prot · GE09121 · 1991-05-29 00:00:00 — Jag har fått lära mig nu att jag inteskall kalla mig konservativ -- det är väl snarastsocialdemokraterna som skall ha det epitetet -- utanjag är nog radikalkonservativ.Vad beträffar de borgerliga regeringarnas agerandenär det gällde att ta över krisdrabbade företag kanjag gärna medge att socialdemokraterna nog ärbättre på att föra socialdemokratisk politik. Det ärdärför vi behöver ha en borgerlig regering som kandriva en rejält borgerlig politik, för att få nystart iföretagandet och privatiseringen av de statligaföretagen.Jag fick inget svar av på vad det finnsför extra kompetens just i ett statligt företag. Jagsade att jag ifrågasätter inte varje enskild människapå något sätt. Att var och en i harsina kvaliteter, det vet jag, men vad tillför de justför att de är statliga?Det enda vi vet är att man gömmer sig bakomaktiebolagslagen. Centrala, mycket enkla uppgiftersom ett enhälligt näringsutskott, representerandeden ende ägaren, har begärt att få, har man vägratatt lämna ut.Man har heller inte lyckats precisera degrundläggande principerna för hur man skall drivakoncernen. Är det ett förvaltningsbolag eller ettrörelsedrivande bolag? Skall man lägga sig i varjeenskilt dotterbolags investeringsprogram ochfinansiella placeringar, då är man ettrörelsedrivande bolag.Vi har inte heller fått besked om av han anser att man följer riksdagsbeslutet och sinegen bolagsordning och att koncernstyrelsenverkligen är så kompetent att den kan avgöravartenda enskilt investeringsärende i alla olikadotterbolag i de mest vitt skilda branscher.Anf. 57 () replik:Herr talman! Vi har också föreslagit utförsäljningav statlig företagsamhet, nämligen i första handVattenfalls verksamheter. Vi räknar med att det börkunna ske i en takt som motsvarar ungefär 10miljarder . Vi tycker att det är viktigt attsådana försäljningar kommer till stånd, så att statenfår den likviditet och det rörelsekapital som behövsför att investera i utrustningar i syfte att bota denekologiska krisen. Det är i allra högsta gradoffensiva investeringar.Vi kan mycket väl tänka oss att diskutera även attsälja ut delar av Fortia, men det får väl anstå. Härfinns inga konkreta förslag från borgerligheten utanbara allmänna uttalanden, under det att vi faktiskthar gjort ett ganska detaljerat förslag till hur vimenar att de statliga tillgångarna på vattenkrafts-och värmekraftssidan och på eldistributionssidanskulle kunna omvandlas till produktivainvesteringar som skapar tiotusentals nya jobb,vilket i allra högsta grad behövs.Därför har vi yrkat på detta gång på gång. Det ärbråttom att staten tar ett initiativ. Vi skall inte baraomskola människor ständigt. Vi måste faktiskthjälpa till att skaffa jobb. När det finns ettöverhängande behov av jobb på energi- ochtransportsidan för att bygga upp ett ekologisktsundare samhälle, är ju det ett tillfälle som inteborde gå oss ur händerna. Vi borde agera snabbthär och se till att någonting blev gjort, både för dearbetslösas skull -- en skara som ständigt växer --och för ekologins skull.Däremot anser vi inte att det brådskar i och för sigatt sälja ut statliga tillgångar i något slags panik,utan man får pröva varje bolag för sig. Vi har ställtett konkret förslag som gäller , och vi ärvilliga att diskutera andra förslag också naturligtvis.Anf. 58 () replik:Herr talman! Radikalkonservativ är väl enuppfinning av ungefär samma slag som den gamlaskvadern.Rune sade att hans parti inte är doktrinärt.Efter att ha lyssnat på honom tror jag att jag kanhålla med om det. Jag skulle väl i det härsammanhanget, när det gäller synen på vad somskall vara statligt ägande, snarare viljakarakterisera det som reaktionärkonservativt.Anf. 59 () replik:Herr talman! har någon form avövertro på de statliga företagen, att de skall kunnaklara av sina saker mycket bättre än den privataföretagsamheten. Det tror dock inte jag.Som sagts av min kollega , kan det finnas strukturella skäl och ocksåregionalpolitiska skäl att i ett övergångsskede