prot · GE09125 · 1991-06-04 00:00:00 — Innan jag går in på de reservationer ikonstitutionsutskottets betänkande, som berörGulfkriget, skall jag med några ord beröra enexportaffär, via och , vilkenaffär varit föremål för årets granskning.Den här affären handlades av regeringen i slutet av1979 och . Vid dennatidpunkt var och utrikesminister.När utförseltillstånden gavs, var statsråd. Händelseförloppet i affärenhar, så långt vi kunnat konstatera, utförligtbeskrivits i utskottets betänkande. Som framgårdärav har utskottet inte kunnat få svar på alla sinafrågor. Vi har nämligen tyvärr tvingats konstatera,att det inte är möjligt att komma längre i ärendet.Utskottet har övervägt att söka kompletterautredningen genom ytterligare utfrågningar avberörda personer. Utskottet har då inte funnit detmeningsfullt att gå vidare i ärendet -- detta motbakgrund av den tid som gått och resultatet av deutfrågningar i saken som gjorts genommedborgarkommissionen, polis ochåklagarmyndigheter.Utskottet delar medborgarkommissionens slutsatsatt ärendets handläggning tyder på enanmärkningsvärd brist på vaksamhet inomregeringskansliet. Det är precis som ett par talaretidigare har sagt att detta är en ganska klart uttalatkritik och en stark skrivning.Att genomföra en konstitutionell granskning långtefter en inträffad händelse är, precis som BirgitFriggebo sade, något som har sina svårigheter. Denerfarenheten har vi gjort i ,att när förflutit, så har aktörerna svårtatt komma ihåg detaljer, vilka kan vara nog såviktiga.KU har i årets betänkande mycket ingåendegranskat regeringens handläggning av deproblemställningar som för svenskt vidkommandeuppstod under Gulfkrisen. I tiden har granskningenkunnat genomföras mycket nära tidpunkterna dåhändelserna ägde rum, och det är alldeles klart attdetta förhållande har varit en stor fördel.Rent allmänt måste regeringen få ett gott betyg försitt sätt att hantera situationer som uppstod isamband med Gulfkrisen. Det var svåra beslut somskulle fattas och frågor skulle handläggas undertidspress. Företrädare för oppositionspartierna harockså givit beröm för regeringens sätt att skötainformationen till utrikesnämnden.I reservation nr 4 riktar ochmiljöpartiet kritik mot regeringens beslut attupprätta ett fältsjukhus i . Mananser att åtagandet inte föregicks av erforderligafolkrättsliga analyser.Från utskottsmajoritetens sida har vi inte kunnatförstå, hur man har kunnat komma fram till denslutsatsen. Enligt vår mening framstår det som heltklart att regeringens beslut att tillmötesgå enbegäran om att upprätta ett fältsjukhus i var korrekt. Någon konstitutionell kritikkan inte riktas mot regeringen på denna punkt.I reservation 5 hävdas att den svenska regeringensbrev till president skulle ha givit ett felaktigtintryck om Mellanösternpolitik. Framförallt har utvecklat den kritikenytterligare. Kritik har också riktats mot skillnader iformuleringen i brevet och i frågesvaret.Några klargöranden kan vara på sin plats. Det finnsenligt vår mening absolut ingen grund för att riktakritik mot det sätt på vilket brevet beretts iregeringskansliet. Jag vill minnas att BirgitFriggebo var inne på den saken. Hur brevetbereddes i framgår mycket klartav den redovisning som lämnas på s. 60 igranskningsbetänkandet.Ett brev som detta från statsminister tillIraks president är inte att anse som ettregeringsärende i den meningen att beslut i fråganmåste fattas av regeringen samfällt. Som en följd avdetta finns inte heller något formellt krav pågemensam beredning mellan olika delar avregeringskansliet. Däremot är omfattningen ochöverlämnandet av brevet en fråga där, enligt 10kap. 8 § regeringsformen, utrikesministern skallhållas underrättad. Så har också, vilket utskottethar kunnat konstatera, varit fallet.Beträffande skillnader i formuleringar och att det ibrevet lämnas uppgifter utöver dem som finns medi svaret, måste man ta i beaktande att frågesvaret iförsta hand gäller frågan om en konferens iMellanöstern. Brevets syfte var att bidra till att