prot · GE0967 · 1991-02-20 00:00:00 — Detta vet vi trotsrelativt sparsamma rapporter från beroendepå rådande besöksförbud.Dessa brott måste ständigt påtalas, och Sverigemåste aktivt arbeta för en ökad självständighet fördet tibetanska folket med utgångspunkt i DalaiLamas fredsplan. Vi bör också eftersträva att enundersökningsdelegation sänds till Tibet.Herr talman! har varat i litet mer än enmånad, och det får uppmärksamhet imassmedia. Kriget i började , dåSovjet tågade in i landet. Detta krig är i detnärmaste ett glömt krig, trots de katastrofalaföljderna av striderna för det afghanska folket.Landet har bombats sönder och samman. Hus,vägar och kanalsystem har förstörts. Man räknarmed att 20--25 miljoner minor är spridda överlandet, vilket innebär att död och lemlästning avfolket kommer att fortsätta långt efter en verkligfred. Var tredje flykting i världen, ja, ända upp till40 % av världens samlade flyktingskaror, består avafghaner.Samtidigt minskar det internationella ekonomiskastödet till de afghanska flyktingarna i Pakistan.Stödet till den afghanska gerillan har minskat frånbl.a. USAs sida, medan efter sitt uttåg frånAfghanistan har ökat sitt stöd tillKabulregimen och den förhatlige Nadjibullah närdet gäller såväl vapentillförsel som militärrådgivning.Mot den bakgrunden gäller det för oss att fortsättamed det humanitära stödet till de afghanskaflyktingarna och att stödja återuppbyggnadsarbetetinne i . Vi måste orka fortsätta att visasolidaritet med det hårt drabbade afghanska folket,trots behovet av stöd i . Planerna påen folkomröstning i FNs regi bör stödjas. Centernanser att det är lika viktigt att Sovjetunionenbetalar krigsskadestånd till som detanses vara ett naturligt krav i FN att betalarkrigsskadestånd till . Vi förstår inte varför viinte får stöd för detta vårt krav.Ett annat land som har upplevt krig ochoroligheter är Cambodja. har inbördeskrigrått i landet. 1975--1979 utsatte de röda khmerernabefolkningen för ett blodbad av sällan skådat mått.Minst en miljoner cambodjaner fick sätta livet tillunder khmerernas grymma ledning.Vid ett besök som jag gjorde i landet fannsdet fortfarande rester av människoben vidmassgravarna utanför huvudstaden vaktade vid minnesmärken uppbyggda avdödskallar. En pojke sov sedan kriget intillsina föräldrars benrester. Hela hans familj hadeutplånats. Men mest orolig var han för att de rödakhmererna skulle komma tillbaka till makten ochdärmed få möjlighet att på nytt terroriseracivilbefolkningen på det sätt som sker i nordvästradelen av landet . Bl.a. har de röda khmerernaplacerat ut minor som lemlästar och dödar civila.FNs fredsplan går ut på att även de röda khmerernaskall finnas med i en regeringskoalition, ettnationellt råd, fram till det planerade valet i FNsregi. Det är sagt att de stridande parterna skalllämna ifrån sig alla sina vapen. Oron i Phnom-penhär nu stor över att de röda khmerernas avväpninginte kan kontrolleras. Detta skapar rädsla införframtiden bland folket. Det är tveksamt hurfredsarbetet kan fortsätta. Mot denna bakgrundmenar jag att vi i övriga världen har ett mycket stortansvar för att förhindra att kan kommatillbaka för att ånyo terrorisera befolkningen. Vimåste hjälpa landet med återuppbyggnad, hjälpoch bistånd . Denna hjälp måste utökaskraftfullt mot bakgrund av att , somtidigare hjälpt , har minskat ned sitt stödväldigt mycket. Därför behövs det att Sverigeställer upp.Herr talman! Även i pågår ett flertal krig.Inger har berättat om det trettioårigakriget i . Vi från säger att detlogiska är att befolkningen får avgöra sin framtid ien folkomröstning.Västsahariernas strävan efter frihet och oberoendebör också avgöras i en folkomröstning enligt FN-planerna. har saharierna kämpat motMarockos ockupation. Nya påtryckningar motMarocko i syfte att få till stånd folkomröstningen ärnödvändiga. Skulle fortsätta att fördröjaoch förhala en folkomröstning, bör , enligtmin mening, överväga att frysa biståndet till landet.Samtidigt är det viktigt att de sahariska