prot · GE0983 · 1991-03-21 00:00:00 — Rättskipningen syftar inte tillatt diagnostisera och behandla individer somuppvisar symptom på social avvikelse, utan till atttydliggöra lagstiftarens budskap att vissahandlingar är förkastliga.Moderata samlingspartiets kriminalpolitiskaprogram som syftar till att återställa respekten förlag och ordning bygger på den allmänpreventivaåskådningen.Detta leder till att vi moderater anser att detnuvarande påföljdssystemet måste förändras.Domstolarna bör i princip inte utdöma påföljdersom i själva verket huvudsakligen innebär vård.Den stora mängd av påföljder ochpåföljdskombinationer som finns i ärdessutom ägnade att hos allmänheten skapaoklarhet om vilken påföljd som är allvarligast. Tilldetta kommer att vissa påföljder knappast allsinnehåller något moment av straff.Påföljderna i bör samordnas och gesbeteckningar som svarar mot deras innehåll. Detbör i fortsättningen endast finnas tre typer avpåföljder: böter, villkorligt fängelse och fängelse.Villkorligt fängelse skall kunna kombineras medövervakning, samhällstjänst och kontraktsvård.Särskilt beträffande unga brottslingar kan sådanalösningar vara erforderliga.I konsekvens med vad jag nu sagt bör beteckningen''kriminalvårdsanstalter'' utmönstras ochbeteckningen ''fängelse'' återinföras.Principen om att ett brott skall följas av straffkräver förändringar i lagen när det gäller reglernaom återfall i brott. Utgångspunkten förpåföljdsregleringen vid återfall måste vara att detskall vara en försvårande omständighet att haåterfallit i brott. Nuvarande regler tillåteremellertid inte ett tillräckligt hänsynstagande tillåterfallet vid straffmätningen.I den proposition som ligger till grund för denuvarande bestämmelserna om återfall harjustitieministern uttalat att bestämmelsen omstraffskärpning vid återfall inte är avsedd attmedföra någon mer allmän straffskärpning, utanatt straffskärpning endast bör komma i fråga isådana fall där återfallssituationen framstår somsärskilt anmärkningsvärd.Förutom återfall i synnerligen allvarlig brottslighethar justitieministern förklarat sig avse bl.a.upprepad och vanemässig grovtillgreppsbrottslighet. Med allvarlig brottslighet harjustitieministern menat att straffvärdet för såvälden gamla som den nya brottsligheten skall varaminst fängelse.Med den här regleringen är emellertidmöjligheterna till straffskärpning föråterfallsbrottslingar alltför begränsade. Det ärexempelvis tämligen sällsynt att så långafängelsestraff som utdöms. I praktiken kanflertalet vanebrottslingar fortsätta sin verksamhet.Det måste därför på ett klarare sätt än nu slås fast ilagen att det är en försvårande omständighet att haåterfallit i brott. Hänsyn till återfallet måste kunnatas även om straffvärdet för brottslighetenunderstiger fängelse.Likaså bör det vara möjligt att förverka villkorligtmedgiven frihet i större utsträckning än vad som nuär fallet. Straffet bör också kunna skärpas även omvillkorligt medgiven frihet förverkas.Herr talman! Utvecklingen av brottsligheten harvisat att det är nödvändigt att på ett tydligare sättän markera att en villkorlig dom ärett villkorat straff. Den nuvarande ordningen, sominnebär att såväl allmänheten som den dömde oftauppfattar påföljden villkorlig dom som ettfrikännande, är inte acceptabel. Villkorlig dom bördärför bytas ut mot dom på villkorligt fängelse,vilket innebär att ett fängelsestraff utdöms men attanstånd medges med verkställigheten av straffet.Om den dömde begår nya brott under en vissprövotid skall fängelsestraffet i princip avtjänas. Endom på villkorligt fängelse skall kunna kombinerasmed övervakning. Men detta skall ske endast i defall då detta kan bedömas bli verkningsfullt.Det är alltså inte meningen att påföljden villkorligtfängelse regelmässigt skall förenas medövervakning. Nuvarande system där domar påskyddstillsyn mer eller mindre slentrianmässigtbeslutas av våra domstolar, är otillfredsställandeoch kräver onödigt mycket resurser inomfrivårdsorganisationen.Inslaget