fåden svenska gisslan fri. KU har emellertid från sinautgångspunkter inte anledning att utgå från annatän att brevet redovisar tidigare intagnautrikespolitiska linje.Självfallet -- det vill jag betona precis sommiljöpartiet och har gjort -- hade detvarit en fördel om frågan om brevet anmälts förutrikesnämnden. Men det står fullkomligt klart attutrikesminister i sitt svar till HansGöran här i redovisade degrundläggande principerna för svenskMellanösternpolitik. Den fråga om ställdes gälldeen fredskonferens. Brevet till också på dessa principer. Lägger man därtillde speciella förhållanden som rådde beträffandegisslans situation, så finns det enligt min meninginte anledning att kritisera regeringen för brevet tillIraks president.Nu arbetar så vitt jag förstår medhypoteser, och det tycker jag inte att hon skall ägnasig åt. Att göra det på det sätt som hon gjorde härleder alltid fel. Det finns alltså inte enligt minmening anledning att arbeta med hypoteser somhysch hasch och säga att regeringen hade för avsiktatt dölja någonting för oppositionen. Det hade dendefintivt inte. Det sista regeringen skulle önska i ettsådant läge var att i det egna landet föra en onödigdiskussion.Jag har svårt att förstå att den som läser frågan ochsvaret på den över huvud taget kan missförståintentionerna i brevet. I detta brev redovisarregeringen att i princip är ett neutralt landsom har levt i fred . Det kan ju ingenbestrida. understryker man i brevet tillSaddam att den stårbakom de resolutioner som FN har antagit. Fråndessa utgångspunkter kan det knappast råda någottvivel om vilken hållning intar iMellanösternfrågorna.Herr talman! Jag yrkar bifall tillutskottsmajoritetes skrivningar.Anf. 29 () replik:Herr talman! Det är naturligtvis riktigt, , att en avveckling av vapenexporten intehar något att göra med den konstitutionella fråganom hur regeringen har handlagt ärendet i fråga.Men visar vilket stort problem dennavapenexport är. Jag försöker bara vara litethjälpsam och lägga fram konstruktiva förslag, så attregeringen slipper att år få dessa otrevligadebatter där dess handlande ifrågasätts.Det kan inte vara lätt att varavapenexportör och fredsvän samt oberoende avandra. Det uppstår svårigheter att få dessa saker attgå ihop. Jag tror dock att det finns konstruktivalösningar som vi har anledning att diskutera i ettsammanhang som detta.Anf. 30 () replik:Herr talman! Jag vet inte vad hysch hasch är förnågot, men det är kanske ett skånskt uttryck. Påmig låter det som om deltar ien knarkdebatt i stället för en granskningsdebatt.Han talade om beredningen av detta ärende ochmenade att det inte fanns någon anledning att riktakritik mot regeringens handlande. Menutskottsmajoriteten säger ju själv att det hade variten fördel om ärendet redovisats i utrikesnämnden.Det bör ju vara en del av beredningsarbetet. Dethar själv skrivit under på.Ändå talar han om att det inte finns några formellaregler för hur ett sådant ärende skall handläggas.Regeringen har gett sken av att det inte har funnitstid i utrikesnämnden att föredra frågan om brevettill . har det visat sig attutrikesnämnden sammanträdde somregeringen diskuterade brevet, men ändå tog manalltså inte upp saken i utrikesnämnden.Utskottsmajoriteten har kanske inte heller ansettsig ha tid att ta fram uppgiften om attutrikesnämnden faktiskt har sammanträtt. Det ärmöjligt att utskottsmajoriteten hade kommit till enannan uppfattning om man hade känt till attutrikesnämnden sammanträdde efter detatt gav sitt frågesvar här ikammaren. Vi får väl hoppas och utgå från attfrågesvaret har beretts i vanlig ordning, men detintressanta är att utskottsmajoriteten själv säger attfrågesvaret skiljer sig från brevet vad gällerformuleringarna. Det skiljer sig faktiskt från brevetså när som på två formuleringar i det samma.Jag rekommenderar att takontakt med erfarna diplomater iutrikesförvaltningen och höra vad de tycker omdetta brev. Jag behöver kanske inte redovisa dethär, men så mycket kan jag säga att de tycker attbrevet