prot · GE0957 · 1991-02-06 00:00:00 — Vi säger nej till ohämmad frihet för ökadstorskalighet, för transnationella företag och förökade transporter.Detta är dock inte vårt enda skäl för att säga nej tillEG. Vi säger också nej till EG därför att vi inte trorpå idén om superstaten. EGs målsättning är enunion där alla väsentliga beslut fattas av unionen.EG är på väg mot en union med gemensam utrikes-och säkerhetspolitik. Om blir medlem i EGkommer riksdag att utsättas för endevalvering som vida överträffar 1982 årskrondevalvering. Det är en 80-procentigdevalvering. av alla lagar och bestämmelsersom reglerar vårt samhälle skall komma frånBryssel.Vi miljöpartister tror inte på detta. Vi konstateraratt EG har ett stort demokratiskt underskott.Vi tvivlar på att en superstat med 360 miljonermänniskor och 15 språk verkligen över huvud tagetkan bli en väl fungerande demokrati. Beslutenkommer att fattas alltför långt från dem som ärberörda. Detsamma problem som gäller förmedarbetare i de transnationella företagen.Storskaligheten är antidemokratisk. Den som inteförstår detta förstår inte demokratins väsen. Demånga besluten måste fattas så nära de berörda sommöjligt om vi skall ha en fungerande demokrati.Vi miljöpartister är medvetna om att detpå vissa områden krävs internationella tvingandebeslut. Luft- och vattenföroreningar respekteraringa nationsgränser. Vapen och krigsmaskineröverskrider dess värre alla gränser. Det är det de ärtill för. Det har vi handgripliga bevis på i dessadagar. Därför vill vi inom den gröna rörelsen ha engemensam beslutsordning för hela . Vikallar det för Regionernas . I vår motion omEuropapolitiken pläderar vi för ett alleuropeisktsamarbete. Vi vill ha ett samhälle som säger ja tillmänniskors frihet och samarbete i hela . EGär främst kapitalets och varornas frihet. Denfriheten leder lätt till ekologiska katastrofer.Det hindrar dock inte att givetvis måste harelationer till och samarbete med EG. Vi har integett upp hoppet om EG. Vi vet ännu inte vad EGkommer att utvecklas till. Jag anförde de storasvårigheter man måste övervinna om man skallförsöka skapa en demokratisk union med 15 olikaländer, eller hur många det nu kan bli. Idealetmåste vara att ha ett alleuropeiskt samarbete sominte utesluter någon. Vi behöver det samarbetet föratt lösa de övergripande problemen som inte varjeland kan klara på egen hand. I övrigt kan de flestaproblemen genom frivilligaöverenskommelser mellan olika organisationer.Det gäller t.ex. vilken typ av stickkontakter vi skallha eller vad vi skall ha för standard på våraelektriska motorer.Herr talman! vill ha en demokratiskkontroll över de starka, i all synnerhet när deförstör den jord som vi är beroende av för våröverlevnad. Våra barn, barnbarn och allakommande generationer är beroende av den. Dettamåste vara utgångspunkten för politiken.Miljöpartiet kräver solidaritet.Vi kräver solidaritet med djur och natur.Vi kräver solidaritet med kommande generationer.Vi kräver solidaritet med de fattiga folken.Vi kräver solidaritet med svaga grupper i Sverige.Detta innebär att vi kräver att vi alla i ödmjuksolidaritet värnar om vår ömtåliga planet ,jorden -- vi har bara en jord, vi har ingen i reserv.Anf. 64 () replik:Herr talman! Det är inte oväsentligt att någotutveckla den invändning som kan göras mot detgröna partiets omvärldssyn.Jag sade i mitt förra anförande i denna debatt attdet gröna partiet representerar en snuttifieradvärldssyn, alltså en världssyn där olika problemlöses i olika sammanhang. Jag vill gärna peka på attdetta inte motsvarar verkligheten. Vi lever i enalltmer integrerad värld, vare sig vi vill det ellerinte. Världens befolkning växer oerhört för varjedag som går. Det är nödvändigt för världensmänniskor att tillsammans se till att det råder fredpå jorden, att tillsammans se till att rättvisa rådermellan fattiga och rika.Vi har funnit ett system för det som är överlägsetalla andra, nämligen marknadsekonomin; denbefolkas av människorna, människorna styr