prot · GE09109 · 1991-05-08 00:00:00 — Möjligen kan våregen fantasi sätta gränser för vad som är möjligtinom en kanske t.o.m. nära framtid. Videotex ärexempel på ett medium som expanderar. Övrigateletekniska lösningar och utbyggnaden avfiberoptik gör att medierna används mer och meroch troligen kommer att expandera i en kraftig vågav ny information. Då är det viktigt att det finns ettskydd.I grundlagen finns det fortfarande kvarbestämmelser om censur. Den debatt som har varitmest intensiv har ju gälltförhandsgranskningen av videogram. När centernnu biträder förslaget i dessa delar är det angelägetatt understryka att det inte rör sig om ettaccepterande av våldsskildringar, pornografi ochandra avarter på videomarknaden. Debatten kanofta föras som om man skulle acceptera allting närman inte vill vidta censuråtgärder. Det är viktigt attunderstryka att den lagstiftning som finns motvåldsskildringar, pornografi m.m. i annanlagstiftning måste hävdas med all kraft för att manskall kunna motverka de nedbrytande krafter somvill publicera sig den vägen.Herr talman! En fråga som inte heller denna gånghar kunnat lösas gäller meddelarfriheten iförhållandet mellan enskilda. Inom är detvår förhoppning att problemen härvidlag kan lösassnabbare än problemen beträffandeyttrandefrihetsgrundlagen. Öppenhet måste varahuvudmålet även när det gäller organisationer,företag och andra enskilda verksamheter. När denenskilde påverkas av ett beslut måste det ocksåfinnas insyn. Vi delar fullt ut den uppfattning somåterfinns i betänkandet, nämligen att frågan måsteprövas ytterligare. Det måste bli en aktiv prövningsom tar hänsyn till ett arbete som redan har gjortsoch som förhoppningsvis kan leda till ett resultat.Med detta, herr talman, ber jag att få yrka bifall tillutskottets hemställan beträffande ett första beslutom en ny yttrandefrihetsgrundlag.Anf. 5 BO ():Herr talman! Jag tror att jag kan instämma i detmesta som mina kolleger i konstitutionsutskottetredan har sagt.Det har varit en ganska lång resa och mångasvårigheter, innan vi nu kommit fram till målet, enny yttrandefrihetsgrundlag. Det visar demokratinsdjupa förankring i vårt land att vi faktiskt medgemensamma krafter har kunnat lösa en radmycket svåra problem och att ett i stort settenhälligt konstitutionsutskott kan presenterasitt betänkande i ärendet. Det är, som en del talareredan har sagt, något förvånande att det historiskabeslut som vi nu står inför, att anta en ny grundlagtill skydd för yttrandefriheten, inte har väckt störreuppmärksamhet i offentlighet och nyhetsmedier.Men det är väl så att politiska konflikter ochskärmytslingar väcker större uppmärksamhet änenhälliga beslut hur viktiga dessa än är.Men kanske kan man, herr talman, ändå se någotpositivt i bristen från bl.a. massmediernas sida påuppmärksamhet i ärendet. Det faktum attriksdagens samtliga sex partier har kunnat ena sig igrundläggande demokratifrågor ansesuppenbarligen inte som något märkligt. Det är heltenkelt vad man förväntar sig av riksdagensledamöter. Låt oss hoppas att detta även iframtiden skall vara en självklarhet. Låt oss hoppasatt mitt uppe i det politiska stridsvimlet dennagrundläggande värdegemenskap kring demokratinoch de demokratiska och mänskliga fri- ochrättigheterna skall bli något bestående. Vi är medall rätt stolta över vår, höll jag nästan på att säga,urgamla tryckfrihetsförordning. TF är ingentingsom givits det svenska folket av en givmild överhet.Tvärtom är yttrande- och tryckfriheten något somvi har tillkämpat oss i hård kamp, och just därför ärden så förankrad i den svenska politiska kulturenoch i det svenska samhället. Jag tycker att det är braatt TF består och kompletteras med en nygrundlag, till skydd för yttrandefriheten i andramedier än det tryckta ordet. Frågan om den nyagrundlagen skulle sammansmältas med TF varlänge föremål för en livlig diskussion. Det var en avde största svårigheterna i det här sammanhanget.Min vän drev redan iyttrandefrihetsutredningen den linjen att arbetetborde