var utomordentligt olyckligt. Bakgrunden ärnaturligtvis att det helt och hållet var en politiskberedning av ärendet. Utrikesministern hade intesett det slutliga formuleringarna. i stället för honom. Brevet formulerades avstatsministern och några personer i hans närmastekrets i statsrådsberedningen. Då går det som detgår, om man dessutom inte föredrar brevet iutrikesnämnden på det formella sätt som manbrukar göra där.Kurt säger till mig att jag inte skall ägnamig åt att arbeta med hypoteser. Men det måsteman göra i detta fall. Varför bereddes ärendet pådet sätt som skedde? Vi får inga svar på den frågan.Regeringen säger att man inte hann föredra ärendeti utrikesnämnden, men den uppgiften är fel. Detfinns därför anledning att fråga sig varförhandläggningen av detta ärende så helt avviker frånregeringens beteende i övrigtför Gulfkriget.Anf. 31 ():Herr talman! Vapenexporten har under många årutgjort ett omfattande inslag i KUsgranskningsarbete -- dock inte . Det finns någranya anmälningar, men många är gamla ärenden.Ett sådant gammalt ärende är vidareexporten tillThailand.När jag besökte fick jag tillfälleatt tala med vår dåvarande ambassadör . Jag frågade honom hur hanupplevde den då mycket intensiva debatten iSverige om vapenexporten. Han svarade att haninte kunde förstå att man plötsligt inte visstenågonting i om misstankarom illegal vapenexport. Han var mycket förvånad,eftersom han själv hade rapporterat till det svenskautrikesdepartementet, då han var ambassadör iBangkok. Av rapporten framgår att enrepresentant för hade bett vårsvenska ambassadör att framföra önskemål om attfå köpa svenska kanoner direkt från i ställetför att gå omvägen via och vara tvungenatt betala högre pris.Jag måste medge att jag blev mycket förvånad överdenna beskrivning. När jag kom tillbaka till Sverigebad jag att skulle få ta del avdenna rapport. Jag visste inte vilket årtal det gälldeeller rubriken på rapporten. Men mycket snart fickvi ta del av rapporten. kändehelt klart till rapporten, men det var först när jagbad om den som vi fick ta del av den. Detta har varitutmärkande för utskottets arbete. Vi har varittvungna att själva ange vilka rapporter som vi villha. Det är sällsynt att vi har fått material utanspeciell begäran, åtminstone när det gällt merakänsligt material. Det är ju inte så lätt för enutomstående att veta vilket material som finns iregeringskansliet eller i departementet. En månadinnan jag träffade hade vien utfrågning i . När vidiskuterade vidareexport från frågadejag om det hade kommitrapporter eller väckts misstankar i departementet.Carl svarade då mycket undvikande:''Det har väckts misstankar successivt under 1984under vår tid. Det väcktes misstankar redan 1980och 1981 under borgerliga regeringar.'' Sedanforsatte han: ''Sedermera kom det fram ett merahandfast material när ingenjör överlämnadeen del papper -- -- --.'' Vidare sade han: ''Vi hadetidigare inte haft några handfasta tecken påoegentligheter.'' Men haderapporterat att han hade skickatde ifrågavarande rapporterna tidigareoch att han ville bidra till lösningen av det pusselsom man nu höll på att lägga. En anledning varockså resa till . Därförvar det märkligt att svarade ossatt det inte fanns några handfasta tecken på illegalvapenhandel.När rapporterna blev kända och Jean-ChristopheÖberg blev uppringd av massmedia uppmanadeCarl dessutom Jean-ChristopheÖberg att denne inte offenligt skulle kommenterasina rapporter. Det är märkligt att bete sig på dettasätt, dvs. litet grand försöka dölja vad somegentligen hänt liksom också den information somman hade fått. Detta är märkligt med tanke på StenAnderssons uttalande att vapenexporten minsannskall tvättas offenligt.Det här sättet att kringgå riktlinjerna är en skam förSverige. Svenska vapen dyker upp i alla möjliga ochomöjliga länder och används i många av de krigsom pågår världen runt.Jag läste i en internationell ekonomisk tidskrift attBurma har köpt svenska vapen. Enligt vadutskottet har kunnat få fram härrör de från