prot · GE09125 · 1991-06-04 00:00:00 — Det är självfallet sådet bör gå till.Jag tycker det är utmärkt att vi harväldigt litet att diskutera om vapenexportsidan idenna granskning. Det beror på att vi metodisktarbetat av vapenexportfråga eftervapenexportfråga så långt som det över huvud tagethar varit möjligt.Det tycker jag att vi skall göra i också. Jag tycker inte den bör kvarstå idenna valrörelse. Jag tror väldigt många är tröttapå den, men den kommer att leva kvar och spela enroll i denna valrörelse, tro mig, ännu mer om vi intebetar av den nu och i stället säger att vi kan ta detnästa år.Det har kommit fram en lång rad nya saker. När jagfrågade hur hanhade fått tag på den s.k. åklagarpärmen, svaradehan att han inte kunde svara på detta eftersom detskulle bli rättegång. Bara en sådan sak! Detrespekterade jag och utskottet, men så är det påpunkt efter punkt -- man vägrade svara på frågormed hänvisning till kommande rättegång. Vi kändeinte till detta som berörde kurirpost. Vi visste inteom de kontakter man hade med den franskaunderrättelsetjänsten via den svenska ambassadeni . Detta har kommit fram . Det finnsbelagt i skriftliga promemorior. Skall vi inteundersöka detta? Skall vi inte ta fram det materialsom finns?Vi granskar ju regeringen. En del har velat göragällande att regeringens anknytning till detta ärperifer. Jag tycker inte det. Om landetsstatsminister under ett viktigt officiellt besök i blir uppringd och får beskedet om att någonfastnat i tullen i är det faktiskt intenågot som regeringen befinner sig på långt avståndifrån.Kammaren övergick till att debatteraKrigsmaterielexport samt och Gulfkriget.Anf. 23 ():Fru talman! roll i den s.k. Gulfkrisen varinte särskilt heroisk, även om vi slogs till sistaamerikan. Med tanke på förspelet till detta krigfinns det inte någon anledning till kritik mot deblygsamma svenska insatser som gjordes för attbefria : ett fältsjukhus och viss export avmateriel. Det var ju detta som i huvudsak var desvenska insatserna när det gällde att sätta stopp förSaddam framfart.Vi har alltså ingen anledning att förhäva oss när detgällde att befria . Den kritik som riktats frånreservanternas sida får väl ses som ett återsken avden svenska efterkrigstradition som alltid inneburitatt visat förståelse för diktarurer påvänsterkanten och riktat kritik mot demokratiskaländer, särskilt . Jag tycker därför inte att detfinns någon anledning att rikta någon kritik mot deblygsamma svenska insatser som gjordes iGulfkriget.Det finns däremot grundad anledning att riktakritik mot den handlande vadgäller brevet till . Detta brevinnehåller formuleringar som är olyckliga ochkomprometterande för . Statsministernstrycker medhårs genom att tonaned betydelsen av den irakiska ockupationen avKuwait och utnämna Palestinafrågan till denavgörande konflikten i regionen. Det skapadeosäkerhet om stöd till FNs handlingslinje.Detta brev, fru talman, tillhör inte det inomutrikespolitiken som vi svenskar har anledning attkänna särskilt stor stolthet över.Detta kunde ha undvikits om ett samråd hade skettmed utrikesnämnden. Med hänsyn tilltidsaspekterna fanns det faktiskt alla möjlighetertill detta, att påstå något annat är undanflykter.Kontakt borde i varje fall ha kunnat tas direkt medledarna för de partier som är företrädda iutrikesnämnden. Här föreligger ett nonchalerandeav oppositionen. Man kan fråga sig om skälendärtill.Oavsett om det fanns ett brev eller inte ficksamtliga länders gisslan åka hem. Detta gäller ävende amerikanska medborgare som befann sig i Irak.Man frågar sig då: Var brevet med desskomprometterande formuleringar nödvändigt?Det är faktiskt tveksamt. Regeringen skallsjälvfallet inte ha någon kritik för sitt arbete attförsöka få ut den svenska gisslan -- tvärtom. Mengenom privata svenska initiativ -- bl.a. leveranserav medicin -- var faktiskt en frigivning på gång.Detta kände regeringen till.Samtidigt som detta ägde rum kunde vi i massmedialäsa att förre centerledaren att resa till för att få hem gisslan.Jag har en känsla av att här kan föreligga ettsamband och en förklaring till varför statsministerIngvar var så ivrig att snabbt få i väg sittbrev.Fru talman! Om inte några prestigesynpunkterhade lagts på ärendet hade gisslan blivit fri i vilketfall som helst. hade då sluppit att sända ettbrev som inte hedrar vårt land och självfallet intedess undertecknare, . 