prot · GE0997 · 1991-04-18 00:00:00 — 73 ():Herr talman! Jag är i långa stycken överens medBo Holmberg, framför allt vad gäller densamhällsutveckling vi har och som hanrubricerade som att ekonomin är överideologi. Jag är lika bekymrad som BoHolmberg över att den teknokratiskamänniskosynen håller på att ta överhanden. Jagskulle också gärna se att den humanistiskamänniskosynen präglade vårt samhälle samt att etikoch moral omsattes i praktisk handling och intebara fanns i böcker och vackra tal.Det som förbryllar mig är varförsocialdemokraterna ideligen vänder sig till ochsamarbetar med de borgerliga partier som står justför den människosyn och samhällsutveckling somBo Holmberg här i sitt anförande fasar över skallbli verklighet. Jag skulle önska, , attsocialdemokraterna i stället agerade inte bara i talutan också i praktisk handling utifrån att degrundläggande mänskliga intressena jämlikhet,solidaritet och rättvisa också skulle prägla denpraktiska politiken. Tyvärr lyser det ofta med sinfrånvaro. Men eftersom vi lever i förändringenstidevarv, och vi skall alla vara öppna förförändringar, hoppas jag att detta framöverkommer att genomsyra den socialdemokratiskapraktiken och inte bara talen inom politiken.Jag delar de synpunkter som framförts ikommenterarna om socialutskottets arbete, där viju ofta är överens. Vi har ett arbetssätt sombefrämjar den politiska utvecklingen, och vi hargjort bra förändringar i vårt arbetssätt. Jag trorsäkert att detta går att utveckla ännu mer så att vikommer bort från pappersvändandet och merkonkret angriper sådana saker vi är överens om intefungerar bra.Problemet med arbetet i socialutskottet är enligtmin mening att det är mycket lätt attkomma överens i utskottet, men sedan följerrepresentanterna i skatteutskottet ochfinansutskottet inte upp vad ledamöterna isocialutskottet säger. Det blir då . och väldigtofta noll förändringar. Detta kan man också se i dentabell som finns i betänkandet och där man kanutläsa vilka partier som vill satsa på vad och hurmycket. För t.ex. lyser det en stornolla, och det säger väl någonting om intresset. Deandra partierna är inte heller så generösa.Vänsterpartiet och är de partier somavsatt mest pengar.Problemet är att det tydligen är lätt att kommaöverens i utskottet utan att anse sig förpliktigad attse till att man har förankrat dessa diskussioner ochbeslut hos sina partikollegor som sitter i andrautskott. Jag anser att detta är ett mycket stortproblem.Anf. 74 ():Herr talman! Jag talade i mitt anförande om denergångna människorna. Jag yrkar nu också bifalltill reservation 47 som handlar om de hemlösassituation. Det gjorde jag inte i mitt förra anförande.Jag vill ställa en fråga till . Vilka ärde två partier som sade varstödpartier till socialdemokraterna? Menar DanielTarschys , som stödersocialdemokraterna i skatte- och energifrågor ellermenar han , som bevislingen stöddesocialdemokraterna flest gånger under förrariksmötet? Jag vill ha ett svar på den frågan.Till vill jag säga att jag vill talavackert om samarbetet i socialutskottet.Antagligen kan inte något politiskt parti överlevasom säger: Vi vill inte satsa något på pensionärerna,de handikappade eller barnen. Det är kanskedärför vi är så pass eniga i socialutskottet om att vivill dessa grupper så väl. För mig verkar det mestsom om vi valde olika vägar till samma mål. Mendet kan väl inte möjligen vara så, att man talar påett sätt i socialutskottet men har en annan syn ifinansutskottet?När det väcktes en sexpartimotion om tobak,var det bara som stödde den när denbehandlades i skatteutskottet. En sexpartimotionsköts alltså snabbt i sank i ett annat utskott. Anservice ordföranden i socialutskottet att partiernaligger relativt nära varandra eller är det bara ensynvilla som jag inte kan genomskåda?Anf. 75 BO ():Herr talman! Jag vill först vända mig till UllaTillander. Jag lyssnade med stort intresse till UllaTillanders inledningsanförande, och jagsympatiserar mycket med det. Det innehöll ennyanserad diskussion om generell