prot · GE0951 · 1991-01-17 00:00:00 — Det var många från arabvärldenoch många länder utanför som sade att vi iSverige kan spela en roll tack vare vårneutralitetspolitik, vårt goda namn i ,att vi hade kunnat börja en dialog och lösakonflikten mellan och , dvs.dialogen mellan och PLO.Vi sade från början att vi är beredda att ta på ossden rollen om förutsättningarna föreligger. Deförutsättningarna består i att skall kunnaagera tyst utan att synas och att de båda parternavill ha fred. Det andra villkoret är att båda parterhar fullt förtroende för . Jag är ganska säkerpå att skulle ha haft det om vi hamnat i ensådan situation. Från irakisk sida har det intekommit det minsta tecken på detta.När sedan debatten kom att föras mera öppet,kritiserades vi för det som kallades för kopplingen.Det spelar ingen roll vad jag tror, men det kan varabra att veta för fortsättningen. Jag tror att det hadevarit klokt om man från början hade talat likatydligt som generalsekreteraren, ,, och gör . Mansäger att man är beredd då --Kuwait-konfliktenär löst att också ta upp de andra konflikterna,ockupationerna, till en lösning. Jag är övertygadom att , som har en nyckelroll där, är heltinställt på detta.Vi verkade också för att FN skulle få en merbestämd roll, dvs. att man skulle fatta ett beslutenligt 42 § och de följande paragraferna. Då anslöt vi oss till den resolution sombeslutades då. Vi har fullt ansvar för det.Vi försökte att via påverka beslutet om endeadline. En deadline innebär i regel bådemöjligheter och risker. Vi bedömde riskerna somstörre, eftersom en deadline lätt skapar denspänning som kan utlösa ett krig. Det kan vara avren nervositet eller därför att man inte riktigt litarpå vad motståndaren är på väg att göra.Jag hade hoppats på att man efter att deadline varpasserad, i den pressade situation som SaddamHussein befann sig i, skulle kunna förmå honom attgöra medgivanden. Vi verkade i går tillsammansmed andra för att och Yemen aktivt skulleengagera sig. Det finns ingenting som tyder på attSaddam ens i det pressade läget var bereddatt göra några medgivanden. Jag hade ocksåhoppats på att man skulle ha kunnat fortsätta medsanktionerna. Jag är beredd att säga att allttydde på att hade beslutat sig föratt under inga omständigheter ge sig. Det är därförjag menar att , som lojal FN-medlem, skallställa upp och har ställt upp bakom det beslut somFN har fattat.Jag har vidare fått en lång rad detaljfrågor. Jag skallsvara på några av dem då jag tycker att de ärviktiga.När det gäller PLO fick jag ett meddelande viaReuter . Jag gjorde då direkt ett uttalandedär jag fördömde vad man hade kommit fram till.Jag kallade upp PLOs representant ochtalade om att vi ogillade detta. Han kunde då visapå ett uttalande, som visserligen var litet kantigt iformuleringen, som visade att man inte tänkteengagera sig i någon terrorverksamhet. Sammabesked har kommit från talesman. Då harvi fått svar på den punkten.Margaretha tog upp frågan omterrorverksamheten och beredskapen. Vi anser attSveriges beredskap för att mötaterrorverksamhet -- vi har anledning att tro attsådana försök kan göras -- är så god den kan bli.Vi har anslagit 125 milj.kr. för humanitära ändamål, för att hjälpa demsom har flytt och för att hjälpa de länder som harråkat särskilt illa ut. Vi är naturligtvis beredda i utsträckning vi kan att fortsätta att lämnahumanitär hjälp. Ni kan vara övertygade om attsådan kommer att behövas i ökad utsträckning.Anf. 46 ():Herr talman! Jag tackar för utrikesministerns svar.Jag tror att det är viktigt för svenska folket att ha enkänsla av att det finns en beredskap i motterrorhandlingar. Jag begär egentligen inte svar avutrikesministern . Vi får återkomma till fråganom utrikesministern på något sätt ändå haromvärderat PLOs roll i den svenskaMellanösternpolitiken mot bakgrund av PLOsagerande under dessa fem och en halv månader,inkl. 47 PER ():Herr talman! säger att SaddamHussein inte hade tänkt att ge sig. Det är mycketmöjligt