prot · GF0932 · 1991-11-26 00:00:00 — Då är det givetvis minönskan att man på det här området äntligen går frånord till handling. Det finns ändock en del uppslagfrån olika håll på insatser som kan göras för attförbättra situationen.Anf. 54 Justitieminister ():Fru talman! Vi kommer alltså att vid årsskiftetkunna visa hur vi skall arbeta vidare medförändringar av bl.a. påföljdssystemet. Där är detmånga förändringar som kan göras i form av bådeskärpningar och uppmjukningar.Jag hoppas att det jag sade i mitt tidigare inläggskingrade den oro som kände närhan läste svaret från början. Det kanske blevförtydligat att det inte är fråga om en uppgivenhetutan om vilken typ av redskap man tror på.Anf. 55 ():Fru talman! Jag vill ta upp ytterligare en fråga.Justitieministern känner mycket väl till att hon haruppvaktningar och påstötningar om ett förslag partsammansatt kommission, som skulle se övervålds- och rånutvecklingen i våra butiker och därhandelsanställda, butiksinnehavare, polisen m.fl.självfallet skulle delta. Jag tror att man inte utanvidare skall avvisa sådana insatser. Jag tror att vimed gemensamma insatser kan gå ganska långt pådet här området och nå goda resultat. Att endastanvända sig av lagar, polis och straffskärpningartror jag inte heller räcker, utan det måste till andrafriska insatser.Anf. 56 Justitieminister ():Fru talman! Då vill jag påminna om vad jag sade imitt svar. Jag redovisar samma uppfattning ochpåpekar att det är synnerligen angeläget atthandeln själv också verkar kraftfullt. Jag vill vidarepåpeka att vi redan har kommit överens om en träffmellan , med mig som en avföreträdarna, och föratt diskutera vilka åtgärder som kan vidtas på olikahåll. Vi kommer att träffas under kommandevecka.Anf. 57 ():Fru talman! Jag vill avsluta med att tillönskajustitieministern framgång i det svåra arbetet. Jagvet att detta inte är problem som kan lösas över endag eller , men jag tror att det är viktigt attse allvarligt på utvecklingen på det här området.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på fråga 1991/92:195 om nedläggningav kriminalvårdsanstalten i KarlskronaAnf. 58 Justitieminister ():Fru talman! Den förra regeringen beslutade att den slutna lokalanstalten skallläggas ned. har frågat mig om jag ärvillig att medverka till att riva upp det beslutet.Inledningsvis vill jag erinra om bakgrunden tillbeslutet om nedläggning av Karlskronaanstalten. I1990 års budgetproposition föreslogs att den gamlalokalanstalten i skulle stängas medhänsyn till att två nya lokalanstalter då hade tagits ibruk och att beläggningsläget inomanstaltsorganisationen inte motiverade en fortsattdrift av anstalten. När budgetpropositionenbehandlades ansåg emellertid justitieutskottet atten fortsatt drift av anstalten skulle vara av stortvärde. Utskottet förutsatte attkriminalvårdsstyrelsen genom analys avbeläggningsutvecklingen och möjligheten tillomdisposition av medel skulle få till stånd enfortsatt drift inom befintliga ramar. Riksdagenföljde utskottet.Frågan återkom budgetproposition. Minföreträdare anförde då attbeläggningsnivån vid de slutna lokalanstalternaunder hade varit lägre än förövriga anstaltstyper. hadebeläggningen vid de slutna lokalanstalterna intevarit högre än . Hon vidhöll mot denbakgrunden att åtminstone något av decellfängelser , som ingår i den slutnalokalanstaltsorganisationen, borde läggas ned.Med hänsyn till ställningstagandebeträffande Kristianstadsanstalten förordade honatt den slutna lokalanstalten med 37platser, som togs i bruk 1851, skulle läggas ned.Nedläggningen borde, enligt ,samordnas med öppnandet av det häkte som förnärvarande uppförs i . Riksdagenavstyrkte, som nämner i sin fråga, någraborgerliga motioner där man förordade en fortsattverksamhet vid Karlskronaanstalten.Det finns alltså inga medel till Karlskronaanstalten.För närvarande bereds innehållet i 1992 årsbudgetproposition inom , och jagåterkommer därför med förslag till resurser /93 . Jag är med