av straff i påföljden skyddstillsyn är förövrigt mycket litet. Skyddstillsynen vilar på en''vårdfilosofisk'' grund och finns därför inte med idet moderata påföljdsförslaget.Man kan knappast heller räkna med någrabehandlingeseffekter inom ramen för en vanligskyddstillsyn. Övervakningstiden är visserligen ettår, men kontakterna mellan övervakare och klientär i många fall sällsynt förekommande. Det s.k.Sundsvallsförsöket visade t.ex. att kontakterna ibästa fall bara var 12. Det ärockså ganska vanligt att den som dömts tillskyddstillsyn återfaller i brott. Påföljdenskyddstillsyn bör följaktligen avskaffas.När det gäller villkorlig frigivning frånfängelsestraff har vi ett system som mer ännågot annat inom kriminalpolitiken upprörtallmänheten . När den s.k.halvtidsfrigivningen infördes var moderatasamlingspartiet det enda parti som motsatte sigbeslutet. Vi har konsekvent vidhållit vår kritik ochi dag även fått stöd av andra partier.T.o.m. den socialdemokratiska regeringen harbörjat röra sig i vår riktning, även om densocialdemokratiska inställningen är enegendomlig blandning av både ja och nej.Justitieministern har sagt att ändrade regler omvillkorlig frigivning inte få leda till generellaökningar av de faktiska anstaltstiderna. Vadjustitieministern menar måste alltså vara atthalvtidsfrigivningen kan avskaffas bara underförutsättning att det sker en generellsänkning av straffskalorna. En sådan förändringkan vi moderater emellertid aldrig acceptera.Halvtidsfrigivningen är en av svenskkriminalpolitiks största skandaler genom tiderna.Den är en produkt av socialdemokratiskflumpolitik och bör så fort som möjligt avskaffas.Enligt vår mening skall det straff som utmätts iprincip avtjänas. Om villkorlig frigivning skallförekomma skall det vara en belöning för gottuppförande och inte kunna ske förrän större delenav straffet avtjänats.De som ådömts fängelsestraff är ofta notoriskavanebrottslingar. När denna kategori av personerslipper avtjäna hela strafftiden ges de följaktligenökade möjligheter att begå fler brott.En undersökning som gjorts av forskaren vid () visaratt införandet av halvtidsfrigivningen ledde till enökning av den anmälda brottsligheten. De anmäldamisshandelsbrotten ökade , stöldbrotten(exkl. butiksstölder, biltillgrep och rån) ,bilstölderna med 3,3 , rånen , ochbedrägerierna med 1,2 %.De här procenttalen kan förefalla små. Men omman betänker att det anmäls drygt 1,2miljoner brott i vårt land inser man atthalvtidsfrigivningen i praktiken medfört atttusentals människor drabbas av brott helt ''ionödan'' -- om man nu kan använda det uttrycket.Det förhållandet att man släppte ut fångar i förtid1983 innebar i absoluta tal att vi fick en omedelbarökning med 300 misshandelsbrott, 7 700 stöldbrott,800 bilstölder, 140 rån och 1 100 bedrägerier.Om man skulle låta de dömda sitta av hela sittstraff visar BRÅs beräkningar att de anmäldamisshandelsbrotten skulle minska ,stöldbrotten , bilstölderna , rånenmed och bedrägerierna med 3,3 %.I absoluta tal motsvarar detta 900misshandelsbrott, 21 000 stölder, 3 500 bilstölder,350 rån och 3 000 bedrägerier.En fråga som hör samman med frågan omhalvtidsfrigivningen är regeringens förslag att lägganed fängelset i . Vi moderater har deninställningen att en nedläggning inte bör ske,eftersom det framtida platsbehovet inomkriminalvårdens anstaltsorganisation kan förväntasöka när vårt förslag om att avskaffahalvtidsfrigivningen har genomförts. Men det finnsflera skäl att behålla anstalten. Jag skall gå någotnärmare in på dessa, eftersom frågan är viktig urmånga aspekter.Kriminalvårdsanstalten i är en slutenlokalanstalt som tillhör . I regionenfinns förutom Karlskronaanstalten sex slutnalokalanstalter, nämligen , ,, och två i . Denlagstiftning som reglerar kriminalvården byggerbl.a. på den s.k. närhetsprincipen, som innebär attnärheten till frigivningsorten skall vara vägledandeför placeringen av den intagne.Om man lägger ned Karlskronaanstalten lederdetta till att sydöstra delen av