att det är rätt. Det är också mycket möjligtatt vill ha krig. Men frågan är omFN skall låta sig provoceras och medverka i ettsådant spel och skapa ett krig som sätter helaregionen i brand. Är det utrikesministernsuppfattning att sanktionerna är testade, prövadeoch har misslyckats när endast hargått? Är det utrikesministerns uppfattning att det ärbra om FN blir en fredsorganisation som kan ageramed våld när ingen av de fem stormakterna är emotdet, men som i alla andra fall av förtryck,invasioner och ockupationer inte kan agera? Hurskall det uppfattas av alla de andra länder som inteär förtryckta av ''rätt'' förtryckare? Vad skapar detför respekt för FN?Anf. 48 HANS ():Herr talman! Jag tycker att utrikesministern ännumera tydligt bör uttala sig för att det är mycketangeläget att nu aktivt agera i FN för att få ett stopppå kriget. Det har redan haft så pass storaverkningar, och det hotar att sprida sig. Det finnsandra medel. Jag menar att tillsammans med deåtgärder som har vidtagits, och flera kan kommai fråga, är det inte bara fråga om ett storkrig. Detfår verkningar över hela världen. Det är viktigt attenligt fredsrörelsens krav aktivt agera för att få ettstopp på kriget och tillgripa andra fredliga medelför att uppnå målsättningarna för en lösning avkonflikterna i Mellanöstern.Anf. 49 ():Herr talman! Jag vill också tacka för svaret på defrågor jag ställde.Jag tyckte nog att jag kunde konstatera en visstveksamhet från utrikesministerns sida omverkligen alla möjligheter till en fredlig lösning avkonflikten var uttömda. håller jag gärnamed om att när FN valde denna strategi och närsituationen är som den är, måste vi lojalt ställa uppbakom FN och göra vad vi kan för att lindra demänskliga konsekvenserna av kriget. Jag noterarde insatser som redan har beslutats. Men jaghoppas att det redan nu finns en planering också förde insatser som vi kan få anledning att göra efterdet att det här kriget tar slut. Förhoppningen måstevara att det skall bli så kortvarigt som möjligt. Menjag vill upprepa att det enda möjliga slutet på dettakrig naturligtvis är att drar sig ur Kuwait.Anf. 50 HANS ():Herr talman! Ser man på alla svenskadeklarationer finner man att knappast något land såofta har uttryckt att vi skall vara solidariska medFN. De som kritiserar FN brukar säga att FN självthar ingen styrka. FN har bara den styrka somstaterna ger organisationen. Det är okej attenskilda personer diskuterar med varandra men dethade varit bättre om säkerhetsrådet hade fattatbeslut på annorlunda sätt. Det är också rätt avSverige och andra stater att innan säkerhetsrådetfattar beslut föra fram mycket bestämda meningar.Men när säkerhetsrådet har fattat beslutet, måste viställa upp bakom det. Skulle man tycka att detskulle kunna bli bättre på annat sätt och gång pågång hävda det, underminerar man FN.Det var ett trauma i svensk utrikespolitik närNationernas Förbund gick under just på grund avett sådant agerande. Ett beslut fattades mot ,och beslutet föll därför att alla inte ställde upp.FN skall vara en kollektiv säkerhetsorganisation.Det innebär att man skall diskutera och föra framalla argument. Men det är säkerhetsrådet somfattar besluten, icke generalförsamlingen. Då skallvi solidariskt med FN ställa upp bakomsäkerhetsrådet, annars undermineras FN som idé.Anf. 51 ():Herr talman! Jag ställde tre frågor till regeringen.En fråga gällde om situationen är unik. Jag ställdefrågan för att ge regeringen en chans att tillbakavisakrokvänstern. Jag kallar det för en vänster, för att ivilka krokar det hela än går hamnar allt på att alltont kommer från Förenta Staterna.En annan fråga gällde sjukhuset och hur fort det gåratt få det på plats.Min tredje fråga gällde om regeringen anser attSaddam diskvalificerat sig som deltagare iframtida fredskonferenser. Jag vore tacksam omregeringen väljer att svara på en av dessa frågor. Iså fall vill jag att utrikesministern besvarar dentredje frågan. Är enligtregeringens uppfattning en