andra ordinte beredd att svara på om regeringenkommer att ompröva frågan om nedläggning avKarlskronaanstalten.Anf. 59 (nyd):Fru talman! Jag tackar för svaret som jag fickav justitieministern. Jag är själv obotlig optimistnär det gäller det jag tror på. Självfallet är jaginförstådd med att man måste göra besparingar. Jagifrågasätter dock det lämpliga i att lägga nednågonting som fungerar. Det går väl att göraomprioriteringar även inom kriminalvården. Dethandlar om 8--12 miljoner i driftskostnader årligen.Det måste vara billigare att behålla det som finns.Nu vill jag inte spela ut olika anstalter motvarandra, men eftersom Kristianstadsanstalten häromnämndes vill jag säga att den är lika gammal somKarlskronaanstalten, äldre. Det jag tyckerär viktigt att komma ihåg är att vi ganska lätt fångasav tron på den materiella standardens betydelse påbekostnad av andra värderingar. Man måste se tillinnehållet. Det viktiga är ju innehållet, det man kanerbjuda i Karlskronaanstalten i form av denpersonal som där finns och det speciella klientelsom man har och som just kommer från Malmö-,Lund- och Helsingborgsregionen, somjustitieministern väl känner till.Jag ser fram emot fortsatt behandling av ärendet.Jag är som sagt obotlig optimist och hoppas att detsunda förnuftet skall råda när det gäller att bevaraanstalter som har ett mycket bra vårdprogram fördet speciella klientelet.Anf. 60 Justitieminister ():Fru talman! Jag vill först instämma i vad KarlGustaf sade och påpeka att det iKarlskronaanstalten bl.a. finns en mycket duktigmotivatör. Helt klart är det väsentligt man tar varapå den engagerade och kunniga personal som därfinns. Dessutom vill jag säga, även om det äromöjligt för mig att nu föra en närmare diskussionom det, att denna fråga är föremål för en intensivdiskussion för närvarande.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på fråga 1991/92:163 om s.k.surrogatmödraskapAnf. 61 Statsrådet ():Fru talman! har frågatsocialministern om regeringen har för avsikt attändra lagstiftningen så att s.k. surrogatmödraskapblir juridiskt accepterat.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jagsom skall svara på frågan.Jag kan svara mycket kort. Frågan omsurrogatmödraskap behandlades vid tillkomsten avden lag om befruktning utanför kroppen somriksdagen fattade beslut om 1988. Då slogs det fastatt surrogatmödraskap skall vara förbjudet.Regeringen har inga planer på att ändra denlagstiftningen.Anf. 62 ():Fru talman! Jag vill tacka för svaret. Den vanligautgångspunkten när man tar upp frågan om enförändring av lagstiftningen är nog att den somfrågar själv vill ändra på lagstiftningen. För min delär detta inte utgångspunkten, utan jag har blivitväldigt oroad av diskussioner i tidningar, i andramassmedier och på annat håll där man har tagit uppfrågan om att göra surrogatmödraskap juridisktacceptera. Jag är därför mycket nöjd med det svarjag får från regeringen.Jag skulle dessutom vilja fortsätta frågeställningen.Det avgörande är att det finns en skillnad iinställningen till t.ex. spermiadonationer och tillfrågan om surrogatmödraskap. Man ser dessa somtvå väsentligt skilda saker. Jag skulle viljakomplettera min fråga med att fråga om det i dessföljd finns funderingar hos regeringen om att manskulle göra det möjligt med äggdonationer. Det ären annan sak som jag ser väldigt negativt på. Detskulle vara intressant att få svar på den frågan.Anf. 63 Statsrådet ():Fru talman! När jag fick frågan från EvaZetterberg gjorde jag nog den bedömningen atthon, som nu säger, inte påfordraren någon lagändring utan var nöjd med dennuvarande lagstiftningen. Jag har alltså fåttdetta bekräftat.I övrigt kan vi väl återkomma till de frågor som EvaZetterberg tar upp i annat sammanhang. Någraplaner på förändringar finns inte heller där. Menom önskar en fördjupad diskussionkan jag gärna återkomma.Anf. 64 ():Fru talman! Jag återkommer gärna till dessa frågor.Jag vill dessutom skicka med en ytterligare fråga.Om