prot · GE09129 · 1991-06-11 00:00:00 — Honvar också sammahållande för allakommunala energirådgivare i Sverige.Om vi börjar med industrin, sade hon, för att ta ettexempel, att det finns flera undersökningar somvisar att bättre belysning inom industrin ger högreproduktivitet, lägre kassation och lägresjukfrånvaro. Detta har bl.a. visats i en rapport frånarbetarskyddsfonden av en person som heterKnave. Det finns även internationella rapportersom visar samma sak. Man kan få mjukare,varmare och effektivare ljus som drar mindreström. Det är också belysningsutrustning som intebehöver bytas så ofta. Man spar alltså pengar ävenpå detta.Man kan fortfarande inom industrin spara elenergioch pengar på varvtalsreglering av pumpar, fläktar,m.m., och företag söker fortfarande bidrag frånstatens energiverk till detta.Ofta behövs det ett bättre systemtänkande inomindustrin, en bättre helhetssyn, för att få deenergitjänster, dvs. den nytta man behöver, tillminsta möjliga energiförbrukning och kostnad.Ventilation är ett exempel. Ofta överdimensionerasden, och då får man dålig verkningsgrad ochkraftigt ökade kostnader alldeles i onödan.Man använder mycket tryckluftsverktyg inomindustrin. sade attenergiförbrukningen bör kunna minskas tillungefär en tredjedel av dagens, dels genom bättreunderhåll och minskat läckage påtryckluftsanläggningarna, dels genom att mananvänder effektivare verktyg äntryckluftsverktygen. Men det gör man ofta intedärför att man anser att tryckluftverktygen är minstlätta att stjäla.Fru talman! Det är inte bara inom industrin somman kan spara stora pengar och skona miljön ochnaturresurserna på köpet genom effektivareenergianvändning. Det kan man göra även i butikeroch kontorslokaler. Jag skallnämna ett litet och mycket näraliggande exempel. lokal där vi hade detta sammanträffande medAgneta , L1-06 finns det hårt, kalltljus som är tröttsamt för ögonen och som kan gestresshuvudvärk. Man skulle kunna byta dennabelysning och annan belysning i tillbehagligare och bättre belysning som bara drarungefär en tredjedel av den ström som dennuvarande belysningen drar. Då minskar man oftaäven behovet av kylning i ventilationen. Så är deti många kontors- och butikslokaler. Först gör manalltså av med mer energi än man behöver därför har en omodern belysning och sedan tvingasman byta lampor oftare och kyla bort den extravärme som uppstår, och då ryker bokstavligt talatännu mer energi och pengar.Fru talman! Det är viktigt att den som förbrukarenergi betalar vad det kostar och kan påverkaförbrukningen t.ex. genom att byta tillenergisnålare utrustning. Även i samlingslokaler,skolor och sjukhus finns det stora möjligheter. Jagtycker att det är särskilt viktigt att man föregår medgott exempel i skolor. Då kan eleverna lära sig vaddetta betyder. Den offentliga sektorn måstenaturligtvis också föregå med gott exempel,speciellt i de statliga verken och företagen. Detfinns alltså mycket att göra.Ett litet exempel är att Systembolaget sparade 75 %på sin energiförbrukning. Det är ett citat ur entidning, VVS-Forum nr 10 . ''Genom ett systematiskt, men ändå ganska enkelt,åtgärdsprogram har Systembolaget lyckats minskaenergiförbrukningen i sina egna fastigheter ochhyrda lokaler med . Det som Systembolagetgjort det kan alla andra fastighetsägare också göra.Investeringarna är relativt små och mycketlönsamma'', skriver redaktören i en kortsammanfattning. Visst finns det mycket att göra.Det finns naturligtvis mycket att göra även inomhushållen. Det går vi inte in på här för att inteförlora tid. Det läser ni om själva.En viktig uppgift för oss här i , fru talman,är att skapa lagliga och ekonomiska styrmedel somgör att det som är samhällsekonomiskt sunt ochlönsamt också blir lönsamt för företagen, hushålloch den offentliga sektorn. Det skall löna sig attgöra rätt brukar vi säga, och det skall gå att görarätt med rimliga ansträngningar.I sin artikel, som jag har visat här ,skriver om några viktiga problem attlösa på användarsidan. Det gäller någonting somheter