prot · GF0944 · 1991-12-12 00:00:00 — Målsättningarna för Europapolitikenmåste inom alla europeiska organ bli bl.a.öppenhet mot omvärlden, solidaritet med tredjevärlden, demokrati också inom EG, starkamiljöhänsyn, reell regional balans, en klar socialdimension, jämställdhet mellan män och kvinnorsamt en generös och solidarisk invandrar- ochflyktingpolitik.Det gäller att med konsekvens och kraft hävdadessa intressen i förhandlingarna med EG. Härkrävs inte bara formell förhandlingsskicklighet utanockså stark och konsekvent vilja och hållning.Det här är förutsättningarna för att det skall kunnabli en bred uppslutning i vårt land bakomEuropapolitiken.Det är genom vår medlemsansökan till EG somförutsättningarna för den kan klarläggas ochprövas. Slutligt ställningstagande görs först efterdet att en förhandlingslösning är klar och villkorenoch förutsättningarna för ett medlemskappresenterats. Då skall svenska folket självt fåbestämma genom folkomröstning om skallbli medlem i EG eller inte.Att, som görs i den särskilda meningsyttringen, påförhand säga nej leder bara till en ofruktbardiskussion om vad som verkligen gäller för ettmedlemskap. Problemet är för övrigt också att detfinns oklarheter i EGs ståndpunkter ochutveckling. Men genom Maastrichtmötet har detblivit en viss förbättring och ett förtydligande. Omvår egen position vet vi givetvis mycket mera 1995,då ett avgörande av allt att döma kan träffas.Mot denna bakgrund yrkar jag bifall till hemställani utskottets betänkande.Anf. 8 () replik:Herr talman! ägnadeneutralitetsoch alliansfrihetsfrågan sådanuppmärksamhet att jag inte kan undgå attkommentera hans inlägg.Först en kommentar beträffande referensen tillstatsministerns tal i , vilket ju har kritiseratssärskilt för att, som det påstås, statsministern i dettatal skulle ha infört ett nytt element bestående avbegreppet europeisk identitet. Mot den bakgrundeskall jag här föredraga en mening iregeringsförklaringen: ''Den europeiskaidentiteten i vår utrikespolitik får ökad betydelse. ''Valet av begreppet europeisk identitet grundasgivetvis på en mycket noggrann prövning. Syftet ärjust att åskådliggöra vår uppfattning. Vi i vårt parti,och det gäller för övrigt också den nuvaranderegeringen, anser nämligen att den europeiskafrågan är en fråga om vår nations identitet. Dethandlar om en tillhörighet, en gemenskap, som ärså väsentlig att den också skall få forma ochpåverka våra utrikespolitiska ståndpunkter.Det anförande som hållit påutrikespolitiska institutet har kritiserats. Enligtsocialdemokratiska talesmän skulle det utgöra ettoberättigat angrepp mot den politik som fördesunder Palmeregeringarnas tid.Hans Göran angav faktiskt ett utmärkt skältill att den utrikespolitik som under nämnda tidfördes inte längre anses ha den aktualitet som dendå uppfattades ha. Vi lever ju inte längre i en värld,vars huvudsakliga drag präglas av avskräckning,terror och kallt krig. Snarare lever vi i en värld sompräglas av spänningsförhållanden i ekonomiskthänseende -- som bl.a. har gjortgällande.Jag vill framhålla att den utrikespolitiskasituationen har förändrats. Vidare är det berättigatatt nu beskriva den utrikespolitiska inriktningen påett annat vis.Herr talman! vill jag säga följande. I dessadagar har vi tagit del av ett inlägg från en ledandesocialdemokrat. Två nyckelbegrepp används härför den nya tiden i fråga om svensk utrikespolitik --nämligen begreppen flexibilitet och öppenhet.Pierre inlägg i är, tyckerjag, ett värdefullt bidrag när det gällermöjligheterna att behålla den stora gemenskapbeträffande svensk utrikespolitik som har varit ettgrundläggande drag och en styrkefaktor för Sverigei det internationella samfundet.Anf. 9 HANS ():Herr talman! Det råder inte några delade meningarom att skall föra en politik som innebär ettökat europeiskt samarbete och som gör att vikänner samhörighet med och desträvanden som finns när det gäller att uppnå demål som jag nämnde i mitt första inlägg -- och dettakommer också till uttryck i