tidigarelegala leveranser. Här står uppgift mot uppgift.Besvärande är dock att ständigtåterkommer i sådana här sammanhang. Det skadarvårt förtroende utomlands. Därför är det viktigt attden verkligen tar misstankarom illegal vapenexport på allvar. Man har tidigarevarit alldeles för flat. Det gäller både desocialdemokratiska och de borgerliga regeringarna.Vi har kunnat konstatera detta ikonstitutionsutskottet. Vi är överens i vår kritik,och det tycker jag är mycket bra.Det är ju t.ex. helt otillfredsställande att riksdagenbeslutar om att slutanvändarintyg skall krävas vidundertecknande av exportavtal och det sedandröjer innan detta sker.Den internationella vapenhandeln har blivit allthårdare och allehanda trick används för att kunnasälja vapnen. Problemet existerar inte bara iSverige, utan det är ett internationellt problem.Min förhoppning är dock att den svenskaregeringen är mera observant på detta och vid varjemisstanke om brott anstränger sig att ta reda på vadsom faktiskt har hänt. Det är helt uppenbart att såinte har skett tidigare.Till sist skulle jag vilja kommentera regeringensuppgift att under bara har såltvapen till ''traditionella länder'', däriblandPakistan. Jag tycker inte att uppfyllerkraven när det gäller riktlinjerna förkrigsmaterielexport. Det har ju inte heller alltidansetts lämpligt att vi skall exportera dit. Men detär ju egentligen en annan historia.Anf. 32 ():Herr talman! Jag skulle vilja kommentera detdiskuterade som har varit uppe tilldiskussion.Miljöpartiet informerades om det här brevet,liksom övriga partier, och för oss var detta bättre änatt det behandlades i utrikesnämnden. Då skulle viöver huvud taget inte ha fått någon information.Eftersom det ledde till missförstånd och trasseltyckte vi att det var rimligt att det stod i utskottetsskrivning att denna typ av brev böranmälas i utrikesnämnden i och för undvikande avproblem. Vi har inte funnit någon anledning attrikta konstitutionell kritik mot regeringen. Vi fickinformation innan. Det fick uppenbarligen, såvittjag har förstått, också de övriga partierna. Jag anserdet vara helt förmätet att vi i förväg skulle lägga ossi brevets innehåll. Vi var nöjda med deninformation som vi fick och tyckte att den varkonstitutionellt riktig. Därför finner vi ingenanledning att rikta kritik mot regeringen i dennafråga.Anf. 33 ():Herr talman! Om jag förstod rättantydde han att skulle ha fåttinformation om brevet innan det sändes. Det ärmycket sensationellt om var det endaparti som fick denna information. Vårt parti och deövriga borgerliga partierna har i varje fall inte fåttnågon information om detta brev innan det sändes.Brevets avsändande uppdagades senare och såsmåningom har man också informerat ominnehållet. Dessutom skriver utskottsmajoriteten,som står bakom, att det hade varit tillfördel om utrikesnämnden hade fått ta del av dethela. Det står ingenting om att liknande brev skalltas upp i utrikesnämnden . Sådanautskottsuttalanden vore enligt min meningolämpliga, eftersom man inte kan veta hur brevenkommer att se ut. Man vet inte vilka brev som kanjämföras med det ifrågavarande brevet. Det härbrevet är förmodligen alldeles unikt, och sådanabrev kommer aldrig mer att sändas från någotregeringskansli, vare sig det blir borgerligaregeringar eller socialistiska.Anf. 34 ():Herr talman! Jag vet inte den exakta tidsföljden.Förmodligen skickades informationen ut tillpartierna i samband med att brevet sändes vidare.Vi fick alltså en kopia av brevet i samband med attdet sändes till chargé-d'affaires.Efteråt kan man naturligtvis inse att det hade varitbra om saken hade kommit upp i utrikesnämnden.Därför kan ju förfluten tid vara tillämplig även där.Men det väsentliga var ändå att regeringeninformerade oppositionspartierna om detta. På detviset var det till fyllest.Anf. 35 ():Herr talman! Det här blir alltmer förvirrat. stårClaes Roxbergh och säger att man efteråt kan tyckasi eller så. uppgift är alltidatt granska saker och ting efteråt. Tycker man attdet är litet genant