medsina val utvecklingen av den ekonomin, till skillnadfrån vad som är fallet i kontrollekonomin, därpolitiker eller maktgrupper styr den ekonomiskautvecklingen och därmed människanslevnadsvillkor.Den gröna ekonomin är en kontrollekonomi -- detgröna partiets alla förslag går ut på att försöka styraden enskilda människans fria val. Det leder aldrigtill det mål som det gröna partiet säger sigeftersträva.Miljöpartiet hävdar här att EG främst innebärvarornas frihet. Det är inte sant. EG är enstorslagen plan för att integrera folk, föratt skapa bättre miljö, större rättvisa, en bättreekonomi, mer välfärd och trygghet och framför alltför att skapa fred. EG är inte den kalla ekonomin --EG är framtid.Anf. 65 () replik:Herr talman! anklagar miljöpartietför att ha en snuttifierad världssyn. Jag tror att vihar en minst lika intensiv uppfattning om världenoch dess tillstånd som moderata samlingspartietoch . Vi har i vår Europamotion sagtatt vi vill ha ett mångsidigt samarbete: vi vill hasamarbete med länderna i , och vi vill hasamarbete i den geografiska region där vi lever,nämligen kring . Vi behöver alltsåsamarbete, på flera nivåer. Vi behöver vidare ha ettsamarbete i , och vi behöver slutligen ha ettsamarbete mellan industriländerna; bordegöras om till något som värnade miljön i stället föratt bara tala om hur man snabbast möjligt skallexploatera miljön, vilket leder till just den katastrofsom jag tidigare nämnde.Marknadsekonomin är tyvärr icke användbar. Denär kortsiktig, och den är blind för vissa problem.Den behöver alltså modifieras och kontrolleras.Samtidigt är det uppfattning att vi intekan ha en centralplanerad ekonomi. Men vi måstesätta upp gränser för marknadsekonomin, så attden icke tar sig de friheter som den annars gör. Vihar en miljökatastrof på gång i världen, och vi harhaft en marknadsekonomi som har främjat dennamiljökatastrof. Även överbefolkningen i världen ärett resultat av västvärldens s.k. utveckling. Detskulle ta att utveckla de problemen, men deär värda att diskutera.EG har, i varje fall i och även i deninternationella debatten, främst uppfattats som envarornas och kapitalets frihet. Vi vill gärna ha frihetför människor och för idéer -- det prioriterar vi --men den tycker vi skall sträcka sig i första hand överhela jorden, i andra hand över och i tredjehand över de regioner jag nämnde: grannländernarunt . Där skall vi ha stor frihet. Vi vill hafrihet för låt säga balterna att besöka oss på sammavillkor som danskar och norrmän.EG kanske gagnar freden -- det är möjligt; dethoppas vi -- men vi behöver ha fred i hela ,och därför behöver vi utveckla ett regionernasEuropa.Anf. 66 () replik:Herr talman! Det skall bli en kort replik.Jag vill säga till kammaren att de överläggningarsom förekommit i under de fördes på önskemål av alla Europasnationer utom , ochRumänien. De överläggningarna fördes undertemat i förändring -- från samarbete tillintegration. Det gröna partiet har ännu intekommit längre än till samarbetstanken, medanEuropa är på väg in i integrationen!Anf. 67 () replik:Herr talman! Som litet parti hade vi inte tillfälle attdelta i de diskussionerna, vilket vi annars gärnaskulle ha gjort. Vi tror att det har varit värdefulltatt parlamentariker från östra och pådetta vis har diskuterat vår gemensamma framtid iEuropa. Det tror jag främjar just de tankar som vihar fört fram när det gäller ett regionernas Europaoch ett alleuropeiskt samarbete, som då i förstahand skall gälla de problem som det verkligen är avnöden att lösa internationellt men inte alla deproblem som länderna själva kan lösa på egenhand. Det samarbetet är icke lämpligt fördemokrati.Jag tror inte heller att idén att överlämna avalla tunga beslut till ett gemensamt europeisktparlament är gångbar . Jag tror att denintegration som därvidlag talar om ärantidemokratisk.Jag tror inte heller att folken i när delämnar en hårt styrd ekonomi och politik i en uniongenast vill hoppa in i en annan union och överlämna80 % av beslutskapaciteten