flyktingarnafår ett utökat svenskt bistånd, som dels kanadministreras via olika hjälporganisationer, somsker , dels bör kunna gå direkt till Polisario förett effektivare stöd. Även här är jag intresserad avatt höra hur regeringen ser på detta.Med dessa exempel, jag skulle ha kunnat lämnamånga fler, har jag velat lyfta fram i debatten någralångvariga krig och kriser i världen, vid sidan av denmer akuta Gulfkrisen och krisen i , så attde ej glöms bort. Jag har velat exemplifiera hur nyakriser i världen allvarligt riskerar att försämrasituationen för fattiga och utsatta folk i andra delarav världen, hur nya krig möjliggör förförtryckarländer att intensifiera förföljelser motoliktänkande i skuggan av de nya konflikterna.Slutsatsen måste självklart vara attfredsansträngningarna måste intensifieras runt om ivärlden. Freden måste få en chans. Som det står ivisan: Jag drömde det var fred på jord och alla krigvar slut. Detta måste bli verklighet och inte bara endröm.Anf. 29 MAJ ():Herr talman! Krig löser inga problem. Krig skaparbara fler problem. Krig är alltid ett misslyckande --för de direkta offren, för folkrätten, förvärldssamfundet.Kriget i är en mänsklig tragedi. Dethar redan lett till ekologisk förödelse. Det kan ledatill en politisk katastrof. Politiska problem kräverpolitiska lösningar. Förhandling och dialog är alltidbättre än våld. Vi måste på nytt ge freden en chans.Det är mycket lätt att starta ett krig, men svårareatt avsluta det.Den nya process som de facto inleddes med Irakstillkännagivande skapar förutsättningarför ett snart slut på kriget. Det fredsinitiativ somSovjet tagit ger oss hopp. FNs generalsekreterarekallar det ett historiskt tillfälle att undvika ettförödande markkrig.Självklart måste det nu vara ochinte de krigförande länderna som bedömer Sovjetsfredsinitiativ och svar samt fattar beslut omhuruvida resolution 678 därigenom kan varauppfylld.Vilka skäl kan finnas för att inte pröva dettahistoriska tillfälle? Vilka skäl kan vara starka nogatt dra in en miljon soldater i en förödandemarkstrid? Räcker inte en utfästelse av attlämna utan villkor? Var det inte dettaFörenta nationerna i resolution 678 gav fullmakt åtett antal stater att se till? Någon allmänkrigsfullmakt har aldrig givit.Sverige har på olika sätt aktivt verkat fören fredlig lösning. Dessa ansträngningar måstefortsätta tills dess kriget upphör. I det arbetet måstevarje initiativ, varje försök prövas.Ett krig innebär inte bara mänskligt lidande ochblodspillan. Det för med sig ett lidande som i varjekrig, trots det militärer kallar kliniska operationer,huvudsakligen drabbar civila; kvinnor och barn.Ett utdraget krig försvårar dessutom på alla planåtergången till fredliga förhållanden i regionen.Varje krig hotar FNs roll och auktoritet och är ettbakslag för . Förentanationernas uppgift är att arbeta för fred. Som detheter i dess portalparagraf: ''att rädda kommandegenerationer från krigets gissel. ''Herr talman! Trots att vi inte vet hur eller när krigetslutar måste vi nu börja tänka efter kriget.-- Hur kan broar byggas för att bryta ner det hatsom kriget har skapat?-- Hur skall en varaktig och stabil fred uppnås iregionen?-- Har särskilda förutsättningar att spela enkonstruktiv roll i den processen?-- Är erfarenheter av politisktbrobyggande och förtroendeskapande åtgärdertillämpliga?Efter invasion av visade FNssäkerhetsråd prov på beslutsamhet ochhandlingskraft när beslut togs om ekonomiskasanktioner. Det var sanktioner som ansågs sommycket effektiva i FNs historiaoch som borde ha fått prövas längre.Kriget i är inte FNs krig. Det har vigeneralsekreterarens ord på. Men för FNs skull ärdet viktigt att den militära operation som Förentanationerna har legitimerat håller sig inom angivnaramar. FNs arbete för fredlig konfliktlösning måsteförstärkas och intensifieras. Det är viktigt att FNssäkerhetsråd nu återtar sin roll och fortsätteransträngningarna att nå en politisk lösning och envaraktig fred och stabilitet i Mellersta Östern.En bred Mellersta , därPalestina/Israel-frågan och andra konflikter iområdet -- jag inbegriper också kurdfrågan -- kanfå långsiktiga lösningar, är en förutsättning för attde politiska problemen i området skall kunna lösasoch för att en varaktig och stabil fred skall kunnauppnås i regionen.Förenta nationerna måste nu snabbt ta initiativ tillett återuppbyggnadsprogram till stöd för dedrabbade människorna och miljön i regionen.Herr talman! Vilka lärdomar kan vi dra av kriget?Genom en historiens ironi vänds nu vapenmot länder som hjälpt till att byggaupp gigantiska vapenarsenal.Under 1980-talet byggdes upp till en militärstormakt med hjälp av många stater, men framförallt av , och . Men ocksåmånga andra industrinationer har hjälpt till attbygga upp hans kemiska anläggningar och tekniskakapacitet på det militära området.Inga vapen, inget krig.Den första lärdomen av kriget måste vara att allvapenhandel och vapenöverföring måste begränsaskraftigt och kontrolleras internationellt. Allastater, både säljare och köpare, måste underordnasig en sådan kontroll.Det är hög tid för världssamfundet att på allvar taitu med de problem den internationellavapenhandeln innebär. FN bör som ett första stegnu upprätta ett register över internationellavapenleveranser.Men varje land måste ta ansvar för en restriktivlagstiftning och heltäckande kontroll av sinvapenproduktion och export. Enligt de riktlinjersom antog 1971 gäller ovillkorligt hinderför export av vapen till länder i krig. Dessariktlinjer är dock inte lag.Medborgarkommissionen begärde en sådan lag,vilket också den socialdemokratiskapartikongressen enhälligt beslutade om hösten1990. Kriget vid visar att detbrådskar med ett sådant lagförslag.Kriget vid överskuggar också olikanedrustningsförhandlingar, men det gör arbetet förnedrustning bara mer angeläget. I skuggan avkriget fortsätter supermakterna sina bilateralaförhandlingar om strategiska kärnvapen. I skugganav kriget vid fortsätterförhandlingarna vid nedrustningskonferensen iGenève. Den centrala förhandlingen där sedannågra år tillbaka gäller ett totalförbud mot kemiskavapen, ett arbete som i högsta grad fått ökadauktalitet till följd av kriget vid Persiska viken.Den andra lärdom som man kan dra av kriget är attett avtal om totalförbud mot kemiska vapen snabbtmåste slutföras. Den politiska viljan till ett sådantförbud hos alla involverade måste ju ha ökat införhotet att dessa massförstörelsevapen används. Meden klar politisk vilja kan ett avtal snabbt vara klart.Arbetet på en avtalstext är långt framskridet. Förraåret -- när ledde förhandlingarna -- komytterligare några bitar på plats i detta storaavtalsbygge. Exempel på sådana framsteg är kunde enas om en förstörelseordning förkemiska vapen och produktionsanläggningar försådana vapen, om metoder att utreda anklagelserom användning av kemiska vapen, om sanktionervid brott mot avtalet och om sätt att lösa tvister omtolkning av avtalet.Ett fåtal svåra problem är alltjämt olösta. Dit hörvissa kontrollfrågor, inte minst frågan om rätt till attvid misstanke om brott mot avtalet göra inspektionför att utreda detta, s.k. inspektion på anmodan.En överenskommelse har också träffats mellansupermakterna om att förstöra av deraskemiska vapenarsenaler som ett led i arbetet på ettglobalt avtal om ett fullständigt förbud mot ochförstörelse av alla kemiska vapen. Ett tecken påden trots allt förändrade värld vi lever i är att USApraktiskt bistår vid den tekniskt ochsäkerhetsmässigt besvärliga förstörelsen av dekemiska vapen. Detta är betydelsefullt, inte bara iförhållandet mellan supermakterna, utan också isamband med förhandlingarna i om ettallomfattande förbud mot kemiska stridsmedel.Kriget vid och hoten om användningav kemiska vapen gör det än mer angeläget attförhandlingarna snabbt slutförs om ett fullständigtförbud mot och förstörelse av alla kemiska vapen.Herr talman! Vi vet att tekniken att tillverka ochanvända massförstörelsevapen harspritts till allt fler länder -- även tillkonfliktdrabbade länder