prot · GE0993 · 1991-04-12 00:00:00 — och istället koncentrera sina krafter och talanger på attutveckla ett handels- och investeringsklimat i vårtland som mera ligger i överenstämmelse med deborgerliga partiernas politik när det gäller skatter,upphävande av hinder i förvärvslagstiftningen osv.än att använda pengarna till att resa ut och görareklam för Stockholm.Den sista delen av de regionala frågorna, frustatsråd, som jag vill beröra är de kommentarersom rör sig omkring . Gulfkrisens avslutningutgör utan tvivel en unik möjlighet att påverkafredsprocessen i detta sargade område.Sedan 1946 håller arabstaterna uppe enhandelsblockad gentemot . Den ärnaturligtvis förståelig. Men det vore enbetydelsefull insats för att avveckla spänningarnaoch att åstadkomma nya förbindelser omhandelsblockaden, från i varje fall de stater somingick i FN-koalitionen, kunde hävas mot Israel.Det vore en långt mer konstruktiv politik än attnästan ensidigt stötta PLO. En politisk insats frånsvensk sida hos FN-koalitionens arabstater för atthäva blockaden mot vore en stor insats förfreden i Mellanöstern.När jag nu har nämnt PLO, fru statsråd, vill jagsäga att det är alldeles påfallande hur skillnaden ibehandlingen av PLO och Taiwansinformationskontor i slår en i ansiktet.Taiwan är 18:e handelspartner i enbalanserad handelssituation och med ett programpå för infrastrukturinvesteringari framtiden. Vi kan inte ens möta dem på en högrenivå än departementsnivå när vi vill tala med demoffentligt. Det måste bli en ändring i den frågan.Låt mig ägna den senare delen av mitt inlägg åt deneuropeiska situationen. Låt mig i sista hand ta uppEuropas EG och EES-samarbetet. Jag vill förstdiskutera något litet den öuropeiska situationen.Det finns en faktor där som är av avgörandebetydelse. Det är möjligheter att lyckas i sittmycket djärva försök att återinföramarknadsekonomi.Det finns en politisk händelse i som inte harobserverats så mycket, nämligen Paris-klubbensnedskrivning av skulder. Det var enhändelse av utomordentligt stor betydelse för helaEuropas framtid. Det är ett steg i en riktning somvi måste följa. Det måste tas politiska initiativ avG 24 och nationer ur en större krest för att lindraÖsturopas skuldbörda, framför allt . Polenhar svarat på förtroendet från med enkolossal insats då det gäller att omvandla denförfallna planekonomin till en levandemarknadsekonomi. Uppoffringarna i harvarit mycket stora under den inledande fasen.Fru statsråd! GATT-frågan föll bl.a. påjordbrukspolitiken. Vi möter i EES-förhandlingarna ett jordbrukspolitiskt problemsom är av betydande dignitet, nämligen den s.k. 70-listan eller cohesion-listan. Den måste ses i ettsammanhang med kraven på en lösning på fisketsområde och den föreslagna, om än så längeutomordentligt obeskrivna, EFTA-fonden. Dettapaket av problem kan bli ett s.k. stumbling blockför framgången för EES. Det är nationellaintressen av hög dignitet som ingår i det paketet.Den svenska jordbruks- och livsmedelspolitikentog ett avgörande beslut i rätt riktning.Det utgjorde ett viktigt bidrag från svensk sida föratt klara både GATT-problemen och närmandet tillEuropa. När man tänker på detta vore det närmastsjälvklart att vi gick ännu ett par steg påjordbrukspolitikens område. Vi borde nu försökaåstadkomma ett verkligt närmande till EGsrevision av CAP, den gemensammajordbrukspolitiken. Vi borde på ett eller annat sättfå delta i det arbetet. Svenska jordbrukare klararinte att ställas inför tre eller fyra omställningar,först beslut, sedan , sedanmedlemskapet och GATT-regleringen. Ettsteg i rätt riktning vore att den svenska regeringenförsökte att få delta i revisionen och göra sinstämma hörd om lösningarna.Det vore naturligtvis av utomordentlig betydelseatt en sådan insats också förenades med kravet påatt planeringen nu gjordes för en alleuropeiskjordbrukspolitik. Då kan vi när de östeuropeiskastaterna kommer in i handelsgemenskapen med ensund ekonomi redan vara förberedda för enalleuropeisk jordbrukspolitik som en del av