till ett alleuropeisktparlament, som ligger längst bort vid . Jagtror alltså att folken vill ha ett rimligt mått avsjälvbestämmande och överlämna sådana frågorsom kräver gemensamma beslut,gränsöverskridande frågor, till engränsöverskridande organisation, gärna medöverstatlig befogenhet.Anf. 68 ():Herr talman! Det faktum att tror attBryssel ligger vid skapar en viss pessimismnär det gäller hans kunnande om Europa.Strasbourg ligger inte heller vid Atlanten.Vi har kommit till den punkt i det här avsnittetdär en regeringsföreträdare skulle ha trätt in idebatten. Så är inte fallet. Det blir således minuppgift att konstatera att äntligen på allvarär på väg in i den europeiska integrationen, på vägin i är en organisation med en stark inbyggddynamik. EG är under utveckling, ochvår ansökan till EG och ett bifall till denna kommeratt innebära förändringar på många områden -- detkommer att skapa en ny europeisk samhörighet.I det kommande kommer nationalstaternaatt förlora i betydelse till regionernas fördel, ochdet är bra. Nya K-regioner uppstår tvärs övernationsgränserna, baserade till en del på geografisknärhet, till en del på gemensamma intressen avmånga olika slag.Redan nu ser vi nya former av samverkan, inte barai utan också mellan ----och , mellan ,och , mellan och Schweiz.Fler sådana regioner växer fram.En sådan samverkan är starkt stimulerande förtillväxten och skapar därför också möjligheter tillökade miljöinsatser. Det är tre faktorer som utgörförutsättningarna för den här typen av starkaregioner, nämligen-- tillgången till bra universitet för forskning ochutbildning,-- bra kommunikationer, särskiltflygkommunikationer, och-- bra levnadsbetingelser, alltså ett bra kulturliv, brabostäder, bra skolor och bra fritidsutbud.Det finns inget starkt regionalt samarbete i norraEuropa, utan det är i som tillväxtensker. Vi behöver komma med i detta samarbete.Att det inte har uppstått en stark K-region övergränserna i norra är delvis ettkommunikationsproblem där broarna överÖresund och Femer Bælt är nyckelfrågor liksomutveckling av färgleder och flygförbindelser.Det finns emellertid ytterligare en faktor som hardiskuterats betydligt mindre, nämligen deorganisatoriska problemen. Ute i har manstarka kommunala och regionala organ meddemokratisk uppbyggnad. Det senare har vi inte iSverige.När vi hemma i har arbetat på att bygga uppsamverkan med dels Mecklenburg/iNordtyskland, dels i har det genastuppstått problem. Det är problem som egentligenockså skulle fundera över. Vem skalldessa europeiska regioners ledningar förhandlamed i ? Skall de förhandla med de tvålandshövdingarna, med de 24 kommunerna, medtvå landsting och en landstingsfri stad, med de femkommunalförbunden eller med de tvåkommunförbundsavdelningarna? De blir, som visäger i r i hoved. Det finns ingenbeslutskompetent förhandlingspartner på regionalnivå i , och det är faktiskt ett bekymmer.Sverige skulle behöva en ny regionstruktur. Självskulle jag kunna tänka mig Skåneland, östra ochvästra , östra och västra samtsödra och norra . Dessa regioner är lagomstora som universitetsregioner, sjukvårdsregioneroch trafikregioner. De är lagom stora och dessutomnaturliga regioner. Men de finns inte, och detskapar problem alldeles särskilt i Skåne- ochGöteborgsområdena.Med en annan regional struktur skulle vi få denaturliga förutsättningarna för att bedriva ettregionalt samarbete på vettiga villkor medregionerna ute i . Nästa sekel är intenationalstaternas utan regionernas. Allt talar fördet om man ser till EGs utveckling.Vi skall veta att det regionala samarbetet ute iEuropa inte främst bygger på kommunalceremoniel utan på naturliga näringslivskopplingar.De betingas ofta av samarbetsbehov på grund avgeografiskt eller kommunikationsmässig närhetmen också ofta på att man har en likartadnäringslivsstruktur eller liknande problem att lösa.Man kan se att vinster uppstår med dettasamarbete. Det är alltså näringslivet som skallsamarbeta, men det fordras även någon form