prot · GE09112 · 1991-05-15 00:00:00 — Den socialdemokratiskepartisekreteraren skulle ingå i utredningen, och detskulle vara en garant för att den arbetade snabbt.Något år gick och vi fick höra : Vi vet nog vad vi i den här utredningen tycker,men andra i partiet tycker inte som vi. Därmed gickockså den tredje utredningen åt skogen.Det är därför, herr talman, som vi i moderatasamlingspartiet säger att vi förvisso har andra sakeratt syssla med än att en fjärde gång gå på sammanit och i onödan resonera om detta. Vi måste frånbörjan få klara besked om att det finns en politiskmajoritet inom socialdemokratin för att ta itu medde grundläggande frågorna. Så fort denna majoritetfinns kan jag försäkra om att vikommer att ställa upp och diskutera alla degrundlagsfrågor som kan vara lämpliga att taställning till.Anf. 10 () replik:Herr talman! I likhet med förstodjag inte syftet med sonderingarna om enförfattningsberedning. Varje parti kallades för sig,och det fördes alltså ingen gemensam diskussionmellan partierna. Vi fick redovisa vårauppfattningar i de författningspolitiska frågorna.Socialdemokraterna kunde lika gärna ha läst våramotioner för att få veta vad vi ville åstadkomma.Det gjordes inga som helst ansträngningar för attförsöka sammanjämka ståndpunkterna ellerefterfråga hur det skulle gå till att komma överensoch arbeta vidare med frågorna. Om det är så somOlle beskriver situationen, nämligen attdet är fullständigt kaos i vad gällermöjligheterna att regera landet, då förstår jag intevarför inte regeringen har ansträngt sig mer för attfå till stånd en ordentlig diskussion om det fortsattaarbetet med författningsfrågorna.Jag kan tyvärr inte komma ifrån och upplever detmer som att frustration över deninterna splittringen har lett fram till denekonomiska krisen. Det tycks ha funnits ett behovhos regeringen att säga att man inte själv har ansvarför den uppkomna situationen utan att det är detparlamentariska läget, dvs. de andra partierna, somhar skapat den. Men så är det ju inte. Närregeringen har samlat ihop sig, tryckt ned LO igolvet och lagt fram vettiga förslag, då har det jugått ganska lätt att få breda majoriteter i riksdagen.Lever vi verkligen i det kaos som villbeskriva här? Är det så att landet inte styrs?Visst är det svårt att bilda majoritetsregering iSverige, och just nu lever vi med enminoritetsregering. Alla partier kommer att hasvårt i det parlamentariska läge som råder. Jagvill erinra mig diskussionen när skullein här vid förra valet. Många beskrev vilket kaosdet skulle innebära och vilken utpressning detskulle medföra, precis det som sägernu också. Hur har det blivit? Jag har inte märktnågot. Nog har väl miljöpartisterna försökt, meninte har det åstadkommit särskilt mycket kaos attde sitter här i kammaren.Olle måste nu gå in i en saklig diskussionom vad han vill åstadkomma. Om man stärker detstörsta partiet eller de största partierna och om vihar ett läge där det kan finnas förutsättning att bildaregering där även mindre partier skall ingå, är detdå så att man får en mer handlingskraftig regeringom ett av de största partierna befinner sig iopposition och har förstärkt sin ställning viavalsystemet? Svara på den frågan. De argument nikommer med och de förändringar ni vill göra löserinte de problem som ni beskriver.Anf. 11 () replik:Herr talman! Jag vill gärna replikera och säga diskuterar två alternativ inför framtiden.Räcker det med att vi kan få ettsamarbete över blockgränserna? Kan vi därmedlösa de problem medborgarna kräver av oss att viskall lösa? Då säger , det är ganskaöverraskande, att det har lyckats mycket bra underden senaste mandatperioden. Men nog har det varitvissa svårigheter. Vi har haft regeringskris. Vi harhamnat i återvändsgränder.När det gäller framtiden vill jag svara att det skallvara ett ansvar. har rätt i det, allapartier har ett ansvar för framtiden när det gäller attskapa handlingsduglighet i parlamentet. Vårinbjudan gav emellertid möjligheter till att