välfärd ochsocialpolitik.Ulla anser att socialdemokratin saknarsjälvkritik. Jag kan inte hålla med om denbedömningen. tog upp exempletMalmö och . länslandsting har börjat genomföra mycket bra ochfördjupade studier om de skillnader i hälsa somfinns hos befolkningen. Dessa studier visar, UllaTillander, att t.ex. en kommun som , somnågot liknar , haren mycket låg sjukvårdskonsumtion i förhållandetill de områden som domineras av industriarbetareoch andra.Jag drar den slutsatsen att sådana skillnader berorpå ställning i samhället, arbete och annat somhänger samman med den grupp man tillhör. Manhar gjort ett fint arbete i och lärt oss atthålla fast vid behoven som utgångspunkt förprioriteringar. Alla har inte lika behov, utan viskiljer oss åt. Det gäller att komma åt defaktorerna.Syftet med denna debatt är att påvisa de alternativsom finns inom socialpolitiken, Per Stenmarck. Deolika partierna måste självfallet redovisa hur manser på det motståndarna står eller inte står för. Mittbudskap har varit att de borgerliga inte har engemensamt utarbetad socialpolitik, och jag anseratt det budskapet håller i sak.Per Stenmarck undrar om inte socialdemokraternaser några brister i välfärden. Jovisst ser vi det, PerStenmarck.På s. 17 i betänkandet talas om 8--10 områden inomhälso- och sjukvården som regeringen har pekat utdär det behöver göras förändringar. Jag har själv,Per Stenmarck, lyft fram tre områden där jagmenar att vi på den nationella sidan borde tainitiativ till förändringar. Så jag menar att i densocialdemokratiska socialpolitiken ingår både attslå vakt om den grundläggande välfärdsmodellenoch att se brister och vara beredd att rätta till dem.Allra sist vill jag säga till att det varen missuppfattning när han tror att jag inte anseratt man behöver effektivisera inom socialpolitiken.Däremot var mitt budskap att vi måste också haklart för oss att får vi en mycket stor tillväxt av äldreäldre, är det inte säkert att man kan ''effektiviserabort'' detta. Det var tanken.Anf. 76 ():Herr talman! Det är självfallet att när vi får allt fleräldre måste vi också bygga ut äldreomsorgen ochsjukvården för att ta hand om de nya behoven. Detär för oss en central uppgift , enuppgift för vilken vi vill se till att det finnstillräckliga resurser.Bo Holmberg talade om de handikappade barnen.Jag delar starkt hans uppfattning att det är ettoerhört väsentligt område för oss att arbeta med.Då blir jag litet bedrövad när jag märker att deförslag som vi väcker år aldrig får stöd frånsocialdemokraterna.Vi har försökt det ena året efter det andra att höjavårdbidragen till föräldrar med handikappadebarn. Vi får nej från socialdemokraterna.Vi försöker att få fram ett träningscenter för barnmed ovanliga handikapp. Vi får nej frånsocialdemokraterna.Alla partier i utskottet utom socialdemokraternavill ha stöd till , som just syftartill att ge svårt handikappade barn,utvecklingsstörda barn, en vettig sommar och derasföräldrar någon avlösning från sina tungavårdnadsplikter. Också här får vi nej frånsocialdemokraterna. Jag tycker att det är sorgligtatt socialdemokraterna inte vill prioritera dehandikappade barnen högre än vad de gör.Sedan beskrev den borgerligafamiljepolitiken som en ram utan tavla, om jaghörde rätt. Ja, jag tänker tillbaka på en del tavlorsom socialdemokraterna har gjort och presenteratunder åren, och då undrar jag om det inte är ännuolyckligare att hålla fram tavlor för väljarna somsedan efteråt visar sig vara förfalskningar.Inför förra valet visade socialdemokraterna framtavlan av den fullt utbyggda barnomsorgen. Delovade att full behovstäckning skulle ha skett till1991, och det gick inte att genomföra. Man visadefram tavlan av den utbyggda föräldraförsäkringen,och det gick inte heller.Vad gör man nu i det här valet? Jo, man visar enpojke som går runt i och säger att han är''vaterfrei'', utan att med ett ord nämna att han ärmycket mindre vaterfrei än vad som utlovades iförra valet. Skrupelfrei är vad jag kallar sådant för.Man visar fram en flicka