prot · GE0963 · 1991-02-14 00:00:00 — Såvittjag förstår är detta ett kristet institut, vilket jagantar speciellt intresserar intressanta med denna skrift är att man eftermycket noggrann analys man ställer upp ett antalkriterier för vad som är ett rättvist krig. Det skallfinnas en överordnad auktoritet, och det skall varaen rättvis sak. Dessa två saker säger man föreligger.Men det skall också vara en absolut sista utväg,något som man säger inte föreligger, det skall ha enrimlig chans att lyckas, och där sätter manfrågetecken. Det skall vidare finnas en riktigintention, och där sätter man likaså frågetecken.Det skall finnas en proportionationalitet mellan hurman behandlar olika konflikter, och man säger attdetta inte gäller i det här fallet, eftersom man i såfall skulle ingripa, vilket en del av oss har sagt här ikammaren, på samma sätt mot alla andraockupationer. Man säger också att principen om attde icke stridande skall hållas helt immunauppenbarligen inte kan följas. Slutsatsen är därföratt detta krig enligt kristna principer inte uppfyllerkraven på ett rättvist krig.Det är inget rättvist krig. Det är ett krig med heltandra förtecken. Det hjälper inte att motståndarenär en terrorist, en gangster och en totalitär diktator.I ett rättssamhälle har även brottslingar vissarättigheter, det är ju det som är det speciella medett rättssamhälle. Om rättssamhället självt slutarhålla sig rätten har ju brottslingen uppnått det hankanske ville, nämligen att rättssamhället brakarihop. Detta gäller såväl inom länder som i detinternationella rättssamhället. FN, fredsmäklaren,tillgriper ett krig som enligt bl.a. en mycket seriöskristen ananlys icke är ett rättvist krig. Borde ändåinte regeringen och även andra tänka om närdödsoffren i nu blir tusentals och kansketiotusentals?Anf. 7 ():Herr talman! Jag anser allmänt settatt har agerat mycket positivtunder denna konflikt. Jag tycker att man har visatatt det till varje pris är fredliga lösningar som vi villuppnå. Också vårt agerande historiskt sett i dennaregion visar detta, och inte minst har StenAndersson personligen i allra högsta grad bidragittill den positiva aktivitet som har skett i dennaregion för att söka en fredlig lösning ochsamexistens mellan alla parter.Jag anser också att brevet till något mycket positivt, och att det drabbades aven mycket orättvist kritik. Det framgick heltuppenbart av texten att sökte en fredliglösning, och det var inget fel att visa på det fanns ettsamband med Palestinafrågan. Att ett sådantsamband finns har väl detta krig verkligen visat.Jag anser också att statsministerns agerande harvarit positivt och likaså de förslag som lagts fram ipressen. Det har också mycket klart framgått attSverige lägger ansvaret för den utveckling som harskett i denna region på Irak.Man måste konstatera att det finnsbrister i FNs agerande. Det har skapats en oro närdet gäller FNs framtida roll som fredsbevarandeorganisation. Jag tycker att man tveklöst kan sägaatt FN gjorde fel som inte lät sanktionerna verkalängre. Det är uppenbart att avsikten aldrig harvarit att dessa sanktioner skulle nå ett resultat, utanavsikten har varit att göra en markering. Var har viexempel på att sanktioner skullekunna ge ett resultat? Man borde ha låtitsanktionerna vara längre för att visa att FN villeverka för fredliga lösningar och inte militära.Jag tycker också att man kan rikta kritik mot USAsrelativt självpåtagna roll i den här konflikten. Denhar skapat extra spänningar, det är helt uppenbart.Man kan ställa sig frågan varför det inte har blivitett FN-kommando, även om man också kan sefördelar med att det inte har blivit det. Jag tyckeratt fredsdiplomatin kom in för sent från FNs sida.Som det ser ut nu löser kriget kanske inte heller denhär konflikten utan det kommer kanske -- vilketnågra talare har varit inne på -- värre problem närkriget är slut. Då skapas stora spänningar.Det är klart att man känner sig reserverad inför deomfattande operationer som FN-alliansen har inlettmed denna massiva