras personal avnågon anledning drabbas av mycketsjukdom. Vi kan tänka oss hur en influensaepidemikan slå. Av denna anledning infördes ettåterförsäkringsskydd för småföretagaremotsvarande 60 basbelopp eller 10 anställda.Redan i våras ansåg de borgerliga att detta skyddvar för knappt, och vi krävde att det höjdes till 90basbelopp och 15 arbetstagare. Så har också skett.I detta stycke opponerar sig socialdemokraterna ireservation 1. Att småföretagarnas förhållandenaldrig tycks ha varit riktigt kända avsocialdemokraterna visar faktiskt utvecklingenunder de senaste decennierna.Mycket av den ekonomiska kris som vi upplever -- vi kunde t.ex. läsa i tidningarna attBNP har minskat under de tre förstakvartalen -- hänger samman med att vi inte harförstått att man måste ha ett brasmåföretagarklimat i ett land för att få bra tillväxt.Kritiken i reservation 1 får stå för sig själv. Attvärna om småföretagen i dagens läge ärnödvändigt. Och det är för övrigt mycketförvånande att den förra regeringen undersommaren inte alls satte i gång att förberedaåterförsäkringssystemet som den sattkvar i regeringsställning. har det blivit storaförseningar beroende på detta, vilket går ut översmåföretagarna. Jag hoppas att de nås avinformationen att de bara skall anmäla sig tillförsäkringskassorna eller eventuellt till privataförsäkringsbolag, om de väljer detta, för att klaraav sin försäkring före årskiftet. Jag yrkar avslag påreservation 1.Vänsterpartiet avvisar i princip införandet av ensjuklöneperiod, vilket klart framgår av derasmeningsyttring. Det är gamla och kändaställningstaganden.Det var intressant att höra . Jag är alltid förvånad över att manutgår från att andra människor har felaktiga motiv,fula motiv, för de åtgärder som de vidtar. Vi kannaturligtvis bedöma verkligheten på olika sätt. Detär en sak. Men jag utgår alltid ifrån att människorsmotiv är väl avvägda, att de vill det bästa.Jag tror faktiskt inte att det från vår sida handlarom en önskan att piska arbetare. Jag måste ocksåsäga att talet om klasskampen är en förlegadtankegång. Jag beklagar att det inte går att få enmera saklig diskussion på den punkten. Jag yrkarsåledes avslag på meningsyttring.En annan sak som har tagits upp ärgrundpensionen. Jag vill påpeka, Lars-OveHagberg, att vi i utredningen försöker göra allt somgår för att det skall bli bra förhållanden för de sämstställda pensionärerna. I brukar vifaktiskt avvakta pågående utredningar innan vibörjar framföra kritik och tala om att det väl aldrigblir några åtgärder. Det är alltså nödvändigt attvänta tills vi har presenterat vår utredning och tillsregeringen har kommit med sin proposition.Utskottet har varit enigt i fråga om en förbättradhantering av frågan om hur en ny sjukperiod skallräknas. Reglerna i detta sammanhang är så att sägatrubbiga -- ja, kanske så trubbiga att de verkarrehabiliteringshämmande.Gullan och några andra motionerade ivåras om ändringar i det avseendet, och nuåterkommer socialdemokraterna med förslag somöverensstämmer med tidigare krav frånmoderaterna. Det är väldigt bra att vi är så eniga.Hela utskottet bör således äras när nu utskottetkräver att regeringen skall återkomma med förslagsom syftar till en bättre hantering härvidlag.Arbetsskadeförsäkringen har varit ett växandeproblem under de senaste tio åren.Riksförsäkringsverkets chef har i olikasammanhang konstaterat att varje sjukdom numerai princip kan klassas som arbetsskada. Därförföreslår regeringen i sin proposition 1991/92:40 enförlängd samordningstid. Samordningstidenföreslås alltså bli förlängd från 90--. Detär ett bra förslag. Förslaget innebär att vissarehabiliteringshinder undanröjs.Försäkringskassorna får större möjligheter att klaraav sina problem, och de som verkligen behöverrehablitering får sådan.Socialdemokraterna har reserverat sig mot dettaförslag. Men även här tror jag att en omprövningkommer att ske. Verkligheten talar nämligen sitttydliga språk. Jag måste säga att jag tycker att detär synd att denna konservatism -- i ordets verkligabemärkelse -- har gjort att det inte har varit möjligtatt genomföra en förändring avsamordningstiden. Om så hade skett skulle långtfler människor, tror jag, ha kunnat komma i arbeteoch långt färre människor ha passiviserats i väntanpå att deras arbetsskadekrav behandlas. Där har vifaktiskt stöd. Dessutom harriksdagens revisorer uttalat sig på liknande sätt.I reservation 3 motsätter sig socialdemokraternavissa ändringar av direktiven i fråga om utredningarav arbetsskadeförsäkringen. Detta framförs imotion 1991/92:Sf3. Vad som behövs är engenomgripande översyn av helaarbetsskadeförsäkringen. På den punkten tror jagatt vi är ense. En sådan översyn är alltså nödvändig.Låt därför utredningen arbeta i lugn och ro utifrånde direktiv som den har fått!Jag yrkar avslag på reservationerna 2 och 3 samtbifall till hemställan i socialförsäkringsutskottetsbetänkande /92:SfU5 i dess helhet.Anf. 60 () replik:Herr talman! Först och främst vill jag kommenteradetta med småföretagen. Inom åtminstone en delav småföretagen anser man att det kan bli besvärligtatt köra i gång med det nya systemet.När det gäller sjuklöneperioden kan man väl göraföljande reflexion. Här måste man tydligen inrättaen försäkring för att klara sig. Det är faktiskt detförsta man gör. När en period införs, vars syfte äratt förbättra arbetsmiljön och låta arbetsgivaren tasitt ansvar, måste man således börja med enförsäkring för en viss grupp. I någon mån visar detatt det här kanske inte är den bästa och effektivastemetoden att förbättra hälsan hos människor i vårtland, med tanke på arbetslivet.Jag tror inte att motiven är felaktiga. Jag harnämligen aldrig sagt att har felaktigamotiv. Vad jag däremot har sagt är att man har ettvisst intresse -- och jag tror inte alls att det är någotfel i det med tanke på vad det är man företräder.Det framgår klart och tydligt att klassklyftornaökar. Klyftorna mellan de välbeställda och demsom har det sämst ökar alltså. Den diskussion somförs både i och i handlar just om hurmånga som skall bli arbestlösa, hur många somskall slås ut, i tvåtredjedelssamhället. Här är detfråga om klassklyftor och ingenting annat! ärdessa tydliga, för nu har vi en regering som gynnarde mer välbeställda. Man tror att det är möjligt attfå fart på ekonomin -- och detta som desjuka och arbetsskadade får sitta emellan. Detta ärganska tydligt . De gynnas nämligen sombetalar in pensionspremier t.ex. Även de som harprivata sjukförsäkringar kan gynnas iskattehänseende. Men i det nu aktuellasammanhanget klämmer man verkligen åt.Ohälsan är alltså i högsta grad klassrelaterad. Inteminst vad gäller karensdagarna är detta myckettydligt. Om karensdagar införs, blir det framöverinte de välbeställda i samhället som får det störstaobehaget, utan det får de som har det sämst, som såatt säga har den snävaste ekonomin och de svårastefamiljeförhållandena.