att säga hur man borde ha gjorteller inte ha gjort efteråt, får konstitutionsutskottetlägga ned sin verksamhet. Vi skall granska iefterhand och ge våra synpunkter. Det har ocksåutskottet och den majoritet som gjort i detta ärende. Men ni drar ju inteslutsatserna, nämligen att kritisera regeringen föratt den inte gjorde som utskottet tycker attregeringen borde ha handlat.Vi skall naturligtvis inte tvista om hurinformationen till oppositionspartierna har skett,men det är fullt klart att det inte fanns någon somhelst information i förväg eller ens samtidiginformation om att brevet överlämnades och omdess innehåll. Vårt parti fick begära att få frambrevet när det började ryktas om att det fanns, isyfte att få veta vad brevet innehöll. Möjligen harmiljöpartiet favoriserats av den socialdemokratiskaregeringen.Anf. 36 ():Herr talman! Det är just detta som ärkonstitutionsutskottets uppgift, att se på vad somhar hänt. Finns det anledning att erinra omnågonting kan utskottet göra som i detta fall,nämligen uttala: Det hade varit bra om ett sådanthär brev hade anmälts till utrikesnämnden. Meddetta påpekande är vi nöjda. Vi finner ingenanledning att rikta någon konstitutionell kritik motregeringen utöver den kritik som faktiskt finns ibetänkandet. Det är ju faktiskt kritik när utskottetskriver att saken borde ha anmälts iutrikesnämnden.Anf. 37 ():Herr talman! Majoriteten vill inte dra slutsatsernaav sina egna påpekanden. Utskottets utlåtande ärganska kritiskt skrivet, men man vill inte knyta tillsäcken. När det gäller socialdemokraterna kan jagförstå det, men inte när det gäller kommunisternaoch miljöpartiet.Det står i betänkandet att det hade varit en fördelom regeringen hade anmält brevet förutrikesnämnden. Sedan fortsätter utskottet: ''Motbakgrund av de utomordentligt speciellaförhållanden som rådde -- -- -- anser emellertidutskottet att någon kritik mot regeringen inte ärbefogad.'' Detta är en mycket farlig väg som börjarbli alltmer vanlig i , nämligen att man låterändamålet helga medlen.Det är ju under mycket speciella förhållanden somdet är viktigt att man följer reglerna och gör somdet är förutsatt. Det är då man prövas. I denvardagliga lunken fungerar allt säkert mycket bra.Då överlåter man också mycket till underordnadetjänstemän, som läser i regelboken hur det skall gåtill. Här blev det en politisk hantering av brevet.En del kan tycka att detta är en småsak som maninte skall hålla på och bråka om så . Jag tyckeratt det är ett utslag av någonting som förekommerpå flera nivåer i , nämligen en inriktningmot att låta ändamålet helga medlen. Vi har sett deti alla de stora affärerna -- när man skall lösa ettmord på statsministern kan man sopa vilka reglersom helst under mattan. Då får man göra precis hursom helst, man får ha privataspaningsorganisationer osv.Anf. 38 ():Herr talman! Jag anser fortfarande att enregeringen i motsvarande situation nästa gångmåste anmäla ett liknande brev förutrikesnämnden, efter det somkonstitutionsutskottet har skrivit. Det tycker jag ärett framsteg.Kammaren övergick till att debatteraUtlänningsärenden m.m.Anf. 39 ():Herr talman! Den svenska flyktingpolitiken harändrats drastiskt , allt i syfte attförsvåra för människor att få asyl i . Vi harett par sådana exempel i årets granskning avutlänningsärenden. Det gäller regeringens beslutden och dess fortsatta giltighet samtförhandlingar med Polen.Det beslut som regeringen fattade den 13 december1989 innebar en förändring av asylpolitiken så attenbart konventionsflyktingar skulle få asyl ochövriga asylsökande enbart om synnerliga skälförelåg.Folkpartiet liberalerna ansåg redan då beslutetfattades att regeringen utnyttjade enundantagsregel på felaktig grund. Det var inteomständigheter i flyktingströmmar som vargrunden till den onekligen svåra situation somflyktingmottagandet då befann sig i. Det varsnarare regeringens oförmåga att se till att vi hadeen fungerande flyktingpolitik.I utfrågningen av invandrarminister våras sade hon att Bulgarienturkarna, som