mycketlångsiktigt diskutera den framtida författningen,vilket jag tror att har medgett i etttidigare sammanhang. Vår inbjudan har gått ut påatt man skall koncentrera sig kring frågorna om hurman skall kunna åstadkomma ett system som kanskapa ökade förutsättningar för starka regeringar.Därför gällde inviten och sonderingarna de härfrågorna: valsystemet, regeringsbildningen,nyvalsinstrumentet och mandatperiodens längd.Däremot ville vi inte i denna utredning få in sådanapolitiskt kontroversiella frågor som denblockskiljande frågan som gäller graden avdomstolsmakt i politiken, olika former avgrundlagsreglering. Det är således svaret. Ni villeinte koncentrera er på just dessa frågor. Ni sadenej, och jag respekterar det. Men frånsocialdemokratisk sida var förutsättningen att detsom vi nu upplever som ett krissymptom, nämligenatt regeringsmakten försvagas, och hur man genomförfattningsreformen skall kunna motverka denutvecklingen skulle diskuteras. Vi har inga färdigalösningar på det området och inte heller när detgäller valsystemet, men man skall diskutera omman genom förändringar i valsystemet kanförstärka underlaget för handlingskraftigaregeringar.Anf. 12 Tredje vice talman () replik:Herr talman! bekräftar här minmisstanke att man inom socialdemokratin inte vethur man vill ha det. Det är mycket enkelt attkomma med svepande påståenden om att vi skallförstärka regeringsmakten. Det kan mannaturligtvis diskutera. Hur skall det gå till och påvilket sätt? En sådan här fråga blir intressant attdiskutera först när man får konkretahandlingsalternativ.Jag har inte sagt nej till någon grundlagsutredning,utan jag ville tvärtom gärna ha en sådan. Det varsocialdemokraterna som efter överläggningarnakonstaterade att de inte ville ha någon nygrundlagsutredning. Från ochfolkpartiets sida framhärdade vi iutskottsbetänkandet och har en reservation somkräver en utredning. Många frågor kan tas upp tilldiskussion.För klarhets skull vill jag säga att jag inte ser någrasom helst möjligheter att ändra det proportionellavalsystem som vi nu har. Det skall finnas mycketstarka argument och det skall i så fall konkretkunna visas att de förändringar man föreslår ledertill de eftersträvade resultaten. Någon sådanbevisning har inte alls förts ifrån socialdemokratisksida. Det har bara gällt ett slags frustrering och tycker illa om den nuvarande situationen.Det är folket som bestämmer. fårnaturligtvis ta sitt ansvar i alla lägen och förverkligafolkviljan såsom den kommer till uttryck i deallmänna valen. Det uppfattar man inte sommärkligt i , , och i en långrad andra länder med proportionella valsystem.Man löser eller tar åtminstone itu med landetsproblem under de förutsättningar som folket hargett i allmänna val.Jag instämmer i konstaterande omatt lagprövningsrätten skall användas så litet sommöjligt men att den skall finnas kvar. Det framgåräven av vår reservation, och det är vår linje.Förutsättningen för det även ärnaturligtvis att grundlagen -- som jag brukar säga --hålls fräsch.I vår motion har vi angett en lång rad frågor där vihar varit oense och där vi behöver sätta oss ned ochdiskutera. Det gäller myndighetsbegreppet,avgränsningen mellan skatter och avgifter,retroaktiv beskattning, normgivningsmaktensfördelning och en långa rad andra sådana frågor.Jag skulle vilja fråga : Vad är det förfel att se till att grundlagen är sådan att vi kantillämpa den utan att råka i gräl med varandra?Anf. 13 () replik:Herr talman! Eftersom har åberopatde överläggningar vi hade, vill jag ändå förordningens skull bara bekräfta vad som har sagts avBertil Fiskesjö och . Det handladeicke i praktiken om några överläggningar. Jagrepresenterade mitt parti. Vi träffades den 13februari hos påhans kontor. Vi drack en kopp kaffe och fickutomordentligt gott kaffebröd, det vill jag gärna fåantecknat i protokollet. Vi fick tillfälle att redogöraför vad vi tyckte i de här frågorna, och sedan hördeicke jag eller någon annan hos oss ett skvatt omdetta förrän vi i