prot · GF0947 · 1991-12-17 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1991/92:47Tisdagen den 17 decemberKl. 9.001 § Utökning av antalet suppleanter isocialförsäkringsutskottetValberedningen hade enligt ett till kammareninkommet protokollsutdrag tillstyrkt att antaletsuppleanter i socialförsäkringsutskottet skulleutökas från 19 till 20.Kammaren biföll denna framställning.2 § Meddelande om val av valprövningsnämndm.m.Talmannen meddelade att val avvalprövningsnämnd samt val av en ytterligaresuppleant i socialförsäkringsutskottet kommer attske vid morgondagens sammanträde.3 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 11 december.4 § Hänvisning av ärende till utskottFöredrogs och hänvisadesProposition1991/92:76 till utbildningsutskottet5 § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återKonstitutionsutskottets betänkande 1991/92:KU19Finansutskottets betänkanden /92:FiU6-FiU9Skatteutskottets betänkanden /92:SkU6,SkU7, SkU9, SkU11 och betänkande 1991/92:TU4Jordbruksutskottets betänkande 1991/92:JoU8Näringsutskottets betänkanden /92:NU10,NU14 och NU15Meddelande om samlad voteringTalmannen meddelade att bostadsutskottetsbetänkanden BoU9, BoU7 och BoU8,lagutskottets betänkande LU14, försvarsutskottetsbetänkanden FöU5 och FöU6,socialförsäkringsutskottets betänkande SfU5 samtsocialutskottets betänkanden SoU9, SoU10,SoU11 och SoU12 skulle avgöras i ett sammanhangefter avslutad debatt.6 § Bostadsbyggandets finansieringFöredrogsbostadsutskottets betänkande1991/92:BoU9 Bostadsbyggandets finansiering(prop. 1991/92:56).Anf. 1 ():Fru talman! 1990 fattade riksdagenbeslut om ett nytt bostadsfinansieringssystem, ettsystem som var väl förankrat i Bygg- ochBostadssverige, ett system som skulle klara denbostadsproduktion som vi har behov av. Bristerna idet nu gällande bostadsfinansieringssystemeträttades till, som belastningen påstatsbudgeten dramatiskt kunde minska utan attbostadsutgiften för den enskilde blev högre än meddagens system.Bygg- och Bostadssverige inrättade sig efterriksdagens beslut. Man visste vad som skulle gälla.Produktionen planerades efter det.Trots varningar från branschen för det kaos somskulle uppstå om man rev upp det beslutadefinansieringssystemet, som de borgerliga partiernatalat om, valde den borgerliga regeringen att läggafram ett sådant förslag som utskottsmajoriteten nuhar ställt sig bakom. Därmed har en fullständigovisshet skapats om vad som skall gälla påbostadsfinansieringens område.Precis det kaos som branschen varnade för haruppstått. Bostadsbyggandet är långsiktigt. Manmåste veta vilka spelregler och förutsättningar somgäller när lånen skall lyftas, om man skall våga sättai gång byggen. Regeringens handlande har lett tillatt planerade byggen ställs på framtiden.Bostadsbyggandet minskar dramatiskt.Arbetslösheten i byggbranschen ökar.För denna situation får den borgerliga regeringenoch den borgerliga utskottsmajoriteten ta det fullaansvaret. Det är obegripligt att man i en situation,där det är problem med sysselsättningen inom helabyggsektorn och där fortfarande ett stort antalmänniskor är behov av bostad, vidtar åtgärder somstoppar bostadsbyggandet och ökar arbetslösheten.Men det är precis vad regering ochutskottsmajoritet gör med dessa åtgärder.Nu har direktiven till en utredning som skall ta framett nytt finansieringssystem publicerats. Ur de vagadirektiven kan egentligen bara en sak utläsas,nämligen att subventionerna skall bort och att detdärmed blir dyrare att bo. Så ökar än mer oron ochovissheten. Det här är tydligen regeringens ochutskottsmajoritetens signal till branschen. Dåbromsas byggandet ytterligare.Också de övriga åtgärder som regeringen har lagtfram förslag om och som utskottsmajoriteten ställersig bakom ökar kostnaderna för byggandet påboendet. En vanlig trerumslägenhet inyproduktionen blir om dessa förslag genomförsungefär . dyrare än omräntelånesystemet genomförs. Jämfört med dagenssituation blir bostaden . Kostnaderna