avsamhällelig struktur liksom ett samarbete mellanuniversitet för forskning och utbildning.Politikernas uppgift är att skapa förutsättningar fördetta, både organisatoriska och infrastrukturella.Här har vi en viktig uppgift inför EG-inträdet. Enstark regional samverkan inom EGs ram är ettviktigt inslag i den europeiska integrationen.Anf. 69 () replik:Herr talman! Jag medger att jag uttryckte migslarvigt. Efter att ha kontrollerat på min karta kanjag konstatera att ligger ungefär frånNordsjön, som ibland räknas som en del avAtlanten, ungefär som Engelska kanalen ochBiscaya gör. Det är nästan vid kanten av den blåAtlanten, borde jag kanske ha sagt. Ur decentraleuropeiska folkens synpunkt ligger faktisktBryssel i en utkant av där centrum finnsnågonstans mellan Kiew och Warszawa.Jag håller med om att det regionalasamarbetet behöver utvecklas. Det har jag sagt imitt tidigare anförande och även i repliker. Det ärinte särskilt viktigt om det gäller delar av europasom tillhör EG eller inte, utan det rör sig omnaturliga samhörigheter som är helt oberoende avEG.Jag håller också med om att vi iSverige behöver bättre regionala organ.Miljöpartiet har väckt flera motioner om attutveckla den regionala demokratin. Moderaternavill som bekant avskaffa landstingen. Vi anser attdet behövs regionala parlament med betydligtstörre makt. De skall ta över centralmaktensinstitutioner, dvs. landshövdingar och länsstyrelser,till förmån för en länshövding med en demokratisktvald länsstyrelse. Dessutom håller jag med BertilPersson om att vi behöver göra om hela den AxelOxenstiernska indelningen i län till någontingannat. De gamla stiften utgör faktiskt en betydligtbättre regional indelning än vad länen gör i dag.Det är mycket möjligt att det också finns andraindelningsidéer som behöver prövas.Anf. 70 () replik:Herr talman! Jag delar uppfattningatt det i det framtida kommer att växa framett betydande regionalt samarbete överriksgränserna. Men jag reagerar när han säger attdet inte finns något regionalt samarbete i Norden.Det kanske inte finns mycket av regionaltsamarbete i den del av landet som från. Men vi i de norra delarna av landethar redan ett intensivt samarbete över gränserna,och det rör hälso- och sjukvård, renhållning,avlopps- och VA-anläggningar, näringslivet osv.Om får tid kan jag gärna guidahonom i de nordliga delarna av landet. Då får hani midnattssolens ljus at få se hur människorsamarbetar över riksgränserna.Anf. 71 () replik:Herr talman! Några större tillväxtskapanderesultat av det samarbete som sker över riksgränseni har inte jag upptäckt. Jag tror att det ärsvårt att se det även med hjälp av lupp. Däremothar det varit ett framgångsrikt internt samarbete iNorrland när det gällt att få statligt stöd. Det harman varit skicklig på och får mitt erkännande för.Det gläder mig att nu har öppnatgeografiboken och sett efter var ligger. Detär liksom en grundförutsättning för att kunna föraen vettig talar om sina länsparlament, och detär just sådana jag anser vara en olycka.Uppdelningen i smålän har en gammal historisktradition. Men det är ingen naturlig indelningsvarande mot näringslivsmönster,kommunikationsmönster eller annat. Jag nämndeSkåne- och Göteborgsregionerna som exempel pådet. Jag är inte för länsparlament och vill intepermanenta länsgränserna. I stället vill jag ha ensubsidialitetsprincip. Jag tror att regionerna måstevara väsentligt större för att det skall bli en vettignivå mellan stat och kommun. De måste också varavettiga förhandlingsparter gentemot regionerna utei Europa.Anf. 72 () replik:Herr talman! Låt oss inte ytterligare diskuteraBryssels placering på kartan. Jag vet mycket väl varstaden ligger, men råkade uttrycka mig slarvigt närjag sade att den låg nära . Jag hoppas attBertil kan överse med det misstaget,eftersom han själv så väl vet var ligger.Vad så gäller frågan om länsparlament handlar detom principer och att vi skall ha en demokratiskuppbyggnad av den regionala representationen ochstyrningen. Den