GATT-arbetet.Vi har redan insett att inte kommer attbli vad vi hoppades efter Delorstal och efter statsministrarna deklaration i . Delösningar vi nu ser framför oss har sämre innehålloch sämre kvalitet än de som då uttalades utgöraförutsättningar för vårt deltagande. Men eftersomvi , tack och lov, har fått medlemskapetsmöjligheter i vårt perspektiv kan man säga att vilättare kan acceptera den dåliga EES-lösning somligger framför oss. Det viktiga är emellertid att detblir ett . Vi får inte svikta när det gällerdet målet. Vi får inte underlåta att företa någraansträngningar för att nå dit fram. Det är uppenbartatt vi måste försöka hålla samman EFTA-gruppen,men det får inte ske till varje pris. Det viktiga äratt når ett . Det är viktigt för våranalys av det blivande medlemskapets innehåll, ochdet är viktigt för att vi får enaktiv roll inne på den inre marknaden. Men det fårsom sagt var inte ske till vilket pris som helst.På fiskets område förekommer det två problem.Det ena är att inte vill, eller möjligen intekan, acceptera EGs hållning. Det andra är attsvenskt fiske ständigt tycks utsättas för hotet att iregleringar med EG förlora marknadsandelar. Jagvill gärna att statsrådet även i denna debattrepeterar vad statsrådet förut harsagt, nämligen att kan och får inte ta undanden viktiga del av vårt folks försörjning och vårtfolks kultur och tradition som ligger i ett levandefiske och en levande svensk fiskeindustri.De institutionella lösningarna inom EES behöverjag inte närmare beröra. Vi vet att de blirotillfredsställande. Vi vet att vi kan accepteraotillfredsställande lösningar eftersom vårt hopp,vårt perspektiv, är att de bara skall gälla i två år.Jag vill emellertid avsluta med att säga att denanalys av medlemskapet som aviseras tillsommaren hålls undan från parlamentets ledamöterunder en viktig tid. Jag tycker att statsrådet tidigareän skulle erbjuda EFTA-delegation information, om vad analysarbetet gereller ge denna information på annat sätt. Vi för nuen debatt om tidpunkter hit och dit. Jag tänker intege mig in i den debatten, men jag vill gärna attstatsrådet ger oss tillgång till en verklig informationom det analysarbete som pågår, upplysning om närgrundlagskommittén kommer att tillsättas och närdess direktiv kommer att utges. Det är viktigt föross att veta att den kommer och att vikommer att få delta i den.Anf. 3 ():Herr talman, fru statsråd, ärade ledamöter! Dendeklaration som regeringen har presenterat ger ettintryck av en förteckning över förskingradefördelar och oförlösta frågor.Om jag får börja med de oförlösta frågorna stårUruguay-rundan högt upp på den listan. Vad sägs ideklarationen? Jo, att motsättningarna mellanparterna i förhandlingarna är stora, attförutsättningarna är oklara, att förhandlingar ilångbänk kan leda till att hela processen fallersamman och att orealistiska förväntningar nu fårkastas överbord. Det är viktigt att notera attdeklarationen andas en djup pessimism i avseendepå Uruguay-rundan. Det är säkert motiverat.Lika fullt är det naturligtvis tråkigt att deförväntningar på framgångar för ökad stabilfrihandel vi haft inte verkar att infrias. Detunderstryker ytterligare för del denbetydelse vi måste fästa vid framgångar i deförhandlingar vi för med den Europeiskagemenskapen om ett närmande till ochmedlemskap i den.Jag vill gärna understryka det som även NicGrönvall var inne på, nämligen att genom deförhandlingar som förs i både tjänster ochlivsmedel måste underkastas en ordning avsamma slag som gäller för andra varor. Det ärotillfredsställande att så inte tycks kunna ske nu.Inte minst när det gäller livsmedelsområdet bör viöverväga hur vi kan medverka till ökad frihandel.Sedan noterar jag, herr talman, att teko-restriktionerna upphör. Det är ju inte någon nyhetför mig direkt, men det är ändå roligt att kunnakonstatera att långa och mångårigakamp för frihandel och konsumenternas bästa nuäntligen kröns med framgång.Herr talman! Den centrala frågan för oss alla iSverige är relationerna till den