prot · GF0937 · 1991-12-03 00:00:00 — Vidare harsärskilda tidningar startats för att förmedla direktakontakter mellan köpare och säljare.Vad beträffar handeln inom landet tyder mycketalltså på att dyrbara objekt successivt förs över frånden etablerade seriösa marknaden till andrakanaler. Den s.k. svarta marknaden växer med fullstyrka. Många dyra föremål säljs iKöpenhamn. I säljs i stort sett endastobjekt för vilka en realisationsförlust har uppstått.Det är således mycket viktigt med ett snabbtavskaffande av denna skatt på lösegendom.Man kan vidare konstatera att dödsbodelägareförst betalar arvsskatt på sin lott och sedan skatt pårealisationsvinst i samband med en eventuellförsäljning. Det blir alltså inom i mångafall fråga om skatt två gånger -- även om, somstatsrådet säger, försäljningar på upptill är skattefria.Min förhoppning är att statsrådet verkligen tittar pådetta och att han sätter sig in i dessabekymmersamma problem. Det här är inte bra varesig för marknaden eller för de enskildamänniskorna.Anf. 160 Statsrådet ():Herr talman! Jag har förståelse för att PehrLöfgreen inte är fullkomligt nöjd med svaret. Manupplever ofta i att man inte blir nöjd meddet svar man får när man ställer frågor. ärfrågorna med avsikt ställda så att det är detresultatet men egentligen vill uppnå.I det här fallet är det uppenbart att det gäller attfundera kring vilka effekter reglerna har fått ochväga det mot behovet av en generellt verkandekapitalvinstbeskattning. Inom parentes sagt har jagi det sammanhanget föreslagit ensänkning av den generella nivån, vilket jag ocksånämnde i mitt svar. Detta är det besked jag kan geför tillfället, vilket framgår av svaret.Anf. 161 ():Herr talman! Jag ber att få tacka för det. Givetvisär det fråga om generella sänkningar avförmögenhets- och arvsskatt. Men då får man igengäld inte på detta vis ta tillbaka kapitalet. Dettahar nämligen en förödande effekt på mångaenskilda personer i det här landet. Eftersom jagsjälv väl känner till detta, vill jag säga att det ärlångt ifrån bra. Det kommer bara att medföra attmånga föremål försvinner ut ur landet och att densvarta marknaden blomstrar. Den blomstrar redani dag alldeles fruktansvärt, och det tror jag inte attstatsrådet vill. Det vill åtminstone inte jag. Vi är välöverens om detta?Anf. 162 Statsrådet ():Herr talman! Svarta och gråa marknader är aldrigriktigt bra, utan vi skall ha öppna marknader iSverige. Detta är regeringens ambition, det ärganska självklart.Jag vill också påpeka att regeringen inte har lagtfram förslag som innebär attkapitalvinstbeskattningen av lösöre har justeratsuppåt. Tvärtom kommer även den beskattningenatt sänkas från om godtar detförslag som regeringen har lagt fram.Anf. 163 ():Herr talman! Det låter väldigt bra, men det är docken mycket obetydlig sak i detta sammanhang. Jagvill än en gång påpeka för statsrådet hur allvarligdenna fråga är. Jag hoppas att statsrådet har detta iminnet.Överläggningen var härmed avslutad.25 § Svar på fråga 1991/92:217 omfolkhälsoinstitutetAnf. 164 Socialminister ():Herr talman! har frågat mig vilkaöverväganden jag avser att göra inför beslutet omlokalisering av folkhälsoinstitutet.Det är många kommuner som tillsocialdepartementet framfört önskemål om ochargument för att skall förläggastill deras kommun. för institutet har i uppdragatt föreslå var detta skall lokaliseras har samtligadessa handlingar överlämnats till kommittén, somunderlag i dess arbete.Enligt de tilläggsdirektiv som regeringen nyligenbeslutat om skall kommittén överväga omsamlokalisering av med någonbefintlig myndighet, organisation eller institutionkan vara lämplig från verksamhetssynpunkt samtekonomiskt och administrativt fördelaktigt.Organisationskommittén behandlar frågan omlokalisering med hög prioritet. Enligt vad jag erfariträknar den med att lägga fram förslag i dettaavseende omkring . Jag kommer attavvakta kommitténs förslag innan jag gör någonegen bedömning i frågan.Anf. 165 ():Herr talman! Tack för svaret, herr