prot · GE09112 · 1991-05-15 00:00:00 — Det ger inte baraperspektiv på frågan, utan det visar också att dethar skett en markant åsiktskantring inom framförallt och folkpartiet.Under 70-talet och i samband med den storagrundlagsreformen diskuterades ju bl.a.kollektivanslutningsfrågan mycket ingående.Moderaterna ville redan då i grundlagen införabestämmelser mot kollektivanslutning och dettamed den motivering som Hans Nyhage här harframfört med frenesi. var alltså intedå främmande för att gå in och i detalj regleraorganisationernas inre arbete och inre verksamhet.Från och sida var mandäremot då betydligt försiktigare. skullei första hand uttala sig emot kollektivanslutningen,sade man. Genom åtgärder från partiernas sida iform av opinionsbildning och fri diskussion skulleman få till stånd en ändring. ochfolkpartiet motiverade sin inställning med att manogärna ville ge sig in på en lagreglering avorganisationernas inre verksamhet. En sådanreglering kunde nämligen få negativa konsekvenserpå det organisationsrättsliga området, sades det då.I grundlagberedningens betänkande som centernoch har åberopat heter det attdet är nödvändigt att visa stor varsamhet. Omdäremot otillfredsställande förhållanden uppstår,får man i första hand sätta sin lit till den offentligadebatten och kritiken. Ett lagstiftningsingripandekan te sig påkallat endast om kritiken står maktlösinför obestridliga missförhållanden, skrevs det igrundlagberedningens betänkande.Under åren 1976--1982, då vi hade borgerligaregeringar och en borgerlig majoritet i ,presenterades inget lagförslag om förbud motkollektivanslutningen. Riksdagsmajoritetenuttalade sig visserligen mot kollektivanslutningen.Det rörde sig om opinionsbildning, men någotlagförslag presenterades aldrig under dessa år.Nu när kollektivanslutningen inte längre existerarvill man lagreglera. En märkligomsvängning har skett inom ochfolkpartiet. har man av principiella skälvelat undvika en lagreglering, men tycks man hablivit besatt av den moderata korstågsandan motsocialdemokratin och arbetarrörelsen. Från atttidigare ha varit helt ensamma om ett grundlagsfästförbud har fått sällskap av centernoch folkpartiet.Fru talman! När det sedan gäller förslagen om att ilag införa förbud mot den s.k.organisationsanslutningen vill jag framhållaföljande. kan man alltså bara individuellt,dvs. efter egen ansökan, bli medlem i detsocialdemokratiska partiet. För lokala fackligaorganisationer finns det en möjlighet att genombeslut organisationsansluta sig till den lokalaarbetarkommunen. Detta innebär att det ärorganisationen som ansluter sig som juridisk personoch inte dess medlemmar. Medlemmarna i denorganisationsanslutna fackföreningen blir såledesinte medlemmar i det socialdemokratiska partiet,men den lokala fackliga organisationen får på dettasätt möjlighet att vara med och påverka i detsocialdemokratiska partiet, att föreslå kandidater,att föra fram förslag osv.I samband med behandlingen av motionerna omförbud mot organisationsanslutningen har utskottetfått de rättsliga aspekterna närmare belysta. Detframgår att lagregleringar av den art som föreslås imotionerna med den uppbyggnad som de politiskapartierna har faktiskt kan få organisationsrättsligakonsekvenser som inte fullt ut kanöverblickas. Vidare är det principiellt betänkligt attreglera de politiska partiernas inre arbete. Det börockså ankomma på de fackliga organisationerna attsjälva fatta beslut i egna angelägenheter.Utskottsmajoriteten står alltså fast vid sinståndpunkt, att man inte skall införa några förbud,utan man skall avstyrka förslagen om förbud motorganisationsanslutningen.Fru talman! Det finns ett nära samarbete mellansocialdemokratin och fackföreningsrörelsen.Denna samverkan har sina rötter långt tillbaka iarbetarrörelsens historia. Genom att arbeta på tvåfronter -- den politiska, i kommuner, landsting ochriksdag, där man utnyttjar den allmänna och likarösträtten, samt den fackliga, där man genomförhandlingar med arbetsgivarna förbättrar deanställdas