prot · GE0956 · 1991-02-05 00:00:00 — Kommunalrådet i ,moderaten , säger att man inomkommunen inte kan ta ansvar för att densocialdemokratiska regeringen sviker sinavallöften, utan att man där måste prioritera i frågaom sina resurser, vilka inte räcker till alla. Det ärhär fråga om en mycket medveten handling.Själv sitter jag i socialnämnden i kommun,och jag var med om när en nämnd -- enig förutomvänsterpartiet -- fattade beslutet att vi inte skulle taemot barn . Detta skedde trots visste att föräldrapenningen inte skulle byggasut.Det blir ett glapp , då föräldrar --ensamstående eller inte -- varken har barnomsorgeller föräldrapenning. Jag kan inte se annat än attden enda möjligheten då är att söka socialbidrag,och jag tycker inte att det är en särskilt hedervärdsituation. Det är väldigt förnedrande för den somkanske både har arbete och vill gå ut och arbeta,och det borde dessutom vara förnedrande för enregering som har att förvalta ett riksdagsbeslut ivilket det, precis som säger,visserligen sades att det skulle vara fråga om fullbehovstäckning för barn fr.o.m. 18 månaders ålder,men i vilket det också betonas att kommunerna intekan befrias från sitt ansvar på det här området.Frågan är: Vad tänker regeringen göra åt dekommuner som alldeles uppenbart inte tar sittansvar? Regeringen verkar inte ens oroad överutvecklingen, och det är enligt min uppfattningväldigt oroande.Anf. 44 Statsrådet ():Herr talman! Svaret är att det inte finns någotannat vettigt att göra än att anstränga sig till detyttersta för att bygga bort köerna och attförverkliga de intentioner som fanns uttryckta iriksdagsbeslutet från 1985.Låt mig ändå peka på att ingen kommun har rättatt fullständigt stänga ute barn ,eftersom den sociala förturen finns somen lagstadgad rätt för barn, och den gällernaturligtvis också för barn . Defall där barnen har behov av särskilt stöd eller därfamiljen behöver social förtur för barnen måsteprövas på det sättet. Om detta behov föreligger,måste familjen också få plats inom barnomsorgenför sitt barn. Detta bör varenda kommun vara välmedveten om.Allmänt sett är situationen den att vi nu börjarnärma oss målet, och med ytterligare några kraftigaansträngningar -- särskilt i några kommuner somhar större problem än andra -- skall vi kunnakomma fram till målet. Just i det läget upplevsnaturligtvis de köer som fortfarande finns kvar somännu mera utmanande orättvisor, eftersom de allraflesta barn nu får plats medan några fortfarandestår utanför och får vänta för länge.Mitt besked är att kommunerna nu måste ansträngasig till det yttersta för att fullfölja beslutfrån 1985.Anf. 45 ():Herr talman! Jag tror inte att det är fråga om såfå kommuner som säger. Om manskulle undersöka vilka kommuner som rapporteraratt de uppfyller full behovstäckning men att desamtidigt har kvar platser för småbarn, tror jag attdet skulle visa sig att det inte är så många. I mångakommuner, som i och även i ,med socialdemokratiskt styre, säger man att maninte kan ta emot barn från , eftersomdet då blir hundra barn till i barnomsorgen, vilketman inte har råd med.När kommunerna konsekvent och helt öppet väljeratt prioritera bland sina utgifter på det sättet inte bygger ut barnomsorgen så att barn under18 månader kan få plats, då måste det vara något feli systemet. Det måste då vara regeringens ansvar attingripa.Bengt talade om social förtur, men jagkan tala om att i många kommuner har man slutatmed det för länge sedan. Man kan inte ha en socialförtur där det blir så långa förtursköer att manmåste börja prioritera inom förtursköerna. Man ger då socialhjälp, och inte så sällan tillsvart barnomsorg. Det kan knappast vara någonbra lösning, eller hur?Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på fråga 1990/91:368 om postensprishöjningar på paketAnf. 