statsrådet är beredd att svara på den ellerinte får vi se. Det gäller frågan omspermiadonationer som pågår och somär juridiskt helt accepterat. Där har det höjts rösterför det lagskydd för barnet som har införts,nämligen att barn har rätt att få veta vem som ärdess biologiska far. Där har det ställts krav på skall få vara anonym. Det har påståtts att dettahar försämrat möjligheterna att få . Jagundrar därför om det finns några funderingar hosregeringen att ändra i lagstiftningen på detområdet, eller är jag tvungen att återkomma ävenpå den punkten?Anf. 65 Statsrådet ():Fru talman! På den punkten torde inte EvaZetterberg behöva återkomma. Några sådanaplaner finns inte.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på fråga 1991/92: 168 om det nyasjuklönesystemetAnf. 66 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig omregeringen har för avsikt att ytterligare sänkaarbetsavgivaravgiften om småföretagarnas oro föratt kompensationen för sjuklönekostnaderna ärtillräcklig visar sig befogad.I propositionen om sänkt avgift tillsjukförsäkringen (prop. 1991/92:72) somavlämnades , angavs attutgångspunkten för riksdgsbeslutet omsjuklöneformen var att reformen skulle varakostnadsneutral för arbetsgivarna som grupp.Denna princip gäller fortfarande. Om det såledesunder 1992 skulle visa sig att sänkningen avsjukförsäkringsavgiften påtagligt avviker frånkostnaden för sjuklönen för arbetsgivarna somgrupp avser jag att föreslå regeringen attåterkomma till med förslag till ändradsocialavgift till sjukförsäkringen.Anf. 67 ():Fru talman! Jag ber att få tacka statsrådet för svaretpå min fråga. Jag finner svaret ganska positivt ochlöftesrikt för de många företagare, specielltsmåföretagare, som känner oro införsjuklönereformen. Många av småföretagarna harnog ansett reformen vara ett steg i rätt riktning,men de är allvarligt oroade för att deraskompensation för kostnaderna är för dålig.Den gamla regeringen föreslog en sänkning med1,av arbetsgivaravgiften medan den nuvarandehar föreslagit en sänkning . Företagarnasbedömning är att sänkningen bör vara 5--omden skall vara kostnadsneutral.Regeringen återkommer om reformen inte skullebli kostnadsneutral, sade statsrådet. Det är bra.Finns det någon grupp inom departementet somföljer utfallet av denna reform? Om inte, ärstatsrådet beredd att tillsätta en sådan grupp? Ochvad innebär ''påtagligt'' i uttrycket om sänkningen''påtagligt avviker'' från kostnaden för sjuklönen?Anf. 68 Statsrådet ():Fru talman! Jag börjar med den fråga som LarsSundin ställde i slutet av sitt anförande.Med ''påtagligt'' avser jag att avvikelsen skall varaklart märkbar, så att man kan se att det föreliggeren sådan skillnad. Med detta vill jag markera att viförstås inte kan ägnaallt för mycket tid åtdiskussioner om mycket små skillnader.Ett av problemen är att den sak som skall bedömasär vilken utvecklingen skulle ha blivit om det intehade skett någon ändring. Det är klart att det alltidär mycket svårt, ibland t.o.m. omöjligt, att klara utvad som skulle ha hänt, om det som hände inte hadehänt. Det är precis det som behöver belysas i denhär frågan.Det har inte övervägts närmare att tillsätta någonsärskild grupp. Den enhet på socialdepartementetsom sysslar med försäkringsfrågor har i uppdrag attfölja utvecklingen.Till sist vill jag kommentera en fråga som jagtidigare kommenterat här i kammaren, nämligenpåståendet att den egentliga nivån borde ligganågonstans -- en siffra som manhar framfört från företagarhåll och som LarsSundin refererade till. Det är väl framför alltFöretagarnas riksorganisation som är inne på dentankegången att nivån skulle ligga så pass högt.Den totala kostnaden för sjukförsäkringen förnärvarande utgör . Skulle bedömningen5--var korrekt, innebär detta att alla sjukdagarinfaller , men så är jusom bekant inte fallet.Det ligger avsevärt mycket mer realism, om än ickefullt ut, i de bedömningar som bl.a. SAF har gjortoch som visar att om man använder sig av