24 ():Herr talman! Jag skulle vilja inleda med att säga attjag tycker att det finns anledning att ge regeringenen eloge för det sätt man skötte hållning iGulfkriget. Man höll nämligen god kontakt medalla partier i denna kammare. Det blev alltså engemensam nationell angelägenhet. Det ledde till ettgivande och tagande. Man var överens omangreppssättet, och regeringen var mycket lyhördför oppositionens olika uppfattningar.Mot bl.a. denna bakgrund blir det desto meruppseendeväckande hur regeringen sköttehanteringen av brevet till . Det ärhelt avvikande från det sätt som man skötte deandra frågorna. Utskottsmajoriteten --socialdemokraterna, kommunisterna ochmiljöpartiet -- säger att det hade varit en fördel omfrågan om brevet hade anmälts tillutrikesnämnden. Enligt den tidtabell som vi har fåttfrån aktualiserades frågan ombrevet . Den 13 novembersvarade utrikesministern på en fråga i riksdagen.Det frågesvaret skulle senare utgöra underlag förbrevet. överlämnades brevet.Sten har under utfrågningen också sagtatt det hade varit önskvärt om han hade hunnitöverlägga i utrikesnämnden. Statsminister påstår att frågan underställts riksdagengenom ett frågesvar. Det frågesvaret handlade omen . Han har också sagt atthan inte ville fördröja avsändandet av brevetgenom ett sammanträde i utrikesnämnden. Detframgår varken av de handlingar som vi har fåttfrån eller ens avutskottsmajoritetens skrivning att utrikesnämndenfaktiskt sammanträdde , två dagarefter det att utrikesministern hade givit sittfrågesvar i och innan brevetöverlämnades till chargé-d'affaires.Majoriteten har inte ens bemödat sig om att ta redapå om utrikesnämnden hade ett sammanträde.Man måste då ställa sig frågan: Varför villeregeringen dölja avsändandet av brevet föroppositionen? Min hypotes är att den visste attbrevet innehöll kontroversiella formuleringar ochatt det kunde bli bråk om formuleringarna. Brevetvar väldigt devot formulerat och avsänt till endespot. Det ledde också till jubel i parlament.Man visste att formuleringarna kunde ge utrymmeför missförstånd. Utrikesministern har ocksåsedermera i utfrågningen i konstitutionsutskotteterkänt detta. Han säger att vissa formuleringar i sittsammanhang kunde missförstås. Han erkännerockså att man i brevet har använt ett felaktigtordval.Jag måste säga att jag tycker att det är märkligt attsocialdemokrater, miljöpartister och kommunisterinte finner någon anledning att rikta kritik motregeringen. Här finns ju kritiken serverad på fat istatsministerns och utrikesministerns egnaformuleringar i samband med att de svarade påfrågor i utskottet.Kommunisterna försöker springa undan genom attsäga att detta är utrikespolitik och ingenkonstitutionell fråga. Det är ju helt fel, eftersomgranskningen har koncentrerat sig väldigt mycketpå hur beredningen av detta ärende har gått till.Konstitutionsutskottet har undersökt om ärendethar varit föremål för överläggningar iutrikesnämnden och hur samarbetet mellanutrikesdepartementet och statsrådsberedningenhar skett. Det är ju just bristerna i beredningen avärendet som har lett till detta katastrofala resultat.Jag är alldeles övertygad om att brevet inte hadesett ut som det gjorde om överläggningar iutrikesnämnden eller med samtliga partiledarehade kommit till stånd. Om brevet då hade sänts iväg eller inte kan vi inte veta. Den frågan kan viinte ge något svar på.Majoriteten motiverar det faktum att man inte villkritisera regeringen med att det rådde mycketspeciella förhållanden i fråga om gisslans situation.Det är helt riktigt att så var fallet, men det är ettmycket dåligt försvar, eftersom just det faktum attsituationen var speciell, att