i nyproduktionen är redanhöga. Det är otillständigt att lägga fram förslag somytterligare ökar dem och därmed utestänger storagrupper från möjligheten att få den bostad som deså väl behöver.För ungefär ett år sedan skrev ochAgne på DNs debattsida att vanligt folkinte tål ytterligare höjningar av hyrorna och attbyggmomsen därför måste slopas. Detta kravupprepade sedan både och gång på gång i valrörelsen. Ja, AgneHansson gick t.o.m. så långt i Kristianstadsbladetav att han hävdade att hyran fören normal trerumslägenhet skulle sänkas med 125--. , om fick vara med ochbestämma. Det skulle kunna vara verklighet i vårmed en borgerlig regering, hette det. Jag vill frågaAgne om är helt överkörd när detgäller bostadspolitiken eller vad det är som harhänt, eftersom handlande i dagkommer att gå i direkt motsatt riktning mot vad sade i valrörelsen.Bland förslagen som kommer att medverka tillhögre kostnader för byggande och boende finnsockså den kraftiga reduktionen avinvesteringsbidraget. Det skall sänkas från 9,3 %till . Investeringsbidraget kom till för attkompensera nybyggandet av bostäder på grund avhöjningen av mervärdeskatten. I radionstelefonväkteri fick om just investeringsbidraget. Han svaradeför räkning att vill sänkamomsen på allting som har med boendet att göra till60 % av dagens nivå. Det skall vi, sade han,finansiera genom att ta bort investeringsbidraget.Nu reduceras investeringsbidraget kraftigt. Det gerpengar till statskassan. Men vart tog sänkningarnaav byggmomsen vägen? Sänkningen skulle jufinansieras med dessa pengar. sänker nibidraget men glömmer bort att sänka momsen. Dåblir det dyrare att bygga. Är detta, ,ett nytt område där är överkörd avregeringens hantering av bostadspolitiken, eller ärdet ett uttryck för att säger en sak i envalrörelse och gör något helt annat när den fått deli regeringsansvaret?Ett genomgående tema såväl i regeringensproposition som i den borgerligautskottsmajoritetens utlåtandetext är att olika s.k.regleringar drivit upp kostnaderna förbostadsbyggandet. Därför säger man sig viljagenomföra långtgående åtgärder för enavreglering. Det skulle, menar man, betyda attkostnaderna dramatiskt kunde minska.Fru talman! Den dryga hälft av det totala byggandeti som är inriktat på näringslivets behov avkontors- och företagslokaler styrs helt avmarknaden. --1990, dåöverhettningen var som mest utpräglad påbyggområdet i vårt land var detnäringslivsbyggandet som drog i väg kraftigast.Kraven på byggkapacitet -- arbetskraft ochmaterial -- från näringslivets sida var så stora att vifick brist på arbetskraft och material. I allabristsituationer stiger kostnaderna. Så skeddeockså vid det här tillfället. Näringslivet var för att fåfram den byggkapacitet som man ansåg sig behövaberedd att betala det pris som branschen krävde. Såblev näringslivsbyggandet tändvätskan i deninflationsbrasa som drabbade byggsektorn. Dettafick självfallet återverkningar också påbostadssidan. Den skulle ju konkurrera med annatbyggande om tillgänglig kapacitet. Det var alltså inte regelverken påbostadsområdet som drev upp kostnaderna. Detvar marknadskrafternas fria spel på den oregleradedelen av byggsektorn som var ledande.För att säkerställa det bostadsbyggande sombehövdes för att tillgodose den stora efterfrågan påbostäder fick den socialdemokratiska regeringenbegränsa annat byggande främst i storstäderna.Vidare träffades en överenskommelse medbyggentreprenörer och byggherrar om att de skulleställa resurser till bostadsbyggandets förfogandemed målet att byggkostnaderna inte skulle stigakraftigare än inflationen. När detta var fulltgenomfört ledde det till att bostadsbyggandetökade till de högsta nivåer som vi haft sedanmiljonprogrammets dagar somkostnaderna för bostadsbyggandet dämpades ochlåg i nivå med inflationen i övrigt. Åtgärderna varalltså framgångsrika. var i vissutsträckning med på att sätta in sådana åtgärder,men hade bara litet andra recept. ochmoderaterna reste däremot motstånd.Jag