åretsnivå, hamnar man någonstans under 3 %.Anf. 69 ():Fru talman! Statsrådet har klarat ut detta med''påtagligt''. Avvikelsen skall alltså vara klartmärkbar om regeringen skall återkomma, sadestatsrådet.I svaret står det: ''Om det således skullevisa sig att sänkningen påtagligt avviker -- -- --''.Tänker regeringen avvakta ochåterkomma 1993, eller är regeringen beredd att slåtill ganska snabbt, om det visar sig attkostnaderna ''påtagligt avviker''?Anf. 70 Statsrådet ():Fru talman! Avsikten med formuleringen ''under1992'' är mycket genomtänkt. Jag har upptäckt attdet på företagarhåll finns en oro för att man frånstatsmakterna under en lång följd av år framöverskulle avvakta utvecklingen i akt och mening attklippa till med höjda arbetsgivaravgifter om --vilket man hoppas -- sjuktalen minskar. Någonsådan avsikt finns alltså inte.Vi har velat markera att om man under det förstaåret upptäcker en påtaglig avvikelse, bör man införåret därpå -- alltså -- vidta en förändring.Det är omöjligt att säga vad som sedan skulle händaom det som hände inte hade hänt.Anf. 71 ():Fru talman! Är man inom regeringen beredd atträtta till också andra skevheter som kan visa siguppstå ? Jag tänker då på t.ex.rapporteringsskyldigheten ochrehabiliteringsersättningen. Det var ju meningenatt byråkratin skulle minska genom den härreformen.Anf. 72 Statsrådet ():Fru talman! Vi får återkomma till de frågorna.En fråga som jag vet behandlas iutskottet är frågan om uppgiftsskyldighet av olikaslag. Min bedömning är att just den delen äravsevärt mindre problematisk för småföretagarnaän vad många av dem tror.Samtidigt som lönen utbetalas imånaden måste man ändå se efter vilkaarbetstagare som har varit frånvarande för att manskall kunna betala ut den lägre ersättningen. Isamband därmed skall de två eller tre som varitsjuka under den aktuella månaden anmälas. Jagtror inte att detta kommer att medföra några störreproblem.Anf. 73 ():Fru talman! Om de skevheter som småföretagarnaär mycket oroliga för ändå skulle uppstå, ärregeringen då beredd att återkomma tillriksdagen?Anf. 74 Statsrådet ():Fru talman! Regeringen är alltid beredd att se överförhållanden som är felaktiga.Överläggningen var härmed avslutad.15 § Svar på fråga 1991/92:165 omlaboratorieassistentutbildningenAnf. 75 Utbildningsminister ():Fru talman! har frågat mig omden svenska laboratorieassistentutbildningenkommer att förlängas i enlighet med UHÄs förslag.Gullan frågar detta med anledning av ettsvar som jag gav här i kammaren den 12 novemberoch som handlade om de svenskahögskoleutbildningarna och EG. Jag nämnde då attdet finns några direktiv om ömsesidigt erkännandeav utbildnings- och examensbevis som bl.a. rörsjuksköterske- och barnmorskeutbildningarna ochatt vi bör förlänga dessa utbildningar för att anpassaoss till de regler som gäller inom EG.Något motsvarande direktiv som rörlaboratorieassistenterna finns emellertid inte. ISverige och i många andra länder inom EG ärlaboratorieassistenternas arbete inte reglerat ochdet råder alltså en fri arbetsmarknad för dennayrkesgrupp. Detta innebär också attarbetsuppgifterna inte alltid är helt jämförbara i deolika länderna.Utbildningen till laboratorieassistent varierardärför också mycket, både mellan olika länder ochinom ett och samma land. I flertalet länder i Europaär utbildningen inte på högskolenivå, som den ärhos oss.Det är riktigt att UHÄ har föreslagit att bl.a.laboratorieassistentutbildningen skall förlängas.UHÄs förslag har kommit in till regeringenoch jag kommer att behandla förslaget i vanligordning i budgetarbetet.Anf. 76 ():Fru talman! Jag ber att få tackautbildningsministern för svaret. Jag blev väldigtglad när jag hörde det svar somutbildningsministern lämnade tidigare omsjuksköterskeutbildningarna och de medellångavårdutbildningarna. Visst har det varit litet genantatt vi i vårt land inte har kunnat mäta oss med t.ex.de övriga nordiska länderna? De svenskasjuksköterskorna har ju som bekant