på semester i Frankrikesom skryter med att hon har fem veckors semester.Otroligt! säger en fransman. Det kan jag förstå atthan tycker, med tanke på att socialdemokraterna iförra valet lovade sex veckors semester.Man skryter med sina brutna vallöften. Jag tyckeratt det är väldigt betänkligt när man för den typenav löftespolitik och inte kan uppfylla sina löften.Jag menar att vi måste vara ödmjuka. Vi haroerhört stora uppgifter framför oss inomsocialpolitiken. Vi har enorma behov att täcka förbarn, för gamla, för sjuka, för handikappade, ochdå måste vi se till att ta fram de resurser sombehövs, att träffa de val som gör att vi lederresurserna till de allra största behoven.För innebär det att vi är beredda att tapengar från friska vuxna arbetande människor ochge till människor som har stora otäckta behov. Detär det som vi menar med att vi arbetar för detglömda Sverige.Anf. 77 PER STENMARCK (m):Herr talman! Som jag ser det präglas densocialdemokratiska välfärdspolitiken av tvåsaker. Den ena är bristen på valfrihet och den andrade allt längre köerna. De båda sakerna hängerintimt samman. Det är monopolen och bristen påalternativ som leder till ineffektivitet och också tillallt längre köer.Köerna till barnomsorgen beror på att en form helatiden gynnas. Det är ju detta som vi lägger framförslag om att ändra på och därmedförhoppningsvis också åstadkomma förbättringar,på detta område såväl som på väldigt många andraområden.Så klagar då på att vi moderater oftatalar om skatter även i de här socialasammanhangen. Men det är faktsikt på det viset attför att vi skall kunna klara de här sakerna, somkostar väldigt mycket pengar, gäller det att vi iSverige har en ekonomisk tillväxt. Det har vi intemed den politik som förs . Tillväxten ärpraktiskt taget negativ för tillfället.Socialdemokraterna hävdar ofta som försvar förden orimliga högskattepolitiken att den är engaranti för en god välfärd. Om det vore medsanningen överensstämmande, skulle inteha de problem som vårt land de facto har i dag.Så några ord om vårdgarantin, som Bo Holmbergknappt ens har berört. Låt mig bara säga: Tänk, såmånga människor som skulle ha sluppit ifrån attlida alldeles i onödan, om vårdgarantin bara i denbegränsade form som har föreslagits i enöverenskommelse mellan ochLandstingsförbundet hade införts när vi förstföreslog den ! Om vi hade börjat den gången,dvs. , hade vårdgarantin kunnatvara helt utbyggd , till utomordentligt storglädje för väldigt många människor. Å andra sidan:Om inte vi moderater hade börjat driva frågan då,hade vårdgarantin troligen inte införts ens i dennabegränsade form nu.Anf. 78 ():Herr talman! Jag fick inte svar på min fråga tillDaniel Tarschys, för jag tror inte att tiden räcktetill. Jag ville veta vilka menade närhan talade om socialdemokraternas två stödpartier.Jag fick inte heller något besked från ,om han anser att partierna ligger relativt näravarandra i socialutskottet eller om det bara är ensynvilla.Anf. 79 ():Herr talman! Bara några ord om den beskrivningsom gjorde av situationen iMalmöhus län och i och Vellinge.Den socialdemokratiska politiken i harfaktiskt lett till en mycket stor segregation, som tarsig sådana uttryck som jag beskrev. Det varavsaknaden av lyhördhet för människors behovsom gav det resultatet. -- under 60-och 70-talen och in -- byggde manfaktiskt bara kollektivt i . småhus per årtilläts. Alla alternativ över huvud taget bannlystes.Det var bara njet varje gång.Då flyttade många bort från . De sökte sigtill områden där man kunde kommaöver en bra bostad till ett någorlunda rimligt pris.På så sätt uppkom den negativa segregation som jagbeskrev, helt i onödan men beroende på en ytterstmedveten socialdemokratisk politik.Det är också därför som Malmös befolkningsprofilär negativ, dvs. med många äldre. har man tänktom, och det är bra, men det är så dags.Bo Holmberg inledde sitt anförande med att sägaatt vi behöver tryggheten och solidariteten någongång i livet, och det håller jag med om. Manbehöver det, i många olika former kanske. Menman måste också komma ihåg att stat och kommunkanske inte alltid är de rätta instanserna vid sådanatillfällen. Det kan finnas andra som är bättre på attordna det här, och sådana resurser måste vi varaberedda att ta till vara.