lönsamhetsgapet eller som talarom det: Det outnyttjade resursgapet påanvändarsidan. Producenter av energi bedömersom regel sina investeringsobjekt med ensamhällsekonomisk kalkylränta på mellan 4 och10 % medan kunden bedömer sina objekt medandra avkastningskrav, 15--. Hushåll ochsmåindustri har ofta avkastningskrav på 60--80 %när man bedömer energieffektiviseringen. Det göratt man alltså inte gör rätt, utan man handlar förkortsiktigt.Detta kan man lösa bl.a. genom investeringsbidrag,lågräntelån eller räntebidrag för investeringar.Detta är sådant som vi har föreslagit i våra olikamotioner och reservationer. Kundinformationenmåste bli bättre. har redan talat ombättre produktmärkning, mer informativaelräkningar, och jag har talat om energirådgivning.Eltaxorna skall uppmuntra effektivisering ochhushållning, inte tvärtom som det är . Detmåste bli lättare att hitta eleffektiv teknik ochutrustning. Det behövs en fungerande marknad.Till slut måste man ha mer satsning på teknisk ochkommersiell utveckling av eleffektiva produkteroch tjänster.Det behövs alltså en elmarknad. Man talar på någraställen i propositionen och itrepartiöverenskommelsen om en elmarknad. Jagvill gärna fråga de företrädare som finns kvar här ikammaren om deras resp. partier vill medverka tillatt skapa en fungerande energimarknad,elmarknad, här i bl.a. genom att manprövar detta med en elbörs. Det är någonting somman har bestämt sig för att göra i Norge.Jag vill också passa på att fråga som isin reservation 1 talar om att de olika kraftslagenskall bära sina kostnader. Jag hoppas att de ävenmenar att kärnkraften skall bära sinaförsäkringskostnader.Det behövs alltså en mer effektiv marknad för attbryta och kraftiga dominanssom faktiskt fungerar som monopol i dag.Då är det hög tid att börja använda nya begrepp.Man skall tala om energitjänster och eltjänster istället för att tala om bara el. Man skall inse att detär kostnaden för att tillgodose användarens behovav de här tjänsterna som räknas, inte priset. Därförbör det stå i propositionen och riksdagsbeslut iframtiden att det är kraftföretagens uppgift att medutgångspunkt i den av statsmakterna fastlagdaenergipolitiken planera och utveckla kraftsystemetså att landets behov av energitjänster, och specielltbehoven av eltjänster, blir tillgodosedda.Därmed är vi inne på balansprincipen. Den har vitalat om så , fru talman, att jag intebehöver upprepa det här nu.Jag vill säga några ord om elbörs. Det vill jag göragenom att citera på statens energiverki en skrivelse från : Det finnsbilliga effektiviseringsåtgärder som inte kommertill stånd eftersom marknaden innehållerinperfektioner, dvs. Information, rådgivning,marknadsbearbetning, gemensammaupphandlingar och kampanjrabatter är saker som ivissa fall kan lösgöra de här outnyttjade resursernatill en kostnad som är lägre än motsvarande kostnadför drift av befintlig kraftanläggning eller för om-och utbyggnad av kraftresurser. Då skall man alltsåenligt balansprincipen satsa på sådanaverksamheter i stället för att bygga ut.Energileverantörerna brukar definiera sittansvarsområde fram till leveranspunkten, de säljerenergi i stället för nytta. Därför åsidosätter man ochbortser från effektiviteten i kundanläggningen.Marknadsfunktionen behöver alltså förstärkas föratt ge kunden bästa resultat. Det är därför som mantalar om en börs, en eleffektivitetsbörs, där mankommer med konkurrerande anbud. Där kan manbedöma om det är bättre och billigare atteffektivisera än att satsa på ytterligarekraftproduktion. Precis på samma sätt har manegentligen gjort i fast man kallar det där förleast costutility planning.Fru talman! kräver att minst enkärnkraftreaktor stoppas innan det här årets slut.Det är den tydligaste möjliga signalen tillmarknaden att vi måste ställa om energipolitiken.Vi instämmer alltså i det krav som bl.a.folkkampanjen ger uttryck för i sin demonstrationutanför parlamentet här : Börja . Förnågonstans finns det, fru talman, etttrovärdighetsproblem.Om vi nu skall tro alla försäkringar här