har velat säga detta därför att den som påståratt kostnadsuppgången i bostadsbyggandet undersenare delen av berodde på olikaregleringar har fel. Kostnadsökningarna beroddepå den överhettning som de kraftiga kraven påbyggresurser från näringslivets sida ledde till.Marknadskrafterna talade sitt språk.De åtgärder som regeringen ochutskottsmajoriteten nu vill vidta i den s.k.avregleringens namn -- borttagande avmarkvillkoret ochproduktionskostnadsprövningen -- leder inte tilllägre priser. De utvärderingar som gjortav såväl markvillkor somproduktionskostnadsprövning, visar tvärtom attbåda dessa åtgärder har lett till minskade kostnaderi byggandet. Regeringen och utskottsmajoritetenvill nu ta bort markvillkor ochproduktionskostnadsprövning. Regeringen villockså ta bort den s.k. bostadsanvisningsrätten, dvs.kommunernas möjlighet att ställa krav på attbostäder som byggs med statlig belåning skallkunna ställas till den gemensammabostadsförmedlingens förfogande. Regeringensförslag är inte till fromma för bostadsförsörjningeni vårt land. De leder inte till sänkta kostnader ibyggandet, men de leder däremot till attkommunernas möjligheter att ta det ansvar förbostadsförsörjningen som de är ålagda kraftigtminskar. Det är en onödig klåfingrighet somutskottsmajoriteten ställer sig bakom.Vi anser att det finns anledning att genomföraförenklingar i olika regelverk. Utgångspunkten börvara att det är funktionerna när det gäller olika kravpå boendet som är det viktiga, inte hur dessafunktioner genomförs. Vi var på väg att genomföralångtgående förändringar i denna riktning. Vikommer att vara beredda att positivt pröva sådanaförslag som kan komma att läggas fram. Men deförslag som har presenterats har inte deninriktningen och den innebörden. Det är därförsom vi har sagt nej till dem.Utskottsmajoriteten förordar också att defördelaktiga bostadslånen och räntebidragen skallfå övertas av köparen om ett allmännyttigtbostadsområde säljs ut. Vi säger nej till detta. Vigör det därför att vi anser att allmännyttan har enviktigt funktion att fylla också i 1990-taletsBostadssverige. Den sociala bostadspolitikenmåste få ligga fast. Den förutsätter att det finnsskilda upplåtelseformer. Såväl äganderätten sombostadsrätten och hyresrätten behövs.Den socialdemokratiska regeringen hade enbyggministergrupp. Dess uppgift var att genomföraungefär det som förordades i motion pådetta område. Tyvärr har i utskottet gåttemot sin egen motion. Vi anser att en sådan grupphar betydelse på byggområdet och förverksamheten där. Det är orsaken till att vi nu gervårt stöd till centermotionen, så att den borgerligaregeringen får ett likartat organ.Fru talman! Socialdemokratin slår vakt om densociala bostadspolitiken. Alla människors rätt bra bostad till rimlig kostnad är ett nödvändigtmål för bostadspolitiken också under 1990-talet.De förslag regeringen nu har lagt fram och som harstöd av den borgerliga utskottsmajoriteten, är ettallvarligt ingrepp i den sociala bostadspolitiken.Fullföljandet av den försvåras avsevärt. De förslagriksdagen har att ta ställning till kommer, omde genomförs, att skapa ett kaos i byggsektorn,bromsa upp byggandet, förvärra arbetslösheten ochgöra det dyrare att bo. Det är anmärkningsvärt attutskottsmajoriteten har ställt sig bakom dessaregeringsförslag.Jag vill, fru talman, yrka bifall till desocialdemokratiska reservationerna 1, 3, 4, 5 och 7.Anf. 2 ():Fru talman! Jag har underperioder i mitt liv haft en återkommande dröm.Den har handlat om en bostad som jag har kunnatinreda och utforma precis efter mina egnaönskemål. Det har funnits plats både för en vävstoloch för samvaro med grannar, släkt och vänner, allti en god personlig förening.Jag berättar om den här drömmen därför att jagtror att jag inte är unik. Det är många människorsom i sina drömmar -- och talar jag inte bara omde vakendrömmar som vi alla har om en bra bostadutan även om drömmarna -- utformarsitt boende som de vill. Man kan