hastatliga företag, men det är inget självändamål. Deföretag som finns på den kommersiellamarknaden kan säljas ut, och då tycker jag att manskall göra det.Jag ställde frågan till om det intevore bättre att frigöra kapitalet i de här företagenoch satsa pengarna på infrastruktur -- vägar,järnvägar, utbildning osv. -- i stället för att ha demlåsta i företagen. På det sättet hjälper man ocksåandra företag. Man tryggar sysselsättningen för deföretagen och man får en bättrekonkurrenssituation. Är det då inte bättre attfrigöra det här kapitalet?Anf. 60 () replik:Herr talman! Jag börjar bakifrån med KjellEricsson. Visst kan man få in pengar och användadem till infrastruktur. Men som väl sett, har avkastningskravet på de statligaföretagen ökat, och man kan ju också användavinstmedlen till olika ändamål.Till Per vill jag bara säga att Fortia är iett inledningsskede och måste få arbeta på sammasätt som andra koncerner. Det gäller inte minstsekretessen. Så jag tror att vi längre fram får entingens ordning som gör att också Per Westerbergkommer att vara nöjd.Andre vice talmannen anmälde att Per Westerbergoch anhållit att till protokollet förantecknat att de inte ägde rätt till ytterligarerepliker.Anf. 61 ():Herr talman! Jag vill börja med att yrka bifall tillreservation 7.I de övergripande resonemang som förs här i dagoch som har debatterats i olika omgångar är dencentrala tanken att det är marknaden som helt skallavgöra vilka företag i världen som skall överlevaoch vilka som skall gå under. Dekommandoadministrativa ekonomiernassammanbrott har, tycker jag, lett till blindhet närdet gäller den oreglerade kapitalismens utveckling.I de delar av världen där den har haftfritt spelrum är de regionala klyftorna stora.Tidigare livskraftiga industriregioner ligger öde ochfolk lever i apati, misär och hög arbetslöshet. Iandra är givetvis tillväxten god.Inom drabbar fattigdomens ocharbetslöshetens spöke på detta sätt bortåt hundramiljoner människor. Bara i , som numer aven del debattörer anses visa vägen även för ,lever 45 miljoner människor i fattigdom, varav del i försvagade industriregioner.Arbetslösheten i har legatvid och varit svagt sjunkande.Om man delar upp EG i områden med istorleksordningen en miljon invånare, kan de mestefterblivna områdena ha fjärdedelen så stor BNIper capita som de bästa delarna. Därför inser mansedan några år också att regionalpolitiska åtgärdermåste vidtas. Klyftorna är för stora, inser man, föratt man skall kunna ha en helt oreglerad ekonomi.Lika väl som central detaljstyrning avproduktionen visat sig leda till katastrof iplanekonomierna, måste vi konstatera att den heltoreglerade kapitalismen också medför stora socialakatastrofer. Därför behöver marknaden sinapolitiska ramar och därför behöver marknadenstarka och självständiga fackliga organisationer.Det oupplysta penningväldet måste utsättas förcivilisatoriska demokratiska beslut.Det är på intet sätt uteslutet att den omfattandestrukturomvandling som kan bli resultatet av denfullständiga friheten för kapitalet i en EES-sfär iEuropa kan leda till att tidigare sammanhängandenationella produktionssystem bryts sönder. kan komma att köpas upp för attläggas ned eller för att få sin produktion flyttad.Hela landsändar kan slås ut och bli stödregionersom tappas på yrkesverksam befolkning. Denutförsäljning av de statliga basindustrierna och avdomänverket som de borgerliga partierna aviserar,leder med stor sannolikhet till att sociala ochregionala hänsyn kommer ännu mer i skymundannär beslut om strategi, investeringar ochnedläggningar fattas.Plötsligt kan vara Bolidenägt och i ettsenare skede ägt av en multinationell koncern.ASSI och delar av domänverket köps upp av någonannan transnationell jätte. I värsta fall köper manföretag för att lägga ner en konkurrent. Det kan blien epok när den maximerade kapitalavkastningenöverordnas alla andra behov. Guldäggen får allasatsningar och därmed blir det nedläggningar ochstagnation för resten, liksom i tidigareindustriområden