villkor -- har arbetarrörelsen steg för stegförbättrat villkoren för de många vanligamänniskorna i vårt land. Reformer som lagstadgadsemester, , allmän sjukförsäkring, endemokratisk skola, utbildning för alla, lagstiftningpå arbetsmiljöområdet och på arbetsrättensområde är några exempel på resultatet av dennasamverkan. Genom samarbete och demokratiskakollektiva beslut har tryggheten, friheten ochmångfalden ökat för den enskilda människan i vårtland.Facklig och politisk samverkan kommer att varanödvändig . Det kommer alltid att finnasen höger--vänster-skala i politiken. Om de mångavanliga människornas intressen skall värnas,behövs ett socialdemokratiskt parti med bredförankring bland löntagarna som motvikt, inte baramot de borgerliga partierna, utan inte minst motnäringslivet och mot den borgerliga pressensdominans.Jag yrkar bifall till utskottets hemställan i dettabetänkande.Anf. 31 HANS NYHAGE (m):Fru talman! Debatten om kollektivanslutningen äravslagen, anser existerar inte längre, påstårhan. För tillfället existerar den inte i dess tidigareform, däremot i form av organisationsanslutningoch den är lika odemokratisk.Numera kan man bli individuellt ansluten till detsocialdemokratiska partiet, framhåller SörenLekberg med stolthet. Vilket framsteg efter 100 årsom parti! För oss moderater har den frivilligaanslutningsformen alltid varit fullkomligt självklar.För tillfället existerar alltså intekollektivanslutningen, men vilka garantier har viför framtiden? Vilka garantier finns för attsocialdemokraterna inte åter, när tillfälle ges,kommer att tillgripa denna anslutningsform? OmSören Lekberg nu menar allvar med attkollektivanslutningen för alltid är borta, vad finnsdet då för rimligt skäl att säga nej till ettgrundlagsskydd i sammanhanget? Vad finns det förrimligt skäl att inte medverka till grundlagsskydd,om man verkligen menar allvar med attkollektivanslutningen definitivt är borta?Jag vill fråga : Varför kan intesocialdemokraterna använda sig av en demokratiskform för medlemsanslutning, i likhet med allaövriga partier här i ? Varför måste man tillden individuella anslutningen även koppla denicke-demokratiska organisationsanslutningen? Jagär tacksam för svar på de frågorna.Anf. 32 ():Fru talman! Jag skulle vilja ta tillfället i akt ochuppriktigt be om ursäkt för att jag harmissuppfattat deras stöd förorganisationsanslutningen. De hade en egenreservation som jag inte uppmärksammade.Sören Lekberg säger att frågan omkollektivanslutning inte är aktuell och drar helahistorien om 70-talet och 60-talet. Precis som i allaandra frågor man diskuterar medsocialdemokraterna är det något från anno dazumalsom återupprepas . Menkollektivanslutningen är i högsta grad aktuell,eftersom den har tagit sig helt nya former. Svenskafolket upplever t.o.m. att den i högsta grad äraktuell. Beroendet mellan LO och detsocialdemokratiska partiet har bidragit till denekonomiska kris som vi nu alla får betala priset för.Det är möjligt att man, om man själv arbetar inomden fackliga organisationen eller inomsocialdemokratin, inte ser detta. Man ser inteskogen för alla träd. Men så är det faktiskt. Det sägsatt de lokala fackliga organisationerna fårmedverka, föreslå kandidater, m.m. Vi har settexempel på att det förekommer renautpressningsmetoder.Sören Lekberg gav en mycket vacker beskrivningav att den fackliga rörelsen och detsocialdemokratiska partiet tillsammans arbetar ochsträvar mot gemensamma mål. Det var också någotsom kanske gällde för 20, 30 eller . I dagär det inte på det sättet. Det socialdemokratiskapartiets beroende av olika särintressen och storastarka intresseorganisationer påverkar landetsutveckling negativt. kan man säga att det intehar direkt med den principiella frågan att göra. Detkan jag hålla med om. Men man kan ändå fåutveckla vilket resultat de här företeelserna ger.Lagstiftningen om kollektivanslutning handlarytterst om individens fri- och rättigheter och om atti dag förebygga eventuellt kommande missbruk.Det finns en rad grundläggande