tidningarna fick läsa att det intefanns några förutsättningar för vidare samarbete pådet här området. Detta är vad som har hänt. Någradiskussioner eller något liknande har faktiskt inteförekommit mellan partierna för att få till ståndnågon form av gemensam plattform i det häravseendet. Jag har en bestämd känsla av att vadsom sades i krispaketet när det gäller denförfattningspolitiska delen vid närmare eftertankeupplevdes som förhastat. Man var tvingad attkratsa kastanjerna ur elden, och då fann man denhär formen genom s.k. överläggningar. Då hademan ändå en ursäkt, eftersom man inte bara kundehoppa av det man sade på dettaområde.Till vill jag gärna säga att det ärsjälvklart att det är problem för en regering sominte har egen majoritet. Det är inget unikt förSverige. Det gäller runt om i den demokratiskavärlden. Men bara för att de här problemen finnskan vi inte med författningens hjälp konstruerafram en situation där ett parti -- naturligtvis på sitt eget parti -- mer ellermindre automatiskt skulle ha majoritet.Herr talman! Jag vill avslutningsvis erinra om att idet valsystem som kanske ger de största felaktigautslagen ur proportionell synpunkt, det engelska,hade man så sent som en situationdär den sittande regeringen hade en enda röstsövervikt i underhuset. När man förlorade den isamband med ett fyllnadsval tvangs man avgå.Detta om något visar att icke ens med ett utpräglatmajoritetsvalsystem kan det största partiet få någonform av evig garanti för att kunna regera vidare,och det skall självfallet inte ha det heller.Anf. 14 () replik:Herr talman! ville anföraregeringskrisen som bevis för det kaossom råder i vad gäller det parlamentariska läget iSverige. Jag höll på att säga gudskelov för dennaregeringskris. Den stoppade ändå de helt idiotiskaförslag som skulle ha lett fram till det totalaregleringssamhället. Finansministern tvingadeslägga fram dessa förslag mot bättre vetande. Mankan nästan befara att regeringskrisen delvistvingades fram därför att man skulle gefinansministern möjlighet att avgå, vilket han hadeaviserat internt i regeringen vid ett tidigare skede.Jag tycker att det har kommit en del bra förslag frånregeringens sida , men först sedankrisen var ett faktum. Det har då funnits enmajoritet och man har kunnat föra en någorlundahyfsad politik. Jag tycker att socialdemokraternahar gett upp för snabbt när det gäller den härfrågan. Det kan bero på den egna frustrationenman känner när det går utför. De härståndpunkterna skulle kunna få mera respekt omdet inte vore så att det är fråga om gamlaståndpunkter som socialdemokraterna har haftmycket länge.Handlingskraft fås därigenom att man har en starkpolitik, att man vill åstadkomma riktigaförändringar och att man vill genomföra dem. Närdet gäller de nya partierna som försöker tränga sigin i måste vi bekämpa dem med argumentoch debatt och med jämförelser med vår egenpolitik. Vi skall bekämpa dem med blanka vapen.Det finns inga förutsättningar för att få en mergrundläggande grundlagsutredning. Det finns docken fråga som utskottsmajoriteten säger att det intefinns något intresse för. Jag är inte så säker på attutskottet har rätt. Även inom socialdemokrationhöjs det nu röster för att det vore av intresse att ökamöjligheterna till personval. Det kanske i viss månfaktiskt skulle kunna bidra till att minska intressetför de nyare partierna och motverka -- jag vill intekalla det politikerförakt -- den uppfattning somfinns hos många väljare om att de inte harförtroende för oss politiker. Men inte ens denfrågan vill socialdemokraterna gå vidare med.Varför vill man inte ta itu med åtminstonepersonvalsfrågan, ?Anf. 15 () replik:Herr talman! Min första författningspolitiskadebatt 1969 förde jag med Per , och jagkan försäkra att den var mycket livligare än dendebatt vi för . Men jag tycker ändå att det ärviktigt att vi har en diskussion kring dessa frågor.Till vill jag säga att jag bara försöktepåvisa svårigheterna att i grundlagen skapa klarhetkring vissa