46 Kommunikationsminister ():Herr talman! har frågat mig omregeringen avser att vidta några åtgärder motbakgrund av de prishöjningar posten nu genomförtoch som postorderföretagen har reagerat emot.Den prishöjning som postverket genomfört uppgårtill i genomsnitt . Priserna för postens paketregleras emellertid numera i separata avtal mellanposten och enskilda postorderföretag. Det innebäratt priserna kan variera mellan olika kunder.Enligt vad jag erfarit motsvarar de prisförändringarsom posten genomfört den genomsnittligaprisökningen i transportbranschen som helhet.Postens satsning på de s.k. gröna paketen innebärsamtidigt att priserna för privatkunder kan hållasnere.Postorderdistributionen har under en följd av årsammantaget varit en förlustaffär för posten.Posten arbetar därför aktivt med att anpassa såvälintäkter som kostnader för att öka lönsamheten. Påkostnadssidan genomförs ett antal åtgärder för attsänka kostnadsnivån, bl.a. genom en kraftigminskning av antalet terminaler. Sammantagetskapar dessa åtgärder förutsättningar för en rimligoch stabil prisutveckling för posterorderföretagenframöver.Jag kommer mot denna bakgrund inte att föreslåregeringen några särskilda åtgärder med anledningav fråga.Anf. 47 ():Herr talman! Jag ber att få tacka för det snabbasvaret på min fråga. Jag beklagar naturligtvis attstatsrådet inte kommer att föreslå regeringen någrasärskilda åtgärder med anledning av frågan. Detmåste innebära att man inom regeringen inte äroroad över postens prishöjningar, som på nästanalla produkter och nästan alla tjänster är klarthögre än ökningen av konsumentprisindex.De prishöjningar posten redan har beslutat om försina varor och tjänster och som gäller kostar de stora postorderföretagen, de trestörsta i , ca 30 milj. kr. Det betyderatt risken för varsel är överhängande och att antaletpermitteringar ökar i en bygd som redan har detmycket besvärligt med anledning avtekobranschens svårigheter.SPK har ju fått regeringens uppdrag att granskaföretagens prishöjningar. Jag vill då fråga: ett företag som skulle kunna granskas?Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på fråga 1990/91:369 omBergslagspendelnAnf. 48 Kommunikationsminister ():Herr talman! har frågat mig omregeringen avser att medverka till att projektetBergslagspendeln kan fullföljas enligt ursprungligaplaner.Riksdagen anvisade i samband med behandlingenav regeringens prop. 1987/88:64 om särskildaregionalpolitiska insatser i delar av Bergslagen ochnorra inland 20 milj. kr. för investeringar ijärnvägens infrastruktur. Medlen avsågupprustning på sträckorna --Surahammaroch --. Beträffande ytterligaremedel till den s.k. Bergslagspendeln angavriksdagen att prövning härav får ske inom ramenför anslaget för länstrafikanläggningar.Vid fördelningen av medel till byggande avlänstrafikanläggningar för åren 1991--2000 harvägverket tilldelat 162 milj. kr.Länsstyrelsen i har inte ansettdessa medel vara tillräckliga för att på ett rationelltsätt kunna fullfölja utbyggnaden avBergslagspendeln. Länstrafikanläggningsplanenhar därför överlämnats till regeringen förfastställelse. Frågan är under beredning inomregeringskansliet och kommer att avgöras undervåren.Anf. 49 ():Herr talman! Jag ber att få tackakommunikationsministern för svaret, även om jagtycker att det var ganska intetsägande.Som kommunikationsministern väl känner till ärupprustningen i full gång. Pengarna räcker inte.Regeringen har från början sagt A, och då tyckerjag att man skall fortsätta med att säga B genom attge de pengar som behövs.Det står mycket riktigt i svaret att länet hartilldelats 162 milj. kr. för allt som rörlänstrafikanläggningar i länet. EnbartBergslagsbanans fullföljande kostar 187 milj. kr.Det innebär att vi inte har en endainvesteringskrona till andra länstrafikanläggningar.Detta är enligt min mening väldigt allvarligt, ochjag tror inte att något annat län skulle acceptera ettsådant förhållande.Det blir när det gäller järnvägen en mycket kraftigtidsförskjutning om vi inte får mer pengar. Jag harställt frågan om järnvägen kommer att kunnafullföljas enligt ursprungliga planer, dvs. att dethela skulle kunna fullföljas ganska snabbt. visardet sig att om det inte blir ytterligare medel,kommer det att bli en mycket kraftig fördröjning.Man kan nämligen inte bygga en järnväg på sammasätt som man bygger en väg, en bit i taget, utan manmåste fullfölja allt i snabb takt för att kunnautnyttja hela sträckan.Jag skulle vilja fråga kommunikationsministern:Hur ser kommunikationsministern påmöjligheterna att ge oss nödvändiga pengar för enupprustning av ?Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på fråga 1990/91:356 om räntan påstatliga ombyggnadslånAnf. 50 Bostadsminister ():Herr talman! har frågat mig omregeringen av sysselsättningspolitiska skäl ämnarmedge att den lägre garanterade räntan beviljas vidombyggnad av bostäder i större omfattning än idag.Bakgrunden till frågan är att vid sittbeslut om ändradeombyggnadssubventioner bemyndigade regeringenatt i vissa fall medge en lägre garanterad ränta bl.a.om det motiveras av arbetsmarknadsskäl.Den tillfälliga höjningen av den garanterade räntanvid ombyggnad av bostäder ingår bland de åtgärdersom har satts in för att dämpa överhettningen inombyggområdet. Ombyggnaderna av bostäder harockså begränsats genom ramar för bostadslån. Föratt dämpa överhettningen har också annatbyggande än nyproduktion av bostäder på olika sätthållits tillbaka i hela landet, särskilt istorstadsområdena.Eftersom överhettningen på byggområdet i vissadelar av landet nu dämpats, har regeringen beslutatta bort ombyggnadsramarna i hela landet medundantag för Stockholms- ochGöteborgsområdena. I dessa områden harregeringen medgivit att om annat byggandeminskas, kan ombyggnadsarbeten i motsvarandemån ökas. Detta gäller upp till en volym avytterligare iombyggnadsinvesteringar.Frågan om undantag från höjningen av dengaranterade räntan prövas från fall till fall motbakgrund av bl.a. arbetsmarknadsläget på orten.Regeringen har varit frikostig med dispenser avarbetsmarknadsskäl.Anf. 51 ():Herr talman! Jag ber att få tacka bostadsministernför svaret, som jag tycker var mycket klargörande,allra helst vad bostadsministern sade om attregeringen nu när sysselsättningen börjar svika ärvillig att vara mycket gentil med dispenser.Läget börjar bli allvarligt inom byggbranschen, ochsom jag framhöll i min fråga var 4,7 %av medlemmarna i A-kassa arbetslösa.Det är en ökning på bara en månad.Situationen är som vanligt värst i Norrlandslänen.Gävleborg hade en arbetslöshet på , enökning bara på en månad. Siffran förVästernorrland var , dvs. IJämtland var arbetslösheten , en ökningmed . I var arbetslösheten6,och i . Det är naturligtvismycket allvarligt att det har skett en så kraftigstegring bara på en månad.Enligt uppgifter förvärras nu situationen -- intebara i , utan i hela landet. Jag läste attByggentreprenörföreningen spår en nergång med5 % . Andra bedömare har talat om ennågot mindre minskning, men alla är överens omatt svackan kommer. Det är därför naturligtvisviktigt att ombyggnadsverksamheten kommer igång. Det ger möjligheter till en mycket snabbökning. I jämförelse med rent nybyggande ärombyggnadsverksamheten mycket merarbetskrävande, och den ger därför också enmycket högre grad av sysselsättning i förhållandetill insatt kapital.Mot denna bakgrund tycker jag att det besked jaghar fått av bostadsministern har varit mycketklargörande, dvs. att regeringen är beredd att avarbetsmarknadspolitiska skäl i stor utsträckningmedge dispenser där situationen så kräver.Till slut skulle jag vilja fråga bostadsministern:Finns det inom departementet något begrepp omhur många projekt som skulle kunna plockas fram idet här läget?Anf. 52 Bostadsminister ():Herr talman! Vi har på departementet behandlatinkomna ärenden rörande ombyggnadsprojekt somkan komma i gång , ochsamtliga projekt där man angivitarbetsmarknadsskäl har tillstyrkts. Vi kommer nufortlöpande att behandla ärendena efter hand somde kommer in. Som jag har redovisat i svaretkommer vi självfallet, mot bakgrund avarbetsmarknadsläget, att ge dispenser i de ärendendär länsarbetsnämnderna har strukit under attärendet är angeläget av sysselsättningsskäl. Vi hargått till väga på detta sätt , och det