prot · GF0911 · 1991-10-16 00:00:00 — Men betänk då att det är visom brukar skyllas för populism! Ställ vårtskattealternativ mot de dramatiskt växandebudgetunderskotten under innevarande ochkommande budgetår.Vi får inte heller glömma att den avgåenderegeringen med borgerlig hjälp sänkteinkomstbeskattningen mycket kraftigt under 1990och 1991. förslag om slopatgrundavdrag för högre inkomster var gentemot denverkligheten mera av en bromsad skattesänkningän en skattehöjning. Då majoriteten sänkteskattekvoten, så menade vi att den med hänsyn tillbudgetsaldo och utgiftstryck borde liggastill.I dag oroar sig många med mig över växandebudgetunderskott. Många säger att underskottenberor på lågkonjunkturen. Till en del kan det varasant. Men det är inte hela sanningen. Under enföljd av år har budgeten gett överskott på grund avatt lönesumman har växt snabbare än iprognosantagandena. Men när lågkonjunktur ochRhenbergavtal gör att lönesumman ligger näraprognosförutsättningarna, ja, då borde prognosoch utfall närma sig varandra i stället för att fjärmasig från varandra, som de gör nu.Skatteomläggningen skulle finansieras bl.a. medbreddad moms och dynamiska effekter. Men närlågkonjunkturen gör att konsumtionen hämmasoch dynamiken inte är så dynamisk eller rent avuteblir, då växer naturligtvis underskotten. Bordeinte detta teoriernas möte med verkligheten göraatt de som tror på Lafferkurvans böjning ävenböjde sig något för budgetrealiteter?Vänsterpartiet föreslog att skatten påkärnkraftsel skulle höjas rejält, detta av såvälstatsfinansiella som miljö- och energipolitiska skäl.Det tog tid att få majoritet för sänkt matmoms, mendet finns nu tecken som tyder på att vi kan fåsnabbare gehör i denna fråga. Regeringens nyaenergiminister, , tycks redan varapå väg åt vårt håll och talar om behovet av enuranskatt, dvs. höjd skatt på kärnkraftsel. Enminister av annan kulör, , tycksdock vara av annan mening. Kanske kan en tredjeminister, t.ex. , göra ett klarläggandei denna fråga? Det skulle vara väldigt välgörande.Så, herr talman, mot denna bakgrund ser vi attvänsterpartiets skatteförslag intebara var fördelningspolitiskt riktiga. De framstårmed facit i hand som framsynta på energiområdetoch som väl avvägda med tanke på växandebudgetunderskott. Det är med en sådan sakligpolitik och kritik som vi kommer att göra livet surtför den borgerliga regeringen, så länge den nusitter.Anf. 40 Statsrådet ():Herr talman! Jag tycker naturligtvis att detkommer att bli trevligt att under den kommandemandatperioden höra göra livetsurt för oss. Den friska, frejdiga debatten kan jupåskynda en positiv samhällsekonomiskutveckling. Vi kommer nämligen att förklara förLars varför de skatter somvänsterpartiet oftast vill höja leder till försämradutveckling för samhällsekonomin.Anita talade om skattepolitik. att regeringen avser att skattebeläggafackföreningsavgifter. Nej, regeringen avser att tabort den skattesubventionering avfackföreningsavgifterna som socialdemokraternahar infört, parallellt med att regeringen också skallförändra reglerna för arbetsgivare. I dagskattesubventioneras alltså fackföreningsavgiften.I detta sammanhang talade om attnågon -- möjligen regeringen -- visade ett förakt förlöntagarna. Jag skulle vilja vända på saken och sägaatt det är den som driver en högskattepolitik somslår ut arbetsplatser och tvingar människor ut iarbetslöshet som visar förakt för löntagarna.Herr talman! Den allmänpolitiska debatten harhittills av naturliga skäl handlat om Sverigesekonomiska situation och vad som kan göras för attvända utvecklingen. Som framgått av debatten stårsocialdemokraterna helt tomhänta. Det är kanskenaturligt att det blir så, eftersom den politik somsocialdemokraterna har fört har lettfram till utslagning och neddragning av företag,vilket fått en accelererande arbetslöshet som följd.Det ekonomiska läget har förvisso samband medkonjunkturutvecklingen. De grundläggandeorsakerna är emellertid systemfelen i ekonomin idess helhet. Det oavsett hur man