frågor. Jag tycker att varen aning för optimistisk i sin plädering för att mangenom preciseringar skulle kunna uppnå störreenighet i dessa frågor. Jag tror att det blir svårt attvinna enighet om dessa preciseringar.Till vill jag säga att vi villåstadkomma diskussioner kring frågorna om attskapa förutsättningar för starka regeringar, mensjälvfallet har vi ingen övertro på att man genomförfattningsregler skall kunna åstadkomma detta.Men nog borde vi väl alla vara överens om att dethär har skett en fantastisk utveckling. Mellan åren1917 och 1988 hade vi fem partier. har vi sexpartier, och det kan bli åtta. Självfallet blir dåsvårigheterna större att skapa regeringar som kanlösa medborgarnas problem. Då kan det väl intevara fel att diskutera om man genom ändringar ivalsystemet, t.ex. reglerna för nyval ochmandatperiodens längd, kan skapa bättreförutsättningar för en stark regering. Jag tycker inteatt man här behöver ha några färdiga lösningar,utan avsikten var att på lång sikt inför den reformsom måste komma börja diskuteradessa frågor. Utan tvivel återkommer denna fråganär folk börjar uppleva de svårigheter som kanskapas på grund av partisplittringen i parlamentet.I frågan om personval vill jag säga att jagmedverkade till ett förslag i folkstyrelsekommitténom ett ökat personvalsinslag. Det förslaget väckteföga intresse och ledde därför inte till någonproposition.Anf. 16 ():Herr talman! Jag har engagerat mig något i en delförfattningsfrågor och även i frågan huruvida viborde ha etiska regler för politiker. Frågan är fördet första vilka krav man skall ställa på politiken,för det andra vilka krav man skall ställa på debattenoch för det tredje vilka krav man skall ställa påriksdagsledamöterna eller på politikerna överhuvud taget.Kring frågan om hur sanningsenlig denpresenterade politiken är har det varit en vissdiskussion. Saken togs upp bl.a. av när vi diskuterade dessafrågor. Det kan vara svårt att utforma sådana häretiska regler. Jag vill här nämna en intressant sak.Det här problemet är gammalt. I debatten förraåret nämndes -- han undrade ju vadsom är sanning. Jag erinrade mig en händelse ibrittiska parlamentet . Då mördades denbrittiske premiärministern . Hanblev premiärminister då han efterträddePortland. En straffånge som hade vägrats nåd gickdirekt efter det han kom ut från fängelset tillparlamentet. Han hade fått tag i en pistol och hadeur sin synpunkt turen att möta kabinettet medpremiärministern i spetsen. Straffången tog upp sinrevolver och sköt premiärministern, som dåutropade: ''I am murdered'' (''jag är mördad'' --man måste översätta utländska uttryck här iriksdagen). Om denna händelse berättades det ialla läroböcker i historia i med detintressanta tillägget, att detta var första gången somen brittisk premiärminister talade sanning iunderhuset. Det kan alltså finnas anledning atttrycka på de här kraven.Vad som förvånar mig är att konstitutionsutskottethar en så utomordentligt svag argumentering motönskemålet om att vi skall låta formulera etiskaregler. Jag har kallat det för i etik, menman kan naturligtvis kalla det vad som helst.Utskottet erinrar om att det finns etiska regler förolika yrkesgrupper, t.ex. advokater och andrajurister och för journalister. Etiska reglerförekommer även inom företagsvärlden liksominom sjukvården för läkare och sjuksköterskor.Men så skriver utskottet att det inte är något yrkeatt vara politiker. Men visst är det väl ett yrke attvara heltidspolitiker. För mig är den verksamhetfrån vilken en människa har sin huvudsakligabärgning ett yrke. Vi har alltså en mängdyrkespolitiker, och jag tycker därför attkonstitutionsutskottets argumentering att vi utövarvåra mandat på grund av väljarnas förtroende ärhelt ohållbart. Men alla andra människor här isamhället som får en uppgift har fått någon ellernågras förtroende att fullgöra dessa uppgifter. Deskiljer sig alltså inte i något avseende från politiker.Det argumentet tycker jag därför att utskottetborde upphöra med.Vidare