finnsingen anledning att nu ändra på dettillvägagångssättet.Skälet till dessa begränsningar, till att vi tryckte nerbromspedalen litet grand, var den kraftigaöverhettning som rådde på byggarbetsområdet ochsom ledde till en våldsam prisutveckling. Vi kan nukonstatera att de restriktioner som infördes bl.a.när det gäller ombyggnad har haft till följd attprisutvecklingen påtagligt har dämpats påbyggområdet. Medan vi 1986--1988 på byggsidannär det gällde nyproduktion av flerfamiljshus hadeen prisstegring som var snabbare äninflationen, så halverades denökningstakten så att den blev en och en halv gångsnabbare än inflationen. När slutredovisningen för1990 nu har kunnat göras finner vi attbyggkostnaderna ökat mindre än vadinflationen uppgått till. Men vi följer som sagtutvecklingen med mycket stor uppmärksamhet ochär självfallet beredda att genomföra de lättnadersom är nödvändiga för att klara sysselsättningen.Anf. 53 ():Herr talman! Jag håller med bostadsministern omatt det var riktigt att vidta åtgärderför att dämpa dels överhettningen, dels den väldigakostnadsstegringen på byggmarknaden. Men jag ärfullständigt övertygad om att det var mångabyggherrar som hade mer ellermindre färdiga ombyggnadsprojekt som de då så attsäga stoppade i skrivbordslådan.Eftersom de debatter som vi för här i kammareninte brukar gå spårlöst förbi ute i landet är jagövertygad om att det är många byggherrar som nukommer att plocka fram de objekten, arbeta vidaremed dem och lämna in dispensansökningar. Det görde naturligtvis om de vet att regeringen ifortsättningen kommer att se positivt på sådanaansökningar om det är motiverat avarbetsmarknadsläget på orten. Jag ber att än engång få tacka för svaret.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på fråga 1990/91:361 om StockholmstingsrättAnf. 54 Justitieminister ():Herr talman! har -- medhänvisning till att avbudgetskäl dragit ned på verksamheten -- frågatmig vilka åtgärder jag kommer att vidta för attverksamheten i tingsrätten åter skall fungeranormalt.Låt mig först säga att jag är väl medveten om attarbetsbördan är tung i många domstolar och atthandläggningstiderna i en del mål och ärenden äroacceptabelt långa. Inom justitiedepartementetarbetar vi därför på att effektiviseraoch modernisera verksamheten i domstolarna.Rättegångsförfarandet har reformerats. Endelgivningsreform har just trätt i kraft.Domstolarna har avlastats en stor del avrättshjälpsfrågorna. Den summariska processenkommer snart att flyttas över tillkronofogdemyndigheterna. En stor parlamentariskkommitté, domstolsutredningen, ser nu överdomstolarnas uppgifter, arbetssätt ochorganisation. Kommittén skall lämna sina förslagredan i år.Av fråga kan man få intrycketatt tingsrätts verksamhet mer ellermindre har avstannat. Så är ingalunda fallet.Tingsrätten avgjorde lika mångabrottmål som den fick in, drygt 8 000. Påtvistemålssidan avgjordes fler mål än som kom in,ungefär 11 400. Antalet oavgjorda mål har alltsåinte ökat. Jag kan försäkra att både personal ochlokaler fortfarande utnyttjas fullt ut.Det är riktigt att för att klarasin budget har minskat antalet brottmålsrotlar från37 till 31 . Bakgrunden äratt tingsrätten har ett eget budgetansvar och entreårig budgetram. Syftet med dessa ramar är attmyndigheten får ökad frihet och bättreförutsättningar att själv planera och förändra sinverksamhet.Tingsrätten fann att budgeten skulle komma attöverskridas, om inte vissa åtgärder vidtogs. Manvalde då att minska antalet brottmålsrotlar.Härigenom kunde personal omfördelas dit där denbäst behövdes. kunde vissa resurserfrigöras genom naturlig avgång.Det är varken min eller regeringens uppgift attlägga sig i tingsrättens beslut i sådana här frågor.Däremot har regeringen gett statskontoret iuppdrag att se över tingsrättens organisation.Statskontoret redovisade uppdraget i december1990 i en rapport som är på remiss. I rapportenföreslås -- i syfte att göra domstolen mer effektivoch flexibel -- bl.a. en ändrad indelning avtingsrättens brottmålsavdelningar. Tingsrättensbeslut