inriktas på en ny, fristående grundlag, dettahelt enkelt därför att denna nya grundlag, trots allasina förtjänster, ändå inte är riktigt lika stark somTF. Därför skall man inte ta risken att vissasvagheter i en ny grundlagstext får smitta av sig påden gamla. Kring denna fråga har det varit mångaoch mångåriga kontroverser. Det ärtillfredsställande att vi nu funnit enighet kring att vibör ha två grundlagar som regleraryttrandefrihetsfrågorna.Jag är också glad över, herr talman, att de motionersom jag och har väckt om en s.k.parallellinstruktion har fått en välvillig behandlingi utskottet. Utskottet har därigenom ytterligareförbättrat det förslag till som regeringenhar lagt. Vi föreslår att det i skallinföras bestämmelser till stöd föryttrandefrihetsintressena också i vanliga brottmål.Jag tror att detta är viktigt även med tanke på dendiskussion vi har fört om meddelarfriheten och enutvidgning av meddelarfriheten. Flera talare hartidigare tagit upp att vi har utrett den här fråganganska länge och omsorgsfullt inommeddelarskyddskommittén. Men ändå har vi intekunnat komma fram till en lösning.Justitieministern var också inne på den här frågan.Jag tror att den förbättring av lagförslaget somutskottet har gjort är ett litet steg i rätt riktning,men att vi fortfarande måste arbeta på en merfullödig lösning av frågan om meddelarfriheten.Herr talman! Jag vill yrka bifall till utskottetshemställan i dess helhet.Anf. 6 HANS LEGHAMMAR (mp):Herr talman! Vi har att ta ställning till en nyyttrandefrihetsgrundlag, som vi från degröna har avstått från att reservera oss emot, trotsatt den öppnar möjligheten för reklam i svensktelevision. de gröna är och förblir,baserat på flera grunder, principiella motståndaretill reklam i radio och TV. Tyngst väger kanske detekonomiska skälet och de ekonomiskaställningstagandena.I debatten om reklam-TV framförs argumentensom om reklamen vore gratis för oss konsumenteroch TV-tittare och att vi därför inte kan avstå frånatt använda de pengar det här är fråga om.Konsumentverkets remissvar angående reklam-TV-frågan visar något helt annat. Man säger attvarje person i betalar ca . ireklamkostnader och att denna kostnadkommer att öka ganska drastiskt om vi införreklam-TV. Det är bara frågan om hur vi skallbetala för TV, om vi skall göra det via licenser ellervia reklampengar. Vi tycker att licenspengarna ärden rätta vägen.Det finns också många andra skäl till att avstå frånreklam i radio och TV. Jag skall inte fördjupa mig iden debatten , eftersom dagens debatt handlarom en yttrandefrihetsgrundlag. I degröna har vi gjort det ställningstagandet att vi skallförsöka lösa de här frågorna så bra som möjligt. Vihar därför deltagit i det parlamentariska arbetetmed reklamfrågorna.De förslag som har lagts fram och deställningstaganden som har gjorts i olikaberedningar har medfört att vi i utskottet inte haryrkat bifall till vår motion, som visar hur enlagstiftning skulle se ut utan reklam i radio och TV.Vi anser att i vårt parlamentariska ansvar ligger attkompromissa så pass långt i denna fråga. Vi hardärför redogjort för hur vår mening ser ut i ettsärskilt yttrande.På en punkt vill vi dock yrka bifall till vårtställningstagande. Det gäller möjligheten tillförhandsgranskning av videofilmer, för att bli avmed videovåldet. Vi tror att det är viktigt att hålladen vägen öppen i en ny yttrandefrihetsgrundlag.Därför yrkar vi bifall till vår reservation i dennafråga.Anf. 7 ():Herr talman! Jag vill uttrycka min tillfredsställelseöver den enighet som man har kunnat uppnå iutskottet vid behandlingen av detta förslag tillyttrandefrihetsgrundlag. Det är en historiskhändelse. Grundlagen har föregåtts av ettutredningsarbete som pågått . Det äröver förslag lades fram om en helt nygrundlag vid sidan av tryckfrihetsförordningen,regeringsformen, successionsordningen ochriksdagsordningen. Den senare har varit grundlagmen har inte längre denna höga dignitet.Personligen känner jag särskild glädje över attunderteckna detta betänkande. Jag