prot · GE0948 · 1991-01-11 00:00:00 — Så är historien.Det är bra att harkommit till slutsatsen att Lgr 80 är en produkt somfaktiskt till sina texter är någonting som vi kanbygga vidare på, det har jag för avsikt att göraockså. Jag tycker att den är bra som jag läser den.Men det är mycket otydliga adresseringar iläroplanen. Exempelvis vänder man sig till figuren''man''. Vem är det? Är det läraren, skolledningeneller skolstyrelsen? Den nästa adressaten är skolan. ''Skolan bör'', står det. Vem är skolan? Är detläraren, rektorn eller vem är den? Det är den härtypen av slafsiga skrivningar, eller skall vi sägapolitiskt kompromisspråk, som vi bör rensa bort.Vi skall naturligtvis akta oss för att hamna i en fälladär vi kvantifierar. Jag är inte alls lugn på denpunkten. Det finns anledning att vara på sin vakt.Det vore faktiskt i en så väldigt stor fråga som enläroplansöversyn oklokt att inte vara väldigt öppen,att inte så att säga ta sådana varningar som YlvaJohansson reser på allvar. Det kommer jag faktisktatt göra.Det ställdes här en rad konkreta frågor, och någrahinner jag svara på. Beträffande hemuppgifterna:När jag började som skolminister fick jag faktiskten fråga utifrån något slags allmänprogressivtperspektiv, där det ansågs att hemuppgiftennästintill var ett övergrepp gentemot eleverna. Dethar jag aldrig förstått. Jag har kallat hemuppgiftenför läxa, och det tänker jag fortsätta att göra, för dåvet folk vad det handlar om. Läxan är nödvändigi ett pedagogiskt perspektiv, för vi lär så olika ochbehöver så olika tid för inlärning. De barn som intehinner få kunskaperna inpräntade underlektionstiden behöver ha tid hemma tillsammansmed föräldrarna. Här spelar det ingen roll vilkenutbildningsbakgrund föräldrarna har. Alla kanhjälpa sina barn med läxorna.Vi vet av forskning att de föräldrar som ägnar dentypen av omsorg åt sina barn, oavsett deras egenutbildningsbakgrund, kommer också att få upplevaatt deras barn lyckas bra i skolan. Läxan är ochförblir viktig, det har den alltid varit därför att debarn som vi har i skolan ser olika ut och behöverolika tid för inlärning. Det är naturligtvis ingentingannat än sunt förnuft, varken progressivt ellerreaktionärt. Så skall det vara, och så har det alltidvarit -- lyckligtvis. Trots att vi har fört debatter idenna kammare om det ena eller det andra har manute i skolvardagen alltid stretat på utifrån vad manvet är nödvändigt för de ungdomar som man möteri skolan. Detta om den saken.Det som efterlyses av tydlighet iavvägningen mellan riktlinjer och mål -- finnsuttryckt i texterna redan. Jag hänvisar bl.a. tillansvarspropositionen men också till denremissupplaga som vi skickade ut införstatsbidragsöversynen, där vi listade exempel påriktlinjer och mål, alltså precis det som YlvaJohansson efterlyser. De riktlinjerna skall finnas iläroplanen, och de skall vara bindande för arbetetsutförande, det är självklart.När man då granskar vad det här egentligen handlarom så tror jag att man skalar bort den politiskaretoriken. Då borde vi kunna enas om en på suntförnuft baserad läroplan som de som skall användaden, lärare, föräldrar och elever, känner igen.Anf. 8 ():Herr talman! Jag vill först tacka för inlägg och erkännandet av behovet avvaksamhet och uppmärksamhet i de frågor som jaghar väckt. Det tar jag till mig. Men jag vill litetprotestera mot att jag skulle vara ute efter att intaen fastlåst position, för det är jag definitivt inte. Jagtycker också att det är litet orättvist att beskylla migför att jag vill ägna mig åt politisk retorik, för jagvill föra en diskussion -- jag hoppas att det ärtydligt -- om dessa frågor. Jag tycker det ärangeläget just med en diskussion, inte fastlåstapositioner.Jag är inte motståndare till förändringar iläroplanerna, särskilt inte när det gällergymnasieskolans läroplan som är i stort behov avförändringar, anser jag. Jag tycker att dethuvudsakligen är en sund utveckling som vi nu ärinne i på skolområdet. Otydliga