blir utansluten lokalanstalt, vilket i sin tur sätternärhetsprincipen ur spel i den delen av landet. Detskulle också innebära att , vid sidan avJämtland, blir det enda län i som saknarkriminalvårdsanstalt.Trots att Karlskronaanstalten är en slutenlokalanstalt tjänstgör den som något av enspecialanstalt inom , därrymningsbenägna, narkotikaaktiva och i övrigtsvårbehandlade personer placeras. Härigenom kanman i det längsta undvika förflyttningar av intagnatill mer avlägset belägna riksanstalter, vilka i förstahand behövs för ett långtidsklientel, somverksamheten vid övriga lokalanstalter intebehöver störas av svårbehandlade intagna i alltförhög grad. Detta hindrar inte attKarlskronaanstalten dessutom kan fungera somlokalanstalt i ordets egentliga bemärkelse och taemot dömda som skall friges till ellerBlekinge i övrigt i enlighet med närhetsprincipen.Anstalten har nämligen goda möjligheter tilldifferentiering av de intagna.Karlskronaanstalten är personalmässigtdimensionerad för 37 intagna och har från och tillvarit överbelagd. Enligt en bedömning som chefenför , kriminalvårdsdirektören , gjort, torde platsantalet kunna utökas till45. Personalen på anstalten anser att platsantaletutan kostnad för byggnation kan ökas till 49. Underalla omständigheter torde det alltså finnasytterligare platsreserver här.Personalen uppgår till 35 anställda. Därutövertillkommer sex vikarier.Det nya häkte som snart står klart i Karlskronakommer att kunna kompletterakriminalvårdsanstalten på ett fördelaktigt sätt.Personalorganisationerna har redan gjort upp enplan för hur de båda enheternas administration ochvikarieanvändning skall kunna samordnas,varigenom man kan uppnå betydanderationaliseringsvinster som kommer både anstaltenoch det nya häktet till godo.Herr talman! Karlskronaanstalten fyller en viktigkriminalpolitisk funktion i sydöstra . Detvore kapitalförstöring att lägga ned den. Undersenare år har betydande ekonomiska satsningargjorts på anstalten. byggde man utbrand- och överfallslarmet. Jag vill påstå att ingenannan anstalt i har ett så moderntsäkerhetssystem som det man har i . Detär inte utan anledning som Karlskronaanstaltenanvänds för intagna som är särskiltrymningsbenägna.Säkerheten har också ökats genom att allcellinredning har gjorts fast och att säkerhetsglas avmycket hög kvalitet installerats i samtliga celler.De regionalpolitiska aspekterna har jag inte berört.Men självfallet talar även dessa emot ennedläggning. har storaarbetsmarknadsmässiga problem.När det allmänt sett gäller förhållandena påkriminalvårdsanstalterna är det några frågor sommåste beröras särskilt i det här sammanhanget.Det är först frågan om behandlingen av delångtidsdömda. gäller att vissaintagna kan särbehandlas. Detta betyder att deplaceras i sluten riksanstalt och endast kan beviljaspermission under bevakning. Särbehandling kanenligt 7 § tredje stycket lagen om kriminalvård ianstalt ske beträffande den som har dömts tillfängelse i lägst för grovt narkotikabrott ochför den som har dömts till fängelse i lägst förannan brottslighet. Lagen bör här ändras så attreglerna om särbehandling kommer att gälla allaintagna som dömts till fängelse i lägst oavsettbrottslighetens karaktär. Den som dömts till sålångt fängelsestraff som har normalt sett gjortsig skyldig till mycket svår brottslighet, varförallmänhetens skyddsintresse måste sättas i förstahand.Frågan om rymningar och misskötta permissionerhar uppmärksammats alltmer under de senasteåren. Även om gränsen mellan de två begreppen ärsvävande -- det finns ju fortfarande de som vill göragällande att spionen inte rymt utanbara misskött en permission som han snart frivilligtåterkommer ifrån -- är det i grund och botten ändåfråga om samma problem, nämligen attsläpphäntheten beträffande de fängelsedömda äralltför stor. Oberoende av hur många procentantalet rymningar eller misskötta permissioner ökatunder är reglerna för de intagna i dehär avseendena ändå alltför uppmjukade. Det skerhelt enkelt alltför många