bombning av . Man frågarsig om detta skall vara nödvändigt för att befriaKuwait.Varje fredsuppslag måste enligt min meningprövas, och jag är litet oklar över vad statsministernavsåg med sitt förslag. Jag tycker att man mycketväl skulle kunna tänka sig en ensidig paus frånalliansens sida för att pröva omIrak under sådana omständigheter skulle varaberett att deklarera att drar sig ur . Detkan kosta ett visst pris, men det priset tycker jaguppvägs av fördelarna. Det skulle också innebäraen markering från FNs sida av att man till varje prisvill söka fredliga lösningar, dialog i första hand, ochundvika blodbad.Jag tycker inte att skall sända stridandetrupp till det här området. Däremot är det ettmycket bra förslag -- det framförs också iinterpellationssvaret -- som gäller defredsbevarande styrkorna och andra insatser. Jagvill fråga utrikesministern om regeringen är bereddatt avvisa varje krav på att sända stridande trupp tillden här regionen.Det är tvivelaktigt, tycker jag, att sändakrigsmateriel till de stridande parterna, och jag villfråga om det är nödvändigt attSverige gör det.Kriget har ju också visat vad vapenexporten ivärlden kan leda till. De allierade har under flera årförsörjt med fruktansvärda vapen, och skallde själva bekämpa dessa vapen. Det är ganskaobegripligt hur det har kunnat ske, och jag vill frågautrikesministern: insatser kan görainom FNs ram och på annat sätt för att få mereffektiva regler i syfte att begränsa vapenexporteni världen? Jag inser att detta är mycket svårt. Menvad kan vi alltså ytterligare göra på den punkten?När det gäller den internationellaMellanösternkonferensen tycker jag att det är ettmycket bra förslag som framläggs. Jag skulle baravilja fråga: Hur ser utrikesministern påmöjligheterna att utveckla denna internationellakonferens till vad man skulle kunna kalla för enMellersta Österns säkerhetskonferens, en parallelltill den europeiska säkerhetskonferensen? Denskulle omfatta alla stater i regionen och äveninkludera kurdernas situation.Jag tycker att det inte finns något försvar förSaddam agerande; det är vidrigt.Ockupationen av den lilla oberoende nationenKuwait måste med kraft fördömas. måsteman vara realist och inse att man nu på alla sättmåste försöka stoppa kriget för att begränsaskadeverkningarna, och söka en samlad lösning,inkluderande palestinier, kurder och andra folkslagi den här regionen.Anf. 8 ():Herr talman! Jag vill börja med att läsa ur ett brevsom en kurdisk pojke, som bor utanför Göteborgoch kommer från i , har skrivit tilltidningen 8 SIDOR:''Det är knappt man vill prata eller skriva om kriget.Folket som bor i kan inte flytta därifrån. Devill inte lämna sitt land, därför att de är födda i ingen kan lösa det här kriget.USA vill ta bort ledare . Mende tänker inte på människorna. Tusentalsmänniskor kommer att dö . Tänk på allabarnen. De har ingen framtid. Vem ska gråta fördem? Alla barn i världen har rätt att leva, men intebarnen i . ''Så skrev i Lerum.Jag hade tillfälle att ta del av det tal som StenAndersson höll i ikommissionen för de mänskliga rättigheterna. Jagställer mig helt bakom vad anfördenär han fördömde invasionen i och när hantalade mycket starkt för de baltiska staterna och debaltiska folkens rättigheter. Talet avslutades meddet postitiva i att man nu undertecknatbarnkonventionen.Men inte med ett ord talade omalla de barn som bor i detta område och som nuutsätts för krigets grymheter. Det verkade i StenAnderssons tal som om detta krig inte pågick utanatt det bara var ockupationen av som hadeinträffat. Det krig som pågår och hotar helabefolkningen i området nämndes inte alls. Dettalades om att det är så positivt att man har kunnatskriva under , och det är detnaturligtvis. Man vad innebär det för barnen i dethär området, när de i realiteten lever underbombhot? Och hur känner sig barnen som bor iIrak, i , i , i de ockuperade områdena?Inte ett ord sade heller ompalestinierna, som lever under utegångsförbud ochöver huvud taget inte får lämna sina bostäder. Detvar många