prot · GF0948 · 1991-12-18 00:00:00 — polishundar och narkotikahundar.Jag skulle vilja säga att den inställning somindustriministern visar är synnerligen dogmatisk.Jag läste i att BengtWesterbergs tal i går innehöll en passus som hanströk och aldrig använde. Där stod det att desocialdemokratiska dogmatikerna nu drog sin sistasuck. Han valde att inte använda den. Jag skullevilja föreslå att använda den i ettannat tal, riktat till några av hans regeringskolleger,som visar upp en dogmatism av ett slag somsocialdemokraterna aldrig någonsin har gjort sigskyldiga till.Varken privat företagsamhet eller statligföretagsamhet kan ju vara ett självändamål. Manmåste faktiskt titta på verksamheterna var och enför sig. När det gäller statens hundskola vore det idagsläget och inom överskådlig tid alldeles tokigtatt sälja ut verksamheten till privata intressen. Detkommer att stå staten dyrt via anslagsverksamhet.Med detta vill jag yrka bifall till desocialdemokratiska reservationerna.Anf. 75 Näringsminister () replik:Herr talman! Jag skall fatta mig mycket kort.Statens hundskola har satts upp på listan för attbolagiseras och för att i ett senare skede kunnaprivatiseras. Vi har mycket entydigt sagt att det inteär monopolverksamhet som kommer attprivatiseras; vi kommer att se till att det finnskonkurrens innan privatisering är aktuell.Anf. 76 () replik:Herr talman! Eftersom statens hundskola trots alltstår på listan undrar jag om näringsministern kangöra någon bedömning av när en sådan situatinskulle kunna uppstå. Annars är det väl ändå ganskameningslöst att sätta upp statens hundskola pålistan?Anf. 77 Näringsminister () replik:Herr talman! Svaret är: Nej, det kan jag inte göra,eftersom statens hundskola lyder undersocialdepartementets domvärjo och det ärsocialdepartementet som ansvarar för att dettaskall genomföras. Att det finns med på listan berorpå att målsättningen är utomordentligt entydig --det visar vart vi syftar och vart vi vill.Anf. 78 () replik:Herr talman! Jag tycker att målsättningen ärsynnerligen oklar.Dessutom tyder näringsministerns svar på att haninte har den ringaste aning om hur verksamheten bedrivs och hur marknaden ser ut, i ochi Europa.Anf. 79 ():Herr talman! Vi kristdemokrater har under mångaår förordat att vissa statliga företag skall utförsäljasför att frigöra medel, bl.a. för angelägna satsningarpå t.ex. det infrastrukturella området. För oss --liksom för hela parlamentet, tror jag -- är det enhistorisk dag när vi behandlar den propositionoch det betänkande som är uppe till debatt. Detär det delvis från olika utgångspunkter; jag harförstått att oppositionen är mycket bekymrad överdet här, medan vi i majoriteten är myckettacksamma för att vi kommer till beslut i denhär frågan.Nu påbörjas alltså arbetet på att vändautvecklingen från en fortgående centralisering meden allt större andel av statligt ägande i näringslivettill en decentralisering av ägandet och en övergångtill att i större utsträckning bygga på ett personligtansvarstagande.För oss kristdemokrater är en av de grundläggandeprinciperna något som vi kallarsubsidiaritetsprincipen, dvs. att beslut i samhälletskall fattas på lägsta möjliga effektiva nivå. Dåtycker jag att det är oerhört angeläget att peka påhur detta kommer till uttryck bl.a. när det gäller attförsöka bryta ned de här mastodonterna isamhället.I betänkandet berörs 35 företag med omfattandestatligt ägande. Aktierna i dessa företag föreslåssäljas. Den grundläggande synen bakom deåtgärder som föreslås är att statens roll skall vara attstifta lagar och skapa goda förutsättningar förföretagandet. Om staten driver företag finns det enuppenbar risk för en osund konkurrens. Det ärsvårt, anser vi, att vara både domare och ägare tilldet ena av de två eller flera lag som finns på banan.Så är det i stor utsträckning inom svenskt näringslivi dag, där staten har ett så omfattande ägande.Som framgår av betänkandet har staten sjuaffärsverk och minst i 45aktiebolag och sex kreditinstitut. De statligaföretagen