kvalificerad deltagare iframtida konferenser rörande ?Anf. 52 ():Herr talman! Jag delar utrikesministernsuppfattning att det är viktigt att i det härläget visar sin fulla solidaritet med FörentaNationerna. Vi hoppas naturligtvis alla att krigetskall få ett snabbt slut och medföra så litetmänskligt lidande som någonsin är möjligt. Jag ärockså glad över utrikesministerns besked att PLOhar lovat honom att i detta läge inte begå någraterrorhandlingar.Anf. 53 Utrikesminister ():Herr talman! Först till senasteinlägg. PLO har visserligen via Maklouf lovat migatt inte genomföra terroraktioner, men de harockså lovat detta internationellt via somär närmaste man.Jag framförde den svenska uppfattningen om denbesvikelse vi kände för den ståndpunkt som hanvalde, , till isamband med begravningen av den7 augusti. Jag träffade honom i . Men jag skallinte gå närmare in på det.Skall FN låta sig provoceras att ta till våld? Jagpåstår att man har gjort allt vad man rimligtvis kanbegära för att fåSaddam att visa minsta lilla tecken till atthan är beredd att gå FN till mötes.Jag tror att när man diskuterar situationer långtbort i världen skall man försöka överförasituationen på och tänka sig in i hur vi skullereagera. Säg att vore ockuperat tillbaka. Våldfört, brutalt behandlat,människor dödade -- inte bara vuxna utan ocksåbarn -- och all materiell förstörelse därtill. Manhade försökt att få ockupanterna att ta sitt förnufttill fånga. Jag föreställer mig att efter alla deförsöken skulle svenska folket vara ganskalyckligt över att man hade fått dessa signaler. Ävenom vi har haft olika uppfattningar -- och vi har förtfram vår talan på det sätt som togupp -- har det varit en förpliktelse från svensk sidaatt stödja de resolutioner som har beslutats. Dethade varit sämre om det inte hade fattats beslut omdem.Jag skall svara på någon av frågor -- detär rimligt.Man påskyndar verkställandet av beslutet omsjukhuset så mycket det går. Det är en glädjandestor anslutning av frivilliga.Det är en sak vilken uppfattning vi har om SaddamHussein och vilken uppfattning vi har om mångaandra härskare i världen. Men vi följer FN-beslutet. Det är det vi diskuterar. FN har inteuttalat sig om framtid. FN-beslutet gäller det oeftergivliga villkoret att Irakskall dra sig ur och upphöra medockupationen och annekteringen.Hadar , överlåt gärna behandlingen avtokvänstern till oss. Den klarar vi bäst. Vi har störsterfarenhet av det.Herr talman! Jag vill gärna uttala somutrikesminister en stor glädje över den enighet somändå finns mellan samtliga partier, även om detfinns små gradskillnader. Jag är övertygad om i ensådan situation som denna att det är viktigt medenighet kring utrikespolitiken. För att få enighet ärdet väldigt angeläget att man mer tar fasta på detsom förenar än det som skiljer. Det tycker jagdenna frågestund har gett vid handen.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Information från regeringen om det aktuellaläget i BaltikumAnf. 54 Utrikesminister ():Herr talman! Alla folk har rätt tillsjälvbestämmande. Det slås fast i FN-stadgan.De demokratiskt valda parlamenten i ,och har med överväldigandemajoritet förklarat att de vill utöva denna sin rätt iform av egna, självständiga stater. Dessa beslut harSverige, dess regering och folk, välkomnat ochbejakat.Europas stater har i Helsingfors-dokumentet 1975enat sig om att gränserna i kan ändras, menatt detta bara kan ske genom fredliga medel ochgenom överenskommelse. Därför har Sverigehävdat att motsättningarna mellan och debaltiska republikerna måste lösas i enlighet medHelsingfors-dokumentets bokstav ochandemening.På i i november förra åretslog de deltagande staterna högtidligt fast attdemokratin är den enda acceptabla styrelseformen.President var en av dem som skrevunder. De 34 stats- och regeringschefernaförklarade att de förpliktade sig att bygga upp,befästa och stärka demokratin som nationernasenda styrelseform. De fastslog också principen omrättsstatlighet, dvs. att rätten skall råda övermakten.Jag har velat inleda min redogörelse med att erinraom dessa principer, som naturligtvis ocksåSovjetunionen anslutit sig till, för att ge ytterligarebakgrund åt den vrede, avsky och besvikelse som vialla känner efter det sovjetiska militära tillslaget iVilnius då naket våld sattes in motcivila.