som blev mycket besvikna över StenAndersson tal i den här delen. Jag tycker att vimåste tänka mera på barnens situation. Mer änhälften av befolkningen i området består av barn.Sten har talat både nu och tidigare iriksdagen om att stöder utvidgningen avkriget och att det sköts inom FNs ramar. Men dettragiska är ju att FN har avhänt sig sinbeslutanderätt i och med resolution 678. Det är jualliansen som beslutar vad man skall göra.Medlemsstaterna har inte längre något inflytande,för man har som sagt lämnat över beslutanderätten.Det har även generalsekreterare de Cuellar, och nuOve , beklagat. Jag undrar om inte också StenAndersson beklagar att man på det här sättet intelängre har någon röst när det gäller utvecklingen.Skall det t.ex. vara möjligt att inom de här ramarnaanvända kärnvapen? Det pågår ju en diskussion omdetta i . Kan tycka att det är rätt inom FNs ram använder kärnvapen?Det finns också andra inslag som jag tycker ärmycket stötande. Det gäller inte minst det sätt påvilket har köpt röster för att få stöd förresolution 678. Innan beslutet fattades vände mansig till och lovade att detta land skulle fåsina skulder avskrivna. skulle få ett lån på 140miljoner dollar, skulle få ibistånd, skulle få bistånd till väpnadestyrkor, militärt bistånd och avskrivning avvissa delar av sina skulder. skulle få12 miljarder dollar till vapen. hotades medatt landet inte skulle få ett bistånd som man tidigarehaft, om man inte stödde resolutionen.Är det på det här viset som det skall gå till i FN --att man skall köpa sina röster? Efter det att beslutetfattades om resolution 678 betalade av en delav sin skuld, som man ju haft ,nämligen 187 milj.kr. Jag tycker inte heller att dettaär ett sätt som vi vill att FN skall agera på. Heladenna situation som vi nu upplever gör att manverkligen får fundera över hur FN skall fungera ifortsättningen -- hur FN skall göra skäl för namnetfredsorganisation och bidra till att skapa fred ochsäkerhet i världen. Jag kan inte se att det här krigetbidrar till det.Anf. 9 (mp):Herr talman! kom in på det somjag tänkte ta upp, nämligen barnens rätt. När ochvar kommer barnen in?Det största miljöhotet är krig; det finns inget störremiljöhot. är det 50 oljekällor bara i det nuaktuella området som står i brand. Man säger attkärnvapen kan man använda, för det strider intemot folkrätten. Man har redan i inledningsskedetbombat kärnkraftverken -- forskningsreaktorerna.I sägs det att man aldrig skulle bomba vårakärnkraftverk -- men så har man gjort iinledningsskedet. Ingen vet konsekvenserna av det.Jag kommer just från i . Vi är ju sårädda att skulle läcka, osv. När jag talademed säkerhetspersonalen där, sade man: ''Det somvi har här är väl inget farligt, vi har ju sådankontroll över det. Men vad händer i , iMellanöstern?'' Det var ett bete som jag inte kundelåta bli att ta tag i. Vad som åsyftades var helt enkeltatt av kärnkraften kan ett land göra kärnvapengenom att upparbeta och ta till vara plutonium --och därmed bli en kärnvapennation. Det ärnågonting som man har blundat för i-världen, ochnaturligtvis även i . Här var det alltså klartuttalat. Säkerhetspersonalen i gav migbetet, jag svalde det -- och gav tillbaka. Jag sade:Javisst, kärnvapen och kärnkraft är siamesiskatvillingar, och ser vi hur det har gått.Vi har bistått de här länderna med vapen. Vi harbistått med att underhålla och bygga upp denmängd av militära vapen som finns i Irak.I tilläggsprotokollet, som upprättades i FN,sägs att man inte får sätta in repressalier mot annatän militära områden. Det är t.o.m. begränsat såfantastiskt att om det finns militära mål i byar ochstäder, eller i områden där människor bor och lever,skulle man inte få angripa. Men det förbudet var såkategoriskt att och inte ville anslutasig till det.Vad är det som händer ? Man frågar sig: Vemsfolkrätt värnar FN om genom att till ochallierade delegera rätten att ta till militäraåtgärder? Är det barnens och kvinnornas? Hadeinte kunnat stoppa den ''innovation'' av som talade om? Det ären