och regioner. Det gällerutrustning för att tillverka kärnvapen, men ävenkemiska och biologiska stridsmedel och missiler föratt transportera sådana stridsspetsar.Problemet försvåras av att en hel del av dennateknik för massförstörelsevapen baseras påutrustning som används för legitima civila ändamålsom kärnkraft, civil kemisk industri, läkemedels-och livsmedelsindustri eller civila rymdprogram.Det beräknas att ett femtontal länder i MellerstaÖstern, och disponerareller själva utvecklar missiler som kan bäramassförstörelsevapen. har kunskapenom hur man tillverkar kemiska stridsmedel blivitspridd. Sådana stridsmedel har bevisligen använts ikonflikten mellan och och internt i Irakmot kurderna. Det finns också uppgifter om attvissa stater även försöker att skaffa sig kapacitet attutveckla biologiska stridsmedel.Spridningen av bärraketer har till stor del skettgenom stormakternas försäljning av militäraraketer till länder i tredje världen. De meravancerade missilprojekten i dessa länder byggeremellertid även på att man skaffar sig tillgång tillcivil rymdteknik och applicerar den på militäraprojekt.Användningen av vad som i princip är civilutrustning kännetecknar i ännu högre gradtillverkningen av kemiska och biologiskastridsmedel. De aktuella staterna gör därvid oftastora ansträngningar för att dölja att den civilautrustningen kan användas för militära ändamål.I april 1987 beslöt sju väststater att söka begränsaspridningen av bärraketer och missilteknik. Sedandess har ytterligare några länder stött dennaambition. Dessutom har ett tjugotal västländerinom ramen för den s.k. Australiengruppen sedanflera år tillbaka agerat tillsammans för att hindraspridning av sådana civila kemiska substanser somkan användas för att framställa kemiskastridsmedel. Detta har också behandlats vidnedrustningsförhandlingarna om kemiska vapen iGenève.FNs säkerhetsråd antog med anledning av attkemiska stridsmedel användes i kriget mellan Irakoch en enhällig resolution, därmedlemsstaterna uppmanas att införa en striktexportkontroll för kemiska produkter, som kananvändas för tillverkning av kemiska vapen.En tredje lärdom av kriget vid är attdet nu är än mer angeläget att internationellt hindraspridning av missilteknik och produkteranvändbara för massförstörelsevapen. Sverigebidrar till detta genom det lagförslag som nyligengick till lagrådet för yttrande.Herr talman! Även supermakternas bilateralanedrustningsförhandlingar har kommit iskymundan på grund av kriget vid Persiska viken.Under 1990 träffade och enprincipuppgörelse om en kraftig nedskärning av destategiska kärnvapnen. Uppgörelsen är historisk.Det kan i och för sig kanske inte sägas vara denförsta i sitt slag, eftersom den har föregåtts av , som innebar den första avtaladenedskärningen av kärnvapen. innebarett marginellt ingrepp i kärnvapenarsenalerna --med några procent --, medan det strategiska avtaletinnebär avsevärda nedskärningar, även om det inteblir hälften som ursprungligen sades.Enligt planerna skulle avtalet ha undertecknats viddet toppmöte i som skulle ha ägt rum justnu , men som uppsköts främst medhänvisning till kriget vid . Men somjag förut sagt gör kriget inte nedrustningsarbetetmindre viktigt, tvärtom.Den fjärde lärdom som man kan dra av kriget vidPersiska viken är att nedrustningsarbetet måstefortsätta. Därför är det nu ytterst viktigt att såvälförtroendeskapandet somnedrustningsförhandlingarna fortskrider ochintensifieras och att varken förhandlingarna omstrategiska kärnvapen eller ratificeringen avfjolårets avtal om att kraftigt minska dekonventionella stridskrafterna i hejdas avkonflikten vid . Därför är det viktigtatt vapenhandeln kraftigt begränsas och bringasunder internationell kontroll. Därför är det viktigtatt spridningen av teknik för tillverkning och brukav massförstörelsevapen stoppas. Därför är detviktigt att förhandlingarna i om ettfullständigt förbud mot kemiska stridsmedel snabbtavslutas.Vi måste, herr talman, ge freden en chans!Anf. 30 ()replik:Herr talman! Först