räknar extremthöga skattetrycket i , den mycket storaoffentliga sektorn och de tröga monopolen inomden offentliga sektorn minskar friheten, leder tillsnedvridningar och kväver därmed den tillväxt somär den avgörande förutsättningen för fortsattvälstånd i Sverige.Vi borde alla göra ett tankeexperiment för att sehur mycket tillväxten betyder. Om vi i stället förden nolltillväxt som vi i realiteten kommer att ha iekonomin --1992 och som är en följd avden socialdemokratiska politiken hade haft entillväxt på , skulle ha disponeratdrygt 80 miljarder mer i gemensamma resurser1992. Bara för innebär nolltillväxten enförlust för samhällsekonomin i storleksordningen80 miljarder. I realiteten hade vi inte haft denbudgetunderskottssituation som vi kommer att ha1992 och 1993, om det hade förts en skattepolitikoch en ekonomisk politik som hade främjattillväxten och möjliggjort den rimliga nivån 2 %.En viktig åtgärd för att vända utvecklingen ärsjälvfallet att successivt sänka det totalaskattetrycket. Det är inte bara de partier som ingåri regeringen och som är beredda att ta ansvar för attvända utvecklingen som förordar detta, utan ävensocialdemokraterna var i sin tidigare regeringsrollav samma åsikt innan valrörelsens lössläppthetspred sig, dvs. den tomhetens politik som innebäratt man inte gör någonting medan arbetslöshetenökar. Socialdemokraterna har ju iregeringsställning i finansplanen under de senasteåren varnat för att skattetrycket medför storasnedvridningar. frånfinansdepartementet 1990 pekade på problemenmed det höga skattetrycket, de snedvridningar somblev följden och den därmed minskadetillväxttakten. Det är en korrekt iakttagelse. Så ärdet.Ändå har talare efter talare från socialdemokratini denna debatt slagit vakt om de världsrekordhögaskatterna. I realiteten har man nästan pläderat föratt höja dem ytterligare. Det är bra med högaskatter, säger man, och med de offentliga utgiftersom skatterna finansierar. Detta kunde man höranu senast från . Var och en insernaturligtvis att det är en fullkomligt omöjlig politikatt sticka huvudet i sanden och inte låtsas omskatternas avgörande betydelse.Vi måste sänka skatterna som ett inslag i dentillväxtfrämjande politik som är en förutsättning föratt skall komma ur den ekonomiska krisen.Prioriteringen av det skattesänkningsutrymme sommåste skapas skall i första hand vara att sänka deskatter som motverkar tillväxten, att genomföratillväxtfrämjande skattesänkningar. Det är därförviktigt att stärka de mindre och medelstoraföretagens möjligheter att expandera nuvarandeverksamhet och att stärka möjligheterna förentreprenörer och andra med idéer att starta nyaföretag. Det är bara genom nya företag och genomen tillväxt i de mindre och medelstora företagensom vi i längden kan vändaarbetslöshetsutvecklingen.Det är därför som regeringen kommer att läggafram förslag om skattesänkningar när det gällert.ex. skatten på arbetande kapital,kapitalinkomstbeskattning ochkapitalvinstbeskattning. Regeringen kommer attsnabbutreda för att kunna lägga framförslag om en teknik för att särskilt stimulerahögriskprojekt. Vidare förbereder regeringen vissaförbättringar inom företagsbeskattningens ram --allt detta för att få i gång tillväxten, för att kunnavända arbeslöshetsutvecklingen och för att kunnagarantera det fortsatta välståndet.En annan prioritering är naturligtvis att sänkasådana skatter som är nödvändiga att sänka isamband med den svenska EG-anslutningen för attvi helt och fullt skall kunna utnyttja alla de positivamöjligheter som medlemskapet medför. Då måsteman sänka inte bara mervärdeskatten utan ocksåt.ex. kilometerskatten och många andra indirektaskatter. Man skall alltså prioriteratillväxtfrämjande skatter såsom sådana skatter somföljer av EG-anslutningen.Det är en självklarhet att skattesänkningar inte fårutformas så, att den samhällsekonomiska balansenförsämras eller äventyras. Det skulle gå på tvärsmot målsättningen med politiken.Samhällsekonomisk balans är en förutsättning förfortsatt stabil