utrikesutskottetsbetänkande.Däremot reagerade jag mot, och det som NicGrönvall här har sagt medför inte någon ändradinställning på den punkten, att man inför nyabegrepp för vår säkerhetspolitik som resulterar ioklarhet om var vi står. Man vill ju ändra på vad vihar sagt om neutralitetspolitik. Det häråterfinns också i regeringsdeklarationen. Detframhävs ju i stället att det nu rör sig om eneuropeisk identitet.Jag har också läst tal, som han höll iBonn för en månad sedan. Det här är en olyckligförändring av det som markeras och framtonas. Jagvill starkt understryka, och det är mycket viktigt förvårt land, att de beslut som tas om vårsäkerhetspolitik måste tas här i . Enstatsminister kan inte göra justeringar, ändringareller nya markeringar i den politiken som skaparoklarheter.Den andra frågan handlar om gemensam säkerhet.Det är politiken om gemensam säkerhet, i ställetför den politik som gick ut på avskräckning och attställa upp i det forum, som har lett tilldessa goda resultat. Det är det som vi nu kan skördafrukterna av. Den motsatta politiken var mycketnegativ och fördröjde processen.Självfallet skall vi visa öppenhet när det gäller vårframtida politik och verkligen också klara ut deförändringar som har skett på det internationellaområdet.Anf. 10 () replik:Herr talman! Jag vill så gärna markera att det inteär fråga om att den svenska utrikespolitiskainriktningens kärna har förändrats. Kravet på ettriksdagsbeslut är, uppfattar jag det som, mer enstrid om formen än om den utrikespolitiskainriktningen.Begrepet neutralitet har faktiskt ett folkrättsligtinnehåll, och dess innehåll är utpräglat inriktat motett visst uppträdande i en konfliktsituation. Attöverge ordet neutralitetspolitik till förmån föralliansfrihet är en kraftfull markering av att Sverigeförutser och vill medverka i en världsutveckling därkonflikter tonas ner och där samhörighet ochgemenskap tonas upp.Jag vill be att läsa en gång till. I det talet framgår så väldigttydligt att statsministern gjorde en utrikespolitiskexposé, där han lade fast den alleuropeiska bilden,den europeiska gemenskapens krav påmedlemsländerna i en europeisk union. Det är ettevolutionärt tal och inte, som tror, ett revolutionärt tal såvitt gäller svenskutrikespolitik. Det är samma utrikespolitik,förankrad i en ny tid.Anf. 11 HANS ()replik:Herr talman! Jag konstaterar att det finns en vissgrad av reträtt i det sätt som talar omde här sakerna på. Det är möjligt att det ocksåförhåller sig så när det gäller statsministern. I så fallhar den kritik och den opposition som visocialdemokrater har kommit med haft effekt ochbetydelse.Nu avses också nya överläggningar inledas mellanpartiledarna om de här frågorna, utöver de som harförekommit i utrikesnämnden. Det är bra om ävenmoderata samlingspartiet, med statsministern ispetsen, återgår till den ordning som måste gälla förvårt beslutsfattande i dessa mycket viktiga frågor,och att man inte ger sig in på några utrikespolitiskaäventyrligheter.Det är i och för sig riktigt det som om att neutraliteten också är ett folkrättsligtbegrepp. Men vad det rör sig om för vår del är attvi är neutrala i händelse av krig. Den politiken harvarit framgångsrik. Jag vill också säga att det äveni framtiden kommer att vara viktigt att man inte gersig in i oövertänkta krigsinsatser, utan att ländernavisar en återhållsamhet till att binda upp sig kringsådant som kan leda till nya spänningar, nya riskerför freden i världen.Tredje vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 12 ():Herr talman! Jag tror att det är viktigt att i debattenom komma ihåg attMaastrichtöverenskommelsen inte är något uniktlyckosamt förhandlingsresultat, utan resultatet av ivart fall av framgångsrik fördjupning av deneuropeiska gemenskapen. Sedan mitten av 80-taletmenar jag att det har skett en väsentlig förändring.EG har inte längre bara utvecklats, som man förrsade, genom ständiga kriser. Man har påfallandeväl lyckats att fördjupa sitt interna arbete. Det trorjag är viktigt