fri- och rättighetersom är inskrivna i lagen för att just förebyggamissbruk. Det är inget konstigt med att vi föreslåren sådan lag. Det finns en hel del fri- och rättighetersom inte utsätts för missbruk. Jag antar attSören Lekberg inte hävdar att vi skall ta bort demur lagstiftningen.Anf. 33 ():Fru talman! Jag måste rätta Hans Nyhage när hanbeskriver hur det går till att bli medlem i detsocialdemokratiska partiet. Jag vet inte om han harmissförstått det eller om han medvetet ger en dåligbeskrivning. Man kan bara bli medlem i detsocialdemokratiska partiet individuellt. Man måstesjälv lämna in en medlemsansökan. Däremot ges enöppning för en facklig organisation på det lokalaplanet att ansluta sig. Men då blir inte denorganisationens medlemmar anslutna.Anslutningen ger en möjlighet för den fackligaorganisationen att komma med förslag ochpåverka. Det är detta som tycker ärfult, att fria organisationer har en möjlighet att görasin stämma hörd. Det vill tydligennumera förbjuda.Det jag har kritiserat i mitt inlägg är den tydligaåsiktskantring som har skett. , somtidigare var ensamma om att vilja införa ettgrundlagsfäst förbud emot kollektivanslutning, harnumera, när kollektivanslutningen inte längreexisterar, fått med sig både ochfolkpartiet. Det är också litet märkligt att det partisom för bara med emfas fördediskussioner om organisationernas frihet osv. nuplötsligt har bytt fot. Det är det märkligaförhållandet som jag har påpekat.Man kan också stilla undra över varför vi skallinföra förbud mot någonting som inte längreexisterar. kommer detta förslag frånpartier som i andra sammanhang talar om att vi inteskall ha onödiga förbud och onödiga lagar. Men pådet här området är man beredd att införa lagar motnågot som inte existerar.Anf. 34 HANS NYHAGE (m):Fru talman! Vad är den reella innebörden, SörenLekberg, av organisationsanslutningen förmedlemmarna i en organisation? Jo, den exaktainnebörden är att medlemmarna genom sinamedlemsavgifter tvingas stödja en politiskverksamhet som de tar avstånd från, och sådantbetackar de sig för. Därför är justorganisationsanslutningen icke-demokratisk. Densaken är solklar.Socialdemokraterna vill inte lägga det hinder ivägen som ett grundlagsskydd innebär beträffandeett återinförande av kollektivanslutningen. Man villha den möjligheten när tillfälle bjuds. Det är densanna innebörden av den negativa inställningen tillett skydd mot tvångsanslutning till ett visst parti.Det vore ju oerhört lätt för socialdemokraterna attansluta sig till detta krav om de verkligen menadeallvar när det gäller detta med attkollektivanslutningen för all tid är borta. Men, frutalman, så är icke fallet!Anf. 35 ():Fru talman! Jag tycker inte alls att det är någototillbörligt i detta med att man i fria organisationerträffas, utbyter synpunkter och samarbetar. Vi ifolkpartiet har också kontakt med mångaintresseorganisationer. Men dessa utgör inte en delav liberalerna som politiskt parti.Självfallet skall vi i alla partier lyssna på bådeorganisationer och enskilda individer som harsynpunkter.Förnekar att det lämnas bidrag frånLO till det socialdemokratiska partiet, att detsocialdemokratiska partiet i utbyte stiftar lagar ochstödjer den politiska uppfattning som LO har ochatt en stor stark ekonomisk intresseorganisationdärmed utgör en del av det socialdemokratiskapartiet?Partierna utgör ju grundorganisationerna i vårdemokrati, vilken bygger på detta med en man, enröst. Vad är det för fel med attgrundorganisationerna i vår demokrati skall stå friai förhållande till olika stora starka ekonomiskasärintressen, ?Anf. 36 ():Fru talman! Först några ord till Hans Nyhage. Jagär lite förvånad över att vill lösa ett problem som inteexisterar. Den fria opinionsbildningen har ju lett tillatt vi inte längre har någon kollektivanslutning.Denna har alltså upphört. Varför skall man dålagstifta i det här sammanhanget? Varför skall alltsådet här skyddet grundlagsfästas?I grundlagen talas det ju om det som rör detallmännas förhållande till