runt om i världen. stabilaföretag kan bli spekulationsobjekt förfinansintressen som spelar monopol över hela denrika världen dygnet runt.Herr talman! Därför tycker jag att det vaktslåendeom den lilla del av det statliga företagandet som sker i utskottets betänkande ärtillfredsställande. De fackliga organisationerna harall anledning att hålla garden uppe och att hålla sigväl informerade om utvecklingen de närmaste åren.Herr talman! Sedan vill jag ägna några ord åt ett avde statliga företagen, nämligen Svenskt Stål AB.Lika väl som det finns styrka och grund för att tropå tillverkningen av stål och stålprodukter vidSSAB, kanske främst i , får vi inte blunda förde stora svagheter som finns. Det dyra koksverket,kommande krav på miljöområdet, långa fraktvägarför ämnen till kunder, låg vidareförädlingsgrad ochsvårigheter att behålla kompetent personal tror jagtillhör dessa svagheter. En erfaren arbetarstam ochframgångar med kvalitetsförbättringar hör tillstyrkan.I kraft av de nu aktuella internationella kraven påmiljöhänsyn och minskade koldioxidutsläppdiskuteras nu inom EG koldioxidavgifter även förindustrin på bortåt . Svenskstålindustri kan, enligt min mening, komma atttvingas betala den typen av miljöavgifter utan att nykoldioxidsnål teknik har framtagits. Dessutom harju kolpriset höjts med ca 10--genomanknytningen till ecun och den nya typ avvalutakorg som vi har anslutit oss till.Jag har vid ett antal tillfällen tidigare här ikammaren pläderat för att man skulle se övermöjligheterna att använda högsvavlig olja somersättning för kol och koks vid reduktion avjärnmalm. Denna högsvavliga olja tvingas vi i dagexportera till bl.a. . Vi kan ävenkomma att tvingas betala miljökostnader som enföljd av de miljöavgifter som införs där. Om vi alltsåskulle ta till vara denna olja och förgasa den, renaden och använda den i stället för kol och koks skullevi kraftigt kunna reducera framtida miljöavgifter.Jag tycker därför att det är riktigt att koppla ihopvårt problem med exporten av olja och vårtproblem med kol och koks. Detta är ett exempel påproblemkomplex där jag tycker att det är naturligtatt staten fortfarande har ett övergripande ansvardvs. när det gäller de regionalpolitiska aspekternaoch de övergripande miljöpolitiska aspekterna.För närvarande aviseras också förluster inom såvälSSAB som inom därmed sammanhängande OvakoSteel. Kanske redan om någon månad kommer denprivata delen av dessa företag att gå ut och varslaytterligare stora grupper av arbetare i . Det ärinte heller säkert att masugn 1 i kan hållas igång.En nedgång för skulle betyda en nedgång ihela det nationella produktionssystemet, där juSSAB är en del. En modern, uthållig ochkonkurrenskraftig tillverkning av råjärn och stålbehövs för transportmedelsindustrin,vitvaruindustrin, byggnadsindustrin osv. i det härlandet. Stålindustrin behövs också för en stabilavsättning i gruvindustrin.Staten tycks ju ibland anse att vissa delar av detprivata näringslivet behöver skattebefrielse ochsärskilt stöd därför att denna industri är nationelltviktig. Så har det t.ex. varit när det gäller isödra . Detsamma borde gälla . Dettatror jag underlättas om staten tillika är endominerande ägare. Vi vill t.o.m. lägga ut dettasom ett uppdrag på grund av det hårda klimat, delånga avstånden, de glest befolkade landsdelarnaoch de speciella uppgifter som den här typen avindustri har. De borde alltså kunna ha ettregionalpolitiskt uppdrag. Det borde också göradet möjligt för dem att sälja regionalpolitiskaarbetsuppgifter till den svenska staten som i detlånga loppet måste betala dessa regionalpolitiskastöd.Direkta statliga bidrag till företag torde i framtidenbli i det närmaste omöjliga som ett led i denanpassning till EG som genomförs.Behovet av satsningar inom stålindustrin påforskning och utveckling är också stort. Forsknings-och utvecklingssatsningar på stålområdet har iSverige varit ungefär hälften av vad de är i Japanräknat per producerat ton stål. Beredskap attskjuta till kapital till