i kammareni dag om att propositionen verkligen syftar till skall ställa om energipolitiken, och trots att detär litet pengar anslagna och trots att det inte finnsen tidsplan skall man se till att det här fungerar. Omdetta är sant är det fortfarande så att industrin intetror det . De tror inte på någonting som inteinnehåller tydliga tidsplaner och aktivitetsplaner.De är inte vana att handla på det sättet. Det endasättet att visa industrin och alla vanligaelkonsumenter att vi menar allvar är att vi stängeren reaktor . Hur skall man annars inse att manmåste hushålla med el när marknaden svämmaröver av el till underpriser. Hur skall de somutvecklar och tillverkar utrustning föreffektivisering och produktion av förnybar energiveta att de kommer att bli av med sina produkter.Stoppa en reaktor , börja avvecklingen genast.Fru talman! Jag har redan yrkar bifall tillreservationerna. Det sista jag skall säga är att det ärviktigt för att den här elbörsen och balansprincipenskall fungera att vi också har transitering, alltså rätttill överföring av el för alla aktörer på marknaden,inte bara för de stora kraftbolagen. Jag har medstor glädje konstaterat att regeringen är på väg attgenomföra någon sorts reform här. Men det gällerdock fortfarande att ställa kraftnätet till förfogandeför alla aktörer, åtminstone även för distrubitöreroch stora kunder, till självkostnadspriser. Tack frutalman!Anf. 108 FÖRSTE VICE TALMANNEN:Det är åtskillig talartid som återstår och jag villerinra om att det är synnerligen önskvärt att deärenden som finns upptagna på föredragningslistankan behandlas färdigt . Jag vill erinraom den rekommendation som har gjorts avkvittningsmännen som bl.a. innebär att man skallbegränsa anförandena så mycket som möjligt. Ingetanförande skall vara , ochbortsett från morgondagens Öresundsdebatt skallom möjligt endast en talare från varje partiuppträda i debatten. Detta är en vädjan om att påalla sätt försöka hjälpa till att få de upptagnaärendena färdigbehandlade under kvällens lopp.Anf. 109 ():Fru talman! Först vill jag vända mig till BengtHurtig. Det syntes ju på leendet att det var en fromförhoppning att jag skulle ha några åsikter ellernågra synpunkter på de frågor han tog upp. Jag vetinte och jag kan inte, och därför säger jag det. Menleendet var snyggt.Fru talman! Jag skall begränsa mig till att ta upp enliten del av det här jättestora ämnet, nämligen detavsnitt som behandlar investeringsstöd för attstimulera en övergång till kraftvärmeproduktionmed biobränsle. Enligt propositionen skall det härutgå av investeringskostnaden, dockhögst . per kW installerad effekt. Dettagäller om det beställts tidigast i år.För verk som är äldre, som är beställda från den 1januari 1985 och fram till skallstödet vara . per kW installerad effekt.Det är den del av stödet som avser tiden från 1985till februari som jag skulle vilja säga några fåord om. Tre kommuner , , ochVäxjö konverterade tidigt sina ångpannor tilleldning med biobränslen. Dessa kommuner insågmiljöns krav och de tog i något slags mening sittansvar, och i ''något slags mening'' straffas de nu fördet.Jag har i en motion tillsammans med två av minakollegor, ,föreslagit att den bortre gränsen sätts till den 1januari 1980 för att det skall bli rättvist. I enmening, jag understryker i en mening, har utskottetavstyrkt detta. Jag tycker med förlov sagt att det ären smula småsnålt eller som vi säger iSjuhäradsbygden närigt med en sådan inställning.Självfallet är jag helt på det klara med att manmåste ha en bortre gräns, att en sådan måste sättasnågonstans, men det hade inte inneburit någotprincipiellt avsteg att flytta den gränsen några årtillbaka i tiden. Det hade bara varit en praktiskanpassning för att kunna tillfredsställa de önskemåloch skapa den rättvisa som motionens förslag enligtmin uppfattning innebar.Det hade nämligen inneburit att de kommuner somtidigt gick över till biobränslen också skulle ha fåttstöd. Eftersom har fått bidrag på annat sätt --omkring 18,5 milj.kr., tror jag -- återstår ochLinköping.Borås tog sitt verk i bruk 1984 och sitt1985. Med de regler som föreslås gälla för denkonvertering som sker om det är beställt efter den1 skulle få ett stöd på ungefär 25milj.kr. och ett stöd på 20 milj.kr. --detta av en total summa på 1 000 miljoner.Borås kommer att bli den största enskildakommunala användaren av biobränslen. Jag tyckerfaktiskt att det hade funnits skäl att uppmuntra denframsyntheten, men det tycker tydligen intenäringsutskottet. Dess värre tycker inte en endaledamot av näringsutskottet detta. Jag kan barabeklaga att inte näringsutskottet delar denna minuppfattning.Jag menar faktiskt att det inte är någon idé attkomma dragande med argument som attavskrivningen redan är gjord. Ja visst är det så, mendet är ju en bokföringsteknisk term. Någon måsteju ha betalt detta. Jo, abonnenterna i debåda kommunerna har betalt det genom sina taxor,och de har gjort detta då det faktisktur kostnadssynpunkt hade varit betydligt bättre attanvända olja. Man har emellertid varit framsynt ide här kommunerna. Jag erkänner att det i varjefall inte inledningsvis var så väldigt stor politiskenighet kring detta, men efter hand som tiden hargått har man i dessa kommuner nått enighet.Jag tycker faktiskt att det hade funnits skäl attuppmuntra detta, och det alldeles speciellt på grundav att det inte har varit något principielltavståndstagande från propositionen. Man går jutillbaka , till . Dåkunde man faktiskt kosta på sig ytterligare någoteller för att stötta upp dessa bådakommuner. Det hade varit en gärd av uppmuntrantill kommuner som faktiskt har varitframgångsrika.Näringsutskottet delar som sagt inte denna minuppfattning. Men, herr talman, jag framhärdar, ochdet vill jag också säga till de ärade ledamöterna ikammaren och till eventuella företrädare förnäringsutskottet i form av ledamöter ochsuppleanter. Jag framhärdar, och jag yrkar bifall tillden motion jag har nämnt. För att uttryckamig så byråkratiskt som tydligen är nödvändigt närman skall yrka i den här kammaren vill jag säga attdet är fråga om motion 1990/91:N90 yrkande 2.Den, herr talman, yrkar jag bifall till.Anf. 110 () replik:Herr talman! Jag har all respekt för svårigheten attsätta sig in i möjligheterna att använda förgasaderestoljor i stålindustrin. Men det vi ändå kan taställning till, och det borde också , är kvaliteten i den politik som går ut på attexportera högsvavlig tjockolja som vi inte kananvända här. Enligt utredningstjänstenexporterade 1988 av denna olja, och 1989 exporterade vi1,. Det är inga små mängdervi tar oss friheten att exportera. Vad skall vi sägaom den moraliska halten i den exportpolitiken,? Det kan vi ha en uppfattningom.Anf. 111 () replik:Herr talman! Jag är ledsen, , men jaghar en gyllene regel, nämligen att om jag inte kanen sak försöker jag heller inte svarva mig ur den.Då säger jag att jag inte kan och inte vet. I längden,, vinner man faktiskt på det. Manvinner t.o.m. respekt.Men kom igen! Låt oss diskutera Världsbankeneller vad det nu är vi brukar diskutera. Det ser jagmed glädje fram emot att få göra med BengtHurtig. Det brukar vara spännande, intressant ocht.o.m. 112 ():Herr talman! Det står efter bl.a. helt klart att man måste upphöra med deoekologiska metoder för energiutvinning som haranvänts . Man har utnyttjatkol, olja och uran -- ändliga resurser -- i en alltökande grad. Man behöver inte vara naturvetareför att inse att detta är omöjligt. Trenden måstebrytas, och jag finner tre väsentliga anledningar tillvarför den snart bör brytas, till att man nu skallstänga en Barsebäcksreaktor.En anledning är att industrin måste få klarasignaler. Det finns teknik för energibesparing somindustrin kan använda. Denna teknik används inte,eftersom man inom industrin är osäker på om detverkligen är nödvändigt.Den andra anledningen är att metoden föromställning bör studeras i praktiskt bruk. Det börgöras innan det är . Om en förtidaavveckling är en avveckling innan en katastrofinträffar och gör en snabb avveckling nödvändig, dåhar man