vill jag instämma BrittTheorins krav på att man måste försöka få till ståndett förbud mot tillverkning och användning avkemiska stridsmedel. I det här sammanhanget kanjag nämna att rykten har nått mig att man i det sjuår gamla kriget i har använt kemiskastridsmedel. Som tack för stödet till SaddamHussein har fått kemiska stridsmedel av Irakoch också använt dessa stridsmedel mot denegna befolkningen. Användningen av kemiskastridsmedel sprider sig tydligen.Ge freden en chans, sade , ochinstämde i det önskemål som jag framförde. Jaggladde mig mycket över att få höra att regeringentänker agera för att även kurdfrågan skall kunnalösas -- för att det skall kunna bli en varaktig fred iMellanöstern. Jag fick emellertid inget svar på hurregeringen ställer sig till att på dagordningeneventuellt ta upp frågan om uteslutning urEuroparådet på grund av de brott motbestämmelserna om de mänskliga rättigheternasom gör sig skyldigt till -- om nu intebättrar sig. Eftersom på olikasätt uttalar sig för stöd för sanktioner i syfte attpåverka stater, skulle det ju finnas en chans attpåverka , så att förhållandena i det landetförbättras. Likaså skulle det vara möjligt att medpåtryckningar påverka för att finna enfredlig lösning för Västsahara.Jag fick inte heller svar på min fråga vad som skiljerkravet på krigsskadestånd som enligt centernsmening bör ställas på för Sovjetsförstörelse i och att Förentanationerna nu ställer krav på att betalakrigsskadestånd till . Från sidatycker vi att dessa både krigsskadeståndskrav ärlika angelägna. Varför ställer inte regeringen upp?Anf. 31 MAJ () replik:Herr talman! tog upp ett vittspektrum av frågor och berörde många konflikterrunt om i världen. Det är inte riktigt så lätt att svarapå alla frågor på en gång, men låt mig generellt sägaatt FN stärkte sin roll mycket kraftigt närman beslöt sig för att vidta ekonomiska sanktionermot för ockupation av . Dåöppnade sig en ny möjlighet för Förenta nationernai och med att det var över. Konfliktenmellan supermakterna i hade bilagts. Vikunde förvänta oss, och vi kunde se, att de därmedinte heller utnyttjade sin vetorätt i säkerhetsrådet.Det öppnar sig stora möjligheter för Förentanationerna så länge inte kriget var ett faktum.Många av oss såg det kraftiga agerandet frånsäkerhetsrådets sida som ett tecken på att Förentanationerna otvetydigt i fortsättningen kommer attingripa mot varje brott mot mänskliga rättigheter.Det kanske är något av önsketänkande. Jag är interiktigt övertygad om att vi ser samma enighet närdet uppstår en ny konflikt i fortsättningen, vare sigdet nu skulle vara i , i eller iGrenada. Men min förhoppning är att denprincipiella ställning som man har tagit, att vi skallagera vid brott mot och de mänskligarättigheterna, också skall gälla i fortsättningen.Jag är inte lika övertygad som att det bästa sättet att få att förändra sinpolitik på MR-området i sitt eget land är att nuutesluta ur . Vi har diskuteratfrågan vid ett flertal tillfällen, och vi har varitframme vid att föreslå att inte skall ha sätedär. I princip vill jag hävda att det är lättare att nå,samtala med och övertyga länder om man kanumgås i internationella organisationer. Det finnsdock en gräns för hur stort brottet kan vara mot deregler som vi har satt upp. Det gäller också, skullejag vilja påstå, för . Påtryckning måstealltså kunna ske inom FN-systemet både vad gällerTurkiet och vad gäller , så att dessa länderockså fyller upp de kriterier som ställs på derasagerande enligt FN-stadgan.Vad som skiljer krigsskadeståndet frånSovjetunionen till och krigsskadeståndenligt FN-resolutionerna kan jag inte på rak armsvara på. Sannoligt är det helt enkelt så att fråganinte har aktualiserats av andra länder. Det kanskeändå fordrar sin förklaring. När säkerhetsrådet harantagit resolutioner om kriget i har Sverigeinte behövt säga vare sig ja eller nej till de beslutsom har fattats, eftersom inte är medlem isäkerhetsrådet.Anf. 32 ()replik:Herr talman! Jag vill instämma i att FNs roll