Överläggningen om avd. 1 var härmed avslutad.Avd. 80 ():Herr talman! Inför valet var familjepolitikenett av de områden som ordentligt var i hetluften.De socialdemokratiska löftena var omfattandebåde när det gällde utbyggd föräldraförsäkring ochbarnomsorgsplatser till alla. raljeradesdet med det borgerliga förslaget tillvårdnadsbidrag.Vad är det som har hänt ? Jo, vi har juhört många talare som har varit uppe här ochpåpekat att av de socialdemokratiska vallöftenablev det ingenting. När det gäller de borgerligaförslagen om vårdnadsbidrag och synen påfamiljepolitiken kan man konstatera att allt flermänniskor i vårt land närmar sig de borgerligaståndpunkterna inom familjepolitiken, på sammasätt som har skett när det gäller andrasamhällssektorer. Detta får man belyst när manläser tidningar, när man läser debattinsändare ochnär man talar med människor.Familjernas önskemål sammanfaller i allt högregrad med den inriktning som finns i den borgerligatrepartimotionen i dagens betänkande. Den harmajoriteten avslagit. Ökad valfrihet är vår främstamålsättning. Det innebär mer tid för barnen ochrättvisa över hela landet.Det är föräldrarna själva som skall välja den vårdoch fostran som passar dem och barnen bäst.Socialdemokraterna har här i talarstolenefterlyst ett mer humanistiskt synsätt hos andrapartier. Man har satt det i motsatsförhållande till ettteknokratiskt synsätt. Jag undrar om man kantänka sig ett synsätt som är mer humanistiskt än attföräldrarna själva skall bestämma vem som skall tahand om barnen, vårda och fostra dem. Jag kan intefinna den minsta lilla teknokratiska tanke i detta.Den socialdemokratiska politiken utgår i praktikenifrån att andra alternativ än barnomsorgär utesluten.Visserligen har vi av flera talare fått höra omden socialdemokratiska omvändelsen i frågan ombarnomsorgen, men det mesta återstår faktiskt.Framstegen som har skett ärför små. Det är statsbidragen som styr vilkenbarnomsorg som finns att tillgå. Ytterst är detpolitikerna som styr föräldrarnas val. Detta gör attdet enbart är de dyraste lösningarna som erbjuds,som föräldrarna tvingas att anlita sådanabarnomsorgsformer som de inte valt, och andra fårstår i kö för platser som inte räcker till. Det är fåsom har möjlighet att själva betala sin barnomsorg,som de genom skatten bidrar till denoffentliga omsorgen.Vi har i den här motionen påtalat det orättvisastatsbidragssystemet som favoriserar kommunaladaghem med åtta timmars öppethållande och somstyr utbyggnaden på det sättet. Vi vill ha ett rättviststatsbidrag som ger flexibla lösningar. Där har detsom vanligt varit kalla handen frånsocialdemokraterna. Vi har alla stått i den härtalarstolen och krävt just detta. fick viåterigen ett bevis på att opinionen har närmat sigvåra förslag. Litet yrvaket kan man konstatera en iögonfallande rubrik i Dagens Nyheter:: Nytt dagissparar miljarder.Av det här urklippet verkar det som om det här ärett alldeles nytt förslag. Man skall ha försöksdagis,och vad är det för speciellt med dem? Jo, man skallha flexibla öppettider. Man tillåter faktiskt daghemsom har öppet . Sedan talarman även om att servicenivån är olika. Föräldrarnaskall kunna välja om de vill engagera sig eller köpatjänsterna, och personalen skall få större frihet attsjälv utforma omsorgen. För att detta skall bliverklighet krävs det faktiskt en förändring avstatsbidragen. Det här kallas försöksdaghem, menför oss som står bakom den borgerliga motionen ärinriktningen tämligen självklar, eftersom vi undermycket har krävt de här förändringarna.Andra förslag som vi gemensamt har drivit för attskapa större rättvisa inom det nuvarande systemetär att dagbarnvårdare skall få betalt även för deegna barnen. Vi har påpekat detta i enmotivreservation. har regeringsrätten i en domsagt