adresseringar skallnaturligtvis göras tydligare, och många andraförändringar behövs. Trots detta finns det problemkvar, även om jag erkänner behovet avförändringar och förnyelse av läroplanerna.Jag tror inte att och jag äroense om behovet av grundläggande kunskaper,men jag tror att och jag äroense om hur inhämtandet av baskunskaperna skallgå till. Det spelar ju så stor roll hur det går till närman skaffar sig de grundläggande kunskaperna, förman skaffar sig också andra kunskaper i skolan --om värdet av sig själv, hur man ser på kunskapernai allmänhet, hur man ser på sin egen förmåga, vadman tror att man kan, vad man tror om demokratiosv. Dessa kunskaper får man sig somman tillägnar sig andra grundläggande kunskaper.Det är för många människor minst likagrundläggande som att läsa och skriva. Om det ärbristfälligt i det avseendet kan det hämma ett aktivtliv som vuxen.Bakgrunden till min interpellation är att mångalärare har hört av sig till mig, och förmodligenockså till andra som sysslar med skolfrågor, och äroroliga. Vi vet att det finns lärare som känner sigensamma i sitt arbete och som känner att den endatröst de har är att det sätt som de arbetar på stårskrivet i Lgr 80, även om det finns andra propåerom att man inte skall arbeta på det viset. Dessalärare är rädda för att det som står i Lgr 80 skallförsvinna och att de hamnar i kylan. Jag hoppas attde inte skall behöva bli besvikna.Anf. 9 ():Herr talman! I varje debatt som vi för medskolministern vill skolministern anklaga oss förnågot och skjuta in oss i ett hörn. Jag tycker att detär skolministern som positionerar. Jag är docktacksam för omdömet att och jaghar de bästa avsikter.Så till Lgr 80. Jag sade inledningsvis att när Lgr 80kom innebar det en mycket välgörande ochvälkommen uppstramning. Kolossalt mycket av detsom står i Lgr 80 är mycket bra. Det är glädjandeatt skolministern vill bygga vidare på den ochanvända det som står där. Men harutbildningsbyråkratin lagt in en annan tolkning,vilket gjort att skolans kunskapsförmedlande rollhar nedtonats framför annat. Därför behövs dettydligare skrivningar, därför behöver skolans målklarare utsägas. Huvuduppgiften är att gekunskaper och färdigheter.Det som skolministern sade om läxor,hemuppgifter, var bra. Jag hoppas att signalernaklart kommer att framgå av läroplanen.Så till det som inte svarade på,nämligen min fråga om hur det blir med ämnenaoch ämnesstudierna. Det går bra att säga att manskall satsa på basfärdigheterna ochbaskunskaperna. Men om eleverna läser ämnen iblock och man intelåter vissa ämnen få sin roll utanåsidosätter den och om undervisningen bara blir enytlig orientering, då får man inte basfärdigheter ochbaskunskaper i dessa ämnen. Jag har tidigareförsökt debattera med om denrapport gällande den nationella utvärderingen somhar kommit och som visar att religionskunskap ochsamhällskunskap och också de s.k. mjuka delarnaav de naturorienterade ämnena har satts åsido. Detkan vara tecken på mycket, bl.a. på att man läserdem i block och att vissa ämnen, som är litet svårareatt undervisa i, skjuts åt sidan och inte får detutrymme som de skall ha, så att eleverna faktisktinte får just någon undervisning alls i dessa ämnen.Anf. 10 Statsrådet ():Herr talman! Jag vill först ta upp Ann-CathrineHaglunds sista synpunkter om ämnena. Hon haralldeles rätt i att vi har diskuterat detta förut här ikammaren. Jag har då sagt, och jag säger även ,att vi håller på att utvärdera detta. Vi gör enomfattande utvärdering. Det är ett näst intill heltnationellt täckande forskningsprojekt som gårigenom hela verksamheten i den svenskagrundskolan. Det är naturligtvis mycket svårt att haen principiell uppfattning om det ena eller detandra när det gäller avvägningen mellan ämnen ochämnesövergripande verksamhet innan vi har fåttden kompletta genomgången av detta material.Annars är jag i detta avseende, innan vi har fåttutvärderingen, principiellt anhängare av detresonemang som förs i Lgr 