prot · GE0972 · 1991-03-06 00:00:00 — Eftersom detinte finns underlag för sådant , finns det inteanledning att ytterligare försena beslutet. Det ärhög tid att nu fatta beslut.Krav på lagstiftning har framförts utifrån väldigtmånga olika synpunkter. De etiska aspekterna hari många fall varit de som oftast gett sig till känna idebatten. Detta är också något som kommer att fåallt större betydelse för människor , intebara i denna fråga utan även i andra frågor somberör hela samhället. Det är inte enbart de tekniskaoch ekonomiska synsätten som räknas. Människorvill vidga utrymmet för andra värderingar,värderingar som ligger på djupet av det mänskligatänkandet. Det känns rätt och man är beredd att slåvakt om rätten att väga in andra värderingar. Dithör ju människovärdets okränkbarhet. Det finnsett behov av att sätta gränser, t.ex. när det gäller attförändra arvsanlag och slå vakt om varje individsintegritet.Från humanitär synpunkt finns det förhoppningarinför framtiden om att genom genteknikens framtidbättre kunna diagnostisera och bota sjukdomarsamt att lindra mänskligt lidande. Det visar sigockså genom de framsteg som görs. I gårdagensSvenska kan vi läsa att man med hjälpav genterapi kan motverka hjärtinfarkt. Det är ettframsteg som jag tror många hälsar medtillfredsställelse.Skall man kunna åstadkomma allt detta goda fårgränserna ej sättas så snäva att forskningen hindrasatt åstadkomma nyttigheten för mänskligheten.Men för att vi skall kunna vidmakthålla dennabalanserade syn och åstadkomma ett gynnsamtklimat för forskare i vårt land är det nödvändigtmed debatt och saklig information. I och med dettabetänkande har det lagts en grund för det fortsattaarbetet. Dessutom ger dagens beslut forskarearbetsro, och detta är viktigt. Förhoppningsvisförsvinner huvuddelen av den misstänksamhet ochden vilseledande debatt som blossat upppå senare år.Det återstår ett omfattande arbete för att kartläggaoch göra en översyn av hela det område somgentekniken omfattar. Det gäller människor, växteroch djur samt organismer. Den översyn somgenteknikberedningen gör och som skall varafärdig berör några viktigaområden, som bör bli föremål för riksdagensöverväganden.Gentekniken utnyttjas såväl inom grundforskningsom i praktisk tillämpning. Det är viktigt att dettaförs fram i debatten. att man understryker det somär till nytta för mänskligheten. Det får inte bli så attdet är rädslan som blir huvudbudskapet, rädslan fördet nya, för det okända, för den här tekniken. Detär lätt att det tenderar att det blir så. Jag tycker attvi som sitter här och alla andra skall motarbetadetta. Det är möjligt att producera mediciner,mänskligt insulin och tillväxthormon eller ämnenmed vars hjälp man kan identifiera sjukdomar.Tekniken kan ge förbättrade möjligheter attdiagnostisera genetiskt betingade sjukdomar ochmycket annat . Inom en snar framtidförväntar man sig att kunna bota eller förebyggasjukdomar med genterapi genom att ersätta ellerreparera en skadad gen.Genterapi på kroppsceller är helt godtagbar uretisk synpunkt. Effekterna går inte i arv. Ingreppetkan liknas vid en transplantation och kommer attha en stor betydelse när det gäller attförebygga och bota sjukdomar. Det är väldigtviktigt att det talas om sådana saker också.Genterapi på könsceller i syfte att ge upphov tillegenskaper som går i arv är inte möjlig med denlagstiftning som föreslås i betänkandet.De senaste dagarnas tidningsdebatt har talat bådeför och emot detta lagförslag. Vi anser attlagförslaget är väl avvägt. Det är nödvändigt attsätta en gräns. Det har från forskarhåll angetts attdet inte är vare sig etiskt eller medicinskt motiveratmed genterapi på könsceller.Allmänna hälsoundersökningar med hjälp avgenterapi har det talats om ganska mycket här . I lagtexten har dessa undersökningar omgettsmed mycket stora restriktioner, bl.a. för att slå vaktom den enskildes integritet. Därför kommersådana hälsoundersökningar också att bli sällsynta iframtiden, eftersom tillstånd