prot · GF0947 · 1991-12-17 00:00:00 — Den första fråga som Maj-IngerKlingvall ställde till mig gällde att vi skall ha barneni centrum. Jag vill därför ställa följande fråga: att det är bara på kommunaladaghem som barnen sätts i centrum? Barn är olika,och familjer är olika, och kan behöva olikaomsorgsformer.När det gäller satsningar på bl.a. barnbidrag vill jagsäga att om den socialdemokratiska regeringen intehade lämnat ett sådant konkursbo efter sig kanskeman redan nu hade kunnat satsa mera på barnenoch familjen. Men det framgår ju klart och tydligtav regeringsförklaringen att den nuvaranderegeringen prioriterar detta även om den inte kangöra det exakt nu.Anf. 113 ()replik:Herr talman! Engagemanget för barnen finnsnaturligtvis inte bara på de kommunaladaghemmen utan även i familjerna och i alla andraalternativa barnomsorgsformer. Men det är såoerhört viktigt att poängtera att visocialdemokrater vill vara med och utveckla dettaengagemang vidare.84 % av föräldrar önskar enkommunal daghemsplats till sina barn. Det tyckervi är en oerhört viktig utgångspunkt när vi planeraren bra barnomsorg för barnen i vårt land.Jag får beklaga att kds stolta familjepolitik medvårdnadsbidrag som man gick till val på inte harblivit ens en tumme. är kds faktiskt med ochbeslutar om mer statsbidrag till privata daghem.Anf. 114 ()replik:Herr talman! talade om andraalternativa barnomsorgsformer. Jag vill då frågavarför socialdemokraterna inte har gett lika mycketsubventioner till dessa som till de kommunaladaghemmen om de ändå accepterar sådana.Maj-Inger sade att av föräldrarnavill ha plats för sina barn i barnomsorg.Jag läste en artikel om att avsmåbarnsföräldrarna skulle vilja vara hemma underde första åren med sina barn om de hadeekonomiska möjligheter.När det gäller den långsiktiga familjepolitiken villjag säga att den nuvarande regeringen har suttit iregeringsställning i , och sådanauttalanden kan väl vänta tills det har gått ellertvå. Socialdemokraterna har ju varit iregeringsställning bra mycket längre.Tredje vice talmannen anmälde att Maj-IngerKlingvall anhållit att till protokollet få antecknat atthon inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 115 () replik:Herr talman! Detta var en väldig drapa, ChatrinePålsson. Den gick ut på att har socialiseratfamiljepolitiken så till den milda grad att det harresulterat i våld och kriminalitet. Det tror jag ändåär att ta till överord i denna debatt. Och jag tyckeratt ni i kds har en tendens att göra det.Utbyggnaden av barnomsorgen har svarat motfaktiska behov. Dels har kvinnor behövts somarbetskraft, dels har kvinnor också velat och villförvärvsarbeta. Jämlika kvinnor skaffar sig enutbildning och ser fram emot ett yrkesliv ikombination med ett föräldraskap. Detta vill dekunna klara av så bra som möjligt utan att behövastressa ihjäl sig. Och för att kunna utövaföräldraskapet på ett bra sätt, och helst dela detmed barnens fäder, behövs det en utbyggdföräldraförsäkring och sex timmars arbetsdag medbibehållen lön, så att de kan minska arbetstiden.Det krävs också en garanterad rätt till brabarnomsorg till alla barn. Det är alltså den politikensom kds borde rikta in sig på om de vill ha barnen icentrum och inte på de drapor som brukar varaförbehållna . Därbrukar tala om att kvinnan skallåtererövra makten i familjen, för att få det attframstå som något mycket positivt -- nu skall det blien ny era, och skall kvinnorna tillbaka till spisenoch föda barn. Och eftersom de ändå är där ochföder sina barn, kan de också ta hand om de gamla.Detta brukar saluföras under beteckningen attkvinnorna skall återerövra makten i familjen. 