socialminister.Jag är mycket nöjd med att tilläggsdirektivenlämnades så snabbt, att organisationskommitténfick förlängd arbetstid och att man också ficktilläggsdirektiv i fråga om innehållet ifolkhälsoinstitutet verksamhet. Om jag förstårsvaret rätt ingick också i tilläggsdirektiven att manskulle snabba på med lokaliseringsbesluten. Harjag uppfattat det korrekt? Det är min första fråga.För det andra vill jag veta vad samlokalisering mednågon befintlig myndighet, organisation ellerinstitution innebär. Innebär det t.ex. attfolkhälsoinstitutet kan samlokaliseras med som finns i ,som är internationellt känd? Innebär det att det kansamlokaliseras med den enhet för socialmedicinsom finns i , där man har professorer isocialmedicin, primärvård, geriatrik,hälsoekonomi, m.m. och som dessutom,tillsammans med Mayoklinikerna i , ärden enda institution som bedriver riktigt långsiktigaepidemiologiska studier?Jag är mycket nöjd om jag kan få svar på dessa tvåfrågor, alltså en definition av samlokaliseringen.Anf. 166 Socialminister ():Herr talman! Svaret på den första frågan är attutredningen redan innan tilläggsdirektiven gavsnog hade för avsikt att lägga fram ett sådant förslagvid . Jag kan alltså inte säga atttillläggsdirektiven i sig har påskyndat avgörandetav lokaliseringsfrågan.Beträffande den andra frågan har jag redan i mittsvar konstaterat att det finns en lång rad kommunersom har framfört vad de anser vara goda skäl föratt skall förläggas just till deraskommun. Det är fråga om , ,och många många fler kommuner. Det ärklart att alla dessa kommuner har pekat på skäl somde tycker talar för att skallhamna just i den kommunen.Det vi menar att organisationskommittén måstepröva när man tar ställning till lokaliseringsfråganär vilka fördelar som finns just i samarbete medandra typer av institutioner och organisationer.Detta måste naturligtvis ske med utgångspunkt i dearbetsuppgifter som förutsättsfå. Vi får väl nu avvakta till och se vadorganisationskommittén kommer fram till. Det ärväl inte heller alldeles säkert att sista ordet därmedär sagt.Anf. 167 ():Herr talman! Jag är mycket medveten om attkreativa vetenskapliga miljöer aldrig kan tvingasfram med politiska beslut, och jag förstår att ävensocialministern är medveten om detta. Men om detredan finns en miljö där man bedriver denna typ avarbete, som långsiktigt gagnar folkhälsoarbetet ochsom redan är inne på att främja samarbete översektorsgränser -- då bör väl detta arbete bidra tillatt den miljön används, och då bör väl dennaforskning förstärkas genom detta folkhälsoinstitut?Jag och flera med mig menar att dessaförutsättningar redan finns i Malmö.Jag är emellertid nöjd med vad jag har fått veta, ochjag är nöjd med att beslut skall fattas vid årsskiftet.Överläggningen var härmed avslutad.26 § Svar på fråga 1991/92:229 om åtgärder föratt skydda ytterligare älvstäckorAnf. 168 Statsrådet ():Herr talman! har med hänvisning tillregeringsförklaringen frågat mig när regeringenavser att lägga fram en proposition om skydd avytterligare älvsträckor enligt naturresurslagen.Det är riktigt att det i regeringsförklaringen angesatt fler värdefulla vattendrag skall skyddas inaturresurslagen.Regeringen avser att för riksdagenlägga fram en proposition om skydd av ytterligareälvsträckor enligt naturresurslagen.Anf. 169 ():Herr talman! Jag vill tacka statsrådet för svaret.De få kvarvarande outbyggda älvar som vi har ärunika även vid en internationell jämförelse. Ävenövriga orörda älvsträckor har ett mycket stort värdeför naturvården. Vårt land har därför en mycketviktig uppgift i att bevara denna naturtyp, somfaktiskt är mycket hotad.Det är av den anledningen av stor betydelse attregeringen undantar fler älvsträckor, ja faktiskt allade fåtaliga älvsträckor som finns kvar orörda. Viinom liberalerna har länge hävdat attälvutbyggnadsepoken är slut.Jag hoppas därför, fru statsråd, att regeringen nukommer med sin proposition i så god tid undervårriksdagen att vi kan fatta beslut i frågan