80, som även prisasav , i vilken det finnsriktlinjer för hur man ser på den här verksamheten.Låt oss emellertid avvakta utvärderingen för att seom det har gått snett. Och om det har gått snett ochinte fungerar så skall vi självfallet rätta till det,eftersom det är de bästa kunskaperna för barn ochungdomar som vi eftersträvar.Till vill jag säga att jag intebeskyllde henne för att utöva någon retorik i denmeningen att jag sade att man ville positionera sigosv. Det var som jag avsåg iden delen av mitt inlägg. Det kanske framgår förden som läser protokollet.Sådant som vi gör i läroplaner ochläroplansöversyner skall hanteras av människor. Vihar haft en mycket omfattande statlig såväl centralsom regional utbildningsadministration som harhanterat detta. Den har i många stycken gjort ettbra arbete. I en del delar har detta arbete varitmindre lyckat. har vi gjort radikala förändringari den verksamheten. Det känner alla till. lyftervi ut ansvaret till de professionella.Inför den översyn som vi nu gör tycker jag ändå attdet känns bra att kunna konstatera att det äråtminstone två saker som vi, jag och de två somfinns så att säga på var sida av mig i det politiskaspektrat, i allra högsta grad tycks vara överens om.Det ena är, vilket både ochYlva har sagt, att vi är inne i enintressant och bra principiell utveckling för densvenska skolan i och med den decentralisering somnu sker. Det andra är att vi skall bygga vidare påLgr 80, som i sina grunddrag och i singrundinställning uttrycker sådant som vi är överensom i den svenska skolan. Vad vi nu skall göra är attrenodla och göra tydligare så att detta också kananvändas som underlag för en utvärdering.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 1990/91:113 omstatliga monopolAnf. 11 Industriminister ():Herr talman! har frågat mig delsvilken politik regeringen avser att i fortsättningendriva när det gäller statliga företag som ärinnehavare av naturliga monopol, dels hurregionalpolitiska och fördelningsmässiga hänsynskall tas om monopolföretagen ombildas tillaktiebolag.De statliga affärsverken är sju, nämligenpostverket, , ,, luftfartsverket, statensvattenfallsverk () och domänverket. Dettidigare affärsverket FFV har ombildats tillaktiebolag.Det finns ingen entydig princip bakom valet avaffärsverksformen. Flertalet statliga affärsverk fårdock ses som viktiga delar av samhälletsinfrastruktur. Det har från början funnits starkainslag av naturliga monopol i verksamheten.Graden av monopol varierar från verk till verk.Även i andra avseenden finns det stora olikhetermellan verken, vilket har lett till skildaorganisatoriska lösningar och styrformer.Jag skall inte gå in närmare på de enskilda verken,av vilka flertalet för övrigt hör tillkommunikationsdepartementets område. Jagbegränsar mig till några principiella synpunkter påde viktiga frågor som tar upp.Allmänt gäller att förutsättningarna föraffärsverken har förändrats . Detställs ökade krav på marknadsanpassning,som inslagen av monopol ellermonopolliknande verksamheter minskar.Marknadsanpassningen har flera aspekter.Affärsverken måste i allt större utsträckninganpassa sin produktion av varor och tjänster tillkundernas önskemål. Den snabba tekniskautvecklingen gör att verksamheten inte kanbegränsas till det ''kärnområde'' där affärsverketfrån början hade en monopolliknande ställning.Detta har fört med sig en diversifiering och därmedockså att en ökande del av verksamheten bedrivs ikonkurrens med andra företag. Det råder allmänenighet om att den konkurrensutsattaverksamheten inte skall subventioneras av sådanverksamhet där affärsverket alltjämt har enskyddad ställning. har med skärpahävdat att affärsverkens konkurrensutsattaverksamhet bör särredovisas, helst iaktiebolagsform.I samma riktning verkar önskemålet om samarbetemed olika intressenter inom landet. När sådantsamarbete ges fastare form leder det i regel tillbildandet av särskilda bolag. Som exempel kannämnas samarbetet mellan och