116 ()replik:Herr talman! Jag vill säga till attnär jag höll mitt anförande började jag med att talaom att man hade socialiserat familjen, och det stårjag fortfarande fast vid. Men i detta sammanhangtalade jag inte om att det hade lett till kriminalitet.Däremot har jag sagt att en fungerande familj kanmotverka olika former av kriminalitet, våld,rotlöshet och drogbruk. Och jag hoppas att GudrunSchyman anser att familjen åtminstone innebär ensuverän möjlighet att minska sådana tendenser.Jag vill avslutningsvis säga till attom hon inte har något bra att läsa , kan honta fram regeringsförklaringen och läsa omfamiljepolitiken. Det skall nog vara lugnande ochskönläsning för kvällen.Anf. 117 () replik:Herr talman! Jag har svårt att tänka mig något merhårresande att läsa och något som skulle förstöramin nattsömn så mycket som att läsa den borgerligaregeringens regeringsdeklaration, särskilt när detgäller familjepolitiken. Det skulle i så fall inte blimånga timmars sömn. Jag skulle snarare bli såupprörd att jag inte skulle kunna sova över huvudtaget.Jag har aldrig diskvalificerat familjen. Det vorefullständigt nonsens. Jag är själv mamma. Jag ärförälder till två barn. Jag har levt somensamstående kvinna , arbetat ochvarit delaktig i samhällslivet i form av att ägna migåt politik, gå ut och dansa, m.m. Jag vet mycket välvad det handlar om. Jag tänker inte diskvalificeramig själv som förälder. Det är klart att jag står förkärleken till mina barn, men jag vill väldigt gärnaha ett samhälle som bryr sig om hur det går för democh för mig och som ser till att vi har det bra, ävenom jag inte har varit högutbildad utan tvärtomarbetat i just den offentliga sektor, som har handom vård och omsorg men som tyvärr betalar mycketdålig lön.Anf. 118 ()replik:Herr talman! Vi tycks vara överens om att familjenär värdefull. Men vi har inte samma ideologiska ochpolitiska ståndpunkter, och det får vi väl acceptera.Vi får väl var och en fortsätta att arbeta utifrån våraegna synvinklar, och det vore kanske bra om viibland försökte förstå varandras synvinklar ochlade den politiska prestigen litet åt sidan.Anf. 119 TREDJE VICE TALMANNEN:Jag får meddela att anslag nu har satts upp om attdetta sammanträde skall fortsätta efter kl. 19.00.Anf. 120 (nyd):Herr talman, herr statsminister, äraderiksdagsledamöter! I denna långa debatt har de fyraregeringspartierna klart visat att det nu är slut påofriheten och orättvisan inom barnomsorgen. Vihälsar med tillfredsställelse att det nu kommer attbli fritt fram också för privata initiativ och att detkommer att bli valfrihet.Jag har dock en invändning mot vad som sägs ipropositionen om att statsbidrag inte skall utgå tilldagbarnvårdares vård av egna barn utan endast tillvård av andras barn. Man anser att det skulle kosta455 miljoner att låta statsbidrag utgå också till vårdav egna barn. Denna stora summa har ifrågasatts avbåde moderater och kds-are. Själv tycker jag attsumman verkar väldigt stor. Bortsett från dettatycker jag att det väl är en liberal rättighet att deegna barnen behandlas på samma sätt som andrabarn. Det skulle kunna sägas att det, om man byterbarn, inte skulle bli någon vinst -- då skulle minabarn skötas av någon annan, och jag skulle skötanågon annans barn.Jag hoppas alltså att det blir möjligtatt statsbidrag utgår även till vård av egna barn.Herr talman! Trots den invändning som jag här hargjort yrkar jag bifall till hemställan isocialutskottets betänkande och därmed avslag påsamtliga motioner.Anf. 121 ()replik:Herr talman! Helt kort vill jag säga till JohanBrohult att hans argument är så dammiga att jaginte tänker bemöta dem.Men det finns en fråga här som är av större intresse.Det stämmer ganska väl att statsbidraget tilldagbarnvårdares vård av egna barn skulle uppgå tillnästan en halv miljard. Det intressanta här är att NyDemokrati har väckt en motion där det står attdetta skall genomföras på en gång -- i strid med vadsom sägs i propositionen om att man får vänta tillsekonomin blir bättre -- och att man harväckt en motion om en höjning av statsbidraget.Denna höjning skulle finansieras genom att tvåmiljarder tas från statsbidraget för att gå tillbarnomsorgen.Jag undrar därför, , hur detta skalltolkas. Jag förmodar att det aldrig var meningen attNy Demokrati skulle vara med på enbarnbidragshöjning. Räntechocken kom därförsom en välbehövlig hjälp när det