Europeiskagemenskapen. Även denna ingår tills vidare igruppen ''oförlösta frågor''. Statsrådet harförhoppningar om att förhandlingarna om ett skall kunna slutföras och vara ikraft . Det finns ingen här ikammaren som inte delar hennes förhoppning medundantag av de kommunister och miljöpartistersom över huvud taget inte vill ha någonting medden Europeiska gemenskapen att göra. Men blanddem med någon som helst realistisk syn på denekonomiska och politiska verkligheten finns detingen som inte delar uppfattningen om att ett vore önskvärt. Man måste dock ställa sigfrågan hur realistiskt det är att förhandlingarnalyckas. Det är ju så, det tror jag fru statsrådet kankonfirmera, att svårigheterna alltjämt är mycketstora. Det kan alltså hända att vi inte får till ståndett , dvs. till sommaren.Det är naturligtvis så att alla länder på EFTA-sidani första hand företräder sina egna intressen. Det görSverige, liksom och de andra. Det finnsinte skäl för att söka hålla ihop kretsen. Men om ettsammanhållande av EFTA-kretsen skulle innebäraatt skulle tvingas avstå från det som för fördelaktigast har vi inte större orsak att visasolidaritet med t.ex. än med Danmark.Det är inte så att EFTA-länderna som grupp ståross närmare än länderna i den Europeiskagemenskapen. Jag tycker att det bör understrykas.Jag känner en oro för de diskussioner som pågår iden Europeiska gemenskapen om en ändradförfattning för denna. Det finns ingenting somtyder på att man i denna över huvud tagetdiskuterar konsekvenserna av en utvidgning avmedlemskretsen. Man har tydligen inte börja ställasig in på att länder som kan bli medlemmar.Därför är det viktigt för oss att ligga på nu och setill att vi gör klart för länderna i EG-kretsen att detär just detta som är strävan. Vi vill ju attEG redan nu skall ta den hänsyn till Sverigesambitioner som är motiverad av att vi vill varamedlemmar redan från den 1 januari 1995.ESS-avtalet är, även om det blir som bäst, ett andraklassens arrangemang för . Det kan ses somett steg på vägen och det ger oss tillgång till de fyrafriheterna på den europeiska marknaden redanfrån . Låt oss dock inte upp EEStill någonting mer än ett arrangemang på vägen tillmedlemskap.Man kan fråga sig om regeringen prioriterar påriktigt sätt. Fäster man vikt vid att föra en politiksom kom närmare den Eeuropeiska gemenskapen?Det är inte alltid fallet. Som exempel vill jag nämnatvå förslag från regeringens sida. Det ena ärförslaget om en '''' om ändringar iMBL. Fackföreningarna har i dagens läge inte rättatt vidta stridsåtgärder, t.ex. blockad mot enarbetsgivare som är bunden av kollektivavtal varesig det här avtalet är svenskt eller utländskt. Detharmonierar med EG-rättens krav på likabehandling. vill emellertid regeringen gefackföreningarna rätten att sätta ett fartyg i blockadför att tvinga arbetsgivarna att frångå sitt eget landskollektivavtal och i stället tillämpa svenska villkor.De svenska fackföreningarna skulle på så sättkunna få avgöra om t.ex. en portugisiskfackförening förhandlat sig till en tillräckligt höglön för sina anställda.Detta är inte en lag som står i överensstämmelsemed viljan till ett närmande till den Europeiskagemenskapen. Regeringen har själv utfärdat reglerav innebörden att vi bör ha EG-reglerna med i detlagstiftningsarbete som pågår, men bryter själv i dethär fallet på den punkten.Ett annat fall är de s.k. PET-flaskorna där mankonstruerat ett hemmagjort retursystem somknappast rimmar med EGs intentioner.Jag vill rikta uppmärksamheten på att det måstefinnas en konsekvens i regeringens handlande. Denmåste visa att den menar allvar i sina strävanden attnå EG-medlemskap.Jag tycker det är bra att det i deklarationen sägs, attdet inte råder något motsatsförhållande mellan ettEES-avtal och en medlemskapsansökan. Därförskall vi enligt min uppfattning så snart som möjligtmarkera detta genom att se till att vår ansökan ommedlemskap lämnas i Bryssel.Som medlem i EG kan vi medverka till att byggaframtidens , säger statsrådet . Ja, dåkan också vi medverka till