redan hållit på för länge.Den tredje anledningen till att man bör göranågonting nu är att vi skall visa människorna i vårtgrannland att vi har respekt för dem ochför deras oro för den fara som står så näraKöpenhamn.Herr talman! Jag yrkar därför bifall till reservationnr 10, som det redan har yrkats bifall till och somsäger att vi skall avveckla en reaktor i Barsebäcknu.Anf. 113 ():Herr talman! Det har sagts väldigt mycket kloktoch bra om energi under den här debatten. Jagtänker då framför allt på vad ochKrister Skånberg har sagt.Jag tänkte nu lyfta upp en alldeles speciell aspekt påenergifrågorna. Energifrågorna är viktiga politiskafrågor. De är viktiga därför att vi har ett gemensamtansvar i och för framtiden. Gemensammafrågor måste lösas på politisk väg. Avpolitiseringkan inte vara vägen i energipolitiken. Det skullebara leda till en ännu större egoism och en ännustörre miljöförstöring. Enskilda aktörer kommeraldrig att ta totalansvar.Vårt samhälle fordrar energi. Vi måste hjälpas åtatt hantera framtagning och användning så attskador totalt sett kan hållas så låga som möjligt.Lars och har mycketnoga redgjort för hur man skall kunna gå till vägamed detta.Redovisningen visar att det med politisk vilja finnsutomordentliga möjligheter att komma till rättamed vår energisituation och göra det på ettekologiskt och ekonomiskt rimligt sätt.Det finns emellertid starka påtryckargrupper inomnäringslivet, som vill gå helt på tvärs med vad somär ekologiskt och därmed ekonomiskt vettigti energipolitiken. Den mäktige doktorGyllenhammar -- han som sitter i regeringensprotokollösa EG-råd -- varnar för en energikris omvi inte aktivt satsar på ökad användning avnaturgas -- fossilgas. går enligttidningsreferat ut med beskedetatt man vill bygga ut kärnkraften, bygga ut älvarna,bränna mer fossila bränslen och slopakilometeravgiften för att fördubbla industrinstillväxttakt. Målet sätts uppenbarligen till ca 4 %per år.Energipolitiken skall avpolitiseras, menarindustrin. Det får inte finnas någon styrning avenergianvändningen från politiskt håll.Vi måste fråga oss om industrimännen över huvudtaget har tagit del av Brundtlandrapportens krav påen hållbar utveckling. Vart tog industrins omtalademiljövänlighet vägen när dess ledare nu aktivtförespråkar ökad miljöförstöring? Det är nämligendet det är fråga om och ingenting annat. Skall vienligt industrimännen inte ha miljölagar ochmiljöskatter över huvud taget -- lagar och skattersom är viktiga delar av energi- och miljöpolitiken?Varför har vi miljölagar? Varför måste de skärpashela tiden? Anledningen är att personer i olikaledande befattningar inte använder sig av dekunskaper de har om energi och miljö. Om degjorde det skulle dessa lagar inte behövas. Om vialla handlar ansvarsfullt behövs det färre lagar.Ställer industrin och dess företrädare upp påmiljönormer? Det intressanta är att industrinsledare, som ordmässigt vill slå vakt ommarknadsekonomin, inte ställer upp på attförbättra marknadsekonomins funktionssättgenom miljöavgifter och miljöskatter somavspeglar miljökostnaderna för verksamheter ochprodukters användning.Industrins ledare har uppenbarligen inte förståttvilka problemen är. De har uppenbarligen inteförstått att våra samlade problem är så stora och såträngande att det nu av oss fordras ett omtänkandesom innebär att vi måste effektiviseraenergianvändningen och se till att minskaden. Det kan inte gärna vara så att industrins ledareväljer att blunda för våra ekologiska ochekonomiska problem. Det borde inte vara så attindustrins ledning ställer sig vid sidan av ettlångsiktigt och ekologiskt ansvarstagande.Min erfarenhet från industrin visar attdet med goda ekonomiska incitament finns stortutrymme för energibesparingar. Varför sägerindustriledarna nej till detta? Tror de inte längre påmarknadsekonomins dynamik? Det kan ju integärna vara så att de som i sin dagliga gärning helatiden arbetar för att förbättra företagens resultatstoppar inför energifrågan och säger att vi måste hamera och billigare