gällde att kommaundan framlagda förslag i den aktuella motionen.Anf. 122 (nyd) replik:Herr talman! Jag trodde inte att vi skulle debatterabarnbidraget , då så mycket annat skalldebatteras.För att ge ett svar här måste jag ändå säga att man,när verkligheten förändras, måste kunna ta hänsyntill det faktiska läget. Det blev ju en höjning avdiskontot . Därför tycker jag verkligen måste ta sitt ansvar. Man måste inse att detskulle vara mycket värre för barnfamiljerna att fåhöjda räntor än att gå miste om en höjning avbarnbidraget.Därför gjorde vi vårt ställningstagande. Motbakgrund av det statsfinansiella läget, som gjort attdet blev en räntehöjning, måste vi backabeträffande barnbidraget.Anf. 123 ()replik:Herr talman! Det var inte i det sammanhanget somjag ville ha ett svar. Vad jag undrade var hur NyDemokrati tänkt sig att finansiera det här.Det är väldigt svårt att förstå vad man menar. I enmotion finns det förslag om en höjning av utgifternamed en halv miljard när det gäller statsbidraget tillomsorgen. I en annan motion finns det förslag omatt 2 miljarder skall tas från statsbidraget för att gåtill barnomsorgen. Det hela går inte ihop, JohanBrohult!Anf. 124 (nyd) replik:Herr talman! Jag anser inte att kostnaden blir 2miljarder. Vidare vill jag säga att vårt ekonomiskaprogram måste ses i ett sammanhang. Under denallmänna motionstiden kommer det att bådemotioneras och debatteras. Men jag upprepar attdet inte går att rycka ut en sak från sitt sammanhangoch att säga att det inte finns pengar. Vi i NyDemokrati håller helt och hållet medregeringspartierna vad gäller propositionen.Tredje vice talmannen anmälde att Maj-IngerKlingvall anhållit att till protokollet få antecknat atthon inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 125 Socialminister ():Herr talman! Jag tar till orda med risk för att detblir vissa upprepningar av tidigare redovisadeargument. Men eftersom det handlade om minförsta proposition till tar jag mig den härfriheten.Utbyggnaden av barnomsorgen i har haftett par olika syften.Ett syfte har varit att göra det möjligt i första handför småbarnsmammor att förena föräldraskap medförvärvsarbete. Man kan säga att det syftet i storutsträckning har uppnåtts. När det gäller detrelativa antalet förvärvsarbetande mammor medförskolebarn har det skett en ökning med mer än65 % . Jag hävdar attingenting har betytt så mycket för kvinnors frihetoch oberoende -- möjligen med undantag avinförandet av den individuella beskattningen ibörjan av 70-talet -- som just utbyggnaden avbarnomsorgen.Det andra syftet har varit att genom pedagogiskgruppverksamhet ge de mindre barnen stöd ochstimulans i deras emotionella, sociala ochintellektuella utveckling. Jag måste säga att ävendetta syfte i allt väsentligt har uppnåtts. Svenskbarnomsorg är således av hög kvalitet.Regeringen har en i grunden positiv inställning tillbarnomsorgen. Samma positiva inställning hardock inte alla. Det finns fortfarande en del som ärövertygade om att dagis är dåligt för barnen. Mendet är få som går så långt som göroch talar om apartheid på svenska.Numera finns det flera svenska studier av hur barnsutveckling påverkas av olika tillsynsformer.Resultaten visar inte på någon större skillnadmellan barn som har varit hemma hos sin mamma --eller möjligen, i undantagsfall, hos sin pappa -- ochbarn som har varit hos dagmamma eller på dagis. mån man över huvud taget kan se någraskillnader mellan de här grupperna är det snarastfråga om ett positivt utfall för dagisbarnen. Detinnebär att den positiva inställning som vi harvilar på god vetenskaplig grund.Herr talman! Regeringens familjepolitik syftar tillatt ge barnfamiljerna ökad valfrihet. Därför vill viförbättra de ekonomiska förutsättningarna för demsom väljer att stanna hemma när barnen är små.Det är naturligtvis allra mest angeläget för dem somi dag på grund av föräldraförsäkringenskonstruktion -- denna bygger ju påinkomstbortfallsprincipen -- får mycket litet iersättning. I det sammanhanget vill jag passa