Även om den politiska dialogen mellan Baltikumoch inte gav någrakonkreta resultat, hoppades vi likväl att en påpolitiska medel grundad lösning skulle vara möjligatt uppnå. Inte minst fäste vi förhoppningar vid som Sovjetunionensfederationsråd tillsatte och som anländetill först timmarna efter det att det blodigatillslaget ägt rum.Enligt uppgift hade kommissionen fram till tisdagförmiddag i inte funnit några lokalarepresentanter som stött det militära ingripandet.Under tre dagar har kommissionen haft kontaktermed såväl president som den lokalesovjetiske militäre befälhavaren. Kommissionensynes inte ha velat ta kontakt med densjälvutnämnda ''räddningskommittén''. PresidentLandsbergis har noterat att kommissionen arbetat''konstruktivt'' och enligt uppgift skall ''vissaöverenskommelser'' ha nåtts mellan den litauiskaledningen, militära representanter ochkommissionen.Läget i , främst i men också påandra orter, är fortfarande mycket spänt, menlikväl i huvudsak lugnt.Även i och har spänningensuccessivt stegrats. Militära dispositioner ochstyrkedemonstrationer har förekommit. ''Räddningskommittéer'' kräver att de lagligaregeringarna skall avgå. Sovjetledningen i Moskvauttalar sig i hotfulla och ultimativa ordalag. I Rigaförekom skottlossning, och endödsskjutning har inrapporterats.Den tilltagande spänningen i har lett tillatt förhållandet mellan den sovjetiske presidentenGorbatjov och den ryske presidenten . Jeltsins klara avståndstagande motcentralmakten och hans appeller till ''ryska soldaterutanför '' har haft en lugnande effekt iBaltikum, som de har irriterat de lokalaMoskvatrogna organisationerna och inte minstpresident i och de sovjetiskapåtryckningarna på de tre baltiska republikerna haralltså lett till att också förhållandet mellanSovjetledningen och ledningen för den störstadelrepubliken, , försämrats. Hur dennakraftmätning kommer att sluta, därom kan vi baraspekulera, men det finns anledning att känna oroöver den politiska utvecklingen i Sovjetunionen.Den allra har vi sett tecken på att dennödvändiga demokratiseringen inte skullefullföljas. Skulle den avbrytas, skulleSovjetunionen återgå till ett otvetydigt auktoritärtsystem, skulle det inte bara vara djupt olyckligt förunionen och republikerna, utan det skulle innebäraett allvarligt bakslag för strävandena eftergemensam säkerhet och samarbete i pådemokratiens grund.Herr talman! Den svenska reaktionen på vad sominträffat i är välkänd. Den vilar på deprinciper som jag tog upp i inledningen till dennaredovisning och den återspeglar en glädjande bredpolitisk enighet i vårt land:Vi kan inte acceptera att man från sovjetisk sidatillgriper påtryckningar, våld eller hot om våld.Motsättningarna mellan centralmakten och debaltiska republikerna måste lösas med politiskamedel och genom överenskommelser.Vi har även deklarerat att vi betraktar de baltiskaparlamenten som legitima företrädare för sina folk.Vi har också, som jag inledningsvis sade,välkomnat och bejakat dessa parlaments beslut omatt de vill utöva folkens rätt till självbestämmande iform av egna, självständiga stater. Men samtidigthar vi också understrukit att självständighetenmåste uppnås i enlighet medHelsingforsdokumentets bokstav och anda.Jag behöver här inte i detalj rekapitulera hurregeringens uppfattning har framförts till sovjetiskaföreträdare och till offentligheten. Statsministernsbrev till president och regeringensuttalande efter utrikesnämndens möte ärkända. Genom egen personal på platsen har viockså kunnat framföra vår uppfattning i ,och Litauen.På samma sätt som den har ettmycket stort antal regeringar runt om i världenreagerat mot det sovjetiska