naturligtvis tolkadrömmar, och bör göra det, psykologiskt, atthusen, bostäderna, står för helt andra delar i vårtliv. Det gör de . Men jag tror att det mycketofta handlar om att människan faktiskt vill påverkasitt boende utifrån egna önskemål.Efter förra höstens diskussioner om bostäder ochbostadsfinansiering och det beslut som vi fattade idenna kammare , hade jag enförhoppning om att komma tillbaka till dennariksdag och få diskutera hur människornasdrömmar om en bra bostad skulle kunnaförverkligas, att vi på 1990 fattat ettbeslut som skulle gälla framöver och att vi därmedskulle kunna lämna finansieringsdelen och ha etthållbart bostadsfinansieringssystem för denärmaste åren och . Jag trodde att vidå skulle kunna börja diskutera hur vi skall gåvidare för att skapa ett boende i samklang mednaturen, i samklang med grannar och eftermänniskors egna önskemål. Och i dettasammanhang tror jag att det inte handlar omhuruvida vi äger vår bostad eller hyr den eller överhuvud taget om upplåtelseformer. Det handlar omhur vi skall kunna påverka vårt boende och utformadet som vi vill, inte om vi äger bostaden eller inte.Tyvärr kan jag konstatera att jag har kommittillbaka till denna höst för att sefilmrullen rulla tillbaka. När man då skall sereprisen på förra årets bostadspolitiska debatttycker jag att det blir en dålig repris, därför attförhållandena har förändrats mycket sedan förrahösten. Det är inte bara att visa filmen en gång till,därför att publikens -- då menar jag inte enbartplenissalen, utan jag tänker på det svenska folket,den publik som vi har utanför och som är så berördav beslut som fattas här -- scen och villkor harförändrats, och tyvärr till det sämre sedan beslutetom räntelånesystemet fattades i december 1990.De minnesgoda aktörer som var med vid debattenförra året minns att anslöt sig ochhade varit med om att utforma förslaget till nyttbostadsfinansieringssystem. Men vi hade ocksåvissa förslag till förbättringar av det. Våra förslaggällde t.ex. borttagande av moms på fjärrvärme,utagsskatt på eget arbete, bevarande avförvärvslånen, dvs. för barnfamiljer med mycketsmå inkomster för att de skulle få möjlighet attskaffa ett eget hus. Men i stora drag anslöt sigvänsterpartiet till räntelånesystemet ochuppfattade att det var ett system som skulle hållalång tid framöver.Man kan då fråga varför det system som fortfarandeär i gång behövde förändras. Vissa orsaker varmycket tydliga, och de har i ögonaccentuerats ytterligare. Det var subventionernasom hade ökat mycket drastiskt, och huvuddelen avsubventionerna gick ut på att låginkomsttagareöverförde sina skatteinkomster, skatteavgifter, tillhöginkomsttagares goda boende. Det var en orsak.Men boendekostnaderna över huvud taget skjuteri höjden. Målsättningen med en god bostad till enrimlig kostnad står i allt fast och har ytterligare visatsig behövas.Jag måste tillstå att jag, när jag återkom tillriksdagen efter valet, trots allt hade vissaförhoppningar om att de borgerliga partierna i vissmån skulle komma till insikt om atträntelånesystemet är ett system som håller övertiden.Jag är av den uppfattningen att regeringen, ochäven den borgerliga majoriteten i , i daghelt klart är medskyldiga till att krisen inom bygg-och bostadssektorn ytterligare förstärks. Jag undrarvad ni i den borgerliga majoriteten egentligen haratt säga till de byggjobbare som demonstrerade härden . För de här människorna är detsvårt att över huvud taget klara sig . Detbefaras ju att det snart är 100 000 byggjobbare --och i fotspåren av den arbetslösheten tusentalssysselsatta inom andra delar av byggsektorn -- somkommer att vara arbetslösa. Vi har tagit del avsiffror som visar på arbetslöshet i februari1992. Under återstående delen av 1992 blir detkanske som är arbetslösa. För migoch övriga i är det helt oacceptablaarbetslöshetssiffror. Det handlar ju om en branschdär varje arbetsinsats behövs.Den borgerliga kritiken mot räntelånesystemet gårbl.a. ut på att systemet inte