det rådde speciellaförhållanden och att läget var väldigt upphetsatmed kritik från de anhöriga borde utgöra en grundför regeringen att vara speciellt noggrann och göradet önskvärt med överläggningar i denna frågaliksom i alla andra frågor i samband med Sverigesuppträdande i Gulfkriget.Jag skall inte göra någon genomgång avformuleringarna i brevet utan hänvisar framför allttill den utfrågning jag hade med ,som finns redovisad i bilagan med utfrågningar pås. 143--148. Jag skall nöja mig med att dra någraslutsatser utifrån hur själva granskningen har gåtttill.Jag tycker att granskningen i det här ärendet ger enmycket dålig eftersmak. Till att börja med har manförsökt dölja att utrikesnämnden har sammanträttunder den period då diskussionen om brevet pågicki . Man har försökt att säga inte kunde hinna med ettutrikesnämndssammanträde, trots att man faktiskthade ett utrikesnämndssammanträde. Man harpåstått att brevet och formuleringarna i det varförankrade i . Statsministern sade vidutfrågningen att frågan hade underställts helariksdagen, och han syftade då på ett frågesvar somhade lämnats till en enskild person i dennakammare. Man försökte också i ett visst skede geintryck av att det var en interpellationsdebatt somhade ägt rum och att alla partier i och med dettahade kunnat delta i diskussionen. Det varemellertid en helt felaktig uppgift. Statsministernsade också vid utfrågningen att frågan i realitetengenom interpellationssvaret från --som lämnades före utfrågningen -- hadeunderställts och att det därför inte fannsnågon anledning att för detta brev inkallautrikesnämnden. Statsministern vill alltså försökasäga att ett enkelt frågesvar i denna kammareersätter överläggningar i utrikesnämnden. Detta ärväl -- om något -- en konstitutionell fråga. Man harvidare försökt göra troligt att formuleringarna ibrevet överensstämde med frågesvaret och att det ibrevet inte fanns något nytt, som inte fanns med ifrågesvaret. Ett enigt utskott konstaterar att detfinns vissa skillnader i formuleringarna och att det ibrevet finns uppgifter som inte framgick avfrågesvaret.Herr talman! Jag är av den bestämda uppfattningenatt detta behov av bortförklaringar och de felaktigauppgifter som både statsministern ochutrikesministern har lämnat innebär etterkännande i efterhand av att frågan inte har sköttssärskilt bra. Mot den bakgrunden är jag mycketförvånad över att i varje fall kommunisterna ochmiljöpartiet inte har tagit dessa svar frånregeringskansliet som en utgångspunkt för kritikmot regeringen. Regeringen har ju genom sina svaregentligen kritiserat sig själv.Anf. 25 Tredje vice talman ():Herr talman! Rubriken på detta avsnitt innefattarkrigsmaterielexport i allmänhet samt de svenskainsatserna i och brevet till SaddamHussein.Vad gäller krigsmaterielexporten tycker jag att detär viktigt att slå fast att konstitutionsutskottetsivriga grävande i dessa frågor sedan många årtillbaka har givit ett positivt resultat. Vi har fått enuppstramning av det regelverk som skall gälla förkrigsmaterielexporten, vi har fått en förstärkningav KMI, och vi har fått en allmän vakenhet vadgäller slutanvändarintyg och risken förvidareexport.Det fanns på detta område ett slags troskyldighetsom var ganska häpnadsväckande och som bl.a.visade sig i att man levererade så mycket vapen tilldet lilla . Jag kommer ihåg att jag isamband med att vi första gången tog upp dessafrågor just ifrågasatte om detta lilla land över huvudtaget hade utrymme nog för att placera alla devapen som exporterade dit. Det fanns alltsåett slags troskyldighet och en alltför stor tillit tillvapenindustrin.På detta område har enligtmin uppfattning gjort en mycket fin insats, som hargivit upphov till en annan attityd och en annanlagstiftning än vi hade tidigare. Men det finnsfortfarande en del frågor att besvara, och vi sägerockså att vi skall komma tillbaka till en del avärendena.Det är generellt inte mycket att säga om de svenskainsatserna i . Såvitt vi har kunnat finnahar regeringen handlat på ett