innanriksdagsåret är slut.Anf. 170 Statsrådet ():Herr talman! Vi kommer att lägga fram förslagetså fort vi har det färdigt. Vi måste emellertid se övervilka beslut som har fattats när det gällerolika älvsträckor, så att vi inte så att säga lägger ettbeslut ovanpå ett annat. Vi vill nämligen ha en godgrund i fråga om alla de vattendrag som vi menarskall skyddas. Detta är alltså en av anledningarnatill att vi inte har hunnit lägga fram förslaget nu förejul.Jag menar att det dessutom är viktigt att markeraatt det inte bara är älvsträckor uppe i den norradelen av som det kan vara mycket angelägetatt undanta. Jag kommer att se till att ävenälvsträckor i övriga delen av utreds. Jag trornämligen att det är väsentligt att vi över huvud tagetundersöker var vi kan skapa andrum också förmänniskor som bor i tätortsområden.Anf. 171 ():Herr talman! På den punkten är statsrådet och jagoch mitt parti helt överens. Det är viktigt att vi intebara talar om älvar och älvsträckor utan även omåar och vattendrag, som de kallas, söderöver. Detär mycket glädjande att t.ex. i nuär undantagen, och det finns som sagt även mångaandra -- både älvar och vattendrag -- som vi skallundanta.Jag förstår att det tar tid att ta fram underlag till enproposition. Om jag får vara så ofin vill jag gestatsrådet ett tips: Titta gärna på folkpartietliberalernas motioner och reservationer undermånga år! Där finns fina förslag till undantag enligtNRL.Anf. 172 Statsrådet ():Herr talman! Senast tittade jag på en lång listaöver vilka älvsträckor som har räknats upp i olikamotioner till och i reservationer. Vi haralltså ögonen även på tidigare förslag. Jag tror nogatt mitt parti, , och parti,liberalerna, är överens om att det äroerhört viktigt att vi undantar fler älvsträckor ochäven värdefulla åar och vattendrag i södra . 173 ():Herr talman! Låt mig avsluta med att säga att jaghoppas att vi innan riksdagsåret är slut får se en listapå fler älvar som är skyddade enligt NRL. I så fallär jag nöjd.Anf. 174 Statsrådet ():Herr talman! Det kommer en lista i samband medpropositionen.Överläggningen var härmed avslutad.27 § Svar på fråga 1991/92:201 omnärhetsprincipen i förlossningsvårdenAnf. 175 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig omjag avser att vidta några åtgärder så att BB-verksamheten organiseras så att den möterpatienternas önskemål om närhet.Vårdens organisation kräver att olika faktorer vägsmot varandra. Å ena sidan fordrar en god servicenärhet och lättillgänglighet. Å andra sidan fordrasen viss omfattning av en verksamhet för att denmedicinska säkerheten skall kunna upprätthållas.Till detta kommer naturligtvis också ekonomiskaaspekter. Avvägningar av detta slag ankommer påsjukvårdshuvudmännen. Jag anser att detta är enbra ordning och har inte för avsikt att vidta någraförändringar i detta avseende. Lokala önskemåloch förutsättningar i övrigt bör således enligt minmening även vägas samman av resp.sjukvårdshuvudman som enligt hälso- ochsjukvårdslagen skall erbjuda områdets befolkningen god hälso- och sjukvård.Anf. 176 ():Herr talman! Jag vill tacka statsrådet för svaret.Anledningen till min fråga är att ett ökat behovuppstår nästan även när det gäller dessafrågor. Jag liksom statsrådet var glad att man iregeringsförklaringen talade om alternativ ochmångfald. Jag känner behov av att lyfta fram ävendetta område, som trots allt under de senastedecennierna har blivit utsatt för ganska storcentralisering. För bara 20, 30 och fannsdet ett BB även på mindre orter.Jag vill rikta ytterligare en fråga till statsrådet.Tycker inte statsrådet att även detta är en del av denövriga hälso- och sjukvårdsverksamheten som kanfinnas inom dessa olika alternativ?Anf. 177 Statsrådet ():Herr talman! Jag är inte riktigt säker på att jaguppfattade frågans innebörd. Om frågan handladeom huruvida förlossningsvård kan förekommaockså inom alternativ verksamhet, så kan denförstås göra det. Det finns flera länder, t.ex.Holland, där man har en omfattandehemförlossning, men det