andra frågan gällerlänsindelningen.Jag berörde alltså frågan hur vi tycker attstyrningen skall gå till och hur funktionen skall seut. Det skall finnas ett länsparlament. Det skallfinnas en styrelse, ett regionparlament -- jag skallkanske uttrycka mig så för att inte blanda ihop detmed nuvarande länsindelning -- med enregionstyrelse och en regionhövding, om vi skallkalla det så. Jag medgav i tidigare inlägg att dennuvarande indelningen är gammalmodig, och denär inte särskilt funktionell. Många län är alldeles försmå.Jag kastade fram också en fundering att vi har 13stift och 24 län. Vi halverar direkt, om vi följer denindelningen. Men jag har inte låst mig ochmiljöpartiet har inte låst sig på denna punkt. Vi ärdock medvetna om att en minskning av antaletregioner förmodligen är lämplig och riktig.Anf. 73 () replik:Herr talman! Det som skiljer oss åt är att vi ser påfunktionen: Hur skall vi få regioner som fungerarpå ett bra sätt i EG? Det skall vara ett demokratisktinslag, det slår vi vakt om. Men hur vi skall lösadetta med hövdingar och byråkrater, biskopar osv.tycker jag är sekundärt. Det väsentliga är att vi fåren väl fungerande enhet enligtsubsidialitetsprincipen.Andre vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 74 HANS ():Herr talman! angreppskrig är ett brott motfreden. Alla sådana folkrättsbrott måste medskärpa beivras.Jag har med egna ögon under besök i kunnatiaktta brutaliteten och omfattningen i förtrycket iden irakiska diktaturen. Men det var svårt atttränga igenom med min och andras starka kritik ochfördömande av Saddam-diktaturen, då ,och försedde den nu så förhatligaregimen med jättelika militärleveranser. Detirakiska folket liksom andra folk i Mellanösternsom lever under despotiska och diktatoriskaregimer måste få demokrati och mänskligarättigheter. Men detta kan inte uppnås genom ettstorkrig. Mänskliga rättigheter främjas bäst av fredoch avspänning, inte av krig och konfrontation. Ikrigets spår krossas den irakiska oppositionen, somhar behövt och behöver stöd.All aggression och ockupation som förekommer iMellanöstern måste upphöra och nationelltsjälvbestämmande garanteras alla länder och folk,även de palestinska och kurdiska folken.FN-stadgan medger bara bruk av våld i två fall,nämligen individuellt eller kollektivt självförsvarenligt artikel 51 och efter beslut av säkerhetsrådetenligt artikel 42. Artikel 51 avser ett lands ellerflera länders ställningstagande, som skallrapporteras till FNs säkerhetsråd.Någon uppmaning om militärt stöd från FNssäkerhetsråd finns inte i resolution 678 och kan inteheller uttolkas i resolutionstexten. Däremotuppmanas medlemsstaterna att ge lämpligt stöd,''appropriate support''. Ordet ''appropriate''innebär endast en förpliktelse att överväga hurresolutionens syfte skall uppnås, som är att Irakskall lämna Kuwait.Beslut om militära åtgärder av FN kan enligt enbart fattas enligt artikel 42 och enligtprocedurreglerna i artiklarna 43--47. Detta har inteskett.De medlemsstater som av fåttfullmakt att använda militärt våld har inte träffattruppavtal med säkerhetsrådet, artikel 43. Denfunktion som anges för FNs militära stabsutskotthar inte iakttagits, artiklarna 45--47.Säkerhetsrådets metod att delegera rätten till brukav militärt våld står inte heller i överensstämmelsemed stadgans artikel 24. Det är inte förenligt medFN-stadgans anda och bokstav att i detta speciellafall göra en innovation eller praxisändring avstadgan, vilket påståtts vara grunden försäkerhetsrådets resolution 678. En rad skäl talardäremot. Då FN som organisation genomgårbetydande förändringar i vitaliserande ochförstärkande riktning för att säkra fred ochsäkerhet, bör givetvis inte FN göra en innovationeller praxisrevidering av stadgan som leder till ellerriskerar medföra ett storkrig som sättervärldsfreden i fara.I sådana situationer bör i stället följasstrikt. Förändringar och innovationer var och ärunder föreliggande omständigheter i hög gradolämpliga.Olämpligheten blir än större då