riktigt sätt. Vi är medi FN, och vi kan naturligtvis inte undandra oss deuppgifter som åligger FNs medlemmar om ettenhälligt säkerhetsråd fattar beslut. Den insats vigjorde på FN-sidan kan naturligtvis karaktäriserassom liten och obetydlig, men själva den principiellamarkeringen är viktig. Lasarettsinsatserna kundeockså ha blivit mycket betydelsefulla, inte minst urhumanitär synpunkt.Det är viktigt att vi har fått en ordentlig redovisningav de folkrättsliga resonemang som man måstekänna till när man tar ställning i ett ärende av dettaslag. Vi har kunnat konstatera att vi på den härpunkten inte har något särskilt att säga omregeringens sätt att handlägga ärendet. Dekonsultationer som bör förekomma i ett sådant härärende har ägt rum.Jag är litet förvånad över den kritik som vpk ochmiljöpartiet har riktat mot uppslutning pådemokratiernas och FNs sida i kriget.Jag är också förvånad över att vi inte kunde enas ien bred kritik mot regeringens handläggning av detnu så omtalade och omskrivna brevet till SaddamHussein. Med hänsyn till situationen iMellanöstern, det läge den svenska gisslan befannsig i och den över huvud taget upphetsadestämningen är det alldeles givet att detta brev intevar ett brev vilket som helst. Det var ett mycketviktigt brev. Enligt min uppfattning borde det havarit alldeles givet att regeringen skulle haföredragit ärendet i utrikesnämnden. Som BirgitFriggebo ingående har redovisat fanns det hellerinte några tidsmässiga eller formella hinder mot attta upp ärendet i utrikesnämnden. Jag skulle viljasäga att det är för bl.a. denna typ av ärenden somvi har utrikesnämnden. Jag förstår inte varför manundlät att redovisa ärendet i nämnden om det intevar så som insinuerade, nämligenatt regeringen var ängslig för att man då inte skullefå med de formuleringar man tydligen tyckte varbra, dvs. att man i brevet drog in andra konflikter istället för att koncentrera sig på den fråga det isjälva verket gällde, nämligen diktatorns och hansanhangs tagande av svensk gisslan i Irak.Jag beklagar således att socialdemokraterna på denhär punkten inte har kunnat gå med på en kritikmot regeringens handläggning som jag tycker är välbefogad. Jag instämmer i den utförligaargumentation som hade på den härpunkten. Jag skall inte upprepa den, men jag skullevilja skärpa det hela i så måtto att jag yrkar bifalltill reservation nr 5.Anf. 26 ():Herr talman! Det har fallit på min lott att fuska liteti arbete. Jag måste säga attvi inte har riktat någon kritik på konstitutionellagrunder mot regeringens handläggning av brevet.Det konstateras dock i utskottets yttrande som vistod bakom att det hade varit en fördel om manhade informerat om brevet till utrikesnämnden. Iövrigt har vi således inte haft någon anledning attgå in i någon skarpare kritik av det. Jag tror att detvar en komponent som sannolikt var nödvändig föratt vi skall kunna vara säkra på att de svenskar somsatt fast nere i skulle kunna komma loss. Detär möjligt att så ändå hade skett med någontidsfördröjning, men det var en del i den strategisom jag tror var nödvändig för att vi skulle kunnavara säkra på att få hem svenskarna.Herr talman! Jag tror att man kan säga att vi i vårtland i en internationell jämförelse i stort sett harvarit ganska förskonade från laglöshet ochkorruption hos våra myndigheter och företag.Krigsmaterielexportfrågor står på grund av denlagstiftning vi har regeringens handläggning mycketnära. Handläggningen av många avkrigsmaterielexportfrågorna har medfört attSveriges anseende på den internationella arenanhar fått sig en ordentlig törn. Skandalerna ochrättegångarna har avlöst varandra i en lång pinsamföljetong . I har blivitnärmast ett skällsord, och en regering har fallit påanklagelser om att den har tagit emot förmodademutor från svenska intressen.I går diskuterade vi svårigheterna att förena enmarknadsekonomi med en konsekventmiljöpolitik. påminns vi om att deninternationella vapenhandeln är en mycket olustigdel av den berömda marknadsekonomin. Även idenna