skriver ''att engrundläggande strävan i det författningspolitiskaarbetet har varit att i så liten utsträckning sommöjligt reglera partiernas verksamhet och inreförhållanden. ''Men här är det ju inte fråga om att reglerapartiernas inre verksamhet. Detta är ju nonsens!Konstitutionsutskottet, förnämstautskott, har här en argumentering som ligger pågrundskolenivå -- ursäkta om det finns några eleverfrån på läktaren!Litet längre fram skriver utskottet: ''Det ankommerpå partierna och ytterst väljarna att tillse att derasföreträdare i valda församlingar utövar sinauppdrag på ett moraliskt acceptabelt sätt. ''Det är naturligtvis riktigt, och det är ingen som harargumenterat emot det.Så fortsätter den erbarmliga argumenteringen:''Enligt utskottet skulle av statsmakterna initieradeeller utfärdade regelsamlingar av det slag somföreslås i motionerna -- -- -- på ett otillbörligt sättpåverka såväl partiernas inre liv som deförtroendevaldas möjligheter att driva sin politikoch tillvarata sina väljares intressen.'' Det är junonsens! Om man ställer etiska krav på enpolitiker, skulle det alltså försvåra hans verksamhetatt tillvarata väljarnas intressen! Skall därmedunderförstås att han inte får fortsätta att ljugalängre? Eller vad menar man egentligen?Vidare skriver utskottet: ''En detaljerad regleringskulle också kunna uppfattas som ett ingrepp i dengrundlagfästa yttrandefriheten. ''Det är ju inte fråga om några detaljerade ingrepp ipartiernas verksamhet. Den här argumenteringenär ju så dum att jag häpnar.Det finns all anledning att ställa etiska krav påpolitiker, på den politiska debatten och på detpolitiska budskap som de olika partierna för ut.Jag har även engagerat mig i diskussionen ompersonval. I den frågan förekommer också enmycket egendomlig argumentering. Man säger attvi för att göra debatten intressantare och få väljarnaengagerade måste ha ett ökat inslag av personval.Det finns emellertid ingen som har kunnat påvisaatt man får bättre politiker därför att man harpersonval. Se på , och ! Kannågon påstå att man där har ett bättre urval avpolitiker?Det mest fantastiska är att man sedan har ett förslagom att minska antalet ledamöter i kammaren.Förslaget är att antalet skall minskas med 100ledamöter. Det skulle vara intressant att få vetavilka hundra ni vill bli av med. Är det de senastvalda, är det suppleanterna eller är det de äldsta?Jag tillhör pensionärerna här i och undrarom det är vi som skall ut först, så att det blir bara249 ledamöter kvar. Man säger att detta är enförutsättning för att skall kunna arbetabättre.Detta är också nonsens. Hur kan i så fall detbrittiska underhuset med 650 ledamöter fungera,för att inte nämna överhuset med 1 200 ledamöter?I överhuset är dock de flesta så gamla att de inteorkar gå dit, och därför är det inte något problemdär. Det västtyska parlamentet hade 512 ledamöter,det franska har 577 och det i 435. Det är välinget problem för dessa parlament att fungera.Samtidigt som man vill minska antalet ledamötervill man ha personval för att politikerna skall kunnahålla bättre kontakt med väljarna. Jag har ungefär15 000 väljare bakom mig. Om antalet ledamöterskall minskas med nästan en tredjedel, kommer detgivetvis att stå fler väljare bakom varje ledamot,och då blir det naturligtvis ännu svårare att hållakontakt med väljarna. Är det bättre i , där enledamot av representanthuset har 350 000 väljarebakom sig? Han har inga som helst möjligheter atthålla kontakt med sina väljare. Därför tycker jagatt inte heller den argumenteringen håller.I anslutning till detta krav på personval vill jag pekapå det utbredda hyckleri som förekommer. Se hurdet har gått till i olika valkretsar i ! IStockholms län t.ex. har man haft provval inommitt parti. Ett provval är ju så nära man kan kommaett personval, eller hur? Men här struntade man istor utsträckning i resultatet av provvalet. Enledamot som hamnade på adertonde plats vill jagminnas att man plockade in på åttonde plats påriksdagslistan, medan