krävsoch de dessutom skall vara medicinskt befogade.Enligt specialmotiveringen blirändamålsprövningen ett viktigt inslag itillståndsprövningen.När det gäller enskilda hälsoundersökningar anservi det självklart att det är den enskilde individentillsammans med läkaren som avgör om åtgärden ärbefogad. Även här bör det krävas ett skriftligtmedgivande. Som vi har hört är detviktigt att den ansvarige läkaren dessutominformerar patienten om konsekvenserna av attgenetiska data lämnas ut.Vi är alla överens om att regeringen skallåterkomma till med förslag om huroetiska krav på tillgång till genetiska data skallförhindras. Detta är en mycket viktig sak. Det ärviktigt att människor känner trygghet införlagstiftningen och inte misstänker kryphål i den.Sammantaget anser vi moderater att dettabetänkande är väl avvägt mellan forskaresmöjligheter och de enskilda människornas krav påintegritet och sekretess. Det bör påpekas att det ärhelt nödvändigt att sekretessfrågan hela tidenbevakas. En skärpt lagstiftning i vissa avseendenkanske kan visa sig vara befogad.Hela utvecklingen av gentekniken är en ständigtpågående process, som kräver en anpassning av deramar och riktlinjer som grundar sig på politiskabeslut. Det innebär att vi under en oöverskådlig tidkommer att debattera genteknik, både här iriksdagen och ute i samhället. Det är alldelessjälvklart att så många som möjligt skall delta i endebatt som berör oss människor in i den allrainnersta minsta lilla beståndsdelen.Herr talman! Härmed yrkar jag bifall till utskottetshemställan.Anf. 14 ():Herr talman! Först vill jag säga att jag ser det somett litet misstag att jag har fått den här placeringeni talarordningen, eftersom jag hade anmält att jagkommer att argumentera för min motion. Det ärBarbro , som kommer upp senare, somrepresenterar partiet och utskottsmajoriteten i denhär debatten.Det är mycket svåra frågor som vi skall ta upp i dag.Det är så med alla politiska frågor, men kanskealldeles särskilt med denna, att ingen kan säga attjag har rätt och du har fel, utan det finns argumentbåde för och emot. Därför tycker jag att det harkänts så skönt att dessa frågor har debatterats medsådan ödmjukhet i kammaren, inte , utanockså tidigare. Vi får försöka att i dialog känna vadsom är rätt och vara beredda att ändra oss. Vi fårpejla in rätt färdriktning.Jag har i en motion yrkat avslag på helapropositionen. Det beror på att jag har denuppfattningen, att man borde behandla de etiskafrågorna om livets början så samlat som möjligt. Nuhar vi fått en liten byggsten i taget och har bunditupp oss inför följande beslut på ett sätt som inte ärbra. Utskottet har också, åtminstone vid ett partillfällen, tagit upp att det hade varit önskvärt att fåen samlad bild och att ge regeringen den till känna.Nu står vi igen i samma situation. Jag tycker att dethade varit rimligt att vi fått frågorna omfosterdiagnostik i samma proposition. Betänkandetär klart och remissbehandlat. Det hade inte behövtbli så väldigt lång tidsförskjutning, med tanke på attdet betänkande som det beslut vi skall fatta i dagvilar på faktiskt har funnits sedan 1984.Jag har även den uppfattningen att det inte äracceptabelt att forska på befruktade ägg ochembryon. Där finns det skäl för och emot. Mendetta har för mig blivit den ståndpunkt som harkänts riktig. Jag har kanske inte i första handsamma motivering som , som är avsamma uppfattning, tar upp i sin reservation,nämligen att motivet med den forskningen baraskulle vara att kunna manipulera med arvsanlag, såatt förändringen går i arv och det blir en form avrasförädling. Den risken finns. Men personligentror jag inte att den risken är så stor , eftersomhela forskarsamhället går emot den användningen.Debatten förs så pass intensivt, och de problem somman har analyserat kan man också undvika.För mig rör det sig mer om rätten att få se på livetsom någonting heligt, att inte riskera att livet ivardande på något sätt blir ett försöksdjur ilaboratorium. När jag