fråga påminns vi om att en politisk kontrollav marknaden är nödvändig.Jag tror att jag kan hålla med om attdet omfattande arbete som har lagts ned på den härkontrollen har lett till en uppstramning avhandläggningen.I det avvecklade krutmålet med de inblandade frånNobel Krut, tvingades man ogilla åtalet eftersomdet hade varit oklart för de inblandade parterna omexportförbud förelegat eller inte. Man har sagt attexport har medgetts av regeringen i avsevärdomfattning. Ingen visste egentligen var gränsengick för vad som fick exporteras. Denna oreda somgällde är givetvis oförsvarbar.När det gäller exporten till är detpinsamt att läsa i utskottets betänkande hur denborgerliga regeringen fungerade. Regeringen,främst handelsminister ochutrikesminister , behandlade Thailandsönskan att få köpa kanoner. Det finns dockegentligen inga dokument som visar vad de komfram till. När begärde exporttillstånd församma kanoner till gav regeringenexporttillstånd efter föredragning avförsvarsminister , trots att varett stängt land för vapenexport. Jag tycker att detär bra att ett enigt utskott konstaterar att bristen påvaksamhet var anmärkningsvärd i den borgerligaregeringen.Trots att krigsmaterialexport i princip har varitförbjuden har vi fått tre sätt att exporterakrigsmateriel. Det kan dels ske genom en olagligsmuggling, dels genom en olaglig utförsel medregeringens tysta medgivande, dels genom enutförsel med regeringens öppna medgivande. Jagtror att det är tack vare fredsrörelsens forskningarsom den ljusskygga delen av verksamheten harkommit i dagern. Vi får hoppas att fredsrörelsenäven i fortsättningen hjälper oss att bevakaframtida regeringar. Avvecklingen avvapenexporten kommer säkerligen också attdiskuteras i fortsättningen i denna kammare.Frågan om vapenexporten till de krigförande iGulfkriget och det svenska deltagandet medfältsjukhuset hänger givetvis samman med denlojalitet med som vi harbekännt oss till. Beslutet att sluta upp i de allieradesaktion föregicks inte enligt min mening avtillräckliga folkrättsliga analyser. i efterhandkan det konstateras att det mycket väl kanifrågasättas hur har tillämpats. gjorts i nedrustningsbetänkandet UU18, somvi behandlade för någon vecka sedan. Därkonstateras bl.a. att det hade varit önskvärt attproceduren enligt stadgan hade kunnat iakttas. internationella debatten finns också en starkoro för att stadgan i själva verket missbrukas ochför att man skulle kunna säga att FN utvecklas tillett instrument för främjande av vissastormaktsintressen.Man kan också fråga sig på vilken rättslig grundkärnkraftsreaktorer och förmodade fabriker förstridsmedel bombades. På vilken grund bombadesvattenverk, reningsverk och skyddsrum? Dessabombningar har genom bristen på rent vattenoch smittspridningen åstadkommit avsevärdalidanden för civilbefolkningen.De farhågor vårt parti redovisade om hur krigetfördes från de allierades sida anser jag i storutsträckning har bekräftats. Civilbefolkningen hardrabbats hårt, och sitterfortfarande kvar vid makten. De motstridigauppgifter som regeringen har lämnat somförklaringar till hur fältsjukhuset skall fungera visarockså att de folkrättsliga förberedelserna inte varsärskilt grundliga. Såvitt vi kan finna finns detemellertid ingen anledning för att rikta någonavgörande kritik på konstitutionella grunder motregeringens handläggning av åtgärderna iGulfkriget. I en så betydelsefull fråga kan man,såsom i reservation nr 4, resa frågan om interiksdagen skulle ha behövt medverka i sambandmed de överenskommelser som slöts medStorbritannien och Saudiarabien.Herr talman! Jag yrkar bifall till reservation nr 4.Anf. 27 ():Herr talman! Utskottet har behandlatvapenexport. vapenexport ökade från 1,6till 6 miljarder i fasta priser åren 1975--1989. Underde har den minskat något på grund avatt det inte blev något av med ytterligarehaubitsbeställningar till . Det svenskaförsvaret fick i stället köpa de överblivnakanonerna.Det värsta är emellertid inte att vi nu får hålla enkrisbransch under