den enskilde. Det ärmycket viktigt att inte blanda in statsmakterna närdet gäller föreningslivet. Bl.a. , detframgår av en replik från henne, vill göra om detsocialdemokratiska partiet. Hon vill inte att detskall finnas ett samarbete mellanfackföreningsrörelsen och det socialdemokratiskapartiet. Men vill inte ha en fridebatt, utan hon vill ta hjälp av lagstiftningen föratt stöpa om det socialdemokratiska partiet.Vi tycker inte att det principiellt är fel att politiskapartier får stöd och att de har sin förankring hosolika grupper i samhället. Vi vill inte förbjudaorganisationer, ja, inte ens företag, att ge stöd tillolika politiska partier eller politiskasammanslutningar. Det är vår uppfattning. Det ärdärför som vi inte vill riskera organisationsrättengenom en lagreglering här. Vi står fast vid detankegångar som kom till uttryck igrundlagsberedningen -- tankegångarsom och nu har fjärmat sigfrån.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 11 §. )8 § Export av farliga varorFöredrogslagutskottets betänkande1990/91:LU31 Export av farliga varor (prop.1990/91:91 delvis).Anf. 37 ():Fru talman! Det här betänkandet som handlar omexport av farliga varor innehåller förslag om enkomplettering av produktsäkerhetslagen genomexportförbud för varor som kan medföra risk förpersonskada. Men i betänkandet behandlas ocksåmotioner väckta med anledning av propositionensamt motioner väckta under den allmännamotionstiden.Vi på borgerligt håll anser att det inte finns någotbehov av en komplettering avproduktsäkerhetslagen, så att denna även omfattarexporthinder av varor, och yrkar därför anslag påpropositionen.Vi här i har en väl utveckladproduktkontroll. Utgångspunkten för regleringenär, i likhet med vad som gäller i EGsmedlemsländer, att ansvaret för att produkterna påmarknaden uppfyller tillfredsställandesäkerhetskrav vilar på företagen själva. Någonlagstiftning utöver nuvarandeproduktsäkerhetskrav är inte befogad.Om vi inför en lag om exporthinder för varor,kommer det att finnas en påtaglig risk för att EGriktar invändningar mot lagförslaget. Med tanke pådet läge som vi nu befinner oss i gentemot dengemensamma marknaden i finns det allanledning att avstå från en lagstiftning som kanmedföra komplikationer i relationerna till EG-marknaden.Vid tidigare behandling av produktsäkerhetslagentog utskottet också upp motioner omproduktsäkerhet på det offentliga området.Utskottet ansåg då att det var befogat att enskildamänniskor ges ett skydd mot farliga varor ochtjänster som tillhandahålls även i andrasammanhang än då de tillhandahålls genom ennäringsidkare för eget bruk.Vid det tillfället ansåg utskottet att det inte fannsunderlag för att bedöma hur en lagstiftning bordeutformas och vilka varor och tjänster som denlämpligen borde omfatta. Vidare ansåg man attfrågan borde utredas, vilket också gavs regeringentill känna.Civildepartementet tog sig an ärendet och harkommit med en promemoria, där det enbartföreslås en utvidgning av tillämpningen avproduktsäkerhetslagen, så att denna omfattar varorsom tillhandahålls av näringsidkare. Frågan om denoffentliga sektorns tjänster berörs inte ipromemorian. Här har vi alltså fortfarande en bristi produktsäkerhetslagen.Kompletteringen av produktsäkerhetslagen medexportförbud beträffande vissa varor kan sägasvara en dubblering av produktsäkerhetslagen. Menför allmänheten viktiga områden, såsom tjänsterinom offentlig sektor, undantas. Det visar hurregeringen i grunden ser på den offentliga sektornkontra privat verksamhet. Uttrycket skyddadsektor när det gäller den offentliga sektorn ärbefogat även i detta sammanhang. Jag förutsätteratt närmare kommer att belysasocialdemokraternas ovilja att se till attproduktsäkerhetslagen omfattar den offentligasektorn.Av rättssäkerhetsskäl riktar vi i reservation 4, somhandlar om val av adressat för ålägganden omvarningsinformation eller återkallelse av vara,kritik mot bestämmelserna iproduktsäkerhetslagen. Regeln är sådan atteffekten av ett åläggande i princip skall