började inom sjukvården för30 år sedan var det som man kan göra sciencefiction. Hade någon sagt till mig då att det har häntatt man har kunnat hålla liv i barn födda i 22:agraviditetsveckan, skulle jag inte ha trott på det ettögonblick. Man kan också hålla liv i embryonlängre och längre. Därför närmar sig gränsernavarandra, så att man framför sig ser möjligheten attha hela fosterutvecklingen utanför kvinnans kropp.För mig känns det skrämmande. Därför kan intejag nu ställa upp på att man skall ha rätt att forskapå embryon. Detta får till effekt att det för migockså är ohållbart att fortsätta medprovrörsbefruktning. Det är en behandlingsmetodsom har erbarmligt dåliga resultat. avde utförda behandlingarna resulterar i ett levandefött barn. Man kan inte, som jag ser det, fortsättamed en medicinsk behandling om man inte ärberedd att förbättra behandlingsresultaten genomforskning.Beslutet i kammaren om provrörsbefruktningtycker jag är ett typiskt exempel på hur vi band upposs genom att vi inte fick helhetsbilden. Detbeslutet förutsatte att man kan få forska påembryon. Även det beslutet, jag gick emot det,fattades preliminärt då. Det var en mycket svårsituation även då. Som så ofta är fallet för osspolitiker, ställdes vi inför fullbordat faktum.Behandlingen var redan i gång på tio olika håll.5 000 människor stod i kö. Då frestas man attförsöka göra bästa möjliga av en redanuppkommen situation.Jag yrkar bifall till min motion där jag har yrkatavslag på propositionen och där jag har yrkat påförbud mot forskning på embryon samt som enkonsekvens av det att man också måste avvecklaprovrörsbefruktningen.Sedan vill jag stanna inför reservation 26, somhandlar om forskning och användning av förmedicinsk behandling. Den här frågan tog jag uppi kammaren efter det att detta hadebörjat tillämpas i vårt land. Jag har haft någrainterpellationsdebatter med omdetta . Då, 1986, när jag tror att vi hadevår första interpellationsdebatt, tog man ut fostrenhela för att komma åt hjärncellerna och kunnaanvända dem för forskning. gjordesdetta också för medicinsk behandling av Parkinsonssjukdom. Som jag såg det då var ett helt medlevande hjärnceller ett levande . På sina hållhade man inte ens tillstånd från mödrarna att få tafostret, eftersom enligt vår lag är en del avkvinnans kropp, och man man behöver be omtillstånd för att ta delar av kroppen. Detta låg bl.a.bakom den motion vi tre borgerliga isocialstyrelsen, , jag, lade fram i . Vi tyckte att dethade varit motiverat med en översyn av abortlagenpå den här punkten.Sedan frågan kommit upp kom det snabbttilläggsdirektiv till transplantationsutredningen, attden måste titta på den här frågan. Läkarsällskapetkom mycket snabbt ut med sina etiska regler fördenna hantering, vilka nu följs. Men det har gåttmånga år, , sedan den här verksamheten komi gång. Det var som etiska kommitténgav tillstånd för denna forskning. finnsdet ingen lagstiftning. Jag kommer att stödja denhär reservationen, även om jag tycker att det liggermycket i att transplantationsutredningen nu har fåttuppdraget. Men det går tyvärr mycket långsamt.Där tycker jag att det behövs ett tillkännagivande.Avslutningsvis vill jag beröra det som AnnikaÅhnberg sade, att många livsåskådningsfrågor ochreligiösa uppfattningar ligger i botten på olikaställningstaganden. Jag vill betona att det inte finnsnågon som har monopol på vad som är rätt och vadsom är fel. Man kan aldrig säga att detta är denkristna etiken och att det därför skall vara på dethär sättet. Vi har olika uppfattningar. Vi måste fåha olika uppfattningar och i en varsam dialog fåpejla oss fram till vad som är rätt och om vi behöverändra färdriktning. I frågan omprovrörsbefruktning har t.ex. kds och jag raktmotsatt uppfattning. Kds tycker att man kanfortsätta med provrörsbefruktning trots att de intevill acceptera forskningen. I frågan om att användafoster för medicinsk behandling och forskning harvi också haft olika uppfattningar. Jag tror inte skall göra