var medlem avmassmedieutredningen, som tillkallades 1970 ochsom 1975 lade fram betänkandetMassmediegrundlagen. De förslag som gällde bl.a.meddelarfrihetens förstärkning itryckfrihetsförordningen togs av denärmaste åren därefter. Enighet kunde inte uppnåsom förslaget till grundlagsregler för andra medierän det tryckta ordet.Sven , som varit ordförande i högstadomstolen och i massmedieutredningen, tillsattesom justitiemininster 1977 den s.k.yttrandefrihetsutredningen. Det var enutomordentligt intressant utredning, i vilken blandnuvarande utskottsledamöter ochjag deltog. presenterade vi ettdebattbetänkande, Grundlagsskyddadyttrandefrihet, och 1983 huvudförslaget,yttrandefriheten.Meningen var att skulle nå fram till ettförsta beslut års val. Men regeringen kominte längre än till en lagrådsremiss. Propositionenfick en del kritik och lades aldrig fram förriksdagen. I stället genomfördes vissa ändringar itryckfrihetsförordningen. Jag vill säga att i det lägetspelade vårt konstitutionsutskott en viktig roll. Viröt till om att det måste bli något av de många årensutrednings- och beredningsarbete. Utskottetmenade att det visst fanns möjligheter att skapa enbred enighet om en reform, som skulle gegrundlagsskydd även åt andra uttrycksformer ändet tryckta ordet.Det förslag som föreligger har starkt stöd bådehär i och ute bland allmänheten. Jag harblivit övertygad om att den vägyttrandefrihetsutredningen och beredningen understatssekreterare , som senast utrettfrågan, slagit in på är den rätta. Det visar detmottagande justitieminister har fått.Tryckfrihetsförordningen behålls i nuvarandeskick. Vid sidan om denna införs enyttrandefrihetsgrundlag med ett regelverk eftertryckfrihetsförordningens mönster. Skyddet föryttranden i de nya medierna bygger på sexgrundläggande principer: censurförbud,etableringsfrihet, särskilda regler om ansvarighetför yttrandefrihetsbrott, skydd för den somanskaffar eller tillhandahåller upplysningar föroffentliggörande i berörda medier, uttömmandeangivande av de gärningar som kan beivras somyttrandefrihetsbrott och särskild rättegångsordningför beivrande av sådana brott.Enighet kunde uppnås då det blev klart att det integick att hundraprocentigt svara mot kravet att geenhetligt skydd åt samtliga medier. Så har manunder arbetets gång blivit övertygad om att det ärmöjligt att efter tryckfrihetsförordningens mönsterradikalt förbättra skyddet för den offentligayttrandefriheten, utan att det sker någon uttunningav den redan grundlagsfästa tryckfriheten.Riksdagen markerar genom sitt beslut attyttrandefriheten inte kan vara delbar. Därförundanröjs uppdelningen av uttrycksformerna pågrundlagsskyddade och icke grundlagsskyddaderättigheter.Det är värdefullt att den svenska genomdenna grundlag håller takt med den tekniskautvecklingen på informationsområdet.Skydd införs för yttranden i ljudradion, television,filmer, videogram, ljudupptagningar och andramoderna elektroniska medier -- ja, även i nyasådana medier som kommer att finnas i framtiden.Skyddet berör även upplänkning till satelliter ochvidarespridning av satellitprogram i trådnät. Jag villinstämma med i att den långaberedningstiden har haft det goda med sig attgrundlagen görs à jour med den snabbautvecklingen på medieområdet. I många andraländer har lagstiftningen halkat efter utvecklingen.Jag vill också beröra några problem som utskottethaft anledning att syssla med under slutputsningenav förslaget. Det råder en allmän uppslutningomkring uppfattningen att den etableringsfrihet förtidningar som tryckfrihetsförordningen ger inte gåratt överflytta till etermedieområdet. Utrymmet ietern är fortfarande begränsat, och även omutrymmet har vidgats och kommer att utvidgasytterligare finns ett behov av att reglera tillgängligautrymmen. Utanför användningen avradiofrekvensspektrum gäller docketableringsfrihet.Systemet med avtal mellan staten ochprogramföretagen diskuterades av lagrådet. Enligtett enhälligt utskott ges detta system ett stöd igrundlagen. Avtalen är