energi och attenergiförsörjningen skall vara garanterad i varjeögonblick. Detta är den omedelbarabehovstillfredsställelsens axiom, den som brukargälla mycket små barn med svårigheter att uttryckasig. Man binder sig vid fossila bränslen ochkärnkraft trots att man väl måste känna till dessfaror och nackdelar. Man vill inte arbeta medförnybara och miljöanpassade energislag. Det ärnågot galet i detta, i denna låsta, orimliga ochorealistiska hållning hos annars klokt folk. Detnormala hos industrifolk är att anta utmaningar ochförsöka se vad det finns i den nya situationen ochden nya dynamiken som kan vara till gagn förföretaget. Jag vägrar att tro att denna dynamik ochförmåga till konstruktivt tänkande har upphört isvensk industri. Den allvarliga ekologiskasituationen är faktiskt en möjlighet för vår industri.Ju förr man inser det och börjar ta itu medproblemen, ju bättre blir det på alla sätt.Industrimännen talar sig ofta varma förinternationalism när det gäller kapitalets, varornasoch tjänsternas frihet. har det tillkommit enfemte frihet: den gränsöverskridandemiljöförstörelsen. Denna ställer svensk industri sigbakom med skriften lyftet. Det är enskrift som borde heta På väg mot katastrofen.Energiomställningen är bra för svensk industri ochdärmed för och världen. Den är bra för vårekonomi, vår hälsa, vår miljö, och den är bra förkommande generationer.Den slutsats som man kan dra av industriledningensnuvarande hållning är att man vill slå vakt om ochbygga upp en egen planekonomi när hela världen ropar efter marknadsekonomi. Jag är somindustriman djupt besviken på industrins ledare.Det gäller från herr doktor ochnedåt i industrins makthierarki. Jag hade faktisktförväntat mig en annan, mera realistisk ochansvarstagande syn från det hållet när det gällervåra energifrågor.Det är förunderligt när verkligheten tränger sig på.Det är inte vid middagstalen och de storabanketterna som politik och framtid formas. Det äri de dagliga besluten. Genom kraven på attenergipolitiken skall avpolitiseras vill industrin nuta över besluten så att framtiden kan formas i dessstyrelserum, bortom all demokratisk kontroll.Industriförbundet vill uppenbarligen införa ettindustridiktatoriskt samhälle. Det passar väl in ibilden av dess strävan att få in i EG, somockså är en odemokratisk organisation.Herr talman! Vart är vi på väg? Det vore bra omriksdagen i ett gemensamt yttrande från alla partierkunde ta avstånd från industrins nuvarandegalenskaper. Det gäller att ge industrin klarasignaler.I detta anförande instämde ().Anf. 114 (mp):Herr talman! När jag blev ombedd att förkorta mitttal tänkte jag först att jag kanske skulle gå fram ochbegära en tyst minut. Men jag hade ingen reaktoratt begrava, så jag avstår.Jag skall börja med en dikt ur ''Vredens sång i enhotad värld'' av vi är luradelugnademanipulerade ditmed list och lock och lögnDet sägs att vi måste leva såantingen lufttomt ellerhelt förstelnadeSom lydiga sterila robotarutan behovav annat änstråldosmarkdosmåndosinhalationsdosi försumbara utvärderingarJa, herr talman, varför står jag här? Det är därföratt i är kärnkraftsfrågan en av de mestcentrala frågorna. Om det inte hade varit för denhade jag aldrig engagerat mig. Det var närkärnkraftsomröstningen var aktuell 1979--1980 ochman lade in en extra linje -- nr 2 -- för att man skullebygga ut för att avveckla. Det ansåg jag vara detstörsta lurendrejeri som vi har gått på i Sverige.Jag vill också säga att jag lever i verkligheten. Allatalar om att vi är orealistiska. Jag lever iverkligheten. Verkligheten består för mig av att jaggår med min geigermätare och mäter, t.ex. vidstuprör, höga värden av radioaktivitet -- än ,efter Tjernobyl. Jag lever i verkligheten; jagkan inte gå ut och plocka svamp, eftersom deinnehåller så mycket radioaktivitet. Jag kan intefiska tillsammans med mina barn, eftersom det är100 000 bequerel per kilo i fisken.Detta är min verklighet. Det är därför jag står här . Jag skulle vilja ta hit alla dem som säger attkärnkraften är så ren.