sig beroende av aborterade fosterinom den medicinska behandlingen. Men kds haraccepterat detta och den som har varit med ochskrivit partiets medicinskt-etiska program var en avinitiativtagarna till den här forskningen. Det finnsingen, menar jag, som kan säga att man harmonopol på vad som är rätt eller fel. Men det jagtror att vi allihop är överens om är att vi i allödmjukhet skall föra den här dialogenkontinuerligt, följa utvecklingen och försöka ändrafärdriktning om vi känner att vi håller på att halkasnett.Jag yrkar som sagt bifall till min motion och tillreservation nr 26.Anf. 15 () replik:Herr talman! Jag hoppas verkligen att inte uppfattade det som jag sadeså, att jag menade att en uppfattning varbättre/sämre resp. mera berättigad än en annanuppfattning. I stället håller jag verkligen med omatt vi nog alla känner en djup osäkerhet i dettaavseende. Vad vi måste börja med är att erkännaatt det finns en djup osäkerhet och att det inte finnsnågra säkra svar.Om vi diskuterar dessa saker i en, som jag tror attIngrid uttryckte det, ödmjukdialog, medverkar vi till att det blir godaförutsättningar för en sådan här diskussion. Helatiden måste vi ha i åtanke att det trots allt handlarom att göra livet bättre för människor och om attmänniskan skall hysa respekt för andra levandevarelser.Det som skrämmer mig mest är när man i den härdiskussionen gör halt vid den andra sortensdiskussion -- dvs. den pragmatiska diskussionen,som handlar om vad som är ekonomiskt mestlönsamt för företagen att satsa på. Den typen avdiskussion där man frånhänder sig det moraliskaoch etiska ansvaret genom att peka på alldelesnäraliggande praktiska omständigheter somnödvändiggör en viss utveckling skrämmer mig.Det händer ju t.ex. att stora multinationella företaginte ger den här diskussionen en chans, utan manrusar fram med enorma investeringar i forskningoch utveckling på detta område när det gäller bådemedicin och andra delområden, där ekonomin ochbehovet av att göra vinster, tyvärr, får utgöraledstjärnan. Jag tycker att det egentligen är där somden stora skiljelinjen går. Det är också därför somvi både i en motion och i en reservation har tagitupp frågan om hur nödvändigt det är att vi har enklar bild av vem som styr forskningen. Vi frågardär: Varifrån kommer pengarna, och till vilken typav projekt går de? Vi behöver inte hadetaljkunskaper om detta, men jag tror att det ärnödvändigt att vi i stora drag bildar oss enuppfattning om vem det är som finansierarverksamheten och om vad syftet är, för att på detsättet utröna hur de problem som kan bli följdenskall hanteras från samhällets sida.Anf. 16 () replik:Herr talman! Det gäller två saker här. En frågahandlar om forskning beträffande embryon -- dvs.befruktade ägg. Inom finns detpersoner som tycker att det här etiskt oförsvarbartoch som inte vill att man skall forska på dettaområde. Men det finns också personer som påreligiös grund inte vill ha en sådan här forskning.Den ena inriktningen står inte på något vis imotsatsställning till den andra. Människor kan medolika grundinställning komma fram till sammaslutsats i frågan. Det finns alltså människor somutan att grunda detta på religiösa skäl inte vill haforskning på detta område.Ingrid tycker att man inte skallanvända sig av provrörsbefruktning. Ja, den sakenhar vi i också diskuterat mycket, framoch tillbaka. Vi har verkligen diskuterat frågan omett nej till provrörsbefruktning. Det finns ju ändåså många barn i världen. Vi borde kanske, precissom säger, ta hand omredan födda barn i stället för att användaprovrörsbefruktning. Det är dessutom svårt attöver huvud taget få positiva resultat när det gällerprovrörsbefrukning.Men vi har haft gruppdiskussioner om dessa saker,och då framkom det att längtan att få föda ett egetbarn är mycket stark hos många kvinnor. Därförkan vi inte förbjuda provrörsbefrukning. Längtanefter att få föda ett eget barn är så stark hos mångakvinnor att vi känner att vi inte kan berövakvinnorna denna