inte överenskommelser ivanlig civilrättslig mening utan kan mera betraktassom direktiv för verksamheten. Utskottetkonstaterar att grundlagens regler om villkor för attsända just tar sikte på avtalskonstruktionen.Ett undantag från censurförbudet görs genom attdet även i fortsättningen blir möjligt attförhandsgranska filmer och videogram som skallvisas offentligt. Däremot motsätter sig utskottetmiljöpartiets förslag i den enda reservation som ärknuten till betänkandet, att införaförhandsgranskning av videogram som är avseddaför privat bruk.Här hänvisar vi till vad utskottet anförde vidbehandlingen av ärendet -- vid föregåenderiksmöte -- om åtgärder mot våldsskildringar irörliga bilder. Redan då fastslogs det att det skullevara ett betydande avsteg från de principer somgäller på det yttrandefrihetsrättsliga området omman införde obligatorisk förhandsgranskning avfilmer och videogram som är avsedda för privatbruk. Det beslut som då togs gav också uttryck förbedömningen att man genom ett särskiltåtgärdsprogram på ett mycket mer effektivt sätt ängenom en förhandsgranskning kunde komma åtdessa våldsskildringar som vi alla tycker så illa om.Tryckfrihetsförordningens s.k. instruktion, dvs.efter vilka allmänna principer domstolarna skalldöma i tryckfrihetsmål, tas in iyttrandefrihetsgrundlagen. Det har påpekatstidigare här i debatten. Utskottet har efteringående prövning beslutat förorda att man böröverväga att i införa bestämmelsermed samma innebörd som instruktionens. Därmedmarkeras önskemålet att det som instruktionen geruttryck för skall gälla även i vanliga brottmål.Formellt stöd kommer i så fall att ges för attyttrandefrihetsintressena särskilt skall beaktas äveni dessa fall. Jag delar och BirgitFriggebos uppfattning att det är mycket positivt attvi har kommit överens om ett tillkännagivande tillregeringen, och jag förutsätter att regeringen tar adnotam vad som har sagts i utskottet.Principiellt viktiga är de förtydliganden somutskottet gör till förslaget om radionämndens rättatt meddela vitesförelägganden mot dem sombryter mot de föreskrifter eller villkor som gällerför sändningarna. Utskottet anser det vara enfördel att frågan om vitets utdömande kommerunder behandling av domstol som inte tidigare varitinkopplad och som kan ha egna synpunkter påföreläggandet. Domstolen bör få i uppgift att prövavitesföreläggandet i hela dess vidd, vilket betyderatt även frågan om huruvida radionämndens beslutvarit befogat ur yttrandefrihetssynpunkt avgörsunder jurymedverkan.Herr talman! I yttrandefrihetsutredningensbetänkande sägs -- jag återger samma avsnitt somBirgit gjorde -- att det öppna samhälletsmest lyckade paradox är lagstiftarnas ambition attsätta genomtänkta spärrar för sina egnamöjligheter att ge sig på medborgarnas fri- ochrättigheter. Bakom detta finns insikten att ett frittsamhälle inte kan förlita sig enbart på den godaviljan hos de människor som från tid till annan haransvaret för besluten. Det måste, skriverutredningen, söka sin trygghet även i institutionellaarrangemang, som ger rådrum och tvingar tilleftertanke, som bär genom påfrestningar ochbryggar över svackor i det demokratiskaengagemanget. Till de arrangemangen hör deregler som efter tryckfrihetsförordningens mönsterinförs i den yttrandefrihetsgrundlag som riksdagensnart skall fatta ett första beslut om och som medstörsta sannolikhet kommer att promulgeras eftervalet.Samhället kan emellertid också aktivt främjayttrandefriheten och informationsfriheten genomett rättvist utformat stöd till offentligaframställningar. Det gäller att med tillgängligamedel ge tillfälle för så många som möjligt att görasig hörda i den politiska, kulturella, vetenskapligaoch allmänt samhälleliga debatten. Härmed ökarman också förutsättningarna för medborgarna attta del av så många åsikter och så myckeninformation som möjligt.Jag skall avsluta med ett citat från den kommittésom förberedde vår nuvarandetryckfrihetsförordning. Uttalandet gjordes straxefter slut -- alltså under enperiod då