att komma ihåg och på så vis fåperspektiv på Maastrichtöverenskommelsen.Samtidigt har EG inte varit särskilt lyckosam allsnär det har gällt dess utrikespolitiska agerande.Desto viktigare är det att man i harkommit överens om att för framtiden bättresamordna det utrikespolitiska agerandet. Det ärpositivt för att man har åstadkommit det.Den svenska förhandlingen kommer naturligtvis iförsta hand att präglas av det som sker, och avde positiva uttalanden som har gjorts ,när regeringen och kommer attutbyta synpunkter, skriftligen och muntligen, införden s.k. avin, som förväntas få i sommar.Vi får återkomma i till diskussioner införden för-förhandling som aviarbetet irealiteten innebär.Men den motionsräcka som ligger till grund fördetta betänkande, och som av naturliga skäl gårtillbaka till sådant som har skrivits i ett tidigareskede, behandlar på ett område en fråga som tidigtkommer att vara viktig i den svenska formellaförhandlingen och i den för-förhandling somaviarbetet redan i vår kommer att innebära, och detär regionalpolitiken. Den har diskuterats härtidigare också. Jag tror att det är ett område därman kan säga att utgången för svensk del är ganskaöppen, och där det är utomordentligt viktigt hurregeringen agerar för att få ett braförhandlingsresultat.Det är två frågor som är problematiska för Sverige.Den ena är att vi inte får ha instrument som innebärkonkurrenssnedvridning. Den aspekten har mananalyserat inför EES-förhandlingarna ochkonstaterat att vi i huvudsak kan fortsätta med dentyp av regionalpolitik som vi har. Det kanske blir eneller annan justering, men inriktningen avregionalpolitiken behöver vi inte ändra just motbakgrund av de justeringar som vi redan harvidtagit för att den inte skall varakonkurrenssnedvridande. Det är den ena aspekten.Den andra aspekten, som också har berörts idebatten, gäller att EG är generös medregionalpolitik. Men deras kriterier innebär oftastett fattigdomskriterium eller ettarbetslöshetskriterium. Glädjande nog har inte ensde mest avlägsna byar i , i glesbygden, denlåga inkomstnivå eller den arbetslöshet som gör attde ''platsar'' i de traditionella kriterierna. Det gällerhär att få respekt för våra annorlundaregionalpolitiska problem, dvs. de långa avstånden,de stora investeringsbehoven till följd avklimatkostnader, infrastrukturbehov och annat.Min bedömning är att det bör gå att få respekt fördetta. Jag gör den bedömningen delvis motbakgrund av de samtal som vi tidigare fört när detgäller jordbrukspolitikens roll i det här avseendetoch det svenska jordbrukets möjligheter att också iEG få del av ett svenskt regionalpolitisktNorrlandsstöd. Där har vi somjordbruksminister tillsatt en grupp med allapolitiska partier företrädda. Gruppen har redanlagt fram ett förslag om hur vi skall anpassa ochförändra vårt Norrlandsstöd, så att det skall kunnastå rycken i en EG-förhandling. Diskussionernadärvidlag ger mig sådan bakgrund att jag vill görabedömningen att det kommer att vara möjligt attför svensk del få respekt för vår annorlunda typ avregionalpolitiska problem.Vi skall naturligtvis så långt möjligt kommainnanför EGs strukturfonder på vissa områden. Viskall också vara beredda att själva, ur egnaskattepengar, betala en fortsatt regionalpolitik ochfå respekt för att vi skall kunna göra det som EG-medlem. Men det kommer att kräva en aktivförhandling -- det kommer inte av sig självt. Densvenska förhandlingen måste drivas med, somockså sägs i utskottsbetänkandet, prioritet på dettaområde.Den socialdemokratiska oppositionen kommer attnoga följa förhandlingarna. Vi kommer, om såbehövs, att verkligen ligga på regeringen för skall se till att vi skall få ett bra utfall för densvenska regionalpolitiken. Detta skall vara möjligtenligt min bedömning.Avslutningsvis, herr talman, bara en kommentartill det sade tidigare om europeiskidentitet. Jag tror att det är viktigt att den svenskaregeringen inte så att säga lägger sig platt inför EGvid förhandlingarna och enbart talar om