militära ingripandet iVilnius. Många regeringar har också förklarat attSovjetunionens beteende i kan fåkonsekvenser för staternas samarbets- ochbiståndsprogram med . Det är våravsikt att inte låta händelserna i komma iskymundan för kriget i Persiska Viken.Herr talman! Låt mig så redogöra för vadregeringen avser göra framgent.På det internationella planet har vi redan inlettsonderingar med andra länder om möjligheternaatt ta upp utvecklingen i i för de mänskliga rättigheterna. Detårliga mötet med kommissionen börjar den 28januari.Vi har inom ESKs ram, vid ett pågående ESK-mötei , redan gjort ett uttalande om läget iBaltikum. Vid ett annat om fredliglösning av konflikter, som pågår i , har viockså tagit upp . Vi avser också att vidkommande ESK-möten få pådagordningen.Jag vill också nämna att i förrgår antog en deklaration,där man fördömer bruket av militära medel motcivilbefolkning. varnar ocksåför att ytterligare våldsanvändning skulle äventyraden demokratiska reformpolitiken och respektenför de mänskliga rättigheterna och sätta grundenför samarbetet mellan ochEuroparådet i fråga. Jag utesluter inte atteventuella ytterligare initiativ kan komma att bliaktuella inom Europarådet.På det nationella planet har vi också redan fattat ettantal beslut.Jag beslöt t.ex. att som en första åtgärdanslå 1 milj.kr. för olika aktiviteter. göra det möjligt för att såsnabbt som möjligt inleda radiosändningar pålitauiska. Sändningar på estniska och lettiska finnssom bekant redan. När yttrandefriheten hotas ochmassmedia i utsätts för allt störresvårigheter blir dessa radiosändningar från Sverigeallt viktigare.Vi har också beslutat att på olika sätt stödja derepresentanter för de baltiska parlamenten ochregeringarna som under de senaste dagarnakommit till . Vi skall på olika sätt aktivtunderlätta deras möjligheter att verka, både här iSverige och i andra länder.Herr talman! Jag vill till slut uttryckaförhoppningen att den enighet som råder mellanpartierna skall bestå också . Det ger enstyrka åt agerande, och det är bra för debaltiska folken.Anf. 55 ():Herr talman! Jag skall be att få tackautrikesministern för hans redovisning avregeringens syn på läget i . Det är endyster situation och en politisk process som just nuger anledning till mörka farhågor. Det är en politiskprocess som ytterst styrs från . Det är därförutomordentligt viktigt att regeringens företrädareinte på något sätt svävar på målet när det gällerfrågan om var ansvaret ligger för det som har sketti , det som synes vara . Det är den politiskaledningen i , ytterst president ,som bär ansvaret för denna utveckling. Det är detsovjetiska sönderfallet som tvingar fram dessabrutala försök att vidmakthålla Sovjetimperiet, intebalternas frihetssträvanden.Jag välkomnar att regeringen avser att ta upp dennafråga i ESK-sammanhang och FN-sammanhang,inte minst eftersom det bara , avregeringspartiets företrädare här i kammaren,betecknades som tokstolligheter. Jag tycker att detär bra, och vi sluter gärna upp bakom detta. Vi villgärna se till att man skyndar på.Jag skulle vilja att utrikesministern redovisade sinsyn på hur det svenska hjälpprogrammet i Baltikumnu kan omformas, dels för att klargöra att ingenhjälp skall utgå till quislingregeringar, om vi får sesådana , dels för att se till att SverigesRadios utlandssändningar når en omfattning somsvarar mot situationen. De som i dagsänds på estniska och lettiska, och som även kan blifallet med litauiska med regeringens nya anslag,räcker inte. Vi har ett större ansvar än så. Jag voretacksam för ett konstruktivt och positivt svar på denfrågan.Anf. 56 ():Herr talman! Hela svenska folket står enatbakom folken i , och som1940, i likhet med 1990, annekterades ochockuperades av en mäktig granne. Den situationsom nu råder har provocerats fram från ochav baltiska quislingar. Ansvaret faller tungt påledningen i och på president dessa krafter står baltiska medborgare uralla språk- och nationalitetsgrupper. ärbrännpunkten