yttrandefriheten just hade utsatts förpåfrestningar även i . Kommitten skrev:''Publiciteten måste i ett demokratiskt samhälle,där de allmänna organen bygger sin ställning påfolkligt förtroende, vara grundad på yttrandefrihet.Den enskildes politiska medverkan i samhälletkräver att han fritt kan skaffa sig kännedom omhändelser och förhållanden av politisk betydelse.Därigenom sätts han i stånd att bilda sig ettomdöme i aktuella frågor. Likaså fordrar deallmänna organens verksamhet en kännedom omde enskildas förhållanden och reaktioner, somendast en fri debatt och nyhetsbevakning kanförmedla. ''Med denna motivering yrkar jag bifall till utskottetshemställan om att antar den nyayttrandefrihetsgrundlagen.Anf. 8 ():Herr talman! I det nu aktuella betänkandetbehandlas en motion som handlar om lagen omolaga våldsskildringar. Vi som har skrivit dennamotion har frågat oss hurverkningsfull lagen om olaga våldsskildringaregentligen är.Bilder påverkar ju människor. Detta är vi säkertalla helt överens om. för att genom reklam påverkaoss. Om relativt oskyldiga bilder påverkar, hurfungerar det då med bilder där t.ex. kvinnor ochbarn plågas och förnedras?Många av kvinnorna som arbetar på landetskvinnojourer har ett svar på denna frågeställning.De ser ett tydligt samband mellan det ökade våldeti hemmen och pornografins utveckling mot alltgrövre våld. Herrtidningarna fungerar sompostorderkataloger för den allt grövre pornografin.Våldet mot kvinnor är i vissa fall tydligt inspireratav bilder i de här tidningarna. Många kvinnor leveri ständig skräck för att bli misshandlade. Vi vet attantalet anmälda fall av våldsbrott mot kvinnorökar, men också att det dolda våldet -- det våld somaldrig anmäls -- är omfattande. Som ett led i arbetetför dessa kvinnor måste vi alla ta avstånd från debilder som tycks inspirera till misshandel.Vi måste ställa oss frågan: Hur fungerar egentligenlagen om olaga våldsskildringar?Vid flera tillfällen har bilder som skildrar sexuelltvåld och tvång anmälts -- men, herr talman, de häranmälningarna har avskrivits utan åtgärd. Vimotionärer tycker att detta är upprörande. Det ärbra att vi har en lag, men den får inte upplevas somtandlös och utan kraft.Tolkningen av lagen är tydligen mycket vid.I KUs svar på motionen kan vi läsa att olagavåldsskildringar är ett tryckfrihetsbrott, om integärningen i förhållande till omständigheterna ärförsvarlig. När är då gärningen försvarlig? Är detförsvarligt att visa bilder som innehåller närgångnaoch utdragna skildringar av grovt våld? Vårt svarblir naturligtvis nej! Men hur ser verkligheten ut?Vi frågar oss naturligtvis: Varför lämnasanmälningar utan åtgärd?I det socialdemokratiska kvinnoförbundet har vilänge arbetat för kvinnornas jämställdhet i vårtland, och vi har också krävt kvinnors rätt tillkvinnofrid. Tillämpningen av lagen visar dåligförståelse för dessa krav. Det är, herr talman,anledningen till vår motion. Vi anser att kravet omen utvärdering av lagen om olaga våldsskildringarär ett rimligt krav.Det är med besvikelse som vi noterar attkonstitutionsutskottet inte har delat vår syn. Attstraffmaximum ökat från sex månaders till två årsfängelse när det gäller lagen om olagavåldsskildringar hjälper ju inte när anmälningarinte ens tas upp till behandling. De som tolkar lagenmåste förstå att de försvarliga omständigheternainte kan vara så allmänna att lagen upplevs somverkningslös.Jag har, herr talman, med detta inlägg velat riktariksdagens uppmärksamhet på frågan. Debattenfortsätter -- och från det socialdemokratiskakvinnoförbundet kommer vi att återkomma ifrågan. Kvinnofrid är, som jag tidigare påpekat, ettrimligt krav, och ett sätt att nå detta mål är att lagenom olaga våldsskildringar får en bättre uppföljning.