vissakommuner eller mellan och Ericsson.Jag kan också peka på att flera av affärsverkenarbetar på områden där den allmänna tendensen tillinternationalisering är särskilt stark. Ett samarbetemed utländska intressenter kan underlättas om denegna verksamheten bedrivs i former som ärinternationellt vedertagna.En tredje faktor är statens strävan till effektivarekapitalförvaltning. Denna strävan har sin grundbåde i det statsfinansiella läget och i önskemål omett effektivare resursutnyttjande i samhället. Detfinns bärande samhällsekonomiska skäl för statenatt tillämpa ett marknadsmässig avkastningskrav påde statliga kapitaltillgångarna. Ett sådant krav kant.ex. leda till en mera rättvisande prissättning, ochdärmed också skapa förutsättningar för enlångsiktig lönsamhet inom branscher där de statligaföretagen verkar. Sådana motiv har haft storbetydelse bl.a. vid tillkomsten av det nuvarandesystemet för ekonomisk styrning av Vattenfall.Jag har här pekat på tre faktorer som på någotårtionde radikalt har ändrat förutsättningarna förde statliga affärsverkens verksamhet. Även de verksom tidigare hade utpräglad monopolkaraktärmåste nu i stor utsträckning arbeta på marknadensvillkor. Ett yttre tecken härpå är att allt större delarav verksamheten numera bedrivs iaktiebolagsform, varvid affärsverket fungerar sommoderföretag i koncerner.På grundval av verksledningskommitténs arbetefastställdes generella riktlinjer för styrningoch finansiering av de statliga affärsverken sominnebar bl.a. ökad målstyrning, rullandetreårsplanering och ändrade finansieringsformer(prop. 1986/87:99, KU29, rskr. Engrundtanke bakom reformen var att förhållandenainom de statliga affärsverkskoncernerna skulleanpassas till vad som gäller inom näringslivet.Därmed skulle en ökad effektivitet kunna nås,som bättre förutsättningar skulle skapasför lika konkurrensvillkor mellan statligt och privatföretagande.Sedan år 1987 har arbetet fortsatt med att finnalämpliga verksamhetsformer för vart och ett av deberörda verken. Som jag nämnt har dettaredan lett till att affärsverket FFV har ombildats tillaktiebolag. Regeringen har aviserat enliknande ombildning av , varvid dockavsikten är att stamlinjenätet skall ges enmer fristående organisation (skr. 1990/91:50).Förslag i frågan kommer att läggas fram undervåren.I årets budgetproposition (prop. 1990/91:100 bil. 8)har kommunikationsministern redogjort för denpågående översynen av affärsverken inomkommunikationsdepartementets område. Syftetmed arbetet är att utveckla möjligheterna till enbättre tillämpning av både företagsekonomiska ochpolitiska styrmedel. En viktig del av arbetet är attprecisera vilka krav på affärsverken som betingasav statens roll som ägare -- dvs. deföretagsekonomiska kraven på avkastning m.m. --och vilka krav som betingas av statens roll somuppdragsgivare och beställare. De senare kravenavser bl.a. service- och kvalitetsnivå.I översynen skall särskilt behandlas frågan omaffärsverkens sociala och regionalpolitiska ansvarpå grundval bl.a. av det förslag som lades fram avpost- och teleutredningen . Avsikten är attkostnaderna för dessa åtaganden skall särredovisasså att lättare skall kunna ta ställning tilldem.I översynen kommer också affärsverkens nuvrandeorganisation och framtida organisationsform attbehandlas. Det är inte möjligt att ange när detslutliga resultatet av översynen kommer att kunnaredovisas.Mitt svar på första fråga kansammanfattas så här. De statliga affärsverkenbedriver verksamhet av vitt skilda slag, och det kanbli aktuellt med olika slag av organisatoriskalösningar. En genomgående tendens är dock att deskäl som ursprungligen talade föraffärsverksformen försvagas, bl.a. genom densnabba tekniska utvecklingen ochinternationaliserinen. Regeringen kan därförkomma att lägga fram förslag om en ombildning,helt eller delvis, av affärsverk också i andra fall ände som har beslutats eller aviserats.Med anledning av andra fråga villjag särskilt betona att