innovation som jag anser innebära ett Orwellsktnyspråk.Att rädda kommande generationer från krigetsgissel, som det står i den här paragrafen -- är det vadman håller på att göra , när man utsättermänniskor för den största miljökatastrofennågonsin, om vi ser det fysiskt?Det finns någonting som kallas fattigmansatombomb, som har mycket hög dödlighet, 90 %.Det är en kvävningsbomb som kan åstadkomma enbränsle- och luftblandning vilken detonerar en bitovanför markytan och sänder jämnt fördeladekraftiga tryckvågor över en stor yta. Den ansesmilitärt vara mycket effektiv, då den slår utoskyddade människor i terräng och fortplantar i markens håligheter och bunkeröppningar. Detlåter som science fiction, men det är verklighet, fördetta användes i Vietnam.Hur skall man möta den psykologiska effekten avdet här kriget? Hur skall jag som lärare, somriksdagsledamot i utbildningsutskottet, kunna gå uti skolorna och tala om fredsundervisning, när FNhar fått ett redskap som gör att man löser enkonflikt med krig -- FN som skall varaen förebild, som skall vara fredsbevarade?Det visar sig att vad barnen lär sig av är att se påTV. av det de lär sig bygger på vad de ser påTV; det är den främsta kunskapskällan. Jag läste iLärarnas Tidning om kriget och barnen:''är det många av våra barn, från förskolanoch upp till gymnasiet, som sover dåligt på nätternaoch ställer brådmogna frågor om krig och död ochsin egen framtid. TV, tidningar och de vuxnassamtal ger dem ångestfylld närhet till våldetsarenor.Föräldrar och lärare, själva plågade av oro ochovisshet, står nog ofta svarslösa. Ändå är det viktigatt de låter barnens tankar och känslor komma tilluttryck, att de diskuterar dem och tillför denerfarenhet och kunskap de själva har som vuxna. ''Jag vill säga till utrikesministern: Det var inte längesedan jag stod i och tittade påförödelsen, som man försökte visa i ett museum.Där har alla höjdare i världen skrivit: Detta får inteupprepas. Vi vet att verkan av den bomb somfälldes i var bara en bråkdel av vad somkan hända i det nu aktuella området. Man har därsamlat stora militära arsenaler. Tänk bara på deatomubåtar som finns där och som både drivs avkärnkraft och kanske är kärnvapenbestyckade!Tänk på de kärnkraftverk som är belägna i områdetoch på den miljöförstöring som kan ske genomkemiska och biologiska stridsmedel!Jag frågar utrikesministern: inte havarit mer aktivt för att förhindra detta? Vadkommer att ske för att alla skall sätta sig vidförhandlingsbordet och förhandla omMellanöstern -- där jag inbegriper även ?Anf. 10 Utrikesminister ():Herr talman! Jag har fått många frågor, och jaghinner inte svara på dem alla i första omgången.Men jag skall börja med frågan om krig och fred.Det är klart att det alltid är ett nederlag då mantvingas ta till krig, eller våld över huvud taget.Ändå kan man hamna i en situation då det ärnödvändigt. Jag har upplevt detta mycketpersonligt. Som mycket ung var jag vapenvägrare.Jag kunde inte tänka mig att använda vapen för attdöda en annan människa. Så kom våldförandet påvåra grannländer, förföljelsen, tortyren,dödsskotten. Jag sade mig: Om någonting sådanthänder i vårt land, så måste jag vara beredd. Skullesvenska barn -- och mina barn -- vara utsatta fördetta hot utifrån, detta hot mot demokrati, frihetoch människoliv, så tvekar jag inte attbära vapen. Det är grunden för den svenskaförsvarspolitiken.Vad är det som har hänt här? Jag är litet överraskadav att och sitt stora engagemang säger så litet om SaddamHussein, denne man som hänsynslöst harockuperat -- våldtagit -- ett annat land, som hardödat barn och låtit sina soldater våldta kvinnor,som har förött ett land och som bara med ett parord skulle kunna göra slut på allt detta -- genom attsäga: Jag drar mig ur . Där ligger skulden.Då kommer vi in på de svenska ansträngningarna.Vi har verkligen ansträngt oss. Den som påstårmotsatsen talar i nattmössan, eller vad man nu skallanvända för uttryck om den som talar ett såunderligt språk. Vi har jobbat från den förstadagen -- -- för att hitta en fredliglösning. Vi har varit i kontakt med mängder avländer. Många länder har sagt att här har ensärskild roll att spela som medlare, eftersom vi såmånga gånger har fungerat i sådanasammanhang.Nu går jag kanske längre än vad jag skall göra iutrikespolitiska frågor, men jag tycker att det ärvärt att göra det. sände en emissarie till oss föratt diskutera -- trodde vi -- hur man skulle kunnakomma in i det diplomatiska spelet. Vi skickade enemissarie till för att finna ut om vi ur svarenpå våra frågor kunde hitta någon möjlighet till ettsvenskt agerande.Sveriges enda möjlighet att verkligen agera konkreti sådana här frågor är att vi inte syns och inte hörs,för att finna ut var de olika parterna står. Då detförsta steget tas -- som måste vara att drar sigur -- skall man också veta vad den andraparten gör, så att man törs ta det första steget. Menvi fick inte det minsta tecken.Det krävs i ett sådant här fall dels att man på bådasidor vill ha fred, dels att man har fullt förtroendeför . Vi agerade på alla de kanaler som kantänkas -- i FN, via enskilda länder, via PLO och viaandra organisationer.Vi ville att man skulle fortsätta sanktionerna. Vityckte att det var fel, i varje fall väldigt äventyrligt,att fastställa en deadline, men FN kom fram till attbesluta om en sådan, på den grunden att man intesåg det minsta tecken från . Lägginte skulden någon annanstans än där den skallligga!Då är frågan, och den hinner jag inte utveckla nu:Vad kan vi göra mer i den här situationen? Då trorjag att det är väldigt viktigt att slå fast att FN-beslutet inte är olagligt, inte något brott motstadgan. Vi skulle ha velat ha ett FN-beslut enligt§ 42, men då hade också varit i densituationen att vi hade varit skyldiga inte bara attskicka vapen utan också att skicka trupp, om FN såhade begärt.Det skall man ha med i debatten när man diskuterarvapenförsäljning. Jag skall återkomma till detsedan.Anf. 11 HANS ():Herr talman! I frågan om krig och fred företräderjag inte någon pacifistisk inställning, men denuvarande vapnen och krigföringsmetoderna harlett till att man måste vara långt mera restriktiv äntidigare med att tillgripa militära sanktioner.Situationen var inte sådan attmilitära medel skulle tillgripas.Sten hade dagen innan en annanuppfattning än den han deklarerade här dagendärpå. Det går då inte att bara hänvisa till att andragjorde en bedömning. gjorde bådeden 10 och sina bedömningar, ochde var riktiga. Det fanns inte anledning att ändraståndpunkt på det sätt som skedde.När det gäller är det väl på detsättet att jag tillsammans med en del andraledamöter från olika partier här i harframfört mycket mera kritik än några andra. Vi hargjort det dels i samband med ett besök i turkiskaflyktingläger , där vi kundeiaktta hur hade agerat, dels efterett besök i , då vi medskärpa fördömde diktaturen.Men och dess för innan var det inte sålätt att komma fram med den kritiken. Det var inteså många som ville lyssna. Då reste högatjänstemän till för att se till atthandelsförbindelserna gick i lås. Det var då , och försågIrak med jättelika militärleveranser. Då var detsvårt att komma fram med den här kritiken och fågehör för hur viktig den var.Sedan vill jag säga att det är märkvärdigt att StenAndersson här står och säger att om man hadetillämpat § 42, hade vi blivit skyldiga att delta ikriget. Men faktum är ju att om man hade gått efterFN-stadgans regler, hade man inte fått igenombeslutet i , därför att då hade bådeSovjetunionen och motsatt sig det. Det var pågrund av delegationsbeslutet som man kunde fåigenom att militära åtgärder skulle tillgripas.Anf. 12 ():Herr talman! Jag tycker att det är ganskaoförskämt av att säga att HansGöran och talar så tystom . Jag tycker faktiskt att det äroförskämt. har framfört en heldel av vad vi har sagt tidigare om och också vilka krav vi har ställt på densvenska regeringen att ta upp den terror som dennehar bedrivit i sitt hemland, med förtryck avoliktänkande av olika slag och med förtryck avandra