att bygga framtidensEuropa; andra har ju redan kommit ett bra styckepå väg i den riktningen.Herr talman! Till de olösta frågorna hör självfalletÖsteuropa. Jag vill gärna instämma i vad NicGrönvall sade om betydelsen av att vi medverkartill att skapa förutsättningar för ekonomiskutveckling i dessa länder, och inte minst i Polen.Polens planer är ambitiösa, och vi har anledning attsom nära granne till och med hänsyn till dehistoriska traditioner vi har i förhållande till ,på olika sätt se över vad vi kan göra för att hjälpalandet att få fart på sin ekonomiska utveckling.En svensk företagsledare, , harpekat på att står på randen till enekonomisk katastrof. Han har också föreslagit skall förklara som biståndsområde.Jag vill i varje fall säga att jag delar hansuppfattning att utvecklingen i hotar taen olycklig vändning, om man inte snabbt får fartpå framåtskridandet.Statsrådet nämnder i sin deklaration vårtsamarbete med och talar ominformationskontor i , och Vilneus.Jag vill framhålla, att vi kan göra väsentligt mer fördessa länder än vad vi gör . Inte minst borde vihjälpa dem mer när det gäller utbildning imarknadsekonomi. Vi borde skicka dugandeföreträdare för de baltiska staterna på kurser tillolika utbildningscentra, även utanför . Jagnoterar att när det t.ex. gällde baltiska ekonomersdeltagande i en ''workshop'' i omÖsteuropas förändring, kunde vi inte medverka tillatt betala deras resor till . Vi har nämligenen regel som säger, att endast kan bistå medrespengar om resan går till . Jag undrar ominte statsrådet kunde överväga att föreslåregeringen att ändra på de bestämmelserna, och jagskulle gärna vilja ha hennes kommentar till det.Det som sade om kan jagockså instämma i. Det är intressant att man i denhär deklarationen nämner som ett av deländer i som man vill skall få en plats idet handelspolitiska samarbetet som motsvararderas ställning i världsekonomin. Jag vill därförfråga statsrådet om detta innebär att nuaktivt stöder ambitioner att fåmedlemskap i det gäller pekar statsrådet på att man nuvill anslå 7 milj. kr. för att stimulera japanskaföretag att investera i . Ja, detta är etttypiskt uttryck för socialdemokratisk ''kraftfull''politik. Vi har sett många exempel på den, mensällan några framgångsrika.I Ekonomisk Debatt finns en uppsatsav ekonomie doktor , som förnärvarande vistas som forskare vid den japanskacentralbanken, om relationerna mellan ochEuropa. I en tabell i uppsatsen tar han upp faktorersom är ''avgörande för lokaliseringsvalet aveuropeisk bas för japanska företag''. I den enkätsom han bygger på har företag angett totalt 730motiv för sitt, delvis sammanfallande, val.Bland motiven finns bl.a. tillräcklig infrastruktur,att den inhemska marknaden är tillräckligt stor ochattraktiv, att distributionssystemet är fördelaktigt,att transportnätet är tillfredsställande, att det ärgod kvalitet på arbetskraften, tillfredsställandelönekostnader, pro-japanska attityder, fördelar förbarnens skolgång, och -- som grupp 13 -- andraorsaker.Sverige har i dessa 730 fall nämnts en gång,nämligen under rubriken ''andra orsaker''. Dettyder på att det kanske inte räcker, fru statsråd,men 7 milj. kr. Det kanske vill till något helt annatom skall bli attraktivt för utländskainvesteringar!Herr talman! I sin beskrivning av utvecklingen iSydafrika erinrar statsrådet om att tidpunkten då vipå nytt får ta upp frågan om sanktionerna tillomprövning kan komma . Jag hoppasatt hon har rätt i det avseendet och jag delar hennesuppfattning att södra , och inte minstSydafrika, kan bli ett viktigt samarbetsområde förSverige, inte bara politiskt utan ocksåkommersiellt, den dag då apartheidregimen påallvar kan avskrivas.Det gläder mig att EFTA vill ha ett frihandelsavtalmed bl.a. . Jag kan starkt understryka det somredan har sagts om betydelsen av att vi i detsammanhanget från svensk sida prövar möjlighetenatt, på motsvarande sätt som man har gjort i en delandra länder, lagstifta mot den arabiska bojkottenav . Tidpunkten och tillfället för en