tidigarebetraktats som de bästa i världen. Det är väldigtroligt att den frågan kommer att lösas.En annan viktig grupp som jag har tagit upp är justlaboratorieassistenterna, som inom vården brukarkallas sjukdomsdetektiverna.Laboratorieassistenterna arbetar i regel inomklinisk-kemiska laboratorier, inom mikrobiologi,vid blodgivarcentraler och vidforskningslaboratorier.Det har ju skett en mycket snabb utveckling inomvården med alltmer komplicerade bådeundersöknings- och analysmetoder. Det finns klar diskrepans mellan utbildningens längd ochdess innehåll. Behovet av laboratorieassistenterförväntas också öka, inte minst för att möta kravenfrån biotekniken, från läkemedelsindustrin och föratt klara laboratoriemetodiken när det gällersjukdomen aids, vilket är en nog så viktig fråga.Jag vill erinra om att och haren treårig utbildning, vilket ungefär motsvarar enutbildning på 120 poäng.Jag vill därför fråga utbildningsministern om viändå inte kan räkna med en mycket positivbedömning av UHÄs förslag om attlaboratorieassistentutbildningen skall förlängas,eftersom utbildningsutskottets begäran gällde enöversyn av samtliga medellånga vårdutbildningar.Anf. 77 Utbildningsminister ():Fru talman! För klarhets vinnande vill jag baraunderstryka att jag i ett svar som avgavs den 12november om barnmorskorna ochsjuksköterskorna talade om examensbevis somskall vara ömsesidiga i resp. . I det fallet ärSverige så illa tvunget att anpassa sig, om vi villdelta i det gemensamma utbytet av arbetskraft. Detär den ena delen av den EG-anpassning som vi nustår inför.Den andra delen -- till vilken hör bland mycketannat laboratorieassistenterna -- handlar om att isamband med att förhoppningsvis går medi den Europeiska gemenskapen vi också öppnar våregen arbetsmarknad i andra hänseenden än deutbildningar som jag nämnde. Det handlar dåom konkurrensen mellan olika länder och mellanolika utbildningar.Jag är övertygad om att vi i då kommer atttvingas att se över åtskilliga utbildningar för attkunna förvissa oss om att dessa ärkonkurrenskraftiga i det nya europeiska klimat ivilket de skall passa in. Det är bl.a. i den andan somjag kommer att se över ocksålaboratorieassistentutbildningarna.Jag vill därtill lägga att vi i den frågedebatt somhölls också diskuterade den s.k.mastersutbildningen, dvs. den typ av längregrundutbildning på avancerad nivå som flertaletEG-länder också utnyttjar. Jag uttryckte då minövertygelse att nog vad det lider kommeratt tvingas att anpassa sig också till detta.Anf. 78 ():Fru talman! Jag hoppas och jag vet attutbildningsministern har högre ambitioner än att''tvingas'' anpassa sig. Den nya regeringen har nogbetydligt högre ambitioner än så.För den som under ett tiotal år har motionerat framoch tillbaka om laboratorieassistenternasutbildning vore det väldigt roligt om en borgerligregering verkligen hade ambitionen att se till att delaboratorieassistenter som utbildas i ocksåskulle kunna ta anställning i t.ex. ochNorge, där man alltså ställer högre krav. Detvore enligt min mening ett minimum. Jag hoppasatt det är i den andan som utbildningsministern harlämnat sitt svar, och jag tar för givet att så är fallet.Anf. 79 Utbildningsminister ():Fru talman! Jag kan försäkra attdet förhåller sig precis så.När ger sig ut på det europeiska äventyret,måste man vara så väl förberedd som det överhuvud taget är möjligt. Vi skall förbereda oss medentusiasm och tillförsikt, precis som GullanLindblad sade.Som jag sade i mitt tidigare svar tror jag att dettainnebär att vi med glädje kommer att anpassa fleraav de svenska utbildningarna till de nyakonkurrensvillkor som då kommer att gälla.Anf. 80 ():Fru talman! Jag vill tacka alldeles särskilt för detsenaste tillägget.I den motion som jag senast avgav tillsammans medInger skrev vi att det nu är hög tid att ettförslag läggs fram i denna utbildningsfråga. Jag serfram emot ett sådant förslag, herrutbildningsminister.Överläggningen var härmed avslutad.16 § Svar på fråga 1991/92:180 om basustalerätt i sociala målAnf. 