europeiskidentitet. är ett land med goda förbindelsermed en lång rad länder i den tredje världen. Vi harutrikespolitiskt utvecklat kontakter som ärvärdefulla för som helhet. Vi skall intesläppa dessa kontakter. Vi skall inte prioritera nerdem. Jag tror att man på många håll i EG förväntarsig att det som blir medlem i EG är ettSverige som har någonting att bidra med just närdet gäller kontakterna med den tredje världen. Detperspektivet saknas helt i denna diskussion, därman talar om att vi i stället för vår tidigareutrikespolitik skall få europeisk identitet. Vi menaratt det är att lägga sig platt inför EG, och detkommer inte att väcka respekt. Man förväntar siginom EG att länderna går in med hög svansföring,att man har självrespekt för de insatser man ärberedd att göra också i fortsättningen.Jag menar att det som skall vara EG-medlem skall vara ett som skall kunna bidrajust genom goda kontakter med den tredje världen.Anf. 13 () replik:Herr talman! Hade det inte varit för meningen därMats uttalade sig om densocialdemokratiska oppositionens framtidaavsikter skulle jag kunna ha anslutit mig till hansanförande, snarare än att komma med ett genmäle.Jag vill emellertid understryka att det inte liggernågon motsättning mellan att erkänna sineuropeiska indentitet eller sin avsikt att låta deneuropeiska identiteten få ett större utrymme iutrikespolitiken och vår mycket väl kända och välaktade relation till många länder i den tredjevärlden. Jag tror att, som uttrycktesaken, EG behöver åtminstone i detavseendet.Anf. 14 () replik:Herr talman! Det nu sade ärtillfredsställande. Det hade varit bra om ocksåregeringen gav uttryck för detta i stället för attgenom utrikesministern ge intrycket av att man villlämna den utrikespolitik som just syftar till godakontakter med den trdje världen och sökaeuropeisk identitet på annat sätt. Jag tror att dendiskussion som förts från regeringens sida underden senaste månaden har skapat oklarhet i ställetför klarhet kring ståndpunkt.Vad är det för skillnad, , mellanneutralitetspolitik å ena sidan och alliansfrihet ifred syftande till neutralitet i krig å den andra? Jaghar frågat en del säkerhetspolitiska experter vadskillnaden är mellan dessa två begrepp. Denskillnaden tycks vara viktig för regeringen, och manvill ansluta där något annat. Den svenskapositionen har ju alltid varit alliansfrihet i fredsyftande till neutralitet i krig. Det är vårneutralitetspolitik. Menar den nuvaranderegeringen någonting annat, vore det intressant attfå höra vad skillnaden är.Anf. 15 () replik:Herr talman! Jag är ingen säkerhetspolitisk expert,men jag kanske kan bli det om jag får hålla på ettslag. Jag vill göra mitt uttalande i denna fråga inuvarande utbildningsstadium.För mig är neutralitetspolitik något av en dogm ochger på den grunden en oerhörd överemfas i denvärldbild som råder åt krigshotsfrågan.Krigshotsfrågan dominerar således den svenskautrikespolitiska huvudinriktningen. Om vi byter utordet neutralitetspolitik, dogmenneutralitetspolitik, mot en pragmatisk hållning somär anpassad till den värld som inte har krigshotetsom den främsta säkerhets- och utrikespolitiskafrågan, så tycker jag att svensk utrikespolitikvinner. På samma sätt som tycker jagatt vi nu lever i med krav på ökad öppenhetoch ökad flexibilitet. Det är då det är dags attöverge dogmer.Anf. 16 () replik:Herr talman! Jag tror att om villutveckla sig till säkerhetspolitisk expert, skulle detsäkert höja kvaliteten i det arbete som bedrivs påregeringshåll.Jag tror inte att man kan göra den distinktion somNic gjorde, därför att neutralitetspolitikär den politik som skall bygga under denalliansfrihet som skall syfta till neutralitet i krig.Det skall skapa trovärdighet, det är inte helautrikespolitiken. Därom är vi dock totalt ense. Attneutralitetspolitiken inte kan vara en heltäckandebeskrivning av agerande utrikespolitisktoch säkerhetspolitiskt är vi också ense om. Men sålänge vi bygger vårt eget försvar på våra egnaresurser och säger oss göra detta