beträffande brottmålsrotlarna ligger väl ilinje med statskontorets förslag.Man kan självfallet alltid diskutera om resursernaär tillräckliga. Men alla tycks vara överens om attökade resurser inte är någon förstahandslösning.Domstolarna kan inte skiljas ut från gängse krav påeffektivitet och sparsamhet. Det arbete vi bedriverinom är inriktat på att säkrakvaliteten och snabbheten i våra domstolar också ien framtid. Det är den rättssökande allmänhetenmest betjänt av.Anf. 55 ():Herr talman! Jag vill tacka justitieministerFreivalds för svaret, som jag dock tycker ärotillfredsställande. Jag talar inte om det som harvarit, om 1990, utan om de nedskärningar ochindragningar som kommer att ske fram tillsommaren 1991 på grund av budgetbristen.Ett av de svåraste problemen är de långaköerna vid tingsrätterna, framför allt istorstädernas tingsrätter -- har ungefärsamma problem som . Ett annat stortproblem som man inte får glömma är att vittnenhinner glömma. Man hänvisar allt oftare till iblandmycket ofullständiga första utredningar. ''Står detså, har jag väl sagt så'', säger man, eller ''Ja, då vardet väl så, men det är så länge sedan''.Alla som någorlunda regelbundet har suttit ting --jag är själv nämndeman -- vet attvittnen ofta förtydligar eller ändrar utsagor. Ommålet ligger någorlunda rätt i tiden kan det ocksåförekomma att rätten vill ställa kompletterandefrågor och därigenom kan få en annan syn. Jagmenar att det är ett hot mot rättssäkerheten att inteanvända alla till buds stående medel för attomfördela resurser, så att ansträngda tingsrätterkan beta av de alltför långa köerna.Det är klart att man kan ställa krav på ökadeffektivitet -- det skall man göra. Men den ökadeeffektiviteten får aldrig vinnas på bekostnad avkvaliteten på dömandet eller på bekostnad avallmänhetens berättigade krav på attdomstolsprövning skall ske inom rimlig tid. Dåmåste man omfördela resurserna.Det är klart att man kan säga att tingsrätterna hareget budgetansvar. Men det kan aldrig varameningen att det faktum att man haft några fåtunga mål, som man inte hade kunnat räkna medoch som tagit så mycket resurser i anspråk att mansedan måste dra in på övrigt, inte skall medföra enresursomfördelning från justitieministerns sida!Anf. 56 Justitieminister ():Herr talman! Jag kanske har anledning att tala omför hur anslaget till domstolarnafördelas.Det totala anslaget till domstolarna tilldelasdomstolsverket. Det sker alltså ingen fördelning avanslaget till domstolarna i justitiedepartementet.Det är naturligtvis en grannlaga uppgift fördomstolsverket att fördela de medlen mellandomstolarna. Verket gör ett omfattandedimensioneringsarbete, och det är särskildadimensioneringsunderlag som tas fram för de storadomstolarna. Det är en inte oväsentlig fråga hurmedlen fördelas i de besluten. Jag är övertygad omatt det finns olika uppfattningar i frågan, om detsker på ett riktigt sätt eller inte. Den diskussionenfår föras i det sammanhang där den hör hemma.Anf. 57 ():Herr talman! Man har i haft ett parmycket tunga, ovanliga mål med storsäkerhetsinsats, som spräckt alla budgetramar. Detär mot den bakgrunden som jag har ställt minafrågor. När något sådant händer, som inte i förvägkan planeras -- måste man då inte kunna varaflexibel och skjuta till medel? Rättskipningen ärrättsstatens allra viktigaste funktion. Då måsteextra resurser skjutas till. Det får inte bli på det härviset, anser jag.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på fråga 1990/91:363 omvåldtäktsbrottAnf. 