rymningar och misskötsalltför många permissioner.Som huvudprincip måste gälla att det äroacceptabelt att en intagen kan avvika, vare sig detsker från anstalt eller under permission. Det ärdärför väsentligt att det initieras ytterligareåtgärder och sätts in särskilda resurser i det häravseendet. När det gäller permissioner måstereglerna stramas upp. Obevakade permissioner börstarkt begränsas för intagna som gång på gångåterfaller i brott. När det gäller intagna som begåttallvarliga våldsbrott och narkotikabrott börpermission endast undantagsvis få förekomma.Herr talman! Det förhållandet att vi moderateranser att begreppen vård och straff bör skiljas åthindrar givetvis inte att vi tycker att det är viktigtatt verkställighetstiden i anstalt tas till vara i syfteatt hjälpa den intagne på fötter efter avtjänat straff.Många av dem som intas i anstalt har otvivelaktigtsociala, utbildningsmässiga, psykiska ochmedicinska problem. Kriminalvården börunderlätta den intagnes återanpassning i samhället.Ytterligare insatser måste göras för att förbättrahans möjligheter att klara sig själv efteranstaltstiden. Exempelvis torde en bättre utbyggdyrkesutbildning i anstalt vara av betydande värde.Samhället måste anses ha en särskild skyldighet attgarantera de intagna en narkotikafri miljö underanstaltstiden. De intagna får aldrig, frivilligt ellergenom påverkan från andra intagnas sida, blimissbrukare . För mångamänniskor skall ju anstaltsvistelsen faktisktinnebära en vändpunkt i livet. Det krävs därförsärskilt kraftfulla åtgärder för att vi skall komma tillrätta med narkotikan på fängelserna.Tyvärr är det på det sättet att det är svårt attavtjäna ett fängelsestraff i utan att kommai kontakt med narkotika. Det händer att intagnabegär att få bli inlåsta i isoleringscell för att slippakomma i kontakt med knark. Och det är juverkligen uppochnedvända världen.Insmugglingsmetoderna blir alltmer raffinerade.Under de första månaderna 1991 har lika mångabeslag gjorts där man använt sig av nya ochovanliga metoder som under de senaste tio åren.Angelägenheten av att få bort narkotikan från vårafängelser är så stor att en del integritetssynpunktermåste ge vika för att detta skall uppnås. Hittillsvidtagna åtgärder är inte tillräckliga. Kontrollernaav intagna och besökande måste skärpasytterligare. Detta bör gälla också sanktionerna fördem som bryter mot reglerna. Tiden medger dockinte att jag går närmare in på den här frågan. Jaghar redan pratat . Jag hänvisar i ställettill det som står i reservation 6.Eftersom jag sett det angeläget att uppehålla migvid vissa huvudprinciper i moderat kriminalpolitik,har jag i detta sammanhang valt att inte heller gånärmare in på våra mer detaljerade synpunkter påsamhällstjänst. Jag vill bara hänvisa tillreservationerna 23, 24 och 25. Inte heller har jagdirekt berört kriminalvårdsreform. Denvill vi ha en utvärdering av. Det framgår avreservation 1.I övrigt ställer jag mig naturligtvis bakom alla dereservationer som den moderata utskottsgruppenframfört. Formellt yrkar jag dock bifall endast tillreservationerna 3 och 26.Anf. 75 får meddela att anslag nu har satts upp om attdetta sammanträde skall fortsätta efter kl. 19.00.Anf. 76 ():Herr talman! Kriminalpolitiken måste utgå frånvad som i en rättsstat med humanitära ideal äreffektivt för att minimera brottsligheten och för atttillgodose allmänhetens krav på rättstrygghet. Tillde oavvisliga humanitära kraven hör att man måstesträva efter att den som har begått brott skallåterföras till ett normalt, hederligt liv. Svårighetenmed kriminalpolitik är bl.a. att vi inte med säkerhetvet varför vissa människor begår brott och vad somavhåller andra från att begå brott. Forskarna drarolika slutsatser och lämnar oss olika besked. Vipolitiker måste göra egna bedömningar av dekunskaper som finns på området och sammanföradem med vår egen ideologi.Folkpartiet liberalernas kriminalpolitiska hållninggrundar sig på partiets liberala människosyn. Varjeindivid har en unik