äger i sin tur helt eller delvis eller inneharminoritetsandelar i ungefär 450 bolag. Det är alltsåen omfattande verksamhet, som jag tror vinnermycket på att bedrivas i andra former.Herr talman! Min uppfattning är att företag drivsbäst av den som har ett personligt intresse iföretaget. Det aktivt personligt decentraliseradeägandet och ansvarstagandet har visat sig vara denbästa drivkraften för tillväxt och välstånd. Det ärdärför angeläget att betona vikten av att deanställda får möjlighet att bli delägare i de företagsom de arbetar i. Jag tror att ansvarstagande ocharbetsmotivation ökar genom sådana åtgärder.Det statliga ägandet kan i sig innebära problem förföretag, bl.a. när nytt kapital fodras för att utvecklaverksamheten. Ett privat aktiebolag kan sombekant genomföra t.ex. en nyemission för atttillförsäkra sig nödvändigt kapital för en expansion.Det är inte möjligt för ett statligt ägt företag, omman behöver ytterligare resurser för att expandera.De nya medel som staten historiskt sett har skjutittill för sina företag har gått till företag som befunnitsig i en uppenbar krissituation. Avgörande förkapitaltillskotten har inte varit företagenslångsiktiga utvecklingsmöjligheter och därmedförmåga att skapa trygga arbetstillfällen, utan dethar snarare varit fråga om att undvika akutaproblem, vilkea i det långa perspektivet skulle hagjort det omöjligt att säkra arbetstillfällena.Jag vill inte påstå att det är enkelt och går snabbtatt genomföra en privatisering av det slag som härföreslås. Flera av de företag som nämns ibetänkandet kommer att behöva ombildas tillbolag, och vissa av dem behöver genomföraomstruktureringar innan de blir attraktiva påmarknaden. Det ligger också ett bekymmer i att vipå dagens marknad kan ha problem med att få framriskvilligt kapital. Arbetet med att decentraliseraägandet kommer alltså att ta i anspråk.För att möta den här typen av problem harregeringen föreslagit och beslutat ochbeslutar om åtgärder som vitaliserar svenskekonomi. Man vill inte och får inte se situationensom statisk. Genom åtgärder beträffande sparande,skatter och regelverk skapas bättre förutsättningarför ett ökat företagande och för att nya medel ställstill riskkapitalmarknadens förfogande. Därför trorjag att det statiska synsätt som präglarreservationerna kommer att visa sig varafullständigt felaktigt.Herr talman! Med detta yrkar jag bifall tillhemställan i näringsutskottets betänkande 10.Anf. 80 () replik:Herr talman! I sitt anförande talar GöranHägglund om mastodonter som skall brytas ned.Det är litet svårt att förstå vilka mastodonter det är.På den upprättade listan finns förvisso företag medflera tusen anställa, men där finns också företagmed noll eller bara två anställda. Jag undrar omGöran uppfattning om mastodontersom skall brytas ned också sträcker sig till deprivata storföretagen. Är det kds generella politikatt företag skall brytas ned i små beståndsdelar?Vilken storlek är i så fall lagom på ett kds-företag?Är det företag med 500 anställda, 1 000 anställdaeller något annat antal? Var sätter ni gränsen?Göran talar som alla kds-ledamöter omsubsidiaritetsprincipen. Jag har litet svårt att förståhur den kommer in i sammanhanget. Enomfattande försäljning av statliga företag skallalltså leda till ett ökat inflytande nära de anställdaoch andra berörda i företaget. I det paket avåtgärder som de borgerliga partierna föreslår liggerju hårda ingrepp mot de fackliga organisationerna.Frågan är om man över huvud taget bryr sig om deanställdas inflytande. gör man det inte. Jagkan alltså inte se att det direkta inflytandet hos deberörda kommer att öka genom denna försäljning.Det är vidare så märkligt att ägarspridning ökarsannolikheten för maktkoncentration. Dettapåpekades för länge sedan av en strategi för privata företagare att utövamakt genom att binda så litet kapital som möjligt.Det är väl vad också vi har att förvänta oss. Storamaktgrupper i det svenska näringslivet, möjligtvisockså internationella maktgrupper, kommer attöka