på atthälsa välkommen i den konstruktivadebatt som redan påbörjats och som förs mellanregeringspartierna på den punkten.Vidare har vi lagt fram det förslagtill ökad valfrihet inom barnomsorgen som just nudiskuteras. För att valfriheten skall bli reell krävsdet en mångfald i utbudet i barnomsorg. Dethandlar om att så långt det är möjligt erbjuda endagmamma i de fall där detta föredras och att se tillatt det finns dagisplatser för dem som föredrarsådana.Men det handlar också om att tillhandahålla dagismed olika typer av profil. Det kan gälla olikapedagogisk inriktning. Det talas ju ofta omMontessori och Waldorf. Men det finns numeraockså dagis där man gör särskilda satsningar påt.ex. kultur och miljö. Man kan även säga attkristna dagis har en alldeles speciell pedagogiskinriktning.Det kan vidare handla om dagis med olikapersonalsammansättning. Pysslingen FörskolorAB, som i hög grad harinitierat dagisdebatten, satsar på att ha en personalsom enbart består av förskollärare.Det kan även handla om olika sammansättningarnär det gäller barngrupperna. På en del dagisföredrar man syskongrupper, medan man på andradagis föredrar åldersdifferentierade grupper.Det kan också vara fråga om öppethållandetiderna.Kommunförbundet går ut med enkampanj för ett bättre resursutnyttjande i fråga omdaghemmen. Man framhåller daghemmetMånskenet i i kommun som ettföredöme. Där har man -- om det ordet nu fåranvändas -- produktdifferentierat. Man har alltsåavdelningar med olika öppethållandetider, vilka äranpassade till föräldrarnas efterfrågan. Genomdenna produktdifferentiering med olikaöppethållandetider på olika avdelningar har manlyckats pressa ned kostnaderna utan att kvalitetenpå något sätt försämras.Jag hörde skräckskildring härom mammor och pappor som jäktar till dagis ochom barn som slits från lekar osv. Men jag måstesäga att jag inte kände igen mig vare sig med tankepå de många besök på olika dagis som jag har gjorteller med tanke på mina egna erfarenheter. Det ärklart att man som förälder måste passa tiderna vaddet gäller dagis. Något annat är inte riktigttänkbart. Den oerhört stora hets som GudrynSchyman talade om kan naturligtvis förekomma.Men jag ser inte detta som något typiskt. Dessutomhar det mycket litet att göra med om verksamhetenbedrivs i eller privat regi. GudrynSchyman vet säkert av egen erfarenhet att manibland tvingas jäkta, även när man skall hämta barnpå kommunala dagis.Nämnda differentiering, profilering, kan handlaom olika grader av föräldramedverkan och omväldigt många andra saker.En hel del av det här kan naturligtvis erbjudas --och erbjuds -- inom ramen för denkommunala barnomsorgen. Men vi är övertygadeom att mångfalden främjas om de som vill bedrivaverksamhet i enskild regi har denna möjlighet.Det råder inget tvivel om att det finns mångaförskollärare och andra som anser sig bättre fåutlopp för sin fantasi och sitt engagemang om dehar möjlighet att driva ett dagis i egen regi i ställetför att vara anställda hos kommunen.Gudrun talade också om detta med attutnyttja kvinnokraften och kvinnomakten. Jag harsvårt att förstå varför vi inte skulle utnyttja ocksåkraften hos de kvinnor som har nämndavärderingar och varför vi inte skulle ge dem denmakt som de själva ber om. Det handlar då omkraven på att få styra dagis helt på egen hand.Herr talman! Socialdemokraterna har sedan mittenav , då den här debatten på allvarblommade upp, motarbetat tanken på enskildaalternativ. har i tidigare citeradeintervju i sagt: Vi har hela tidenvarit systemförsvarare och glömt bort barnen isammanhanget.Precis så har det varit. Det här systemförsvaret frånsocialdemokraternas sida har kodifierats i kravet påatt barnomsorg inte får drivas i vinstsyfte. Medutgångspunkt i denna formulering istatsbidragsförordningar och i andra sammanhanghar man uteslutet ett antal driftformer. Trots detideologiska motståndet mot alla enskilda alternativhar socialdemokraterna steg för steg och ytterstmotvilligt varje gång tvingats backa från sinursprungliga