personlighet och förmåga attsjälv tänka och handla med eget förnuft ochsamvete. Vi tilltror människor kraft och förmågaatt förändra sitt liv. Man skall inte bara se påmänniskan utifrån vad hon varit utan lika mycketutifrån vad hon kan bli. Därför måstekriminalvården präglas av en stark känsla för denenskildes integritet, egenart och inre resurser. Mankan pressa ned en människa genom att kräva förmycket, men man kan också hämma henne genomatt inte ställa krav som motsvarar hennes förmåga.Till dagens betänkande om anslag tillkriminalvården har liberalerna fogat 13reservationer. De grundar sig alla på den liberalamänniskosyn som jag tidigare talat om. Jag tänkerinte kommentera dem alla utan vill bara dröja vidnågra av dem och kommentera dessa.Den första och övergripande är den i vilken vi,liksom tidigare, kräver en parlamentariskutredning och en översyn avkriminalvårdsreformen. Syftet är att en sådanutredning skulle klara ut om de mål som planeradesoch utformades och somriksdagen fattade beslut om i början av 1970-taletfortfarande är realistiska och fortfarande skallgälla, och om vi i så fall anslår rätt mängd pengar.Det som hänt -- vi har bl.a. fåttnarkotikabrottslighet och narkotikamissbruk innepå anstalterna -- gör ju att åtminstone ambitionernabakom reformen är svåra att genomföra, minstsagt.Just narkotikafrågorna återkommer vi till ireservation nr 6, där vi menar att ytterligareansträngningar måste göras för att få anstalternafria från narkotika. Jag är medveten om att det intefinns några enkla lösningar på de här frågorna; i såfall hade de åtgärderna självfallet redan vidtagits.Men vi pekar på två principer som vi anser måsteöverges, nämligen närhetsprincipen ochintegritetsprincipen, två principer som fastslogs ikriminalvårdsreformen men som vi är beredda attge upp för det övergripande målet att få anstalternafria från narkotika. Det är två konkreta förslag sommajoriteten i utskottet avvisar.I reservation nr 10 hävdar vi att reglerna ompermission bör ytterligare stramas upp.Permissionen är i normalfallet -- om man kan talaom normalfall i sådana här ärenden -- ett bra sättnär man vill återanpassa dem som har dömts tillfängelse. Men har man misskött en permission skallkvalifikationstiden för en ny göras längre. Ochobevakade permissioner för sådana som gång pågång återfaller i brott måste självfallet inskränkas.I en del fall bör permissioner bara ges rentundantagsvis -- det gäller intagna som har begåttallvarliga våldsbrott, och det gäller intagna som harbegått allvarliga narkotikabrott. Det är fortfarandealltför många permissioner som missköts. Förallmänhetens tilltro till rättsväsendet är det oerhörtviktigt att permissioner sköts och betraktas som justpermissioner och inte som självklara rättigheter.Till sist också några ord om reservationerna 24 och25 om samhällstjänst i hela landet. Vi har ju för ettår sedan äntligen fått samhällstjänst som nypåföljd, visserligen bara som försöksverksamhetoch visserligen bara i några distrikt i landet.Principen om likheten inför lagen kräver, menar vi,att försöksverksamheten utsträcks över hela landet.Det är inte rimligt eller rättvist att man kan dömastill ett par månaders fängelse i en del av landetmedan man i en annan del, som omfattas avförsöksverksamheten, har chans att fåsamhällstjänst i stället för fängelse. Det är stötandeför människors rättskänsla, precis som de tyvärralltför många misskötta permissionerna. Det ärockså därför vi tror på samhällstjänsten som enalternativ påföljd. I enlighet med reservation 25 villvi ha större möjligheter än att döma yngrelagöverträdare till samhällstjänst i stället förexempelvis skyddstillsyn.Det är särskilt angeläget, herr talman, att utnyttjaandra, inte nödvändigtvis lindrigare, former avstraff för unga lagöverträdare. Det är när det gällerdem som chanserna till återanpassningar är störst.Då kan det stöd och den sociala gemenskap somsamhällstjänsten kan ge, och i de flesta fall ger,spelar en avgörande roll, som man kan läsa om