sin makt medan de små ägarnas och de enskildapersonernas makt och inflytande kommer attminska, trots att deras ägande ökar.Anf. 81 ()replik:Herr talman! Det handlar faktiskt om enmastodont. I mitt anförande nämnde jag att det idetta fall handlar om flera statliga verk, om 45aktiebolag, 6 kreditinstitut och 450 olika bolag.Sammantaget är detta en mastodont, även om deninte har nått det format som skulle tilltala undrar om vi kristdemokrater ocksåvill bryta ned de privata storföretagen. Ja, vi villgöra det på så sätt att vi stimulerar ägande i företagsamt sparande i aktier och i andra former för att flermänniskor skall bli delaktiga i näringslivetsutveckling.Rolf L efterfrågar också den ideala bilden avett kds-företag. Vi har ingen sådan idealbild. Jagtror att det är nyttigt med många ägare, men detvore olyckligt att säga att ett företag skall ha deneller den strukturen resp. storleken. Staten skallsätta upp ramar för företagsamheten och stimuleramänniskor till ett spritt ägande. Det tror jagsamhället vinner på.Dessutom åberopar den gamlehusguden , som på nytt tas till heders. Det ärmöjligt att har påvisat att decentraliseringkan vara en strategi för stora ägare att skapa sigstörre makt. Jag tror dock att det snarare är bättreatt företag drivs i privata former. Alternativet ärnämligen, om man nu skall låta pendeln slå åt RolfL håll, att företagen drivs i statlig regi. Dålär den enskilda människan få ett minimaltinflytande. Det blir inte den tillväxt och detvälstånd som vi önskar i vårt samhälle.Anf. 82 () replik:Herr talman! Jag har i mitt huvudanförande och itidigare replikväxlingar ganska väl redogjort förhur jag ser på ägandet som ett blandat ägande. Somen kommentar till den här Lenin-parentesen kanjag säga att Wallenbergarna i byggt upp sittmaktinnehav enligt den beskrivna modellen,självklart i moderniserad form. Det har visat sig attdet är helt riskfritt att äga med så litetbundet eget kapital som möjligt.Om det är ont eller gott med stora statliga företagoch andra stora företag är en kompliceradfrågeställning. Jag kan instämma i konstaterandetVattenfall är en koloss. Miljörörelsen ochantikärnkraftrörelsen har hävdat att börbrytas ned och nya ägare komma in. Det tror jag ärriktigt men ändå inte helt riskfritt. Som det sägs ipropositionen får vi en internationell elmarknaddär är ett av de stora företagen i kan och bör konkurrera på en öppen europeiskelmarknad. Det tror jag leder till högre elpriser iSverige, men det är nog ändå motiverat. Det blir ibästa fall ett effektivare resursutnyttjande. OmVattenfall bryts ned i mindre enheter, då försvinnersamtidigt de internationella konkurrensfördelarna.I det läget får man bestämma sig för om Vattenfallskall vara ett svenskt lokalt företag med begränsadräckvidd eller om skall utnyttjamöjligheten att vara en gigant, ett internationelltkonkurrenskraftigt energitjänstföretag. Själv vetjag inte riktigt på vilket ben jag står i det aveendet.Anf. 83 HANS ():Herr talman! Regeringens förslag om att riksdagenskall ge regeringen fullmakt att sälja statliga företagär uppenbarligen mer grundat på borgerlig ideologiän på sunt ekonomiskt tänkande. Regeringenliknar i det här avseendet i mycket hög grad degamla stalinister som de borgerliga företrädarnaannars så gärna jämför sina politiska motståndaremed.Det är inte så att vi socialdemokrater helt avvisarförsäljning av statliga företag i alla lägen. Det kan ivissa fall vara berättigat att sälja företag, t.ex. föratt få en effektivare företagsstruktur inom enkoncern. Men regeringens förslag innebär ipraktiken att man generellt säljer ut statliga företagför att därigenom delvis finansiera de hål istatsbudgeten som skapas av bl.a. deskattesänkningar för höginkomsttagare och företagsom regeringen genomför. Regeringens förslaginnebär också att statens inkomster från de statligaföretagen kommer att minska. Det medför i sin turatt vi skjuter de ekonomiska problemen framför osstill kommade generationer. Enligt vårt sätt att se ärdetta inte en