tillväxt och för att inflationen skallkunna hållas nere. Finansieringen måste alltsåutformas efter detta krav, vilket innebär att detställs krav på besparingar av offentliga utgifter.Det är regeringens ambition, som har redovisats imånga andra sammanhang, att genomföra sådanabesparingar som innebär ökad grad av självriskeroch egenavgifter för att man skall kunna ha kvar detmassiva och starka stödet till de människor som harstora problem. Parallellt med de skattesänkningarsom genomförs skapar vi då utrymme för övriga --för oss alla -- att kunna ta en större självrisk. Enstörre självrisk bidrar också i sig, bortsett frånfinansieringen, till en effektivisering i ekonomin,till en produktivitetsförbättring och till en ökadtillväxt. Det visade inte minst den förändring avsjukförsäkringsersättningsreglerna somsocialdemokraterna införde från ,men som -- och det är viktigt att notera -- intekombinerades med någon skattesänkning. Dethandlade bara om en försämring utan någrapositiva åtgärder. Ändringen ledde dock till enförbättring när det gäller frånvarosituationen. Detär en väg som vi naturligtvis måste gå.Efter besparingarna gäller det också att snabbt få igång ett program för att effektivisera den offentligaverksamhet som bedrivs i stat, landsting ochkommun. Regeringen hade ambitionen att undernågra år spara in i den statliga sektorn. Omman släpper den statliga styrningen, tar bortmonopolen och låter konkurrensen pressakostnaderna, skulle detta medföra 20--30 miljarderi finansieringsutrymme, enbart om man ser till denkommunala konsumtionen.På mycket blir det ocksågenom en stabil och hög tillväxt möjligt skapautrymme för ett successivt sjunkande skatteuttag iSverige.Lars Herdfors hade synpunkter på att jag, AnneWibble och andra hellre ville sänka den generellamervärdeskatten än differentieramervärdeskatteuttaget som sådant. Det är korrektoch den uppfattningen har jag naturligtvisfortfarande. konstaterade vi ju attden politiska förutsättningen när det gällerkammarbehandlingen, sedan socialdemokraternahade gjort sin omsvängning från den sakliga linjentill den mer populistiska linje man nu företräder,hade förändrats. Det finns en riksdagsmajoritet ochregeringen kommer att fullfölja det som är politisktmöjligt i detta avseende. Sedan är ambitionen attockså sänka den generella skattesatsen till de nivåersom är möjliga i samband med talade om kompasser. Jag vet attLars har sagt att man skall kryssa för skall komma framåt. Det gäller segling, menjag hoppas att då och då kryssar åthöger, för det är den enda vägen för attåstadkomma ökad tillväxt.Anf. 41 () replik:Herr talman! har i alla fall gett ossbesked om att man skall behandla löntagarnasavgifter till sina organisationer likadant somföretagens. Det är alltid något. Det var ju så, attskattereduktionen när det gällerfackföreningsavgiften kom till efter det attföretagarna hade haft en favörgentemot enskilda personer.Visst, , måste man uppfatta det somett förakt för löntagarna, när man på punkt efterpunkt tänker ta från de personer som har eninkomst som ofta ligger på marginalen. De fårättigheter som de har haft kommer man då att taifrån dem. Beträffande sänkningen avsjukförsäkringsersättningen vill jag fråga om detinte kan tänkas att man numera går till arbetet trotsatt man är sjuk, eftersom man inte kan klara sig påersättningen.Anf. 42 () replik:Herr talman! fortsätter det evigamoderata pratet om högskattepolitiken och om hurdenna skulle slå ut arbetet i . Det finns, herrtalman, inga som helst belägg för den teorin. I såfall borde lägga fram dessa belägg.Tvärtom: Lyfter vi blicken litet och ser på världen iövrigt, finner vi att det finns extremalågskatteländer som har en arbetslöshet somskyhögt överskrider den svenska. Ta som ettexempel det borgerligt styrda ellerUSA. har ju faktiskt trots att skattenivånär hög, lyckats att hålla en låg arbetslöshet. Den ärfortfarande mycket låg internationellt sett. Detta ärnaturligtvis ett resultat av den socialdemokratiskaregeringens politik.Bo