folkgrupper.Vi har också krävt att inte skulle vara ettav de länder som har försett medvapen. Vi vet att den har settmellan fingrarna vad gäller smuggling av vapen tillIrak. Vi vet att det har kommit svenska vapen dit.Det tycker jag att man kan anklaga den svenskaregeringen och för, men kom inteoch anklaga oss för att inte ha sagt ifrån om SaddamHussein!Naturligtvis ligger ansvaret på alla andra, inkl. den , harväl också ett ansvar för hur konflikten nu utvecklarsig. När det inte blev detta kirugiska snitt, ettingrepp som utan några som helst civilaoffer skulle göra att lämnadeKuwait, har vi väl alla ett ansvar för fortsättningenser ut?Är det möjligt, , att säga att mankan hamna i en situation då man måste tillgripavapen, när vi ser hur den modernavapenteknologins utveckling innebär kostnader,offrande av människoliv, resursförstöring ochnaturförstöring i en omfattning som äroöverskådlig? Finns det ett läge då man kan säga attdet här var värt priset?Vem kan sätta sig över alla dem som har förloratoch säga att det var värt priset? För vem är det som vi är lojala i den härsituationen?Jag tycker att det var bra att sadeatt den tyckte att sanktionernaborde få verka längre. Vi tyckte inte om deadlinen,sade . Då frågar jag: Varför har inteden protesterat i FN mot detta?Varför har ni inte kritiserat säkerhetsrådets beslut?Varför står det bara i svaret att som lojalmedlem i FN ställer sig bakom resolutionerna?Varför för ni inte fram kritiken? Det skulle ju stödjabl.a. den kritik som framförs i mot hur denamerikanska regeringen agerar.Frågan om vapenexporten sade atthan skulle ta upp sedan. Jag väntar med stornyfikenhet på vad han kommer att säga. Är det idetta läge ''an appropriate support'' att Sverigeskall leverera vapen? Vad har man svarat på dediplomatiska förfrågningar som har gjort omatt få köpa stora leveranser för att kunna fortsättakriget? Det är ju detta det handlar om.Anf. 13 ():Herr talman! anklagar oss andraför att inte ha pratat om brott. Ilikhet med vill jag verkligendementera det, för vi som finns här i kammaren har minsann fört fram de synpunkterna.Då vill jag erinra om det tal somhan höll på Halabjadagen på . fördömde där användningen av gas mennämnde inte vem som var boven, nämligen SaddamHussein. När tömde 3 839 byar,var tillsammans med världspressenupptagen med att beskriva två förstörda byar iRumänien.Det krävs ett utrikespolitiskt uppvaknande. Dehandelsförbindelser som har haft medSaddam och som vi haransett skall hållas på lägsta möjliga nivå på grundav brott mot mänskligarättigheter har lett till mångmiljardförluster ochgisslandramer och till att 2 miljoner aktieägare harförlorat i genomsnitt . Jag hoppas efter dessa erfarenheter skall se litetannorlunda på vilka förbindelser vi har meddiktaturerna runt om i världen.I internationella sammanhang, exempelvis påvärldskonferensen om kemiska vapen i ,nämndes inte med ett ord brott 1988. Iraksbombningar med kemiska vapen nämndes inteheller av , och den kurdiska representantensom ville vara med nekades att delta i konferensen.Så jag vill verkligen fråga: Vad har fram till nu när det gäller att fördöma SaddamHusseins diktatoriska regerande och SaddamHusseins brott?Anf. 14 PER ():Herr talman! Jag vill först instämma med de treföregående talarna när det gäller kritiken avSaddam . Jag trodde faktiskt atthopkopplingen av fredsopinionen och SaddamHussein är ett skamgrepp som inte Sverigesutrikesminister skulle ta till, utan att det kundeförbehållas i och liknandeställen. Eftersom vi ofta är intresserade av ochinitierade i fråga om har många av osssett karaktären hos regim långtföre många av dem som står upp och hyllarkriget.Av alla de frågor som ställdes hoppas jag att StenAndersson hinner kommentera den om Rödakorset, för det är faktiskt en ganska allvarlig sak attRöda korset har en helt annan uppfattning om hurdet ligger till än landets utrikesminister.Det är säkert riktigt att det har bedrivits tystdiplomati. I något enstaka fall t.o.m. vet jag attsådan har bedrivits.