58 Justitieminister ():Herr talman! Margó har frågat migom jag avser att vidta några åtgärder för att enkvinnas uppträdande före en våldtäkt inte skallavgöra om brottet bedöms som grovt eller inte.Som Margó väl vet är frågan ombetydelsen av en kvinnas uppträdande före ettövergrepp en av de mest centrala i samband medden ändring av våldtäktsbestämmelserna somgenomfördes . Den ägnades också ettbetydande utrymme i förarbetena. Jag vill särskiltpeka på de uttalanden som ett enhälligtjustitieutskott ställde sig bakom. För egen del anserjag att de uttalanden som då gjordes fortfarandeframstår som väl övervägda och ägnade att läggastill grund för domstolarnas rättstillämpning.Jag vill framhålla att jag, mot bakgrund av ettenskilt fall, inte är beredd att dra den slutsatsen attdomstolarna i sin praxis skulle avvika från deprinciper som ställde sig bakom isamband med lagändringarna . Tvärtom kansägas att svenska domstolar regelmässigttillerkänner uttalanden i förarbeten stor betydelse.Några särskilda åtgärder från min sida är därför intepåkallade. Jag kan emellertid försäkra MargóIngvardsson att vi noga följer utvecklingen avpraxis på det här området.Anf. 59 MARGÓ ():Herr talman! Jag tackar justitieministern för svaretpå min fråga. Jag tyckte att det kändes angelägetoch viktigt att vi än en gång slår fast att vi ändradevåldtäktsbestämmelserna 1984 så att kvinnans --offrets -- handlingssätt före övergreppet inte längreskulle ha någon rättslig betydelse.Bakgrunden till att jag tycker att det är viktigt att viän en gång säger det är den uppmärksammadedomen i en domstol -- och det var inte vilkendomstol som helst, utan det handlade om enhovrätt. Där bedömer man fortfarande offretsuppträdande före våldtäkten och väger in det i densammanlagda bedömningen i målet.Den här gången var det extra upprörande, tyckerjag, eftersom det var ett barn som våldtogs, enfjortonårig flicka. Hovrätten skriver i sin dom attdenna fjortonåriga flicka hade givit mannen ettstarkt intryck av att hon var mer erfaren och äldreän . Som om inte varje människa visste att vaden fjortonåring lägger sig mest vinn om är att verkamer erfaren och ! Det är någontingsom ingår i det normala beteendet.Denna hovrätt har tydligen inte läst påbestämmelserna och har tydligen inteuppmärksammat att vi ändrade dem 1984. Jagundrar därför: Är det någonting som vi har missat?Finns det någonting mer som vi politiker kan göra,så att vi inte behöver uppleva det här en gång till?Jag tycker att en enda dom av det här slaget är endom för mycket. Finns det något mer vi kan göra?Överläggningen var härmed avslutad.15 § Svar på fråga 1990/91:373 om tidpunktenför förslag om ändrade panträttsreglerAnf. 60 Justitieminister ():Herr talman! har frågat mig närriksdagen kommer att föreläggas förslag om deändrade panträttsregler m.m. som behövs i det nyabostadsfinansieringssystemet.Frågan bereds inom , men jagkan ännu inte säga om det behövs lagändringar.Skulle sådana behövas kommer förslag attföreläggas i sådan tid att ändringarna kanträda i kraft med det nyafinansieringssystemet.Anf. 61 ():Herr talman! Jag tackar för svaret på min fråga. Jaghade kanske väntat att det skulle föreligga meraavancerade planer på hur man skall lösa de härviktiga frågorna i samband med det nyafinansieringssystemet för bostadsbyggandet.För att ge en liten bakgrund skall jag åskådliggöraproblemet med ett exempel. Låt oss anta att det ien fastighet finns ett bottenlån på . och ettstatligt bostadslån på . Bottenlånetssäkerhetsläge blir då , ochsäkerhetsläget för det statliga bostadslånet liggermellan . -- Så fungerarsystemet , och det fungerar i allt väsentligt bra.Emellertid är det inte möjligt att tillämpa dagenssystem avseende panträtt i fast egendom om det ifastigheten finns ett räntelån. Detta lån är ju intefrån början bestämt till sin storlek; det växer årligeni 18--med ett belopp som kanbestämmas först i efterhand. Antag att säkerhetenför räntelånets nedre gräns ligger efterinvesteringslånet. Det är alltså ett investeringslånsom i dagens system i princip motsvaras avbottenlån och bostadslån. Utskottet hade vidbehandlingen av räntelånesystemet i ochför sig synpunkter på var den nedresäkerhetsgränsen skulle ligga, men det kan vi nubortse från -- det är inte relevant för det nu aktuellaproblemet. Alltså: Den nedre säkerhetsgränsen förinteckningen är klar, men var ligger den övre? Denmåste såvitt man förstår flyttas upp så längeräntelånet ökar. Det blir inte möjligt att geinteckningen en övre gräns redan från början.