Lundgren häcklar oss socialdemokrater därföratt vi inte skulle ha sagt någonting om vår egenskattepolitik. Vi presenterade faktiskt denskattepolitiken före valet. Men de borgerligapartierna kunde inte presentera någon gemensamskattepolitik före valet. Efter valet ser vi juresultatet av detta: en total omsvängning när dett.ex. Jag kan exempelvis citera vadBo Lundgren sade så sent som :''Moderata samlingspartiet kommer aldrig attacceptera att momsen höjs på kläder,husgeråd och de flesta andra varor som s och cföreslår. En ny regering måste tvärtom snarastsänka momsen på alla varor och tjänster till . ''svänger man . Att ändra sig på dettavis är ju, , ingenting annat än rent ochskärt lurendrejeri mot de moderata väljarna. Nisade någonting helt annat före valet.Slutligen skulle jag vilja ställa en fråga. Den riktarjag både till och till , somkommer upp i debatten . Hur blir detegentligen med skatten på kärnkraftsel? Skulle vikunna få ett klart besked från regeringen? Skall deninföras som föreslog, eller skall deninte införas som har sagt? Kan vi fåett besked av er skulle mycket vara vunnet.Jag noterar också, herr talman, att vi inte får någotbesked från om hur det blir medskattereformen. Skall ni fortsätta att riva upp den?Tala om det! Vad säger i så fall omdetta? har inte anmält sig till dennadebatt, vilket är beklagligt. Jag undrar egentligenvarför. Men vad säger om försöken attständigt attackera skattereformen?Anf. 43 () replik:Herr talman! Det är ju något av ett''understatement'' att konstatera att en moderatskatteminister inte kommer att förafördelningspolitiken framåt. Jag kan inte påminnamig att någon moderat skattepolitiker har hävdatatt man försöker utjämna inkomst- ochförmögenhetsklyftor via skattepolitiken. Meningen skall dömas ohörd. När ivalrörelsen helt kunde ändra sig beträffande synenpå arbetsmarknadspolitiken är kanske inte undrenstid förbi. Möjligen, om än inte troligen, kanverkligheten eller regeringssamvaron med partiersom i varje fall har ordet fördelningspolitik med isin politiska ordlista leda till att statsrådetLundgren också får ta med fördelningspolitiskaöverväganden, när man vill bruka sinpatentmedicin sänkt skatt som lösning på allaproblem. Beträffande regeringssamvaron kan mantänka på att somliga säger ''ju fler kockar destosämre soppa''. Men jag tror inte att detnödvändigtvis behöver bli så. Problemet medmånga kockar uppstår ju först när man samtidigtförsöker följa olika recept. Då blir det lätt enhiskelig blandning, det som på finska kallasrappakalja. Frågan är om inte regeringen redanhåller på att koka rappakalja. I klassiskhögerpolitik finns det ju en inre konsistens: att ståför en sänkning av skatterna och en minskning avutgifterna. Sedan kan man diskutera takt ochnivåer, effekter på samhällsekonomin,budgetsaldo, inflation osv. Men det är inte''konsistent'' att stå för en sänkning av skatterna,alltså en minskning av inkomsterna, somman lovar stora utgiftsökningar. Men det görregeringen . I deklarationen finns det 13 löftenom skattesänkningar och 6 löften om rejälautgiftsökningar. Hur snabbt och hur mycket manavser att minska statens inkomster framgår inte.Man skulle faktiskt kunna nynna på ''Jag kan interäkna dem alla'', för det är miljard efter miljard.Det tycks komma fler löften i pressen. gällde det en ny skattereduktion. Tänk sedan pådet andra steget i det borgerliga receptet: rejälautgiftsökningar, investeringar i infrastruktur, mermedel till AMS, vårdnadsbidrag osv. Då framstårregeringsdeklarationen som en hiskelig blandning,och det är inte avundsvärt att koka den här soppan.Den är absolut inte hälsosam för ekonomi.Jag skulle lättare kunna diskutera den här dåligafördelningsprofilen, om den gav ekonomien ny start. Men i praktiken innebär den härpolitiken bara ny fart på budgetunderskott ochinflation. Detta pressar upp räntorna och slår motsmåföretag, storföretag och hushåll. Man blåserunder en hemmagjord lågkonjunktur. Detta är enmotsats till ny start på ekonomin. Det är bara nyfart