är i och för sig inte en vägsom vi har velat gå.Den senaste gången som man från socialstyrelsenssida penetrerade dessa frågor var i samband med att man gjorde ett försök attkomma fram till nya allmänna råd. Därpoängterade man både önskemålet om närhet ochbehovet av en viss bredd på verksamheten påklinikerna.Anf. 178 ():Herr talman! När centraliseringen kom till ståndblev det en motreaktion. Då blev det mycket tal omhemförlossningar. Man kan då säga att det finnsolika gränser, å ena sidan att vården skall varahögspecialiserad, och å andra sidan att de som skallföda skall vara hemma.Kan man då inte säga att en förläggning avförlossnings- och BB-enheter till mindre orterinnebär att man går halva vägen?Anf. 179 Statsrådet ():Herr talman! Rent formellt är det som ChatrinePålsson hävdar förstås helt riktigt, nämligen att denlösning som hon önskar, åtminstone iOskarshamnsfallet, är något som ligger mittemellan de två extremer som vi nu har talat om. Sålångt är det riktigt.Huvudpoängen i mitt svar är emellertid att dettainte är en fråga för statsmakterna annat än när detgäller det som sker via för attupprätthålla medicinsk säkerhet. I övrigt har ju vifrån sida velat ha en ordning sominnebär att sjukvårdshuvudmännen gör dennabedömning.Anf. 180 ():Herr talman! Jag är naturligtvis glad att det är pådetta sätt, eftersom det i övrigsjukvårdsverksamhet är subsidäritetsprincipen somman skall arbeta efter. Jag hoppas att vi i framtideni större utsträckning skall kunna lyfta fram demindre enheterna som jag tror är så oerhört bra förbåde föräldrar och hela familjen.Jag vill också påminna om att det finns fyra nivåersom accepterar, nämligenregionssjukvård, länssjukvård, landstingssjukhusutan barnklinik och kirurg-BB. Man har alltså gjorten del undersökningar om detta och sett att detmedicinskt sett är lika säkert att föda barn på dessamindre enheter.Anf. 181 Statsrådet ():Herr talman! Utan att vara polemisk vill jag pekapå att subsidäritetsprincipen i detta sammanhangfår anses innebära att besluten inte skall fattas avriksdagen.Anf. 182 ():Herr talman! Tack för det!Överläggningen var härmed avslutad.28 § Svar på fråga 1991/92:202 omåteranvändning av läkemedelAnf. 183 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig omjag ämnar ta initiativ till att utveckla ett system föråteranvändning av obrutna förpackningar avläkemedel.Frågan om hanteringen av läkemedel regleras i 14 §läkemedelsförordningen (1962:701). Av dennaparagraf framgår att läkemedel som äravsett att användas skall oskadliggöras enligtbestämmelser som meddelas av regeringen ellermyndighet som regeringen bestämmer.Ett arbete pågår från myndigheters ochdepartements sida att på olika sätt minska mängdenläkemedel som inte kommer till användning genomt.ex. information och regleringar avförpackningsstorlekar.Inom sjukvårdsinrättningar kan läkemedelåteranvändas, om de varit under uppsikt avprofessionell personal.För att kunna återanvända läkemedel i övrigt måsteföljande beaktas. En läkemedelsförpackning, somanvänts i öppenvård och som lämnats in på ettapotek, kan t.ex. ha förvarats på ett sådant sätt attinnehållet har påverkats. Även om risken är litenför att läkemedlet kan ha förvarats så atthållbarheten har förändrats kan man på flertaletförpackningar inte se om de är obrutna. Dettainnebär att man inte säkert vet om något annat lagtsin i förpackningen. Enligt läkemedelsverket är detolämpligt att återanvända läkemedel för vilkaändamålsenligheten inte kan garanteras.Jag instämmer emellertid i att det vore värdefulltom problemet kunde lösas så att läkemedel inteslösas bort i onödan. Med anledning av MargittaEdgrens fråga kommer jag därför att särskiltuppmärksamma problemet i det pågående arbetetinom med förslag till en nyläkemedelslag. En proposition om detta avses bliförelagd under våren 1992.Anf. 184 ():Herr talman! Tack för svaret, som jag blev glad för,eftersom ministern i slutet av svaret ändåinstämmer i att det är ett problem och att det vorevärdefullt om det