var desom orsakade den stora anhopningen avasylsökande , inte ens med dengamla praxisen skulle ha fått stanna i . Dåförstår jag ännu mindre varför man använderbeslutet om avvisning av Bulgarienturkar för atttillfälligt ändra på asylpolitiken.Vi anser således inte att det fanns skäl 1989 för attutnyttja regeln om undantag för flyktingpolitiken. Ikonsekvens med detta anser vi att det är dags förregeringen att gå tillbaka till den ordning som råddeföre december 1989.Invandrarministern påstår att ribban förasylsökande inte har höjts och stödjer sig på enutredning som i har gjort.Det är riktigt att anser att justdecemberbeslutet inte har medfört någon kraftigförändring av skälen för att få asyl. Men Melanderanger något annat som förklaring till att det harblivit så mycket svårare att få asyl. Han menar attregeringens beslut om s.k.dokumentlösa flyktingar har haft storgenomslagskraft. Den förändring som har ägt rumunder 1990 innebär att asylsökande som anländertill utan dokument i stigande utsträckningkommit att avvisas från . Det innebär defacto att ribban har höjts. skriver i sinrapport följande: ''Skillnaden mellankonventionflyktingar och de facto-flyktingar synesinte främst ha att göra med de skäl som sökandenanför. Troligare är att tilltron till sökandensuppgifter blir avgörande, dvs. en sökande varsuppgifter anses tillförlitliga och i övrigt uppfyllerkraven för konventionsflyktingskap, beviljas sådanställning, medan en annan sökande, som åberoparidentiska uppgifter, men vars tillförlitlighetifrågasättes, erhåller ställning som de facto-flykting.'' Detta leder i sin tur till att personer somär dokumentlösa får en annan status och då inteheller får asyl, eftersom man efter den 13 decemberinte ger uppehållstillstånd till de facto-flyktingar.Maj-Lis Lööw kommenterade inte dessa slutsatser,och det är betecknande i sig. Hon tog bara upp detsom passade för regeringens motiv. är detfärre än hälften av de asylsökande som får asyl,medan det tidigare var . Det förklarade med att det är så många som kommer frånÖsteuropa och med utvecklingen där det senasteåret. Det är märkligt att man på detta vis försökerförklara den förändring som har skett iasylpolitiken. Det man inte vill se, det ser man inte.Inställningen att flyktingar måste vara förseddamed sanna dokument kommer också vidgranskningen av regeringens förhandlingar medPolen . Det ärendet påminner mycket omett ärende som vi har haft tidigare ikonstitutionsutskottet, som gällde förhandlingarmed DDR för att hindra asylsökande från attkomma den vägen till . I båda dessa fallgäller det länder som inte har skrivit underGenèvekonventionen och förbundit sig att ge asyltill politiskt förföljda personer. I båda fallen vill densvenska regeringen att länderna skall stoppaströmmen av asylsökande till gräns.Sverige förmådde dessa länder att kräva legalaviseringar till för att dessa personer skullefå transitvisum till DDR resp. . I båda fallenlyckades man nå det resultat som man hadeeftersträvat, dvs. man fick stopp påflyktingströmmarna.Men det fordras inte att man har alla resedokumentom man är flykting. Det kan ju ingå i den svårighetsom en flykting har, att få dokument. Att sökavisum är ju inte precis lätt för den som vill fly frånsitt land. Det vet regeringen. Trots det kräver manatt de asylsökande skall ha riktiga dokument, somom det handlade om turister. Jag har redan nämntatt man anser en person som inte har riktigadokument för mindre trovärdig än en person somhar dokument.I en PM från somfinns med i handlingar sägsföljande: ''Representanter för de polska utrikes-och inrikesministerierna hävdade bestämt att enasylsökande inte riskerade att återsändas frånPolen till hemlandet och förföljelse där.'' Men mannämner inte att representanterna från Polenframhöll att de inte har de ekonomiskamöjligheterna att till punkt och pricka följaGenèvekonventionen. Annars hade väl Polenskrivit under den. Det är allmänt bekant vilkasvårigheter som finns i . Man kan haförståelse för den situationen.