på budgetunderskott och inflation. Vad BoLundgren säger om budgetbalansen är ju bara ord.Det finns ju inget konkret innehåll. Man har ju intepresenterat några konkreta sparalternativ, barainkomstminskningar och utgiftsökningar. Detta gårinte för sig i en stabil och sund ekonomi.Anf. 44 Statsrådet replik:Herr talman! liberalernas företrädare iskatteutskottet hade uppdrag somdelegat i FN-delegationen och hade inte blivitunderrättad om att anmälningstiden beträffandedenna debatt gick ut mot normalt viddebatter i kammaren som i går, tisdagen innan. Hanhar därför inte kunnat delta i debatten.Lars talade om fördelningspolitik. Somalla vänsterpartister glömmer han attfördelningspolitik är ointressant, om man inte harnågonting att fördela. Har vi ingen tillväxt blir detinga nya resurser att fördela. En förstaförutsättning för en borgerlig regering är att se tillatt resurserna växer, så att det finns någonting attfördela. Den andra synpunkten ifördelningnsfrågan är att det är viktigt att fördelaresurser tillbaka till individerna från politikerna.Det höga skattetrycket minskar ju individernasvalfrihet. Genom att sänka skatteuttaget gör vi enfördelning från det politiska systemet till deenskilda människorna. Det är av ytterst stor vikt,men naturligtvis någonting som vänsterpartietmotsätter sig i varje läge.När det gäller skattereduktionen förfackföreningsavgifter är det ju i realiteten ensubvention för fackföreningarna, som innebär attdessa kan höja sina avgifter. De känner inte denpress man bör känna. Varje organisation bör jukunna finansiera sin verksamhet genommedlemsavgifter. Det är lustigt att tarupp exemplet med subventionen tillfackföreningarna. Varför inte i stället tala om attsocialdemokraterna under innevarande år höjdeskatten för ensamstående barnföräldrar med 1 800kr., utan att det vidtogs några kompenserandeåtgärder? Detta är någonting som den nyaregeringen tvingas ta itu med för att förbättrasituationen för just den utsatta kategorin. Hur kanni, , egentligen ha fört en politik sominnebär att denna kategori har fått sin ekonomiförsämrad med . innevarande år?Till vill jag säga följande. Jag undrarom han egentligen är överens med den ledning somsatt i tidigare, dvs. De skriver ju attskattetrycket är ett problem för den ekonomiskatillväxten och utvecklingen.För fem, sex eller fördes i kammarendebatter om vilka effekter höjdaarbetsgivaravgifter har. Man medgav då helt klart --och det finns också tryckt i tidigare finansplaner --att en höjning av arbetsgivaravgiften ledertill att 10 000 och kanske ännu fler arbeten gårförlorade. Och detta är ganska självklart om mantänker efter hur de ekonomiska sammanhangenfungerar. Om man har en viss aktivitet -- t.ex.företagande, vilket är något som ger anställning ochtrygghet -- som varit obeskattad och läggerskatt på den, eller om man höjer skatten på den,leder det till att denna aktivitet blir mindre. Omman höjer kostnaderna för något blir det mindreutbud av just detta. man skatten påföretagande blir det mindre företagande och färrejobb. Så är sambanden. Man kan diskuterastorleksordningen, men det är uppenbart atthögskattepolitiken leder till de allvarligaekonomiska problem som vi har.Eftersom säger attsocialdemokraterna hade ett skattepolitisktprogram i valrörelsen vore det intressant att frånLars få svar på följande fråga: Villsocialdemokraterna sänka skattetrycket? Kommersocialdemokraterna när de får motionsrätt här ikammaren att , 1992, lägga fram någraförslag som innebär sänkta skatter jämfört med vadsom annars skulle gälla ?När det gäller momsen är det jusocialdemokraterna som har brutitöverenskommelsen om en så långt möjligt drivenenhetlighet på mervärdeskatteområdet.Socialdemokraterna svängde av, vilket äruppenbart för alla, populistiska skäl. De vände påargumentationen. De säger nu att det som vardåligt är nu bra. Vi säger, och jag sägerfortfarande, att vi måste sänka den generellamervärdeskattesatsen. I regeringsförklaringenframgår det mycket klart att det kommer att