möjlighet -- ja, det gäller förresten även männen.Anf. 17 ()replik:Herr talman! Först vill jag säga att mitt inlägg inteinnebar någon kritik mot tycker jag att visarrespekt för människor med en annan livsåskådning.Om har fått en annanuppfattning, rör det sig om ett missförstånd. Vi harsamma uppfattning om riskerna beträffande demultinationella företagen och svårigheterna att fåinsyn i forskningen. Dessa saker har vi i folkpartiettagit upp i vår bioteknikmotion. Jag är dock intesäker på att vi har exakt samma modell föragerandet när det gäller att ta tag i dessa frågor. Jaghar inte detaljkunskaper på området just . Menjag vet att det handlar om problem som vi också villarbeta med och som vi har tagit upp.Sedan säger att det finns olikauppfattningar inom i dessa frågor. Dåvill jag framhålla att det förhåller sig på det sättetockså i vårt parti. I en debatt mötte jag enrepresentant för ett annat parti som sade: För oss ärdet här så viktigt att vi förväntar oss att man följerpartilinjen. Partiprogrammet för de etiska frågornaär viktigare än allting annat.Jag framhöll att det här är mycket viktiga frågor föross. Ja, dessa saker är kanske viktigare än alltingannat. Vi skulle därför aldrig ens drömma om attvåldföra oss på någons samvete. I dessa frågor fårman aldrig tysta de ropandes röst i öknen. Därförär det fullständigt självklart att vi röstar fritt i vårtparti i dessa frågor.Anf. 18 ():Herr talman! Diskussionen om gentekniken ärgrannlaga, inte minst därför att kunskapen är ny.Dessutom sker det en utveckling.Gentekniken har i och för sig länge använts inomjordbruket, där man har röntgenbestrålat och hälltcolchicin på grödorna -- helt i blindo. Man har så attsäga odlat ut för att se vilka nyheter det skulle bli.Nu vet man mycket bättre vad det är man gör, ochnu börjar man också kanske kunna tillämpakunskaperna på människan. Därmed får vi kanskenya, revolutionerande och naturenligabehandlingsmetoder. Det finns mycket gott i denhär utvecklingen. Men den väcker också, som denhär debatten har visat, många etiska problem.Dessa accentueras helt naturligt av den mycketsnabba utvecklingen på forskningens område. 90 %av alla forskare i världshistorien lever ju i dag.Man skall hjälpa naturen. Men man skall inteförändra den. Den etiska debatten behövs -- ävenom denna är nymornad.Det finns fyra huvudprinciper att hålla sig till i denetiska debatten: självbestämmandeprincipen,rättviseprincipen, lidandeminimeringsprincipenoch godhetsprincipen.Det är mot bakgrund av dessa principer som deetiska värderingarna görs. Det är också motbakgrund av dessa som den nya tekniken skallvärderas. Såvitt jag förstår strider utskottets förslaginte mot dessa vedertagna etiska principer. Attgenom forskning öka vårt vetande är sällanoetiskt -- om bara arbetsmetoderna uppfyller deetiska kraven. Det är tillämpningen som i regel gerupphov till de etiska problemen. Det är främst i detavseendet som vi måste vara vaksamma i denfortsatta debatten.När man diskuterar genteknik på människorkommer man alltid in på frågan: När börjarmänskligt liv? Vi vet alla skillnaden mellan ettekollon och en ek. Men fostret ser vi inte, ochdärför blir det så mycket svårare. Spermien och detobefruktade ägget är både liv existerande sedanårtusenden i en obruten följd. Fostret är ettmänskligt liv i vardande i en kontinuerlig processmot en fullt utvecklad människa. Jag har mycketsvårt att sätta en gräns mellan liv och icke liv i densituationen. Utskottet sätter en gräns närneuralröret anläggs räknat förbefruktningen. Om man därigenom också får enmöjlighet till perception av fostret, tycker jag attdetta kan vara en väl avvägd avgränsning, i varjefall med den kunskap som vi har i dag.Utskottet säger att manipulerade fostervävnaderinte får återföras till kvinnan, vilket jag anser är ettrimligt ställningstagande mot bakgrund av att manannars förändrar naturen. Däremot tycker jag attdet är ett rimligt förslag att enskilda individer skallkunna få dra fördel av