att kommunerna får avlöna dagmammor ävenför egna barn. Trots detta vidhållersocialdemokraterna sin ståndpunkt att inte gestatsbidrag till detta. Men kommer protesternaäven från de egna leden. Det finns t.o.m.socialdemokratiska kommunalråd som offentligtgår ut i pressen och kräver att statsbidrag skall varaen självklarhet nu när regeringsrätten sagt sitt. Dettycker inte socialdemokraterna i riksdagen.En verklig förändring kan åstadkommas om enväsentlig del av det allmännas stöd följer barnetfram till skolstarten, i stället för att vara ett stödsom främst går till barnomsorg. Detta ären av de principer som vi slår fast itrepartimotionen. Med tanke på de orättvisor somutmärker dagens familjepolitik måste enreformering av stödet till barnomsorgen prioriterashögt.En god grund för en ny syn på barnomsorgen är vårtförslag till vårdnadsbidrag kombinerat med avdragför styrkta barnomsorgskostnader. Huvuddelen avförslaget finansieras genom att en minskning av detnuvarande statsbidraget till barnomsorgen sker.Den delen går i stället till föräldrarna.Även om vårdnadsbidraget inledningsvis leder tillökade kostnader undviker man de skyhögakostnader som den ensidiga daghemsutbyggnadeninnebär. Den innebär också höga driftskostnaderframåt i tiden. Bara en daghemsplats utan en endatimmes tillsyn kostar 40 000 kr.Vi moderater tar i den första reservationen ibetänkandet upp de långsiktiga idéerna angåendebarnomsorgen. Vi vill helt och hållet föra överbeslutanderätten om hur barnomsorgen skall varautformad till familjerna. Här utgår vifrån samma principer som ligger till grund förtrepartimotionen om vårdnadsbidrag. Vi har gåttett steg längre i våra tankegångar. Det innebär attdet allmännas stöd till barnomsorgen följer barnet.Vi menar att detta skall kunna genomförassuccessivt, så att de barn som föds efter handkommer in i det nya systemet.Kommunerna skall även i fortsättningen haansvaret för den skolförberedande verksamheten,som består av deltidsförskola och även av inbyggdförskoleverksamhet. Kommunen skall också svaraför att handikappade barn och barn med särskildabehov får erforderlig hjälp och stöd.En annan princip som är viktig är att familjernaskall kunna leva på sin lön när skatten är betald ochinte bli beroende av bidrag. Det är ju också i allrahögsta grad en humanistisk tanke. Den tror jag attalla människor och alla familjer i vårt land ställerupp på. I vårt land, till skillnad mot många andraländer i , tar man ingen hänsyn tillförsörjningsbördan. Alla betalar lika hög skattoavsett hur många som skall leva på inkomsten. Viföreslår, som vi har gjort , ettgrundavdrag vid beskattning förhemmavarande barn upp till 18--. Dettaavdrag vill vi bygga ut stegvis. Vi har beskrivit dettai en reservation. Det första steget föreslås motsvaradrygt den höjning av barnbidraget som träder ikraft 1992.I alla år har utskottet citerat samma rader frånskatteutskottets behandling av det här förslaget,utan att någon enda gång argumentera för detta idebatten. Utskottets majoritet konstaterar attkostnader för barn inte är av sådan natur att de skallbeaktas genom avdrag. Vad är det för trams?Det måste väl ändå vara rimligt att skatteuttaget tarhänsyn till hur många som skall leva på inkomsten.Hur skall annars kostnader för barn beaktas?Alternativet är ju bidrag. Är det lämpligare att görafamiljerna beroende av bidrag, som gör det svårt attförändra den egna ekonomiska situationen? Denfrågan vill jag ställa till , som ärsocialdemokraternas företrädare i den härdebatten.Sedan vill jag också fråga: Är det förenligt med enhumanistisk människosyn att göra familjernaberoende av bidrag, så att man inte har möjlighetatt påverka den egna ekonomiska situationen, såatt man inte har möjlighet att bestämma över sintillvaro?Herr talman! Jag nöjer mig med att yrka bifall tillreservation 6 i detta betänkande.Anf. 81 ():Herr talman! En liberal familjepolitik präglas avgrundstenarna valfrihet och jämställdhet.Valfrihet förutsätter att det finns någonting att väljaoch också att det