ansvarsfull ekonomisk politik,eftersom den innebär att statens inkomster på siktkommer att minska.Det är enligt min uppfattning helt förkastligt attsälja företaget till privata intressen.Energiproduktionen i ett land kan inte betraktassom vilken handelsvara som helst, utan det är ettnationellt intresse att se till att har en braenergiförsörjning i landets alla delar. Större delenav den svenska energiproduktionen sker iprivata företag. Inom många områden råder därföri praktiken ett privat monopol på elkraft.Konsumenten kan nämligen inte välja att köpa sinelkraft från någon annan elleverantör. Eftersom detinte finns några praktiska möjligheter att bryta denmonopolsituationen, är det nödvändigt att det finnsåtminstone ett energiproducerande företag somstår under statlig kontroll.År 1980 hölls en folkomröstning, där det beslutadesatt kärnkraften skall avvecklas i . Enligtfolkomröstningens beslut skall under de närmaste20 åren den elproduktion som sker med hjälpav kärnkraft ersättas med annan elproduktion. Denhär gigantiska omställningen är inte betingad avmarknadskrafterna utan en följd av ett politisktbeslut. Ingen betvivlar väl att det kommer attbehövas ett omfattande mått av politisk styrning föratt åstadkomma den omställningen, om den inteskall få katastrofala konsekvenser för vissaindustrigrenar och regioner. I det läget är det heltförkastligt att staten skall avhända sig det mesteffektiva kontroll- och styrmedel som staten har påenergiområdet, vilken en försäljning av Vattenfallfaktiskt innebär. Mot den bakgrunden är detmycket svårt att förstå varför regeringen föreslår enförsäljning av Vattenfall.Den elintensiva industrin har mycket stor betydelseför den regionala balansen och även förhandelsbalansen i stort. Om den industrin skallvara långsiktigt konkurrenskraftig är detnödvändigt med en stabil utveckling avenergikostnaderna. Det är nödvändigt att man gerindustrin långsiktiga kontrakt förenergiförsörjningen till priser som gör det möjligtatt konkurrera internationellt. Sådana långsiktigaelavtal är i praktiken mycket svåra att åstadkommautan en viss politisk styrning. Om man frånelleverantörerna lägger rent företagsekonomiskaaspekter på kontraktstidens längd innebär detregelmässigt mycket korta kontraktstider för deelintensiva företagen. Detta innebär att ingenhänsyn tas till de enorma samhällsekonomiskakostnader som skulle uppkomma om denelintensiva industrin slogs ut. Därför är detsamhällsekonomiskt mycket lönsamt att behållaVattenfall som ett statligt företag. Att sälja utVattenfall till privata intressen innebär att viavhänder oss ett mycket viktigt instrument när detgäller att genomföra folkomröstningens beslut,utan att äventyra den elintensiva industrinsfortlevnad.Herr talman! Jag yrkar bifall till reservation 1 och 2av Axel m.fl.Anf. 84 Näringsminister ():Herr talman! Jag skall försöka fatta mig kort.Folkomröstningens beslut som har tolkats itrepartiuppgörelsen och sedermera iregeringsdeklarationen omfattar alla bolag oavsettom de är privata eller statliga. Den omställning sommåste ske kommer att ske överallt.Jag tror att fullständigt harmissuppfattat allt när det gäller elmarknaden. Vi ärpå väg mot en konkurrens inom helaelmarknadsområdet. Det finns klara indikationeroch beslut inom EG för hur man steg för steg under90-talet skall skapa en ren marknadsekonomi medkonkurrerande kraftgenererande ochkraftdistribuerande bolag, där man haroffertprinciper. Det finns redan genmfört iStorbritannien. Vi har själva i denna kammareredan tagit de första besluten när vi bolagiserarVattenfall och bryter ut stamnätet. Under vårenåterkommer vi med en elmarknadsproposition iden här riktningen.Anf. 85 HANS ():Herr talman! Jag har inte alls missuppfattat hurelmarknaden fungerar. Jag håller mednäringsministern om att det sker en omställning istora delar av . Men i de flesta staterförekommer också en indirekt eller direktsubvention av elpriserna för den elintensivaindustrin. För den elintesiva industrin i ärdet här ett stort bekymmer. Det