för en konfrontation mellanstalinister och demokrater som berör helaSovjetunionens, och därmed också hela ,framtid.Sverige har i denna situation en ovanlig och unikroll. Medan resten av världen, naturligt nog, följerdet som händer i ligger vårt landalldeles intill de baltiska länderna, och vi har unikamöjligheter att påverka det internationellaskeendet. Vi har möjlighet att praktiskt göra merän många andra. Ett exempel är ett bidrag tillbalternas kommunikationer med yttervärlden.Jag är glad över att nu skall börjasända också på litauiska, och jag hoppas att debaltiska sändningarna skall få utökad sändningstid.15 minuter är inte mycket att komma med i dagenssituation. Egentligen skulle det behövas sändningardygnet runt.Därutöver skulle vi med ganska enkla medel kunnahjälpa balterna att genom de mobiltelefonsystemsom håller på att upprättas via Tele--X-satelliten fåen ny länk till yttervärlden. Är regeringen bereddatt snabbt gå vidare med detta ärende som redan ivåras aktualiserades från estniskt håll?Vi får inte protestera bara när våld tillgrips. Vi haräven ett särskilt ansvar för att hålla Baltikumfrågankvar på den internationella dagordningen,permanent och stabilt, tills en lösning har nåtts.Jag är glad över beskedet att skall ta uppBaltikum vid ESK-förhandlingarna och i andrasammanhang. Jag tror dock att det behövs flerinsatser och ett flöde av olika initiativ under denärmaste dagarna och veckorna.I vilka former är regeringen beredd att gå vidare föratt engagera fler länder och andra internationellaorgan i detta arbete? Det kan vara mycket bråttom.Anf. 57 PER ():Herr talman! Liksom när det gäller Gulfkonfliktenär vi eniga med regeringen om mycket, men inteallt. Vi står för fred och frihet. Frihet och fred ibåda fallen. Vi kritiserar därför såväl USAs somSovjetunionens missbruk av sin militära styrka.När det gäller vill jag fråga några saker.Det gäller bl.a. det svenska erkännandet av 1940års ockupation. För många kan det te sig somhårklyverier, men t.o.m. i har manundersökningskommissioner kringRibbentroppakten och dess konsekvenser. Förbalterna, det har vi fått klart för oss, har detta enmycket stark emotionell laddning, och därför harjag mycket svårt att förstå varför man inte frånsvensk sida tydligt kan säga att det erkännandeticke längre har någon giltighet. Vad är det som göratt det är så fruktansvärt svårt?När det gäller frågan om erkännande råder detinget tvivel om att, jag har sagt det förr och skallgärna upprepa det, regeringen har rört sig i rättriktning genom erkännandet av de baltiskaparlamentens legalitet osv. Det fattas ytterligarenågot steg, men jag skall inte upprepa den debattsom vi har haft om detta här.Jag vill i stället fråga om regeringen ändå nuuppfattar de baltiska staterna som folkrättsligttillhörande . Hur tänker man sig attde skall få den frihet man tycker att de skall ha?Skall man följa den sovjetiska grundlagen? Är detdetta man tänker sig? Detta är en oerhörtkomplicerad process som jag ingalunda kanredogöra för under de sekunder jag har kvar här.Det finns ingen chans. Detta måste ju ändå varakonsekvensen av den officiella svenskaståndpunkten. Att man skall gå denna enormtlånga väg som kan ta både fem och . Är detdetta som är regeringens ståndpunkt?Anf. 58 iVårgårda (c):Herr talman! Jag vill också tacka utrikesministernför redogörelsen om läget i de baltiska staterna.Vi fylls alla, , av avsky inför det somhänder i . För oss i har detförtryck som sker fått ett ansikte genom alla dekontakter som de flesta svenskar har fått i dessaländer och genom alla vänner vi har skaffat oss. Detgör att vi känner det som sker extra starkt. Detsom ligger nära engagerar människor. Vi vet det.Nu måste vi med skärpa slå fast att våldet aldrig kanaccepteras, och att vi stöder de baltiska staternasfrihetskamp.Jag ställde en fråga till utrikesministern om justdetta med massmedia och radioinformation pålitauiska till folk. Jag har fått ett svar påden frågan, kan man säga.