harstärkts i den senaste konflikten. Det finns mångafrågor som hitintills inte har tagits upp men som vikanske enklare kan ta upp . Vad jagmenade är att nu kan ta upp frågor somgäller krigsskadestånd till ,eftersom man i FN har kunnat enas om kraven påIrak efter agerande i . Därför bordeSverige kunna aktualisera frågan på nytt efter detatt den har diskuterats i fråga om och Kuwait.Jag är inte heller helt säker på att det rätta sättetatt påverka är att ensidigt försöka uteslutaTurkiet ur , men jag tycker att fråganmåste övervägas. Jag undrade om man är bereddatt överväga att aktualisera denna fråga, om inteannat hjälper.Anf. 33 MAJ () replik:Herr talman! På den sistnämnda frågan kan jagsvara att vi för tillfället inte är beredda att övervägaen uteslutning av . Den frågan är inteaktuell.Får jag komma tillbaka till FNs roll ochsäkerhetsrådet, eftersom jag inte hade möjlighetatt vara riktigt tydlig och klar. är intemedlem av säekrhetsrådet och kan därmed inteheller rösta vare sig för eller emot säkerhetsrådetsbeslut. kan därmed inte heller aktualiserafrågor i säkerhetsrådet. Det betyder däremot inteatt inte står bakom de beslut somsäkerhetsrådet har fattat. är medlem avFN, och vi är som alla andra medlemsländerbundna av säkerhetsrådets beslut. Jag kan inte,som sagt, inte på rak arm säga vilka länder som haraktualiserat frågan om krigsskadestånd, men det ärinte en fråga som har drivit.Jag hävdar alldeles bestämt att politiska problemkräver politiska lösningar. Då måste det tillförhandlingar, samtal och dialog. Dialog ochförhandlingar är alltid en bättre form än våld,därför att krig aldrig är en lösning på problemen.Dialog och förhandlingar är den enda framkomligavägen. Då är FN ett instrument som vi har. Vårgemensamma uppgift måste nu vara att förstärkaFN och se till att FN får en verklig roll såsom FN en gång var tänkt för att skydda kommandegenerationer från krigets gissel.Anf. 34 ():Herr talman! var optimismen stor iEuropa. Delegaterna vid den europeiskasäkerhetskonferensen i arbetade för högtryckför att få allt klart till toppmötet i . Det ärverkligen ett stort antal och långt gåendeöverenskommelser som undertecknades i Paris.Glädje och tro på en fredlig och ljus framtid varpåfallande.I dag ser det något annorlunda ut. Det storanedrustningsavtalet om nedrustning medtiotusentals konventionella vapen har interatificerats. Det står verkligen skrivet i stjärnornaom och när det kan ske.Orsaken till allt detta är det som skett inomSovjetunionen under de senaste månaderna.Tusentals stridsvagnar, pansarfordon,stridsflygplan, attackhelikoptrar ochartillerienheter finns uppställda öster om föratt finnas utanför det avtalsområde som sträcker sigmellan och . Det har visat sig att maninom inte räknat de enheter somfinns inom det infanteriet och attmotorskyttebrigader överförts till marint infanteridärför att man inte velat räkna med dem, osv.Detta har medfört att förtroendet har minskatavsevärt emellan parterna och att vidareförhandlingar har stagnerat. Enligtöverenskommelsen i skulle man gå vidaremed t.ex. regler för flyginspektioner och sökakomma överens om tak för antalet militärer. Detsker nu inte.De förtroende- och säkerhetsskapandeförhandlingarna, där är en av parterna, hari hög grad påverkats av det som skett i förhållandetmellan och . Dessaförhandlingar har nästan helt avstannat.Det hela är mycket oroande, och det finns storarisker för att arbetet fram till nästa års iHelsingfors inte alls blir så som det var tänkt. Riskfinns för att CFE- och CSBM-förhandlingarna intekommer att slås samman enligt det beslut somfattats.Den nya europeiska säkerhetsordningen ochSovjetunionens begynnande inordnande i etteuropeiskt och internationellt sammanhang börverka stabiliserande. Landets stora olöstaekonomiska och miljömässiga problem, religiösamotsättningar, minoritetsproblem osv., är stora hotmot fredssträvandena i Europa.Vid ämbetsmannamötet inom ESKs ram i januaririktades en massiv kritik mot fördess handlande mot de baltiska staterna.