läggasfram förslag från regeringen som syftar till en EG-anpassning i detta avseende. Det kommer alltså attske en sänkning av den generellamervärdeskattesatsen.I juni månad kunde ingen drömma om attsocialdemokraterna hade ställt till ekonomin så illaatt vi inför kommande budgetbehandling får räknamed ett underskott på i vart fall 60 miljarder kronoroch sannolikt mer. Det skapar naturligtvissvårigheter när det gäller att genomföra såomfattande skattesänkningar som vi egentligenskulle vilja genomföra av ett eller annat skäl.Kärnkraftsel eller inte är en teoretisk diskussionsom inte behöver föras i kammaren. Det som harhänt inom den Europeiska gemenskapen är att maninom kommissionen diskuterar att kanske såsmåningom lägga fram ett slutligt förslag, som kaninnebära en viss begränsad energibeskattning och idetta sammanhang en kompenserande skatt påkärnkraftsel. Ingen vet vad som kommer att händai EG. Vi vet att vi har en energibeskattning iSverige som är förhållandevis hög. Vi har enelbeskattning. Men det går inte att föra ettresonemang om vad måste göra ellerantagligen bör göra i detta avseende.Slutligen vill jag säga något om skattereformen. Låtmig bara erinra om att när vi hade enutfrågning inför den stora skatteomläggningen sadeErik att han bedömde det som nödvändigtatt minska kapitalbeskattningendärför att den inte passade in vid en jämförelse medomvärlden.Anf. 45 () replik:Herr talman! Statsrådet säger att detgäller att ha något att fördela. Självklart är det så.Jag delar hellre orättvist på en tårta än rättvist på enbakelse. Det är alldeles självklart. Det är truismer.Men det gäller att skapa tillväxt. Och vad ni har ären politik, där ni säger att skattesänkning a prioriger tillväxt. Detta är icke korrekt. Det är intebevisat någonstans. I t.ex. har man ettskattetryck och en arbetslöshet runt10 %. Er medicin -- fortfarande med somexempel -- fungerar litet grand som enDöbelnsmedicin -- den hjälper för stunden men gersjufalt värre plågor senare i form av underskott ibudget, som driver upp räntenivåerna och somskapar inflation. Och det är tillväxthämmande. Detär problemet.Bo Lundgren säger att man måste föra över medeltill individen. Det är korrekt, men det är ju bl.a.detta som en del av fördelningspolitiken handlarom, det som vi kallar för transfereringar, dvs. att vitar pengar från dem som har det hyggligt och gerpengar till dem som har litet. Pensionerna är t.ex.en del av transfereringssystemet. Då kan man sägaatt man hjälper de sämst ställda genom att sänkaskatten. Om man sänker t.ex. momsen, vad händerdå? Jo, då sänks också pensionerna, eftersompensionerna bestäms av basbeloppet som i sin turbestäms av KPI. Och när momsen går ned går ävenKPI ner. När man sänker momsen sänker manalltså även pensionerna. Det är ett faktum. Manhjälper alltså inte en enda pensionär i Sverigegenom att sänka momsen, eller har Bo Lundgrennågon annan synpunkt på denna enkla matematik?Det är faktiskt på det här sättet.Transfereringssystemen är en del av vårtskattesystem och ger pengar just till de individersom behöver pengar. Det är ganska enkelt.Beträffande det världsrekordhöga skattetrycket såvet att man kan räkna på många olikasätt. har många olika beräkningsmetoder.Om man väljer en annan beräkningsmetod, slårt.ex. , och t.o.m. oss när detgäller högt skattetryck. Och brukar jumoderaterna framhäva som ett land med stortillväxt. Detta beror alltså litet grand på hur manräknar. Vi har ett socialförsäkringssystem somfinansieras via skattesystemet. Om man har detprivat är ju kostnaderna desamma för hushållen.Det är ingen skillnad, det är ju samma pengar somskall betalas. Att det sedan bokförs olika gör ingensom helst skillnad i verklighetens värld, och det ärdär som man skall vara i politiken. Det är mycketklokt.Tillväxt får man genom att öka produktiviteten inäringslivet. , nobelpristagare iekonomi, har sagt att det inte finns någon annanenklare metod att öka produktiviteten än att satsapå utbildning och forskning. Det ger nämligentillväxt.