det vetande som vi får frami form av behandling siktande mot bättre hälsa ochbättre livssituation.Vi kommer alltid att behöva sätta gränser. Jag anseratt regeringen i propositionen har gjort en godavvägning på ett område där utvecklingen framöverkommer att kräva ständiga omprövningar i taktmed att forskningen ger oss nya kunskaper och nyamöjligheter. Jag tror också att det är viktigt att viriksdagsmän liksom forskarna deltager aktivt igenteknikdebatten. Genteknik kan ge storamöjligheter till att i den allmänna debatten, om denblir osaklig, skrämma oerfarna och okunnigamänniskor. Och fruktan är den starkaste av allamänskliga känslor. Därför tror jag att vi har ensärskilt viktig uppgift att ge debatten ett nödvändigtinslag av inte bara kunskap utan också värderingarbaserade på grundläggande ideologier. Den etiskadebatten blir allt viktigare, och ny kunskap gerständigt nya frågeställningar och nya möjligheter.I dagens situation och med dagens kunskap anserjag att utskottets förslag är väl avvägt, och jagtillstyrker det varmt. Jag tror emellertid att vi skallvara medvetna om att vi aldrig kommer att kommatill ett för alla tider gällande ställningstagande. Derätta svaren på allt kommer vi aldrig att kunna få.Och vi måste, mot bakgrund av våra ideologier ochmot bakgrund av de grundläggande etiskaprinciperna och de nya kunskaper vi får, ta ställninggång på gång efter hand som utvecklingenfortskrider i, som det har sagts här, en ödmjukdialog.Anf. 19 ():Herr talman! Först vill jag ställa en fråga som jagpå grund av debattreglerna inte kunde ställatidigare till . Vilka många exempelhar på skadligahälsoundersökningar som har utförts?Herr talman! Vi kommer att fatta beslut omden lag om användning av viss genteknik påmänniska som vi har väntat på, men bättresent än aldrig. Jag tror att det är på det sättet somvi kommer att få arbeta. Vi når aldrig fram till denhelhetssyn som en del har efterlyst. Vi riskerar istället att verkligheten kör förbi oss om vi väntar pådet perpekta.Folkpartiet liberalernas majoritet säger ja tillpropositionen med de förbättringar av lagen som vihar föreslagit och fått gehör för. Att det sedan finnsen enskild folkpartistisk reservation är naturligt närdet gäller frågor som rör livets början, livets slutoch livets innersta väsen. Vi måste respektera attdet finns olika uppfattningar i detta sammanhang.Det är en hjärtefråga för oss i folkpartietliberalerna att respektera avvikande meningar.Det finns emellertid anledning att vid ett sådant härbeslutstillfälle se bakåt och analysera dennabeslutsprocess. Vad finns det att lära?Vi kan notera att forskningen med hjälp avgenteknik och utvecklingen av livsnödvändigaläkemedel har hämmats på grund av deopinionsstormar som skapats mot gentekniken. Jagtänker på utvecklingen av blödarsjukepreparat.Och det är sjuka människor som kommit i kläm iden debatt som vi friska fört. I fortsättningen måstevi på ett bättre sätt inbegripa de människor som detgäller. Jag tänker på människor som bär på anlagför svåra ärftliga sjukdomar.Utifrån min egen erfarenhet av arbete inom hälso-och sjukvård, forskning, administration och politikhar jag försökt förstå varför det går snett i debattenibland. Alla inom dessa områden vill ju ändå göraett bra arbete. Det första problem som jag ser idetta sammanhang är kommunikationen mellan deolika grupperna. Vi reagerar alla olika på frågoroch problem utifrån vår egen kunskap, referensramoch erfarenhet. Det är bra med ett kunskaps- ocherfarenhetsutbyte och debatt mellan dessa grupper.Man blir så lätt hemmablind. Men för att det inteskall gå snett måste man verkligen kommunicera,inte tala förbi varandra. Det krävs ettkunskapssökande och ett känslomässigtengagemang att åstadkomma något bra, atttillskansa sig ny kunskap och att inte bli döv för nyaimpulser när man tycker att man har bestämt sig förvad man skall tycka i en fråga. Alltför många blirdöva på ett för tidigt stadium och förmår inteompröva ett ställningstagande.