alliansfritt, sålänge kräver också trovärdigheten att vi syftar tillneutralitet i krig. Det är neutralitetspolitik. Attdenna politik inte är en heltäckande beskrivning avvår utrikespolitik är vi ense om, och det är bra.Anf. 17 ():Herr talman! Det betänkande som vi nu behandlarpräglas av en betydande samsyn i frågan om vårarelationer till den europeiska integrationen mellanolika partier utom . Därför hade jagfrån början inte tänkt göra något inlägg, men somdebatten nu har utvecklats känner jag ändå att detär nödvändigt att göra några kommentarer för attredovisa inställning.Vi har fått en något bisarr debatt om vilkenterminologi vi skall använda för att beskriva densvenska säkerhetspolitiken. Såvitt jag förstår är allaeniga om grunddefinitionen, nämligen alliansfriheti fred syftande till neutralitet i krig. Detta har underlångliga tider varit beskrivningen av den svenskasäkerhetspolitiken och det finns också fastlagt i dennuvarande regeringens regeringsförklaring.Det har uppstått en debatt om hur vi enklastbeskriver den bl.a. i internationella sammanhang.Såväl statsministern som utrikesministern ochandra har på goda grunder hävdat att beteckningenalliansfrihet är mindre ägnad att skapa missförståndän den gamla beteckningen neutralitetspolitik. Vihar för vår del sagt att det är okej så länge dengrundläggande definitionen, nämligen alliansfriheti fred syftande till neutralitet i krig, är den somgäller. Det har ingen ifrågasatt.Jag tycker uppriktigt sagt att det här är litet grandav en ankdammsdebatt. Man slåss om termer utanatt egentligen ha skiljaktiga meningar isakbedömningen.Jag noterar att kom med en litenolivkvist på slutet genom att säga att beteckningenneutralitetspolitik inte är lämplig som en samladbeteckning för svensk utrikes- och säkerhetspolitik.Det är nästan ett ordagrant citat av statsministerCarl Bildt. Denne har nämligen uttryckt saken påprecis det sättet. Därmed kan friden kanske varaåterställd på den punkten.Det viktiga är att vi fortsätter att föra en politikpräglad av alliansfrihet syftande till neutralitet ikrig. Men det ställer naturligtvis vissa krav på detutrikes- och säkerhetspolitiska samarbete som vitänker oss att delta i i EG, om svenska folket så vill.Ett sådant krav är att samarbetet skall präglas avenhällighet i principiellt viktiga frågor, så attSverige inte tvingas in i utrikespolitiska positionersom vi inte själva har valt. Ett annat krav är att EGinte utvecklas till en militär allians, obligatorisk föralla medlemsstater.Jag vill konstatera att resultatet av Maastrichtmötetfyller de kraven. Det har inte framkommit något iMaastricht som skulle försvåra för oss att, somriksdagen säger, eftersträva medlemskap medbibehållen neutralitetspolitik.Den svenska utrikespolitiken har under någradecennier varit präglad av vissa karakteristika,nämligen bl.a. att vi har verkat aktivt föravspänning och nedrustning, för att överbryggastormaktskonflikter i världen och för att skapa engemensam säkerhet i . Den har ocksåpräglats av en strävan till solidaritet med tredjevärlden. Med hänsyn till en annan liten debatt somhar förekommit tycker jag att det är viktigt att slåfast att den politiken har haft ett mycket brett stödi riksdag. Det har alltså inte varit någonsocialdemokratisk politik utan en politik med enbred politisk förankring. Den har utövats avsocialdemokratiska stats- och utrikesministrar, menockså av centerpartistiska och folkpartistiska.Det är givet att det nya utrikes- ochsäkerhetspolitiska läge som vi befinner oss i ställernya krav men också innebär nya möjligheter. Viskall alltså inte föra vår utrikespolitik med blicken ibackspegeln, utan den skall utgå från denverklighet som vi lever i. Men jag vill ändå hävdaatt viktiga element av det som finns i vårutrikespolitiska tradition kommer att varabetydelsefulla också . Dit hör strävanefter nedrustning och avspänning i världen och inteminst strävan efter solidaritet med de fattiga folkeni världen.En viktig skillnad är att vi nu har