håller vid låg inflationoch hög ränta. Jag kan inte tänka mig annat än attdet måste vara fråga om en bristande tilltro till denegna regeringen och dess förmåga att föra en braekonomisk politik. Höjningen av räntan under densenaste tiden visar helt klart att tilltron till denförda politiken inte kan vara särskilt stor. Jagundrar, som sagt, varför de borgerliga partiernainte visar en större tilltro till den förda politiken.Vidare instämmer jag i uttalandenom regleringarna och krånglet. Vi i vänsterpartietär självfallet för avregleringar. Vi vill att det skallvara så litet byråkrati som möjligt. Men när detgäller propositionen och betänkandet uppfattar jaginte att det handlar om en minskad byråkrati. Istället vill man ta bort en rad viktiga villkor.Därmed kommer det att bli sämre för dem som harsvårt att ta för sig på bostadsmarknaden.Jag skulle vilja fråga er i varför ni inte harstått fast vid ert goda förslag om enbyggkommission. Det hade ju gått att få en klarmajoritet här i för det förslaget. Men nii har definitivt inte stått fast vid det egnaförslaget.Så till kds och Ny Demokrati, som ju hela höstenhar haft möjlighet att följa den här diskussionen.Jag skulle vilja fråga varför ni inte på något sättaktivt har tagit del i den här diskussionen. Ni har juenbart följt de andra borgerliga partierna, som äräldre i gården. Ni har alltså följt deras förslag tillpunkt och pricka och har inte haft någonting atttillföra här. Finns det inget nytänkande eller någotdrag under galoscherna vad gäller bostadsfrågan?Är den frågan så oviktig för er som tillhör dessa nyariksdagspartier att ni tycker att den över huvudtaget inte bör diskuteras?I propositionen och även i betänkandet står det attett sätt att för framtiden garantera bra bostäder föralla är att satsa på ett ökat bosparande. Vi ivänsterpartiet tycker att det är ett bra förslag. Vitror också att det är nödvändigt att satsa påbosparandet och att göra detta förmånligt, så attmänniskor med vanliga inkomster kan skaffa sig,köpa sig, en bostad. Men det får inte bli så, att dettaär enda sättet att garantera bra bostäder. Jag trornämligen att det behövs olika upplåtelseformer ochatt den fördelning mellan hyresrätt, bostadsrätt,egnahem osv. som finns i är rätt bra.Däremot kan det behövas förändringar inom deolika grupperna.Bosparandet kan dock inte stå som modell för allai framtiden. Det kommer nämligen att visa sig attinte alla människor har haft möjlighet att spara egen bostad. Däremot har alla rätt till en egenbostad.Till slut vill jag säga att jag minns den kritik som harförekommit och som var väldigt kraftig förrahösten, då vi diskuterade räntelånesystemet. Detvar många olika intressenter -- alltifrån husbyggaretill olika bostadsföretag -- som hade invändningar.Men när beslutet är fattat har man accepteratförslaget. tycker man att det är ett bra förslag.Vad vi i utskottet hört från olika hållär att krav har rests från byggmästare,hyresgästföreningar m.fl. Man vill veta vad det ärför spelregler som gäller. Dessa har man inte hållitsig till. Jag tycker att regeringen och den borgerligautskottsmajoriteten har ett mycket stort ansvar här.Fru talman! Vi i vill attpropositionen skall avslås. Vi yrkar således avslagpå utskottsmajoritetens hemställan i föreliggandebetänkande. Jag skulle önska att vi under några årframöver kunde slippa frågan ombostadsfinanseringen på dagordningen. På detsättet skulle vi i stället kunna ägna oss åt frågan omhur människors drömmar om en bra bostad kanförverkligas.Vidare yrkar jag bifall till socialdemokraternasreservationer samt till den meningsyttring från oss ivänsterpartiet som är fogad till betänkandet.Jag instämmer således i yrkandebeträffande reservationerna 1, 3, 4, 5 och 7.Anf. 3 ():Fru talman! Det var intressant att lyssna till UlfLönnqvist, som i den här debatten gör sin debutsom utskottsledamot. Ja, så här talar en f.d.bostadsminister som har gått till historien som denbostadsminister som har blivit