möjligheterna för staten att isin affärsverksamhet ta hänsyn till sociala ochregionalpolitiska mål inte är beroende avverksamhetens organisationsform, dvs. om denbedrivs som affärsverk eller som statsägt bolag.Däremot påverkas givetvis sättet att styraverksamheten. Affärsverken är statligamyndigheter, och regeringen har rätt att besluta omföreskrifter för verksamheten. Denna möjlighetsaknas när det gäller aktiebolagen, som ärsjälvständiga rättssubjekt, vilkas verksamhetregleras främst genom aktiebolagslagen.Trots detta finns det goda möjligheter för staten attverka genom aktiebolag även på områden därandra hänsyn än rent affärsmässiga väger tungt. Jagkan peka på det s.k. offertförfarandet, som innebäratt ett bolag genom avtal åtar sig vissa uppgifter avsamhällelig karaktär. En annan väg är att staten isin roll av ägare för in särskilda föreskrifter ibolagsordningen. Det finns en rad exempel påaktiebolag som har utpräglade samhällsuppgifter;jag kan nämna Apoteksbolaget, ochSvensk . ges fortlöpandemöjlighet att påverka de mål och riktlinjer somgäller för verksamheten inom dessa aktiebolag.Anf. 12 ():Herr talman! Jag tackar industriministern för detutförliga svaret, som trots längden kanske inte gerså många upplysningar som jag hade hoppats på.Jag borde kanske ha riktat mig tillkommunikationsministern med min fråga,eftersom det inom hans ansvarsområde finns bådede flesta och tydligaste exemplen på den konfliktsom föreligger mellan konkurrensutsattverksamhet och naturliga monopol.Tidningen nådde mig medposten i går. I den finns en annons som också harförekommit tidigare. Det är somannonserar: ''Vi spelar hellre finans än monopol''.Vidare säger man att man har konkurrens på varjeområde. Jag skulle vilja se den som kommer ut tillden glesbygd där jag bor och konkurrerar om att fåsätta upp linjer för min privattelefon. Jag skulleockså vilja se den som här i gersig ut och konkurrerar med om linjernatill de hundratusentals privattelefoner som finns idetta område.Jag har vänt mig till industriministern därför attmitt huvudintresse ligger på energisidan. Påenergisidan finns och Swedegas, som ärtypiska exempel på naturliga monopol, vilka liggerinom industriministerns ansvarsområde.Jag tycker att svaret på min fråga om hurregeringens policy ser ut när det gäller att hålla i särnaturliga monopol från konkurrensverksamhet ärganska vagt. Regeringen har ingen bestämd åsiktom hur man skall förfara med naturliga monopol.Man kan välja olika slags organisatoriska lösningar,sade industriministern. Detta är ju icke särskiltupplysande. Det är en alltför sangvinisk hållning,tycker jag.Regeringens skyldighet är att vaka över att denaturliga monopolen, där inte någon konkurrens ärmöjlig, bedrivs på ett för medborgarna acceptabeltsätt. Då vore det värdefullt om staten hade vissanormer att gå efter när det gäller sådan verksamhet.Just nu när man står i begrepp att omorganiseraVattenfall, hade det varit utomordentligt värdefulltom man hade startat med att diskutera igenom denormer som skall gälla i fråga ommonopolverksamheterna.Staten har ansvar för att det finns en lagstiftningsom förhindrar att icke bara statliga utan ocksåkommunala och privata monopol på ett ohemultsätt suger ut sina kunder eller vansköter sinverksamhet. Jag omformulerar därför min fråga:Vore det inte rimligt och ansvarsfullt att statensökte utarbeta en enhetlig policy för naturligamonopol? Vore det inte på sin plats i denomorganisation av som är aktuell attge stamlinjenätet inte bara en friståendeorganisatorisk form utan att helt skilja ut detta frånkonkurrensverksamhet?Vi miljöpartister vill gärna ha konkurrens därkonkurrens är möjlig. tror vi att det ärskadligt att blanda ihop konkurrensverksamhet ochmonopolverksamhet inom sammaverksamhetsområde. Det borde inte ens fåförekomma inom samma koncern. Medgerindustriministern att detta vore en sund princip?Att och strävar efter att byggaupp imperier som alltmer får karaktären avkonglomerat