borde kunna deklarerasav regeringen. Detta skulle också innebära ensignal till att samhället önskar investeringar i dennadel av industrin. Regeringen måste, somföreträdare för den mest betydande ägaren i svenskstålindustri, fortlöpande ägna och branschenstor uppmärksamhet och uppträda som en aktiv ochintresserad ägare. Det går inte längre att håglöstskjuta över alla bekymmer på marknadskrafternaoch bara beklaga att avskedanden är nödvändiga.Herr talman! Därmed vill jag yrka bifall tillreservation 7.Anf. 62 ():Herr talman! I detta betänkande om de statligaföretagen behandlas bl.a. vår motion N211. Denhandlar om angelägna långsiktiga investeringar vidSvenskt i . Jag avser att i mitt inläggnu kommentera dels utskottets behandling avdenna motion, dels de borgerligas planer på attsälja ut de statliga företagen.Motionen handlar om statens ansvar somhuvudägare att driva på utvecklingen i företaget.När det gäller Svenskt Ståls verksamhet i ärdet viktigt att de nödvändiga långsiktigainvesteringarna kommer till stånd. Det handlar omviktiga investeringar för en utbyggdproduktionskapacitet i metallurgin, investeringarsom förbättrar kvaliteten på stålprodukterna samtarbetsmiljöförbättringar.Näringsutskottets majoritet har i sin skrivningkonstaterat att staten har ett stort ansvar förutvecklingen i basindustrierna. Utskottet anförockså att det inte ankommer på att prövabehovet av investeringar i olika statliga bolag elleratt styra verksamheten i dessa bolag. Dessa rader iutskottsskrivningen är självklara. Varken regeringeller riksdag skall lägga sig i den dagliga drifteneller skötseln av företagen. Det finns styrelser ochföretagsledningar för det ändamålet.Men det får inte heller innebära att staten somägare inte bryr sig om den långsiktiga inriktningeneller lämnar fritt för företagsledningarna att självastaka ut färdvägen med den enda målsättningen attmaximal profit skall vara ledstjärnan.Skall man klara en fortsatt positiv utveckling av destatliga basindustrierna krävs ett betydligt bättreengagemang från ägarens sida. Visserligen har detnu börjat bli bättre rotation i några av företagensstyrelser, där grånade farbröder nu byts ut motyngre förmågor med en mer modern syn påutveckling och framåtskridande. Det är naturligtvispositivt. Det fanns länge en tendens ibasindustrierna att alltför många, satt alltför längei ledande positioner med alla de nackdelar det förtmed sig för företagens utveckling.Utskottet har verkligen inte ägnat så många rader ibetänkandet åt statens ansvar för utvecklingen avbasindustrierna. Jag kan i viss mån förstå det,eftersom det största hotet mot de statliga företagenär de borgerliga partiernas planerade utförsäljning.De statliga basindustrierna tillkom för att förädlalandets råvarutillgångar samt för att skapasysselsättning i regioner med svag arbetsmarknad.Det fanns inget intresse från privata aktieägare attsatsa stora resurser i gruvor och stålverk. Om intestaten gått in med medel för de tunga ochkapitalkrävande investeringarna i gruv- ochstålindustrin, hade vi säkerligen nu varit heltutkonkurrerade i dessa branscher.De privata stålintressena körde ner hela sinproduktionsapparat. Det gällde t.ex. Grängesstålverkssmhet. Den var helt nerkörd och närmadesig den totala kraschen. Verkställande direktör varvid det tillfället en numera icke okänd politiskclown vid namn . Han hademinsann då fått fart under galoscherna när detgällde att utarma stora delar av den svenskastålindustrin. Visserligen fick han sparken för atthan inte klarade jobbet, men de privataägarintressena i övrigt klarade inte heller av attutveckla den svenska stålindustrin.Staten tvingades gå in och ta på sig huvudansvaretför att modernisera och samordna denna viktigabransch. Svenskt Stål bildades. Detsammainträffade i landets stora järnmalmsgruvor. Så t.ex.tog staten ansvaret för och dess utveckling.Staten har också tagit ansvaret för basindustriernasutveckling när det privata kapitalet inte har varitintresserat på grund av att den kortsiktiga