resolutionen inteinnehåller några inskränkningar då det gäller debefullmäktigade staternas militära agerande varesig eller i rum. När de vid Persiska vikenkrigsagerande staterna begär hjälp eller stöd bördetta mot den beskrivna bakgrunden behandlasavvisande, och om så inte sker bör i varje fall störstaåterhållsamhet iakttas.Klart är emellertid att varje begäran om hjälp ellerstöd eller annan insats inte är folkrättsligttvingande.Den skyldighet som eljest föreligger, att behandlaförfrågningar eller framställningar från FN i positivanda, gäller inte enligt min mening i detta speciellafall. bör handla på sådant sätt som bästgynnar fred och säkerhet, rättvisa och stabilitet iregionen.Enligt gällande riktlinjer för krigsmaterielexportbör tillstånd inte beviljas för export till stat sombefinner sig i väpnad konflikt med annan stat. FNssäkerhetsråd har inte uttryckligen begärt attSverige eller något annat land skall levererakrigsmateriel till de krigförande länderna. Ävenom så skulle vara fallet föreligger inte enfolkrättsligt tvingande förpliktelse att uppfylla ensådan begäran.I går bildade vi en aktionsgrupp för fred iMellanöstern. I den ingår riksdagsledmöter frånfem olika partier. Ledande företrädare för de storafredsorganisationerna finns med i personligkapacitet, bl.a. fredsråd och Svenska FN-förbundet.Vi vänder oss till och allamedlemsländer, givetvis inkl. de krigförandeparterna, med uppmaningen:-- Stoppa kriget .-- Proklamera genast eld upphör.-- Fortsätt den avbrutna dialogen och förhandlaom en fredlig lösning.-- Sammankalla en internationellMellanösternkonferens för fred, folkenssjälvbestämmanderätt och upphävande av allockupation.Vi vänder oss till de krigförande parterna meduppmaningen:-- måste lämna .-- och dess allierade måste lämna arabisktterrotorium; endast FNs fredsbevarande styrkorskall säkra vapenvilan och freden i regionen.Vi vänder oss till meduppmaningen:-- Håll fast vid det viktiga beslutet att inte sändamilitära styrkor till kriget och verka aktivt föromedelbart eld upphör.-- Förklara att är berett att stå som värdför en internationell .-- Ta initiativet till en internationell plan föromfattande bistånd till alla länder i Mellanösternsom drabbats av krigets gissel.-- Verka aktivt för att stärka förtroendet för FNsom internationellt organ för fred och säkerhet.-- Ingen vapenexport till de krigförande länderna.-- Öka de humanitära insatserna till krigets offer ialla krigsdrabbade länder.Vi som bildat Aktionsgruppen för fred iMellanöstern vädjar till alla enskilda ochorganisationer att stödja detta upprop och agera föratt med alla fredliga medel som står till buds verkaför en varaktig fred i Mellanöstern.I detta anförande instämde (),() och ().Anf. 75 () replik:Herr talman! Jag vill gärna först göra alldeles klartdet utomordentliga angelägna i Hans GöranFrancks ärende. Det finns inga krafter som skallsparas för att åstadkomma fred i detta avskyvärdakrig. Men jag uppfattar den deklaration som dennybildade aktionsgruppen avser att gå fram medoch som den avser att kämpa för som endeklaration som inte är korrekt och därför ärvilseledande. Jag skall vara precis.I den uppmaning som riktas till FNs säkerhetsrådsäger man: ''Fortsätt den avbrutna dialogen ochförhandla om en fredlig lösning.'' Den dialog somman påstår vara avbruten var en dialog som bestodi att diktator lät FNs generalsekreterare väntai för att djupt genera honom innan hanbryskt avvisades i sin fredsansträngning. Man fårinte beskriva ett angeläget skeende på detta sätt.Det är ett av skälen till att jag inte kan tillträdadenna deklaration.Anf. 76 () replik:Herr talman! Alla önskar vi fred i MellerstaÖstern, men en fred utan villkor och utan att ocksåKuwait får sin självständighet kan inte jag -- och jagtror inte heller någon annan i mitt parti -- ställa upppå. Detta upprop för fred behandlar inte denfrågan, vilket jag tycker är allvarligt. När det ståratt kriget skall stoppas , är det ett ovillkorligtkrav som ställs i resolutionen.