erhållitmöjligheter att få nya instrument för vårutrikespolitik. Det utrikespolitiska samarbetetinom EG kan bli ett sådant nytt instrument, somnaturligtvis innebär att vi själva i växande gradmåste ta hänsyn till andra, men också att vi harmöjlighet att få en betydligt större effekt och ettbetydligt större genomslag för våra utrikespolitiskasträvanden genom att vi samarbetar med andraländer. Därmed kan vi, som jag ser det, bidra till attprägla den europeiska identiteten. Genom attarbeta i ett större europeiskt sammanhang får vimöjlighet till större genomslag för våra strävanden,naturligtvis förutsatt att vi också kan få andra medoss, än om vi agerar ensamma. Den europeiskaidentiteten får naturligtvis aldrig sättas i ettmotsatsförhållande till vår globala solidaritet ochvåra strävanden efter globalt samarbete.Anf. 18 ():Herr talman! Jag vill i all korthet vända mig till PärGranstedt och säga honom att jag i allt väsentligtansluter mig till det anförande som han just hållit.Jag vill emellertid energiskt protestera mot att hankallar det intellektuella meningsutbyte somförekommit i denna kammare under den senastehalvtimmen för en ankdammsdebatt.Anf. 19 () replik:Herr talman! Det vore mig naturligtvis totaltfrämmande att uttrycka mig på något sättförklenande om någon debatt som förs i dennakammare. Mina synpunkter hänförde sig helt ochhållet till den debatt som förts utanför kammaren.Anf. 20 ():Herr talman! Om jag förstådd rätt,skulle som alliansfritt land i framtidenmedverka i EGs försvarspolitiska beslut, vilketinnebär att man överlämnar de militära åtgärdernapå den internationella arenan till Västeuropeiskaunionen. Är det då särskilt realistiskt att vi ilängden kommer att kunna stå utanför den typen avmilitära insatser? Vilket skäl skulle i så fall kunnaåberopas av för att vi inte skulle kunnabidrag med styrkor i det här området? Varför skullevi bara speciellt undantagna från sådana militärainsatser? I det långa loppet ser jag inget hållbartargument för en sådan hållning.Anf. 21 ():Herr talman! Jag är inte alldeles säker på att BengtHurtig förstod mig rätt. Det är nämligen så attbesluten i innebär att denförsvarspolitiska samverkan som en stor del av EG-staterna önskar sig kommer att bedrivas inomVästeuropeiska unionen. Medlemskap iVästeuropeiska unionen blir frivilligt för EGsmedlemsstater. Jag kan inte tänka mig att det skullevara aktuellt för att bli medlem iVästeuropeiska unionen.Däremot är det inte uteslutet att Sverie skullekunna bidra till fredsbevarande styrkor inom någoneuropeisk ram, men det blir i så fall något som vibestämmer helt och hållet själva, på sammagrunder som vi har beslutat att medverka ifredsbevarande styrkor inom FNs ram. Vi behållersjälva vår fulla beslutssuveränitet när det gällerförsvarspolitiska och militära frågor.Anf. 22 ():Herr talman! Om jag förstått Maastrichtmötet rättskall försvarspolitiken samordnas, och det innebäratt man måste delta i besluten på det området. Dåblir man också på något sätt ansvarig för deuppgifter som sedan Västeuropeiska unionen kanfå av EG.Anf. 23 ():Herr talman! Jag tror i så fall inte att förstått Maastrichtmötet rätt. All samordningpå det här området bygger på enhällighet. Ingenkan bli intvingad i någon typ av beslut som man intesjälv har valt. Instrumentet för militär- ochförsvarspolitisk samverkan blir Västeuropeiskaunionen, där vi inte tänker vara med.Överläggningen var härmed avslutad.BeslutMom. 1 (svenskt medlemskap i )Utskottets hemställan bifölls med 298 röster mot14 för meningsyttringen av i motsvarande del. 1 ledamot avstod frånatt rösta.Mom. 5 (regionalpolitik)Utskottets hemställan bifölls med 300 röster mot13 för meningsyttringen av i motsvarande del.Övriga momentUtskottets hemställan bifölls.5 § Beslut rörande utskottsbetänkanden somslutdebatterats den 11 decemberFöretogs till avgörande socialutskottetsbetänkanden /92:SoU5, SoU6, SoU7 ochSoU13 samt bostadsutskottets betänkanden1991/92:BoU6 (beträffande debatten i dessaärenden, se prot.