världsmästare på atthöja hyror. Vad det handlar om är en 50-procentigbruttohöjning och höjning sedan1982. Men har inte hela ansvaret förvad som hänt . Det är klart attdet inte går att över åstadkomma enförändring -- om man nu vill undvika att enskildabostadskonsumenter drabbas av höga kostnader.Denna debatt, fru talman, är den förstabostadspolitiska debatten här i kammaren efterhöstens val. Jag hälsar därför såväl nya som gamlabostadsdebattörer välkomna. ärett utskott som har behållit kontinuiteten frånföregående mandatperiod vad gällerpersonsammansättningen i stort. Det gäller såvälutskott som presidium.Jag tar detta som ett tecken på att de frågor somutskottet handlägger och den arbetsgemenskapsom har funnits inte har avskräckt ledamöterna frånfortsatt arbete i utskottet. Det är min förhoppningatt vi skall kunna fortsätta på den inslagna vägenockså under den mandatperiod som vi har framföross.Bostadspolitiken är viktig. Den påverkar varjeindivids välfärd. Att få syssla med samhällsfrågorsom så i detalj angår varje människa i vårt land ären stor förmån. Det gör att arbetet kännsangeläget, intressant och ansvarsfullt.Valet medförde politiska förändringar och ettregeringsskifte. Det innebär att min roll somordförande har förändrats i den meningen att jagoch mitt parti, , ingår i den konstellationsom nu har regeringsansvaret.Som ordförande kommer jag, som har varitfallet, att arbeta för att vi skall kunna finna så bredapolitiska lösningar som möjligt i de frågor som vihar att syssla med. Jag välkomnar alla att vara medi den dialogen. Detta säger jag trots att UlfLönnqvist har kommit med i bilden. Han försökerså att säga att blåsa upp sig och försvara de omöjligaförslag som han tidigare i egenskap avbostadsminister arbetat fram. Men jag säger dettaockså därför att man i oppositionen skall veta , om så önskas, kan delta i ett konstruktivtarbete. Vi är beredda att lyssna till sakliga ochansvarsfulla oppositionsförslag. Den traditionenfinns i utskottet, och jag tänker arbeta för ettbibehållande av denna.I den fråga som vi nu skall diskutera finns det enklar skiljelinje i och med det förslag om räntelånsom började diskuteras . Vi i ,och det gäller även och ,har aldrig trott på räntelånen som en lösning på definansieringsproblem som är förknippade medboendet. Det trodde heller inte en majoritet avsvenska folket på i det senaste valet. Eftersomräntelånen hade en central plats i valdebattenmåste man dra den slutsatsen.Det här belyses också av hur de som själva byggerhar reagerat och tvekat inför räntelånen. Enligt dendåvarande bostadsministern skulle räntelånen innebära besparingar om2,8 miljarder under innevarande budgetår genomatt de som bygger skulle fördröja och förläggaavlyften av sina lån till för attdessa skulle komma direkt in i räntelånesystemet.Men i stället, det visar sig , ökar kostnaderna förräntebidragen med 9 miljarder brutto dettabudgetår. Till stor del beror det på att alla sombygger har försökt att göra avlyften så fort sommöjligt , eftersom de har skrämts avskuldfällorna och av ovissheten om de kostnader iframtiden som räntelånen medför.Därför drar vi, naturligtvis, slutsatsen, och därmedfullföljer vi vårt vallöfte, att räntelånesystemet inteskall införas.Det är fullständigt fel att påstå att vi klararbostadssituationen och bostadsbyggandet genomräntelånen. Utvecklingen har visat att våra tidigarefarhågor beträffande de mycket allvarliga bristernai räntelånesystemet har besannats. Det gör att detär helt omöjligt att genomföra detta. Ingenregering, och inte ens socialdemokraterna själva,skulle ha kunnat fortsätta med ett sådant här systemunder . Systemet skulle förr ellersenare kollapsa. Med räntelånesystemet skulle viinte kunna garantera den bostadsförsörjning förframtiden som behövs i vårt land.Det visar sig , precis som vi har varnatför, att räntelånesystemet är sådant att man inteklarar av att hålla tillbaka den växande börda sombostadsstödet i statsbudgeten är.