armarna med skattemedel, utanatt vi förlorar heder och internationellt anseende pågrund av vapenexporten.Vår s.k. neutralitetspolitik avslöjas som ettdubbelspel. Svenska vapen har sålts olagligt ikrigförande länder eller kommit till användning ikrig genom vidareförsäljning från länder som vi harsålt till enligt regler och tradition.Det s.k. har ytterligare illustreratproblemet och kommit som lök på laxen tillsmuggelaffärerna. och detta i ett särskilt yttrande.I vad gäller svenska vapen i har vi ingensärskild reservation för att pricka regeringen. Manhar skött detta dubbelspel mellan vapenexport,fredsiver och neutralitet så gott det sig nu göra låter,men pinsamt är det. Borde inte göranågonting åt problemet. KU har, som BertilFiskesjö framhållit, gjort en del hedervärdainsatser och medverkat till skärpta regler. Men bl.a.Gulfkriget visar att dessa åtgärder tyvärr interäcker. Vi menar att all vapenexport måsteavvecklas. Det är den enda lösningen. Vår heder iinternationella sammanhang är värd mer än femmiljarder i exportinkomster. Vi kan för övrigt säljaandra saker.Så sägs det alltid att vi måste ha en exporterandekrigsmaterielindustri för att kunna upprätthålla ettbra försvar. Ja, visst behöver vi det, om vi skall haett försvar som ser ut som det vi har . Vibehöver ett samarbete med stormakten , omvi skall ha ett stormaktsförsvar i miniatyr. Inteklarar vi utan amerikansk ellerfransk teknologi. Men man kan bygga upp ettförsvar enligt andra principer. Vi har motioneratom det. Nog skulle det väl vara fördelaktigt med ettförsvar som var oberoende av stormakterna ochoberoende av en exporterandekrigsmaterielindustri. Jag är ävertygad om att denförsvarsmodellen finns, men den blir aldrig utreddoch projekterad så länge man låterförsvarsindustrin och det militära etablissemanget iså stor utsträckning som styra utformningen avvårt försvar.Herr talman! En omstrukturering av vårt försvar ärden nödvändiga förutsättningen för att vi skallkunna ta oss ur den smutsiga vapenhandeln ochåterupprätta vårt internationella anseende och fåmöjligheter att styra och ställa i vårt eget bo.I reservation 4 har vi tagit upp frågan om formernaför inrättandet av krigssjukhuset i Saudi-Arabien.Jag yrkar bifall till den reservationen. Sverigeborde ha kunnat bistå med sjukvård genom Rödakorset och inte genom samverkan med tvåkrigförande länder.Anf. 28 ():Herr talman! har undersenare år ägnat mycken tid åt att granskahandläggningen av exporten av svenskkrigsmateriel. Utskottet har gjortmånga kritiska uttalanden i dessa frågor. Det ärsäkerligen heller inga överord att påstå, precis somBertil Fiskesjö var inne på, att KUs granskningockså aktivt bidragit till att reglerna för export avsvensk krigsmateriel skärpts vid olika tillfällen.Jag lade märke till att ville avveckla allkrigsmaterielexport. Så kan man naturligtvis tycka,men jag vill gärna tillägga att detta egentligen intehar särskilt mycket att göra med åretsgranskningsdebatt. Den debatten skall ju föras påett helt annat plan. Vår debatt beträffandegranskningen avser ju om regeringen verkligen harhållit sig till de regler som gäller på det härområdet. Utskottsmajoriteten har då kunnatkonstatera att så varit fallet. Vill man avveckla allkrigsmaterielexport, får den frågan diskuteras avriksdagen på sedvanligt sätt.Att välrenommerade svenska företag medverkat iolaglig vapenexport var från början ofattbart för deflesta av oss. Rykten och påståenden om att man påregeringskansliet kände till dessa förhållanden varju en tillräcklig grund för en konstitutionellgranskning. Trots av idogtgranskningsarbete har dessa rykten och påståendendess bättre inte besannats. Det är intressant attkonstatera att medborgarkommissionen, somockså har utrett frågan om den svenskavapenexporten, i stort sett dragit samma slutsatsersom . pågårutredningar angående grov varusmuggling avkrigsmateriel. Det kan därför bli nödvändigt förutskottet att i vissa avseenden fortsätta singranskning av svensk krigsmaterielexport.Herr talman!