profiteninte varit tillräckligt attraktiv.Initiativet att utveckla basindustrierna har tagits avsocialdemokratiska regeringar. Det har inneburiten mycket stor trygghet för människor i inte minstdet län som drabbats hårdast av arbetslösheten,alltså Norrbotten.Därför är det tragiskt att i sammanhanget tvingaskonstatera att borgerliga ledamöter frånNorrbottens län, t.ex. , nu går ibräschen för att driva utvecklingen mot enutförsäljning av de statliga företagen i bl.a.Norrbotten.Låt mig ställa några direkta frågor till Per-OlaEriksson: Hur ser egentligen er försäljningsplan ut,om ni nu får chansen att sälja ut företag? Vilkaföretag tänker ni börja med, och i vilken omfattningkommer ni att sälja ut? Är det som står förstpå utförsäljningslistan eller är det ellerASSI?Om dessa basindustrier säljs ut, vem skall då stå förde stora och tunga kapitalinvesteringar somkommer att behövas i basindustrierna?Privatkapitalet har ju inte tidigare visat någotintresse av att investera i denna form avverksamhet. Vem skall då trygga sysselsättningenoch ta de regionalpolitiska hänsyn som måste tas påden förhållandevis svaga arbetsmarknad som ännufinns i ?Slutligen, herr talman, hoppas jag verkligen att deborgerliga aldrig får chansen att genomföra denplanerade utförsäljningen av statliga företag. Detvore verkligen att spela ett mycket högt spel medsysselsättningen i vårt nordligaste län.Anf. 63 () replik:Herr talman! Jag har länge suttit och väntat påSten-Ove anförande, som är en kopiapå kopior av de anföranden som han brukar hållavarje år från denna talarstol i detta ärende.Hur skall det här gå till, ? Jagber först att få hänvisa till motion N218, sombehandlas i detta betänkande. Låt mig ocksåklargöra för att vi inte ämnaranordna någon realisation på statlig verksamhet.Realisation på statlig verksamhet har däremotsocialdemokraterna gjort vid ett antal tillfällen.När talar om att ''sälja ut'', såförefaller det som om det är fråga om realisation påstatlig verksamhet. Men det är det inte.Jag skall ge ett besked till vårt land åren 1976--1982 inte hade haft enregering som satsat pengar på och omorganiseratsvensk stålindustri samt rekonstrueratgruvindustrin, då hade varit fleraföretag fattigare än det är . Vad gäller denstatliga företagssektorn har sträckt sig längre än till att intressera sig förden egna arbetsplatsen och till den egna lilla vrån iLuleå i närheten av . Han brukar oftaanvända sig av en viss modell, nämligen den somgår ut på att kräva styrelseordförandens ochstyrelseledamöternas avgång. Jag vet inte hurmånga gånger han har krävt . Det var väl honom han menade när hantalade om grånande farbröder som har ersatts avyngre. Vi vet vem har ersattsmed. Därefter kan vi diskutera hårfärgen -- om denär grå eller inte.Det är faktiskt beklämmande att Sten-OveSundström såsom företrädare för ett län somNorrbotten, inte i harkunnat inse att de statliga företagen måste arbetaefter exakt samma ekonomiska principer som allaandra företag. De statliga företagen skall ickesärbehandlas utan jämföras med privata ellerkooperativt drivna företag. De statliga företagenhar betytt mycket för , men utgörde ingen räddningsplanka för länet. Jag vet attmånga av hans partivänner inser det, och det börockså han göra. Den kunskapen har tydligen intenått , som jag har hänvisat till, kan i lugn och ro läsa i sin kammare. Dåfår han ett fint och fullständigt svar på frågan hur vihar tänkt oss att omvandla statliga företag tillprivata företag samt i vilken takt det skall ske.Anf. 64 ()replik:Herr talman! Jag tycker det var synd att Per-OlaEriksson inte tog chansen att skingra dimmornakring det borgerliga förslag som han har gått ibräschen för i denna kammare. Det handlar alltsåom utförsäljning av de stora statliga företagen i inteminst , vårt gemensamma hemlän.Per-Ola hänvisar till en motion, men i denframgår i vilken takt och på vilket sättutförsäljningen av de statliga företagen skall ske.Det finns ingen anledning att påstå att betydelsenav statliga företag minskar. Låt