är i och för sig naturligt. Så gör varjeföretagsledning som vill få sitt företag att växa. ''Vispelar hellre finans än monopol'', förkunnadeteleverket, och det överraskar inte. Det är roligt attvara med och leka bland de stora pojkarna ochväldigt bra att kunna föra över vinster frånmonopolverksamheten till den finans- ellerkonkurrensverksamhet som man också sysslarmed. Jag anser alltså att en sådan verksamhet skallstå under statens kritiska kontroll.Televerket håller dessutom på att bygga upp ettstort antal lokala kabel--TV-nät. Där förhåller detsig på samma sätt. När dessa kabel--TV-nät väl äruppbyggda kommer de att utgöra lokala ochnaturliga monopol. Det är nog dags för regeringenatt låta kvasten gå och bringa ordning i huset ienlighet med näringsfrihetsombudsmannensönskemål.Industriministerns svar på min andra fråga är inteheller särskilt tillfredsställande. Jag tror inte attnaturliga monopol skall ha en sådan ofullständigkontroll som den som industriministern anger.Föreskrifter i bolagsordningen är inte tillräckligt.Jag rekommenderar en studieresa tillmarknadsekonomins förlovade land . Där harman en mycket sträng kontroll av de naturligamonopolen, i varje fall inom elkraftsområdet, iform av medborgarkommissioner, s.k. ratescommissions.Det är en grannlaga uppgift att fastställa taxor i ettnät som täcker både stad och landsbygd.De exempel som industriministern anför,Apoteksbolaget, och ,är inte några bra exempel. Inget av dessa företagutgör ju naturliga monopol. Här kan staten vilkendag man önskar tillåta ett konkurrerande företagatt etablera sig -- givetvis på villkor attverksamheten sker inom de ramar som dikteras avvad som är samhällsmässigt acceptabelt.I detta sammanhang vore det intressant att få vetahur taxesättningen skall övervakas idistributionsbolag för elström, som drivs iaktiebolagsform. Kan jag få svar på den frågan?Anf. 13 Industriminister ():Herr talman! Eftersom riktat dessafrågor till mig, som inom mitt departement bara haransvar för några av affärsverken, har jag valt attsvara rent principiellt. När det gäller verksamheteninom resp. affärsverksområde är det viktigt att mandär diskuterar de praktiska problem som finns närorganisations- eller associationsformer skalländras.Jag tror inte att det går att dra upp någraprincipiella riktlinjer som sedan strikt kan tillämpaspå alla affärsverksområden. Det skiljer ganskaavsevärt mellan affärsverkens samhällsuppgifter.Vad gäller det affärsverk som vi nu har bolagiserat,FFV, visade det sig ju att myndighetsuppgifternasträngt taget försvann och att de lika väl kundelösas i aktiebolagsformen och att den lilla del avverksamheten som utgjordes avmyndighetsfunktion lätt kunde föras över till andraverksamheter. Detsamma gäller naturligtvisVattenfall. Där är inte sociala och regionalpolitiskaverksamheter accentuerade på samma sätt sombeträffande t.ex. eller postverket. Dettagör att aktiebolagsformen även där av olika skälpassar bättre när det gäller att styra verksamheten,och det skapas inte de sociala och regionalpolitiskaproblem som kan uppstå vid en övergång tillaktiebolagsformen. Därför tror jag att det är kloktatt vi när vi behandlar de här frågorna tar varjeverksamhet för sig och diskuterar hur vi skall kunnafå en effektiv styrning av verksamheten, t.ex. inomteleverket, posten och domänverket. Vi måstefråga oss hur det skall kunna bli en effektivverksamhet som innebär att vi förvaltar statenskapital på bästa möjliga sätt. måste vidiskutera hur de sociala och regionalpolitiskauppgifter som verket har på bästa möjligasätt. Går det att klara det hela i en annanorganisationsform än affärsverkets, och vilka är dåförutsättningarna? Jag tror att vi i varje enskilt fallfår se på det hela ganska pragmatiskt, och jag ärinte säker på att det alltid går att överföraaffärsverksverksamheten till aktiebolagsformen.Därför kan jag inte glädja med att geen generell, principiell deklaration om hurmonopolföretagen skall behandlas.