position. I det längsta har man motsattsig att exempelvis enskilda förskollärare får startaeget och anställa personal. Det härsocialdemokratiska motståndet har kommit attframstå som alltmer orimligt.Dels har olika vinstmått mer eller mindre börjatanvändas också inom offentlig verksamhet -- manhar sett det som ett bra sätt att främja en effektivanvändning av resurserna, något som ju ocksåsocialdemokraterna inser är nödvändigt --, dels harsocialdemokraterna på andra sociala områdenaccepterat enskilda alternativ, t.ex. inommissbrukarvården.Som jag framhåller i propositionen är vinster iverksamheter som är utsatta för konkurrens ochdär intäkterna är mer eller mindre givna -- vilket juär fallet när det gäller dagisverksamheten -- ettuttryck för en kostnadseffektivitet. Detta måstevara önskvärt, därför att alternativet till en effektivanvändning av resurserna är slöseri medskattepengar.Socialdemokraterna är nu uppenbarligen bereddaatt överge denna sista bastion. Men då hänger deupp sitt motstånd på att de inte anser sig ha fåtttillräckliga garantier för att enskilda alternativkommer att erbjuda barnomsorg av god kvalitet.Det är svårt, tycker jag, att förstå hursocialdemokraterna tänker. De som vill driva dagisi egen regi har i regel starkt uttalade mål just närdet gäller kvaliteten.Pysslingen Förskolor AB, som i mitten av 80-taletprovocerade fram den lagstiftning som vi nu villundanröja, är ett belysande exempel i dettasammanhang. Det är just utifrån kvalitetsmålensom man har velat sälja sina tjänster tillkommunerna.Skälet till att de enskilda förskollärarna driver dettamed kvalitetsmålen så hårt är naturligtvis att de ärmedvetna om att de bara är på det sättet som de kanfå några att bli intresserade av de tjänster som debjuder ut.Till detta kommer den verksamhetskontroll somsåväl bidragsutbetalare, dvs. stat och kommun,som föräldrar kan och kommer att utöva. Närsocialdemokraterna -- jag läser deras reservationeroch motioner på det sättet -- vill gå längre ochformulera mycket strikta och detaljeradebestämmelser, då riskerar de i stället att hämmaden utveckling av mångfald som vi i själva verketeftersträvar. Vi vill just komma bort från den gamlasocialdemokratiska strävan att stöpa allt i sammaform.När jag som social -- låt mig i detta sammanhanggärna säga det -- barnminister har lagt fram det härförslaget är det i förvissningen om att det är bra förbarnen. Det är barnen och inte systemet som är vårutgångspunkt. För att det skall vara bra för barnenoch barnens föräldrar är det naturligtvis viktigt attdet också har ett stort inslag av gemensamfinansiering, vilket vi har understrukit i en rad olikasammanhang, bl.a. i den regeringsförklaring somavgavs den 4 oktober.Socialdemokraterna anser att det är otillräckligt attdaghemmen har personal som har utbildning ellererfarenhet som garanterar att barnen får dennödvändiga pedagogiska stimulansen. De säger attdet behövs både utbildning och erfarenhet. Det ärfaktiskt att gå längre än vad socialdemokraternahittills har gjort. Man har aldrig ställt någraformella utbildningskrav på den personal somkommunerna har anställt. Fram tills nu har manlevt med det risktagande som man anser att detinnebär att ställa samma krav på enskilda alternativsom man alltid har ställt på de offentligaalternativen. Vi har menat att det vore dumt attutesluta möjligheterna att det kan finnas personersom har förvärvat erfarenheter på annat sätt ängenom formell utbildning på det här området ochskulle kunna komma med goda idéer som faktisktkan vara värda att pröva. Jag vill upprepa: Vi ställerprecis samma krav på personalen i de enskildaalternativen som i den kommunala barnomsorgen.Jag tror inte att socialdemokraterna anser att denkommunala barnomsorgen har varit av så lågkvalitet, även om man ofta har utnyttjat ickeutbildad personal, att det skulle vara ett skäl attklassa den barnomsorgen ner på något sätt.En annan invändning från socialdemokraternas hållär att de inte säger sig kunna godta den risk försegregering