oss komma ihåg atti vårt län är fortfarande tre av fyra industriarbetareanställda i statliga företag. De anställda har ocksåett stort intresse av att få veta hur deras framtidkommer att te sig om olyckan är framme ochcentern får ingå i en regering efter höstens val.Vi har ett ganska klart minne av hur de borgerligaregeringarna tyvärr betedde sig på detta område.Den borgerliga regeringen med en centerpartistiskindustriminister föredrog att socialisera förlusternaför de stora privatägda företagen. Är det en melodisom kommer att ljuda på nytt?De anställda i inte minst de statliga företagen harrätt att få veta, , i vilken taktutförsäljningarna skall ske. Skall ni börja med attsälja ut och i så fall när? Kommer det att skeredan inom ett år? Vad händer sedan med SSABoch ? Jag tycker inte att vi skall förkrympafrågan till motionsläsning. Ta nu chansen, skingradimmorna och tala ut! På vilket sätt och i vilken taktskall ni sälja ut de statliga företagen och därmedtryggheten för de många industriarbetare i det länsom har det besvärligast att klara sysselsättningen?Anf. 65 () replik:Herr talman! Jag erinrar om vad jag sade i minförra replik till , nämligen attdet inte handlar om någon realisationsverksamhetsom han påstår att jag vill bedriva. Det gäller attomvandla ett passivt statligt ägande på ett sätt somgör att de ekonomiska resurser som frigörs kananvändas till investeringar i infrastruktur, i vägar,järnvägar och bättre kommunikationer. Just pådessa områden är behovet av investeringar oerhörtstort.Sten-Ove , som sitter med itrafikutskottet, brukar uttala sig i just sådanafrågor. Men jag konstaterar att Sten-OveSundström inte har varit med omnågra offensiva satsningar på nämnda områden.Inlandsbanan är det senaste exemplet. Som försteriksdagsman i gick han ut och sade attinlandsbanan skulle läggas ned. Ett sådant beskedlämnar en företrädare för ett län som behöver brakommunikationer.Som jag har redogjort för i motion N218 är detmeningen att statliga företag skall säljas. Deanställda, småspararna och andra medborgare skallfå köpa aktier i företagen i den takt som är förenligmed situationen på marknaden. Det handlar alltsåinte om att sälja allt på en enda dag, utan det kanske stegvis.Jag tycker faktiskt att oftaförsöker framställa utförsäljning av statliga företagsom den största av olyckor i näringspolitiskasammanhang. gör han sinaanalyser utifrån ett mycket snävt perspektiv. Hanbortser ifrån de ekonomiska realiteter som företagtvingas arbeta under. skallvara oerhört tacksam för att under åren1976--1982 hade en regering som hade kraft ochmod att ge sig i kast med att omstrukturera svenskstålindustri, skogsindustri och gruvindustri. Omman inte hade gjort det , hade inte kunnat stå här i talarstolen idag.Anf. 66 ()replik:Herr talman! får gärna skälla påmig som person. Jag tycker dock att det är synd atthan inte svarar på de konkreta frågorna. Även omPer-Ola tycker att jag har ett snävtperspektiv borde han ha en viss förståelse för attalla de människor som känner trygghet i de statligaföretagen vill ha ett klart besked om i vilken taktoch på vilket sätt och hans partivill sälja ut dem. Det är synd att de inte kan få ettklart besked på det här området. Är det möjligenså, , att i det härsammanhanget liksom i andra sammanhang väntarpå att skall ta initiativet och dra uppriktlinjerna för att ni därmed skall kunna skrida tillverket?Per-Ola talar om ett passivt ägande. Påvilket sätt menar att staten i dettasammanhang har haft ett passivt ägande? Det ärfaktiskt staten som har satsat de stora pengarna viaen socialdemokratisk regering.Mångmiljardinvesteringar har kommit till efterinitiativ från den socialdemokratiska regeringen,som har lyssnat på alla de människor som harförstått att branscherna går att utveckla.Även om glider undan frågan ärdet faktiskt så att ni vill sälja kon för att kunna köpamjölk. En sådan utveckling kan man uthärda påmycket kort sikt, men sedan upptäcker man att manhar gjort sig av med de stora tillgångarna.