varaavgörande, eftersom hänsyn skall tas ''till vem ellervilka näringsidkare som har de bästaförutsättningarna att uppfylla ändamålet medåtgärden''.Vi anser däremot att åläggandet i första hand börmeddelas den som i egenskap av tillverkare ellerimportör har det faktiska ansvaret. Endast om ettåläggande bedöms inte få avsedd effekt skall detkunna riktas mot annan, exempelvis grossist ellerdetaljist.I de fall där en näringsidkare får ett informations-eller återkallelseföreläggande imarknadsdomstolen, skall denne ges möjlighet attdra in även andra näringsidkare i den pågåendeprocessen. Även detta bör ske avrättssäkerhetsskäl, vilket vi tar upp i reservationnr 5.Eftersom en process i kan fåen negativ verkan för en näringsidkare, är detviktigt att inte bara en näringsidkare pekas ut omflera näringsidkare är berörda av ärendet.Fru talman! Jag yrkar bifall till reservation nr 1 tilldetta betänkande.Anf. 38 ():Fru talman! Vi behandlar , som , ett förslag till ändring iproduktsäkerhetslagen. Produktsäkerhetslagen,som funnits ett tag, har till ändamål att motverkaatt varor och tjänster orsakar skador på person elleregendom. För att åstadkomma detta kan ennäringsidkare åläggas att lämnasäkerhetsinformation eller t.o.m. förbjudas atttillhandahålla varorna eller tjänsterna.Det är som efter ansökan avkonsumentombudsmannen prövar frågan omålägganden eller förbud enligt lagen.Organisationer med konsumenter, arbetstagareeller näringsidkare som medlemmar har en s.k.subsidiär talerätt i . Detta ärvad som gäller inom landet.Nu föreslås en ändring av produktsäkerhetslagen,eller rättare sagt en komplettering, som innebär atten näringsidkare skall kunna förbjudas attexportera en vara som medför särskilda risker förallvarliga personskador. Vi i tyckeratt detta är ett bra förslag. Vi har mycket svårt attförstå att en vara som är farlig för någon här i landetskall kunna säljas till någon annan. En produkt, enkonsumentvara, som är farlig för mig eller minabarn är naturligtvis också farlig för en kvinna iSpanien och hennes barn, oavsett om Spanientillhör EG eller ej. Vi anser alltså att detta är ett braförslag. Men vi vill komplettera det på en punkt,och det skall jag återkomma till.Jag vill något kommentera de borgerliga partiernasinställning till den föreslagna ändringen iproduktsäkerhetslagen. Det är kanske inte såförvånansvärt att moderata samlingspartiet ochfolkpartiet motsätter sig denna ändring. Man sägeratt det finns påtaglig risk för att EG kommer attrikta invändningar mot den föreslagnalagändringen. Man låter sig därmed nöja och yrkaravslag på propositionen.Desto anmärkningsvärdare är det att tycksha hamnat i knät på sina borgerliga bröder i dettaärende. Detta kommer att framgå i diskussionenom det ärende som behandlas härnäst, nämligennäringsutskottets betänkande 32. Också detbetänkandet handlar om hinder för export avfarliga varor. Det gäller i detta fall vissa kemikalieroch återutförsel av livsmedel.I näringsutskottet har inget emot attvi skall hindra export av sådana varor, men däremothar i lagutskottet invändningar moten lag som förhindrar export av farliga varor. Jaganser att detta är anmärkningsvärt, och jag harsvårt att förstå hur man kan vara emot export avfarliga konsumentvaror men däremot inte exportav livsmedel i vissa fall. Men får välsvara på hur det kommer sig att man gjort dettaställningstagande.Vi i vill i huvudsak yrka bifall till vårmotion, men vi vill göra en komplettering. Vi anseratt det som gäller i , nämligen attorganisationer av konsumenter, arbetstagare ellernäringsidkare har subsidiär talerätt i dessa frågorinför , även skall gälla videxport av farliga varor. Vi vill alltså så litet längreän propositionen. Vi har inte fått majoritet för vårtförslag och har därför reserverat oss till förmån förvår motion.Detta förslag emanerar ursprungligen frånproduktåterkallelsekommittén, vars arbete liggertill grund för propositionen. Kommittén föreslogsamma sak, nämligen att en sammanslutning avkonsumenter, arbetstagare eller