kunde lösas.Jag har talat med många människor med anledningav detta. Idén har jag fått på grund av att jag ärvanlig medlem i och läserderas tidskrifter och rapporter och därigenom fåren klar bild av hur det ser ut i världen. Det finnsmängder av människor som skulle vara oerhörtlyckliga om de kunde få del av det som vi förstör.Och självfallet handlar det om obrutnaförpackningar och läkemedel som fortfarande ärkuranta. Det är inte tal om att lämna ''left overs''till den fattiga världen.Det finns i mycket få undersökningar av hurstort detta problem är. Det gjordes en i Jämtland1976 och någon annan 1974, och det har även gjortsett examensarbete på farmaceutiska institutionenför . Då har man kommit fram till attungefär av de läkemedel som har lämnats utkommer tillbaka. Och av dessa är det en vissdel som uppfyller dessa krav och som naturligtvisskall kunna användas. Men ändå reser dettaytterligare en fråga som jag tycker är väl så viktig:Varför lämnar patienterna tillbaka läkemedel?Tyder inte detta på att det finns brister i tilliten ochi kommunikationen mellan doktor och patient nären doktor gång på gång kan skriva ut mediciner sompatienten lagrar hemma? Det är väl något som manockså bör ta hänsyn till i detta sammanhang ochsom jag utgår från att tar hänsyn till.Anf. 185 Statsrådet ():Herr talman! Den mera övergripande fråga somMargitta nu tar upp är förstås viktig. Vi vetatt detta har varit ett problem. Minbedömning är att det går åt rätt håll, dvs. att man istörre utsträckning tar fram förpackningar i mindrestorlekar och att våra läkare i större utsträckningskriver ut läkemedel i mindre förpackningar. Detrapporteras t.o.m. från en del av våra vårdcentraleratt patienterna är missnöjda med att doktorn inteskriver ut tillräckligt med läkemedel. Det är litetgrand en kulturell fråga, om jag vågar säga så, attmånga äldre människor upplever ett läkarbesöksom en aning bortkastat om det inte resulterar i ettrecept som en markering av att doktorn har tagitderas åkomma på allvar.Jag tycker emellertid att detta håller på attförändras. Och de rapporter som jag har fått bl.a.från det landsting där jag har varit verksam harvisat att man har kunnat utveckla ett system sominnebär att man skriver ut färre läkemedel.Möjligen kan man spetsa till detta och säga att detkanske är bra att alla läkemedel som skrivs ut inteanvänds. Men allra bäst är naturligtvis om bara detsom behöver användas skrivs ut.Anf. 186 ():Herr talman! Det sista tror jag att jag kaninstämma i efter mina två senaste somrar somavdelningsföreståndare på ett sjukhem. Därifrånhar jag stora erfarenheter av hur man medvetenskap och beprövad erfarenhet bakom sigskriver ut väldigt litet läkemedel.Det är alltså bra att frågan tas upp i samband meddetta, och jag är mycket tacksam för att BoKönberg för mig har visat att han tar denna fråga påallvar.Överläggningen var härmed avslutad.29 § Svar på fråga 1991/92:234 ombehörigheten för utländska tandläkare, m.m.Anf. 187 Statsrådet ():Herr talman! har frågatutbildningsministern om han är beredd att företa enöversyn vad gäller kraven på kompletterandeutbildning för utländska tandläkare liksom förövriga yrken inom hälso- och sjukvården. Arbetet iregeringen är så fördelat att det är jag som skallsvara på frågan.Behörighet för personal med utländsk utbildningatt utöva yrka inom hälso- och sjukvården,tandvården eller detaljhandeln med läkemedelregleras i den s.k. behörighetsförordningen(1984:545). Av denna framgår att kompetensbevisatt utöva yrket i kan erhållas om densökande dels har genomgått den kompletterandeutbildningen och fullgjort den praktiskatjänstgöring som behövs för att hans kunskaperskall svara mot de svenska kraven, dels har föryrket nödvändiga kunskaper i svenskaförfattningar, dels har för yrket behövligakunskaper i svenska, danska eller norska språket.För tandläkare med legitimation från ett annatnordiskt land gäller inga krav på kompletteringbortsett från kunskaper i svenskamedicinalförfattningar.När det s.k. träder