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 9 §. )5 § Ändring i instruktionen för riksdagensförvaltningskontorFöredrogskonstitutionsutskottets betänkande1990/91:36 Ändring i instruktionen för riksdagensförvaltningskontor.Talmannen konstaterade att ingen talare varanmäld. (Beslut fattades efter 9 §. )6 § arbetsformerFöredrogskonstitutionsutskottets betänkande1990/91:KU42 arbetsformer.Anf. 9 ():Herr talman! Föreliggande betänkande upptar enrad punkter, av vilka jag bara skallkommentera två. Det gäller val av utskott ochfrågan om sanningsförsäkran.I och med innevarande valperiod ökade antaletledamöter i utskotten från 15 till 17. Orsaken var ville se till att blev representerat iutskotten.Frågan är emellertid, herr talman, om det är enrimlig princip att ändra antalet ledamöter iutskotten beroende på hur många partier som råkarvara representerade i . Vi kan t.ex. frågaoss: Om det förestående valet skulle innebära attytterligare ett par partier blev representerade ikammaren, är det då rimligt att ändraledamotsantalet i utskotten i enlighet med detta?Skall vi efter valet t.ex. ha utskott med kanske flerän 20 ledamöter, vilket mycket väl kan bli fallet omvi skall följa principen från innevarande valperiod?Vi hävdar från moderata samlingspartiets sida attfrågan om utskottsrepresentationen måste lösas påett mera långsiktigt sätt. Vi är övertygade om attdet med den praxis som riskerar att etableraskan bli problem av ett slag som icke bidrar till atteffektiviteten i riksdagsarbetet stärks. Frågan omutskottsrepresentationen måste ånyo tas upp -- ochpå ett annat sätt än vad som är fallet när man nuförsöker få till stånd en ordning som innebär attvalberedningen vid varje nytt tar ställningtill antalet utskottsledamöter.Herr talman! Den andra frågan rörsanningsförsäkran. Liksom tidigare villutskottsmajoriteten inte tillstyrka att en sådaninförs i samband med utfrågning införriksdagsutskott. Det heter -- och har sagts i ett antalsammanhang härvidlag -- att man måste utgå frånatt människor talar sanning. Man måste tro dem påderas ord, och man måste tro på den goda viljan.Tidigare här har såväl somOlle sagt, när det gälleryttrandefrihetsgrundlagen, att man inte bara kanlita till den goda viljan utan att det behövs''institutionella arrangemang'' för att säkerställavissa saker.Just detta, herr talman, att man inte bara kan litatill den goda viljan utan att det behövsinstitutionella arrangemang vill utskottetsmajoritet inte biträda. Det har sagts att vi kan utgåfrån att folk talar sanning. Men i själva verket kanvi se att ett antal personer bevisligenicke har talat sanning inför konstitutionutskottet.Det har t.o.m. gått så långt att utskottet inte barahar fått kalla personer till förnyade utfrågningar.Det finns ju, herr talman, exempel på hur enenhällig riksdag har riktat kritik mot ett statsrådjust för att vederbörande ''brustit i uppriktighet''inför , som det något förskönande hette iett betänkande från ett enhälligtkonstitutionsutskott. själv har alltsåenhälligt tvingats konstatera att statsråd icke hartalat sanning inför konstitutionsutskottet.Jag vill, herr talman, varna för att bara knyta denhär frågan till den s.k. . Denhar förvisso inneburit att strålkastarljuset har sattspå hur lättsinnigt man har handskats medsanningen. Men det här är ju bara ett exempel.Vad jag tror är nödvändigt är faktiskt att vi funderarpå om det inte går att införa någon form av, för attcitera och ,''institutionellt arrangemang'' för att se till att vidriver fram ökad sanning i utskotten. Jag tycker attdet motargument som då hörs, nämligen att detaldrig går att se till att det blir hundraprocentigtsäkert, är tämligen meningslöst. Det går inte helleri andra sammanhang där man harsanningsförsäkran. Men just att det finns ensanningsförsäkran inför t.ex. domstol bidrar heltklart till att man begränsar ljugandet en smula, ochdet är inte så pjåkigt det heller.Herr talman! Det finns de som i denna debattmenar, att eftersom inte ären domstol, kan man därför inte ha någon form avsanningsförsäkran. Men detta är, för att citera enkänd ambassadör, trams. Vi tvingas i en radsammanhang att underteckna handlingar på hederoch samvete, som det ibland heter, utan att det förden sakens skull är fråga om endomstolsförhandling.