riksdagsledamöter som kompå sjunde resp. nionde plats flyttades till tolfte ochfjortonde plats. Vi har tio mandati . Man tog alltså ingen hänsyn tillprovvalet, som det här hävdas att vi skallha ett ökat inslag av personval.Då hävdar en del att det är så få som deltar iprovvalet, kanske av väljarna.I ligger man på av departianslutna, vilka i sin tur utgör en bråkdel av dettotala antalet väljare. Det hävdas då att det är dessasom är mest engagerade och känner de personersom ställer upp i provvalet och att provvalet därförverkligen bör vara utslagsgivande. Men när maninte vill acceptera resultatet av provvalen kan jaginte förstå hur man kan argumentera för personval.I var det ännu mer häpnadsväckande. Enriksdagsman kom där på fjärde plats i provvalet,men han spolades helt från listan.Det finns ett argument för personval, nämligen attvid personval kan inte partiledningar inomdistrikten ta föra fram vissa kandidater och strunta iprovvalen. Här får väljarna möjlighet att pricka förden kandidat som de vill ha in i . I så falltror jag inte att det går att möblera om och utanvidare spola etablerade politiker, vars arbete detinte har riktats någon kritik mot.Nu säger , och det tycker jagockså är häpnadsväckande, att man inte vill hanågon utredning om personval. Utskottet skriveratt tidigare förslag i den riktningen fått ett svaltmottagande, och detta uppfattas av utskottet somatt det inte föreligger ett tillräckligt stort intresseför personval. Utskottet skriver att det tidigare intevar meningsfullt med en utredning, och utskottetgör samma bedömning . Jag frågar mig: Leverdetta utskott i ett vakuum? Jag börjar undra ominte ''KU'' skall betraktas som en speciellförkortning för ''vakuum'', som betyder tomhet.Jag tycker att de argument somkonstitutionsutskottet presterar är mycket tomma.Om det är någonting som har debatterats undersenare tid är det väl frågan om personval ochantalet riksdagsledamöter -- för att inte tala omderas löner och arvoden, som är en ännuintressantare fråga! En annan fråga som hardiskuterats är mandatperiodens längd. gör samma bedömning som tidigare attdet inte föreligger ''tillräckligt intresse''. Detta visaratt antingen följer konstitutionsutskottetsledamöter inte med i debatten eller också har manslumrat när man skrivit detta betänkande, som ibetänklig grad erinrar om tidigare yttranden.Jag hoppas ändå, herr talman, att det så småningomblir en utredning om personval. Det finns argumentbåde för och emot personval, och debatten sompågår är i ganska många avseenden oklar. Därför ärdet verkligen av nöden att det blir en utredning avdenna fråga.Anf. 17 ():Herr talman! Jag har alltsedan valet 1988debatterat och skrivit om etik i politiken, och jagväckte under den allmänna motionstiden enmotion om behovet av etiska principer för politiker.Syftet var att åstadkomma en självkritiskgranskning av det politiska uppträdandet, attförbättra detta och öka allmänhetens förtroendeför politiker.Detta har lett till en rad andra debatter, bl.a. en hostalmannen. Det har emellertid visat sig vara svårtatt formulera sådana här principer -- de ter sig såsjälvklara. Men det är uppenbart att det självklaraändå är någonting som man bryter mot esomoftast,t.ex. när man marknadsför sina visioner utan attbeskriva konsekvenserna för olika grupper isamhället och utan att beskriva hur målet ochvisionerna skall förverkligas. I min motion föreslogjag att man skulle ha en parlamentarisktsammansatt grupp, under talmannens ledning, medbåde rikspolitiker och kommunalpolitiker.Gruppen skulle utreda frågan vidare och kommamed förslag till etiska principer och förslag till hurtillämpningen skulle kunna följas. Talmannen harhaft en diskussion med några rikspolitiker,statsvetare och journalister. Slutsatsen blev att dethär med etiska principer var fel form för arbetet.Man ansåg dock att debatten var viktig. Jag trorinte att vi skall stanna vid det här. Det räcker intemed en debatt då och då när övertrampen blir förgrova.