finns olika alternativ att väljamellan.För var det därför självklart attställa upp bakom målet att barnomsorgen skall varafullt utbyggd . Ända sedan detta beslutfattades här i har vi jagat på regeringen.Våga tänka om! Släpp fram förnyelse! Släpp fram alternativen! Det har varitvåra stridsrop. Men regeringen har varit passiv ochfastlåst. Resultatet har blivit att det fortfarande stårminst 50 000 barn i dagiskö. Föräldrar tvingas attavstå från förvärvsarbete eller att accepteraprovisorier som varken de eller barnen far väl av.Nu är det bara att beklaga att regeringen harbromsat utvecklingen så pass länge.Barnomsorgen är den ena huvudkomponenten ifolkpartiet liberalernas familjepolitik, och denandra är vårdnadsbidraget. Den inriktningen är viju eniga om i de tre borgerliga partierna.Men si, det gillar inte socialdemokraterna! Ibetänkandet finns det en målande beskrivning avvilket elände som de stygga borgerliga vill kokaihop. Det vårdnadsbidrag vi har föreslagitmotverkar jämställdheten, äventyrar utbyggnadenav barnomsorgen, skapar stora marginaleffekter,innebär rundgång och byråkrati, förstärkerorättvisorna och minskar valfriheten. Det äringen måtta på vad illvilliga politiker hittar på föratt sätta dit oskyldiga föräldrar, som inte begripersitt eget bästa.Jag vill fråga er socialdemokrater: det så här nitänker föra valdebatten också i årets val -- medöverdrifter, förenklingar och dogmatism? Har niinte lärt er någonting av kritiken och bakslagen fråntidigare valrörelser, inte minst 1988? Då visstefördömandet före valet inte några gränser, framförallt när det gällde en rad folkpartiförslag, som nisedan anslutit er till. Det kanske vore klokt attdämpa debattnivån en aning, för jag tror attchansen är väldigt stor att ni kommeratt inse att vårdnadsbidrag kanske inte är ett såtokigt förslag trots allt. Vi hörde ju t.o.m. hade infört vårdnadsbidrag i Moskva.I själva verket är det ju så att det finns både fördelaroch nackdelar med alla förslag -- och det gäller bådevårdnadsbidraget och föräldraförsäkringen. Detfinns alltid målkonflikter, som tvingar framavvägningar. I valfrihetens namn vill vi göra detekonomiskt drägligare för dem som vill varahemma med sina småbarn. Men i jämställdhetensnamn är det orimligt att införa ett vårdnadsbidragsom är så stort att det inte lönar sig att arbeta ocksåför småbarnsföräldrar. Vi tror att vi har hittat enhyfsad balanspunkt mellan de här båda målen medutgångspunkt i vår ideologiska grundsyn, dvs. våruppfattning att föräldrarna vet bäst och att detdärför är de som skall välja.Vänsterpartiet, som hyllar principen att det ärsamhället eller kollektivet som vet bäst och därmedbasta, tycker naturligtvis inte att det här är någonbra modell. Och ni socialdemokrater, som ocksåtycker att samhället eller kollektivet är jättebra påatt bestämma hur det skall vara, men som kanskeinte längre lägger till ''därmed basta'', gör andraavvägningar.Ärligt talat, tycker ni verkligen att beskrivningen avvårdnadsbidragets och föräldraförsäkringens för-och nackdelar är så pass nyanserad och korrekt somman har rätt att förvänta sig av ettriksdagsbetänkande? För mig ger det härbetänkandet mera intryck av att varapropagandamaterial av socialdemokratiskvalmodell. ''Barnomsorg är till för alla barn'' heter enpublikation som har kommit frånsocialstyrelsen. Den handlar om att social omsorgockså är till för barn med speciella behov, ''deglömda barnen''. Detta är ju en fråga som vi frånfolkpartiet liberalerna har tagit upp många gångerhär i kammaren och återkommer till i många avvåra motioner.Jag känner stor tillfredsställelse över att utskottetsmajoritet har enats om anslaget tillMättingeprojektet. Det är ett mycket väl motiveratstöd till denna anläggning, och det är beklagligt attsocialdemokraterna inte vill stödja det härprojektet.För oss liberaler är det en hjärtesak att valfriheteninte skall begränsas till normalfamiljen. Ocksåfamiljer med handikappade barn och familjer därföräldrarna är handikappade måste ha rätt tillvalfrihet.