som det skulle innebära med att införaett system med fri avgiftssättning och fri intagningav barn utan beaktande av den kommunalabarnomsorgskön. Det är, som framgår avbetänkandet, en felaktig beskrivning av vad somstår i propositionen. Ett av de villkor som vi ställerupp för statsbidrag är i själva verket att utgifternainte avviker oskäligt från de kommunala. Sedan ärdet en annan sak att de kommunala avgifterna påolika håll i skiljer sig mycket kraftigt. Omman jämför de kommuner som ligger lägst meddem som ligger högst, finner man att de som liggerhögst ligger 400--över de lägsta.Socialdemokraterna har under alla år accepteratmycket stora skillnader i avgiftsuttaget frånkommun till kommun. Då har vi tyckt att det ärrimligt att också kunna acceptera vissa skillnader iavgiftsuttaget, men de får alltså inte vara oskäligaavvikelser. Huruvida barnen skall tas ur kön ellerinte tycker vi är en sak som kommunerna får avgöranär de skriver kontrakt och betalar ut bidrag till deenskilda alternativen. Där det finns långa köer ärdet naturligt att man säger till dem som skallbedriva barnomsorg att de får ta barnen ur kön.Men vårt mål är -- jag skall strax återkomma tilldet -- att köerna skall försvinna. Då är dettaargument helt irrelevant. Det skulle ha varit detredan nu om socialdemokraterna hade hållit sittgamla löfte att barnomsorgsköerna nu skulle varaavskaffade.Den risk till segregering som socialdemokraternahar varnat för ligger framför allt i boendet. Mankunde mot den bakgrunden frågasocialdemokraterna om de verkligen accepterar attmänniskor bosätter sig hur som helst, eller om detycker att segregeringsrisken talar för en ökadstyrning på det området.Herr talman! 1985 beslutade attbarnomsorgen skulle byggas ut tillfullbehovstäckning. Från början skulle det ha sketttill ingången av innevarande år. Sedan sköt manmålet successivt framåt. När socialdemokraternalämnade regeringsmakten hade man ännuinte nått det mål som man hade sagt att man skulleklara till 1991. Enligt den senastebarnomsorgsundersökningen från SCB har vifortfarande köer på ungefär 60 000 barn. Det ärregeringens mycket bestämda uppfattning attbarnomsorgsköerna måste försvinna och att vi skallfå fullbehovstäckning. Det finns också inskrivet iregeringsförklaringen. Det står dessutom där attdet skall vara barnomsorg av god kvalitet.I sammanhanget vill jag nämna att det enligt vårmening inte är acceptabelt att kapa köerna på detsätt som många kommuner gör , uppmuntradeav den gamla socialdemokratiska regeringen,genom att bara ge barnomsorg till barn som är över18 månader. Det strider mot intentionerna i detbeslut som fattade 1985.Utbyggnaden och utvecklingen av barnomsorgenhar hämmats av de begränsningar för enskildaalternativ som funnits i statsbidragsreglerna.Genom att ändra på dessa stimulerar vi inte bara tillökad mångfald utan också till en ökad utbyggnadså att dagisköerna snabbare kan elimineras. Vi trorockså att en ökad konkurrens -- varinne på detta -- på det här området som på andrakommer att medverka till att pressa kostnaderna.Man levde i föreställningen att om man barahade ett visst antal barn i barnomsorgen föllkostnaderna mer eller mindre automatiskt ut.Gudrun förefaller fortfarande vara kvar idenna föreställning. Hon sade att om man intetillskjuter mer pengar utan tar ut högre avgifter, blirdet inga fler platser. Det är självklart att resursernakan användas effektivare. Detta måste vara ensträvan också inom barnomsorgen.Jag såg en färsk rapport från förett par veckor sedan där man redovisade bl.a.bruttokostnaderna för barnomsorgen i alla Sverigeskommuner. Det visade sig att variationerna år 1990när det gäller dagisplatserna var mellan 47 000 kr.och . Men på den kommunala nivån, i denenskilda barnstugan, var variationerna ännu större.När det gällde dagbarnvårdare var variationenmellan 38 000 och . Detta visar med allönskvärd tydlighet att det är stora variationer ochatt det finns mycket att göra men att väldigt litet harhänt på det här området.