81 Statsrådet (--):Fru talman! har frågatsocialministern om frågan om barns talerätt isociala mål kommer att ingå i den beredning sompågår i av frågan om barnstalerätt i mål om vårdnad och umgänge.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jagsom skall svara på frågan.Frågan om barns talerätt behandlades avutredningen om barnens rätt i betänkandet (SOU1987:7) Barnets rätt 3. Utredningen föreslog attbarn skall få talerätt i mål om vårdnad ochumgänge. I förslaget förutsattes att barn som själva skulle få föra sin talan. Barn skall enligt förslaget kunna få ett offentligtbiträde som för barnets talan inför domstolar ochmyndigheter. I sociala mål har barn redan talerättoch får själva föra sin talan från ålder.Utredningen föreslog att den åldersgränsen skullesänkas till tolv år.Sedan utredningen lade fram sitt förslag har vissalagändringar av annat slag genomförts och behovetav talerätt för barn i mål om vårdnad och umgängehar därmed kommit i ett annat läge. Behandlingenav vårdnads- och umgängesfrågor har alltmerinriktats på att tvister av det här slaget löses isamförstånd i stället för genom beslut av domstol.Jag kan exempelvis erinra om de ändringar iföräldrabalken som beslutade om underhösten 1990 på grundval av prop. 1990/91:8 och somträdde i kraft . ut på en ökad satsning på samarbetssamtal.Vid behandlingen av den propositionen gavriksdagen regeringen till känna att frågan om barnstalerätt i mål om vårdnad och umgänge bordeövervägas ytterligare i lämpligt sammanhang.I övervägs nu frågan om detbehövs ytterligare åtgärder för att stärka barnsprocessuella ställning i mål om vårdnad ochumgänge. Det är ännu för tidigt att säga vad dessaöverväganden kan komma att leda till när det gällerbarns ställning i sociala mål.Anf. 82 ():Fru talman! Jag får tacka för svaret på den härfrågan. Skälet till att jag har ställt den nu är att vihäromdagen hade en motionsbehandling här iriksdagen där man hänvisade till det uppdrag somgällde ökade möjligheter för barn till inflytande ivårdnads- och umgängesärenden. Men min frågahandlar alltså om talerätten i sociala mål. Dennafråga har varit föremål för kontinuerlig utredningsedan 1977. Jag väckte min första motion i ärendet1979 i anslutning till att vi antogsocialtjänstpropositionen. Då skrev utskottet attdet är riktigt att barns ställning behöver stärkas.Och utredningen om barnens rätt skulle fåtilläggsdirektiv, och det fick den.Utredningen lade fram sina förslag 1987. Det varett antal år . Och sedan har detta berettsytterligare, och man har brutit ut frågan omvårdnad och umgänge och där gjort vissaförtydliganden.Jag var med om denna behandling också, då maninriktade sig på samarbetssamtal osv., men ändåbehövs det en förstärkning av barns rättssäkerhet iform av en utvidgad talerätt.När det gäller de sociala målen kan det handla ommycket allvarliga ingripanden. Flyttning avfosterbarn är ett exempel, och omhändertagandeett annat, där barn borde ha en annan ställning ochdär föräldrar och barn givetvis har skilda intressen.Man har löst detta genom att inrätta offentligtbiträde, men biträdet har ingen processbehörighet.Det är därför som jag tycker att det är så viktigt attvi får denna fråga löst, eftersom den harutretts sedan 1977.Givetvis kan jag inte anklaga denna regering för attinte ha löst frågan. Jag ville bara veta om utskottethade rätt i sin förmodan att denna fråga skullekunna lösas tillsammans med frågan om förstärktamöjligheter för barn i vårdnads- ochumgängesfrågorna. Min fråga är alltså: Kommerman att lösa dessa frågor tillsammans?Anf. 83 Statsrådet (--):Fru talman! Vi skall nu ser hur de förändringar somföreslogs och som man fattade beslut om och somslutligen trädde i kraft verkar. Mendet har knappast gått tillräckligt för att manskall kunna avgöra hur förändringarna verkar, menvi följer tillämpningen av dem, och i samband meddet överväger vi även frågan om barns processuellaställning.