gäller delskostnadsläget, dels kontraktstidernas längd. Jaghar i andra sammanhang sett att näringsministernhar påstått att kontraktstidernas längd inte innebärnågot större bekymmer, men de facto är det så. Iförlängningen är det ett regionalpolitiskt problem.Den elintensiva industrin är i mycket hög gradknuten till Norrlandslänen och skogslänen.Förutom de stora exportinkomster de lämnar tilllandet har de en enormt stor regionalpolitiskbetydelse.Jag anser därför -- som jag har skrivit i min motion,vilken jag hoppas att näringsministern har läst -- attstaten borde behålla som ett statligtföretag och dessutom ge attverka för att man skall få långsiktiga elkontrakt förde elintensiva företagen. Det är nödvändigt för skall kunna trygga jobben ochexportinkomsterna i framtiden.Anf. 86 Näringsminister () replik:Herr talman! EG har beslutat att man skallgenomföra vad man kallar ett common carriersystem with third party access --1996.Det kan bli vissa förseningar. Det innebär att manfår ett konkurrenssystem, en marknadsekonomi,när det gäller elförsörjningen. Det innebär att manknyter samman och samkör elsystemen i helaEuropa. Man kräver vad man kallar transparens,dvs. att man skall kunna se vilka elpriser resp. kundbetalar, så att det verkligen kan bli en fungerandemarknadsekonomi. Det här skapar en gemensamprissättning på el i en fungerande marknad. Jag trorprecis som att vi självfallet måste setill att vår elintensiva industri får energi tillkonkurrenskraftiga priser. Det förutsätter att vi fården marknadsekonomi, som jag tror är den bästagaranten. Det är genom bra priser vi kankonkurrera, men grunden för vårt välstånd ärframför allt att vi är duktiga på det vi gör.Anf. 87 HANS () replik:Herr talman! Jag tror att det kommer att uppståbekymmer när det gäller kontraktstidernas längd.Priserna kan hamna på en vettig nivå om allaföretag skall konkurrera på lika villkor. Såsom dethar varit har många företag ute i intealls konkurrerat på samma villkor som de svenskaföretagen. I vissa andra länder har dessa företag fåttganska kraftigt subventionerade elpriser.När det gäller kontraktstidernas längd tror jag inteatt EG har något att erinra mot att vi behållerVattenfall som ett statligt företag och ger direktivför att se till att avtalen får vettiga tider. Vi skallfaktiskt inte bara konkurrera med Europa.Omvärlden utanför är mycket stor. En stordel av våra konkurrenter, även inom stålindustrin,finns utanför . Det gäller i ännu högreutsträckning pappers- och massaindustrin, som ärextremt energiberoende och har sina störstakonkurrenter i och USA.Anf. 88 ():Herr talman! När man hör denna debatt får manintrycket att socialdemokraterna skulle stå förnågot slags planekonomi. Så är det icke. Förborgerligheten, och speciellt för , ärmarknadsekonomin ett mål i sig. För oss är den ettmedel. Här går en klar skiljelinje, som märktsganska tydligt i debatten i dag.Jag skulle vilja säga några ord om , somtidigare varit privatägt. Domnarvets , somdå ägdes av Stora, kördes fullständigt i botten somjärnbruksföretag. Sedan tog staten över, och manhar på ett mycket framgångsrikt sätt sköttinvesteringarna i detta företag. är detlönsammaste stålföretaget i . Alltså harstaten klarat sitt ägarskap på ett mycket bra sätt.Nu säger näringsministern att man har analyseratriskkapitaltillgången och att det går att få fram depengar som behövs för att privatisera de statligaföretagen. Jag kan inte med hundraprocentigsäkerhet säga emot näringsministern i detavseendet. Jag har dock mycket svårt att se densvenska ägare till stålindustri som har tillräckligtmed kapital för att trygga de långsiktigainvesteringarna i en så kapitaltung bransch somstålindustrin.Det finns en trend till att det privata kapitaletöverger stålindustrin. Vi har exemplet medStenberg, som säljer Speedsteel till en fransk ägare.Vi har där det finns tecken påatt de vill dra sig ur sitt engagemang i Avesta.Ett mycket tungt argument från näringsministernnär det gäller privatisering är att man skall