i kraft den 1 januari1993 kommer tandläkare som är medborgare i ochhar utbildning från ett EES-land och som uppfyllerde minimikrav som gäller inom EG förtandläkares utbildning att ha rätt att utankomplettering vara verksamma inom sitt yrke iSverige.Varje år ansöker 10--15 tandläkare medutomnordisk utbildning om att få kompetensbevisoch därmed få utöva sitt yrke i . Merpartenav dessa har en utbildning och yrkeserfarenhet frånMellanöstern eller de forna öststaterna.Den sökande genomgår först ett prov i svenskaspråket. Är kunskaperna inte tillräckliga måste densökande genomgå ytterligare språkutbildning.Därefter görs ett omfattande kunskapsprov iodontologi. Med ledning av detta avgörs i varjeindividuellt fall vilken kompletterande utbildningoch praktisk tjänstgöring som den sökande skallgenomgå. Utbildningen planeras och genomförs avden odontologiska kliniken i . För dettaerhåller kliniken ett visst ekonomiskt bidrag frånsocialstyrelsen.Allmänt kan sägas att det i de nordiskatandläkarutbildningarna läggs mycket stor vikt vidtandvårdens förebyggande verksamhet. Denna ärlångt mycket mindre markerad i andra länder,varför de flesta tandläkare med utländsk utbildningbehöver komplettera sin utbildning vad gäller bl.a.preventiv odontologi och samhällsodontologiliksom också röntgendiagnostik, som är av centralbetydelse i allmäntandläkarens verksamhet iSverige. Sammantaget innebär detta inte sällan,som tar upp i sin fråga, att denkompletterande utbildningen m.m. kan ta upp vartill kommer AT-året.Kunskapsprovet och den kompletterandeutbildningen har utarbetats i nära samarbetemellan de odontologiska klinikerna ochsocialstyrelsen. Systemet bygger på att enindividuell prövning görs av varje sökande.Det yttersta syftet med kunskapskontrollen ochden kompletterande utbildningen är att garanterapatientens säkerhet. Mot denna bakgrund anser jaginte nu att det finns anledning att göra en översynvad gäller kraven på kompletterande utbildning förutländska tandläkare. Jag finner det dock mycketangeläget att den kompletterande utbildningenanpassas efter de enskildas behov så att de berördaså snabbt som möjligt kan komma ut i det svenskaarbetslivet.Anf. 188 ():Herr talman! Jag ber att få tacka statsrådetKönberg för ett långt och utförligt svar. Att jag hartagit upp frågan beror på att vi i mitt utskottbehandlar flykting- och invandrarfrågor. Och jagkommer då ofta i kontakt med frågor om vad viegentligen gör för att de människor som ändå haren kvalificerad utbildning från ett annat land snabbtskall komma i arbete i det nya hemlandet.På den punkten finner jag att vi är helt överens omatt detta är mycket viktigt. Och frågan är förvissointe ny. Den har tagits upp av mig och andrainterpellanter och frågeställare i denna kammaremånga gånger, men alltför litet har faktiskt hänt pådetta område. Jag anser att en ny regering har allamöjligheter i världen att visa sina höga ambitionernär det gäller att se till att människor som invandrartill snabbt skall kunna acklimatisera sig i detnya landet.Det sägs i svaret att systemet bygger på enindividuell prövning av varje sökande. Men det ären sanning med modifikation. Som jag ser det ärsystemet alltför stelbent. Det skulle finnasmöjligheter att behandla varje ärende merindividuellt. Och som statsrådet säger är det denodontologiska fakulteten vid sjukhussom är expert på området. Där har man möjlighetatt ta emot fler personer och att göra merindividuella bedömningar.Jag skulle vilja ställa en följdfråga: Är statsrådetvillig att släppa i väg litet pengar, vilket på siktskulle löna sig mycket bra, eftersom detta kommeratt leda till att människor kommer ut i arbetslivet istället för att vara bidragstagare här i ?Anf. 189 Statsrådet ():Herr talman! Under denna höst och just dennavecka har regeringen ägnat betydande arbete åt attfå ihop en budget för kommande budgetår. Medtanke på den ökande arbetslösheten och denekonomiska utvecklingen i landet bör dennabudget inte innehålla alltför stort underskott.