t.ex.i den information om försöksverksamheten medsamhällstjänst om givit ut.Till slut, herr talman, bara ett par ord omKarlskronaanstalten. Vi i liberalernaförutsätter att den får vara kvar. När regeringen harvägt in de regionalpolitiska hänsyn som man enligtvår mening måste ta i det här fallet och andrahänsyn -- som t.ex. att halvtidsfrigivningen kankomma att avskaffas -- kommer regeringen attkomma till ett annat beslut; då kommer man tillbeslutet att anstalten får vara kvar.Herr talman! Vi i liberalerna stårnaturligtvis bakom alla de 13 reservationer som vihar avgivit till utskottets betänkande, men jag nöjermig med att yrka bifall till reservationerna 1, 6, 10och 24.Anf. 77 ():Herr talman! har antalet polisanmäldabrott mer än sexdubblats och över 1,2 miljonerbrott polisanmäls numera . Av alla brott somsker är det ändå bara en del som anmäls och ledertill åtal. Grövre våldsbrott anmäls oftare änlindriga. Våld mellan obekanta anmäls också oftareän våld mellan bekanta. Jag skall ge ett exempel.De anmälda våldsbrottens antal anses utgöramindre än en femtedel av samtliga våldshändelsermed synlig skada. Av det förstår vi att det begås enoffantlig mängd brott, och det är absolutoacceptabelt.Det är därför viktigt med en reaktion på brott. Detär viktigt att samhället tydligt och konsekventreagerar på brott och att dessa reaktioner står inågot så när rimlig relation till den uppfattning ombrottet som allmänheten har. Om allmänhetensuppfattning i avgörande grad skiljer sig frångällande rättsläge kommer människor att taavstånd från de rättsvårdande myndigheternasarbete, och därmed tar de också avstånd frånrättssystemet.I dag meddelas vanligen villkorlig frigivning efterhalva den utdömda strafftiden. Detta står inte iöverensstämmelse med vad allmänheten anser vararimligt för de brott som begås. Endast när denintagne döms till fängelse med en minsta strafftidom och risken för återfall i grov brottslighetanses stor skall villkorlig frigivning kunna ske eftertvå tredjedelar av tiden. Villkorlig frigivning efterhalva strafftiden sker vanligen även om denintagne på ett allvarligt sättmissköts sig.Det här kan vi i inte anse vara rimligt ochriktigt. Det verkar nu som om även regeringssidanhade insett att det inte är hållbart. Man har anmältatt man är beredd att överge principen omhalvtidsfrigivning.Vi vill ha en återgång till de regler som tidigaregällde. Det normala var då att man, om man hadeskött sig , kunde lämnaanstalten efter två tredjedelar av tiden -- det tyckervi är rimligt. Men om man missköter sig skall manavtjäna hela straffet. Det systemet ger de intagnaen morot att förbättra sin skötsamhet.När nu halvtidsfrigivningen eventuellt slopas vill vige regeringen en signal om att vi inte anser att mangenerellt skall sänka alla straffskalor i sambandmed slopandet av halvtidsfrigivningen. Vi är liteträdda för att man har tänkt sig det -- man har ipropositioner uttalat sig på det sättet att etteventuellt slopande av halvtidsfrigivningen inte fårinnebära ett ökat behov av fängelseplatser. Enannan möjlig tolkning av det uttalandet är att manär beredd att ställa upp på tankegångar som vi hari , nämligen att man skall ha flera alternativtill fängelsestraff. Då skulle det eventuellt intebehövas fler fängelseplatser, men det får vi då se.Men vi vill uttala att det inte får ske engenerell sänkning av straffen som manslopar halvtidsfrigivningen.Tidigare talare har varit inne på det här när det talatom upprep och grov brottslighet. Från sidaanser vi också att upprepad eller grov brottslighetär mycket allvarlig och att vi skall skärpa straffenför sådan brottslighet.En lagöverträdare som återfaller i brott upprepadegånger skall därför dömas till successivt längrefängelsestraff. Det har också våldskommissionenansett. Man har föreslagit att det skall ske enstraffskärpning där, och vi väntar alltså på sådanasignaler från regeringssidan. Vi anser att det ärnödvändigt med hänsyn till det skydd som vi anseratt allmänheten har rätt till.