haprofessionella styrelser. Jag har svårt att se att t.ex.SSAB-styrelsen lider brist på professionalism.När det gäller synen på statligt företagande har jaggenom åren haft en litet annorlunda syn än dengamla socialdemokratiska regeringen hade. Därvar man noga med att renodla rollen, det skullevara en strikt kapitalistisk syn på företagenslönsamhet. För mig är det naturligt att ett statligtföretag skall se litet längre än näsan räcker och attsamhällsintressen måste ligga med. Därmed sägerjag icke att staten skall driva olönsamma företag,men man har ett ansvar som är annorlunda än detkapitalistiska.Med den syn som näringsministern har på statligtföretagande undrar jag: Kommer näringsministernatt skriva till den franska regeringen och uppmanaden att privatisera Kloster Speedsteel, eftersomden tilltänkta ägaren är ett statligt franskt företag?Jag tror på SSABs framtid om man har en långsiktigoch ansvarstagande ägare. Jag befarar att med enprivatisering kommer det att gå illa för pånågra års sikt.Anf. 89 Näringsminister ():Herr talman! Det var en direkt fråga om jag skulleskriva till min franske kollega. Nej, det behövs inte.De franska socialisterna är redan på gång med attsälja en del av det statliga ägandet och minska det,och sätta ett stort antal av de statliga företagen påbörsen. De har alltså i den delen en likartad syn.Anf. 90 () replik:Herr talman! Det kan hända att näringsministernhar rätt när det gäller den franska regeringen, detkan jag inte bedöma, men näringsministern hadeinga invändningar mot mitt resonemang vad gälldestatens roll som ägare för SSAB.Anf. 91 Näringsminister ():Herr talman! Jag vet inte hur jagunder den här debatten skall återupprepa vad jagsagt tidigare, men för skull kanjag göra det en gång till.Jag anser att statliga företag skall skötas på exaktsamma villkor som motsvarande privata. Det ärdetsamma som mina socialdemokratiskaföreträdare har sagt, i vart fall i ord. Därmed anserjag att de lika gärna kan vara privata.Det är riktigt att det har skett stora investeringarinom i . I min valkrets Oxelösundhar SSABs investeringar varit avsevärt mindre.SSAB har närmast varit mjölkkon, därman tagit pengarna.Det kanske har varit rätt, men jag tror det är riktigtatt man skall sköta det kommersiellt. Då kan statenlika gärna använda pengarna till saker som höjerhela svenska folkets förmåga att utvecklas och detsvenska näringslivets förmåga att kunnakonkurrera och skapa välstånd. Det är sådant somskapar tillväxt, ökar produktiviteten. Det är dettavi behöver i , men har misslyckats med såmycket under de senaste 20 åren.Anf. 92 () replik:Herr talman! Den borgerliga regeringen har ju fåttväljarnas mandat att fullfölja sin politik och sin synpå näringspolitiken. Men jag befarar att väljarnakommer att bli ganska kalla om fötterna när deupptäcker de konsekvenser detta kommer att ha förmänniskorna runt om i det här landet, inte minst förmänniskorna i Borlänge.Anf. 93 Näringsminister () replik:Herr talman! låter som labour-partiet under en stor del av . harman i stor utsträckning accepterat de genomfördaprivatiseringarna och t.o.m. uttryckt en visspositivism inför att de genomförts.Anf. 94 ():Herr talman! Jag och en kollega har i en motionyrkat avslag på den av regeringen begärdafullmakten till att sälja ut 35 statliga företag ochverk.I den motionen säger vi att den grundläggande idénför statligt ägande var att staten skulle ha inflytandepå industrier som grundade sig på landetsbasresurser. Detta nämns också i regeringensproposition.Till det vill jag också lägga den stora roll som destatliga företagen haft och fortfarande har för vissadelar av landet.Jag kan fortsätta med att ställa frågan till alla: Hurskulle t.ex. ha sett ut om inte destatliga företagen funnits?Samtidigt vill jag också framhålla att det givetvisinte kan vara en för alltid gällande princip att allanuvarande företag och verk i statligt ägandeoföränderligt förblir så. Men då gäller självfalletockså motsatsen, och detta enligt min mening iännu högre grad.