sådanlagstiftning är nu säkerligen lämplig. Vi bör ocksåfölja vad som sker inom den europeiskagemenskapen. Jag beklagar att vi jämt harsmå möjligheter att påverka. Men låt oss hoppas inom ES fattar riktiga och kloka beslutavseende lagstiftning mot en fortsatt arabiskbojkott av Israel.Herr talman! När man kommer till avdelningenförskingrade fördelar -- det är naturligtvisinledningen till den här deklarationen jag har itankarna -- skyller statsrådet de problem somSverige nu har på den vikande konjunkturen.Samtidigt andas hon stor optimism om attförutsättningarna för en vändning skall kommaredan i år, och att 1992 blir av återhämtning.Inte heller i det avseendet skulle jag önska annat änatt hon hade rätt. Men jag tror att det finnsanledning till försiktighet.Vi har haft med nolltillväxt -- stagnation -- isvensk produktion. Det har t.o.m. gått så långt attvi nu har en totalt sett minskad produktion. Och viär i på väg mot den högsta arbetslöshetensedan 30-talet. Detta är självfallet ett resultat avden politik som har förts. Det är inte någonting somman kan skylla på konjunktursvängningar, utan detär den tredje vägens slutliga fiasko, herr talman,som kan sammanfattas på detta enkla sätt.De grundläggande svenska problemen kvarstår,bl.a. bristen på konkurrens och konkurrenskraft,inte minst bristen på konkurrens inom denoffentliga sektorn. På grund av densocialdemokratiska politiken har man inte kunnatfå till stånd de förändringar som är nödvändiga fördem som är i behov av de tjänster som denoffentliga sektorn ger. Vi har inte heller detnyföretagande som landet skulle behöva och vi harfortsatt stora svenska investeringar utomlands ochendast små i . En ytterligare påminnelse omdetta kom så sent som . Det talas därom att svenska företag köpte in sig för 70 miljarderkronor i under 1990.De strukturproblem som vi har i svensk ekonomikvarstår alltså, och de är en följd av den politik somregeringen har fört. Därför finns det ocksåanledning att med försiktighet se tiden an. Någrastora och snabba vändningar kan vi inte räkna med.Herr talman! noterade att EG-fråganinte dominerade i regeringsdeklarationen. Hanframhöll, att det fanns mycket annat som var viktigtinom handelspolitiken -- och visst är det så. Men jagvill ändå för min del understryka, att det finns skälatt göra fullständigt klart vad som för är denallra viktigaste frågan. Det är att under hela denmandatperiod som ligger framför oss, se till attSverige når fram till medlemskap i den Europeiskagemenskapen. Vår framgång eller vårtmisslyckandet i det avseendet blir avgörande förhur man kommer att bedöma den riksdag och denregering som tillträder efter valet. Är den 1januari 1995 medlem av EG, då har statsmakternalyckats, annars har de inte gjort det. Medlemskap iEG måste därför, herr talman, ha högsta prioritet.Har den det, fru statsråd, på regeringensprioritetslista?Anf. 4 ():Herr talman! Jag vill börja med att tacka AnitaGradin för en utförlig deklaration. Den innehålleren viss målinriktning, men huvudsakligen enredovisning av vad som har hänt. Med den gamlabetygsskalan från den tid då jag gick i skolan skulledet bli icke utan berömd godkänt, eller Ba.Herr talman! Världsekonomin och deninternationella handeln har under de senaste årenpräglats av en intressant och i många avseendenpositiv utveckling. Trots en viss avmattning under1990 har världsekonomin fortsatt att växa.Men tyvärr har tappat marknadsandelar idenna växande ekonomi och handel. Det beroruteslutande på den ekonomiska politik somregeringen fört. Regeringen bär ansvar fullt ut föratt har prissatt sig ut ur den växandehandeln.Alla har vi ställt stora förhoppningar tillförhandlingarna inom , den fortsatta ochintensifierade västeuropeiska integrationen samtdemokratiseringsprocessen och övergången frånplanekonomi till marknadsekonomi som inletts iflera av länderna i Öst- och . Delvislever dessa förhoppningar kvar, men problemeninom inger oro -- problemen med att skapaett stabilt internationellt handelssystem.Den svenska handelspolitiken