näringsidkare skallha subsidiär talerätt också i frågor omexportförbud. Enligt denna kommitté föreföll ensådan ordning mycket ändamålsenlig.Vi kan inte finna några skäl till att frångå dettaförslag eller några bärande invändningar. Vi ansersnarare att allt talar för att kommitténs förslag bordegälla.Till dem som har de största kunskaperna omeffekten av export av farliga varor till exempelvistredje världen, hör naturligtvis de som arbetar medsolidaritetsarbete och u-landsbistånd. Med hänsyntill att ett sådant arbete utgör en inte oväsentlig deli konsument- och arbetstagarorganisationernasverksamhet, framstår det enligt vår mening somuppenbart att också dessa sammanslutningar bör hatalerätt i frågan om exportförbud.Med detta, fru talman, yrkar jag bifall tillreservation 2 till betänkande LU31.Anf. 39 ():Fru talman! Vid en debatt om hinder för export avfarliga varor är det nödvändigt att först ge en kortbakgrund om produktsäkerhetslagen.Produktsäkerhetslagen innehåller grundläggandeföreskrifter om skydd mot farliga varor. Lagen hartill ändamål att motverka att varor och tjänsterorsakar skada på person eller egendom. Ennäringsidkare kan åläggas att lämnasäkerhetsinformation eller förbjudas atttillhandahålla varor och tjänster. När en vara välhar kommit ut till brukarkretsen kan ennäringsidkare åläggas att lämnavarningsinformation eller att återkalla varan.Produktsäkerhetslagen tillämpas i fråga om varoroch tjänster som tillhandahålls i näringsverksamhetoch som konsumenter i en inte obetydligomfattning utnyttjar eller kan komma att utnyttjaför enskilt bruk.Frågan om åläggande eller förbud prövas avmarknadsdomstolen efter ansökan avkonsumentombudsmannen.Jag är för min del helt övertygad om att en stormajoritet av det svenska folket upplever det som entillgång att vi i vårt land har en modern lagstiftningom produktsäkerhet vars syfte är att skyddamänniskor och egendom.I den proposition som ligger till grund förlagutskottets aktuella betänkande föreslås bl.a. atten näringsidkare skall kunna förbjudas attexportera konsumentvaror som medför särskildarisker för allvarliga personskador. Sakfrågan kanockså beskrivas på det sättet attproduktsäkerhetslagen nu ändras så att möjlighetges till att hindra export av ovannämnda varor somunderkänts för svenska konsumenter.Det hela är ett uttryck för uppfattningen attmänniskor i andra länder i detta hänseende skall hasamma säkerhet som konsumenterna på densvenska marknaden.Tanken att kunna förbjuda export av en vara sommedför särskilda risker för allvarliga personskadorär inte ny. plenarförsamling antog1989 en rekommendation om begränsningar avexport av farliga varor. Inom antogs 1979 enrekommendation om produktsäkerhet.Rekommendationen innebär bl.a. att de varor somär förbjudna eller återkallade inom resp. land inteskall exporteras. Även har uppmärksammatfrågan om export av farliga varor. Ett omfattandearbete pågår i syfte att komma framtill bindande regler.Inom EG är ett produktsäkerhetsdirektiv underutarbetande. Vid behandlingen i EG-parlamentetav direktivförslaget restes krav på förbud motexport av farliga varor. utrederför närvarande frågan.Några länder har redan en aktuell lagstiftning somgör det möjligt för dem att förbjuda export avfarliga varor. I infördes lagen 1990. Islandhar haft lagstiftning i frågan ända . IFrankrike antogs 1983 en lag som medger att exportav farliga varor kan förbjudas. I ärmotsvarande lag från 1986.Det bör också framhållas att internationellakonsumentorganisationer arbetar mycket aktivt föratt export av farliga varor skall förbjudas av flerländer.Mot här angiven bakgrund och med en starkmedmänsklig grundsyn som ledstjärna samt medhänsyn till att såväl näringsutskottets somlagutskottets majoritet konstaterade att denföreslagna ändringen av produktsäkerhetslageninte strider mot föreliggande frihandelsavtal, fannsdet goda skäl för den socialdemokratiska gruppen ilagutskottet att anta att utskottet skulle kunna enasi denna fråga.Men nej, vi misstog oss grundligt.