måste, enligt minoch uppfattning, ha som mål attåstadkomma en utökad export och en fungerandefrihandel.Därför måste vi prioritera några områden:1. Förhandlingarna inom om ett stabiltregelverk för internationell handel måste drivas påoch nå ett positivt resultat. Vi måste göra vad vi kanpå detta område.2. Vi måste fullfölja förhandlingarna med EG omett och därefter medlemskap i . som hemmamarknad måste vi främjabetydligt mer än vi har gjort.4. Åtgärder för att främja handel och samarbetemed måste vidtas.5. Som ett led i dessa åtgärder måste vi ökahandelsrepresentationen i de baltiska staterna.6. Vi behöver ett program för att främjasmåföretagens exportmöjligheter, i första handinom EG.7. Vi måste eftersträva frihandelsavtal med länder iandra världsdelar.Sverige är ett relativt litet land med högtspecialiserad produktion och med ett mycket starktimport- och exportberoende på många områden.Därför måste vi verka för en öppen internationellhandel. Det är av avgörande ekonomisk betydelseför vår nation.För , som har en mycket exportberoendeekonomi, skulle en mer protektionistiskvärldshandel medföra nackdelar. Den inhemskamarknaden är för liten för att kunna utgöra ensluten enhet. En omfattande utrikeshandel ärdärför nödvändig för att vårt land skall få resursertill reformer och välfärdsutveckling.Tyvärr har den ekonomiska politik som regeringenfört inneburit kraftigakostnadsökningar för näringslivet. Det har gjort attnäringslivet haft svårare att hävda sig ivärldshandeln. Det har i sin tur medfört att densvenska exporten har förlorat marknadsandelaralltsedan 1983. Svenska företag har somgått fått allt svårare att hävda sig påvärldsmarknaden.Av bl.a. kostnadsskäl har många svenskaindustriföretag valt att investera utomlands, i förstahand inom EG-området, som också , i stället för i Sverige.Nu måste det skapas förutsättningar för en mergynnsam utveckling av svensk utrikeshandel. Vimåste stimulera till ökade investeringar och ökadproduktion inom landet. Därför behövs både enannan inriktning av den ekonomiska politiken ochen bättre näringspolitik. Det räcker inte med anslagpå 7 milj.kr. för att främja handeln med exempelvisJapan. i all ära, men nog vore det bättre omregeringen i första hand främjade svenska företagsinvesteringar i i stället för att som ettlockbete och som en manifestation av krafttag anslå7 miljoner för främjande av handel med exempelvisJapan. Detta anslag var väl bara en liten fin vinkoch en gåva för att underlätta en genomfördresa i österled.Jag tror att det behövs en helt ny inriktning av denekonomiska politiken och en bättre näringspolitik.Sverige behöver en nytändning på många områden.Och, herr talman, behöver faktiskt en nyregering.En fri handel mellan länder är ett viktigt instrumentför utveckling, men då måste denna handelbedrivas på likvärdiga villkor och med fastaspelregler. En öppen och fri handel fungerar bästnär parterna på världsmarknaden agerar utifrånlikartade förutsättningar. Frihandeln kanemellertid leda till negativa effekter när det gällerfördelningen av ekonomiska resurser mellanindustri- och utvecklingsländer. På den punktenmåste vi vara observanta.Det är därför angeläget att en öppen och frivärldshandel inte förstärker den obalans mellan i-och som förekommer. I stället skall vifrämja en ekonomisk utveckling i de värst utsattaländerna.Sverige har bilaterala handels- och samarbetsavtalmed ett tjugotal olika . Enligt minuppfattning bör ingå avtal med ytterligareett antal länder just för att främja deras handel ochi övrigt hjälpa dem. Vad avser regeringen att göra,statsrådet , för att skall slutafrihandelsavtal med fler länder i tredje världen?I den handelspolitiska deklaration som AnitaGradin har läst upp berörde hon ocksåmiljöfrågornas betydelse i handelspolitiken.Äntligen, skulle jag vilja säga.Centern har länge betonat sambandet mellan miljö,handel och ekonomi. Vi har tidigare mött ettkompakt motstånd från socialdemokraterna. Nubörjar de tala om miljöfrågornas roll i handeln, ochdet är bra.