prot · GE09123 · 1991-05-31 00:00:00 — Där utgör ju uran,fossila bränslen och att man slösar med energi --den sista punkten avser väl detta -- ett viktigtproblem. Men det är många andra problem som jagtycker är viktiga i energipolitiken. Det gäller att fåfram tillräcklig elenergi för att vi skall kunna klaraalla de behov som vi har för att förbättra miljön utei industrin, för att förbättra miljön över huvud tagetoch för att åstadkomma den välfärd som människoreftersträvar och den sysselsättning som vi behöver idet här landet. Det är också viktiga grundfrågor förenergipolitiken. Därför är det litet merkomplicerat, och problemen är litet fler än de somLars räknar upp. Enfrågepartiet har enbenägenhet att förenkla verkligheten, och det görLars i det här avseendet.Har vi inget mål när det gäller koldioxidproblemet?Ja, vi har lagt fram en koldioxidstrategi sominnebär att skall det inte vara mer utsläppav koldioxid än vad det är . Det är ett ganskatufft program. Det är ett program som vi är överensmed de olika regeringarna inom EG om. Det skallvi driva i samband med den konferens som skall skepå världsnivå.Det behövs naturligtvis konkreta mål, som LarsNorberg säger. Vi har ställt upp ett konkret mål.Det är ett ganska tufft mål att avveckla kärnkraftenfram . Det skall förverkligas med olikamedel. Det är vi i färd med genom den propositionsom vi har lagt fram för riksdagen.Anf. 67 ():Fru talman! Jag tror att den första gången som jagträffade industriministern var på ett möte . Då kom vi in på hur man antingenkan spetsa till en debatt eller hur man kansamarbeta. Jag är känd för att vara ensamarbetsmänniska. Jag uppskattar det svar somindustriministern gav med ett personligtställningstagande till detta. Jag uppfattar det somatt industriministern kommer att göra allt som ståri hans makt för att det här målet skall uppnås, ochdet är inte litet det. Det finns stora möjligheter attverka både i den nuvarande ställningen och om detskulle slumpa sig så illa att det blir i opposition. frågan, industriministern, är vi bundsförvanter.Kärnkraften skall vara avvecklad senaste år 2010.Sedan har vi olika förväntningar på hur det på bästasätt skall gå till. Jag tror inte att myndigheterna bör,och egentligen inte heller kan, detaljstyraföretagens verksamhet. Historiskt finns det intesärskilt goda exempel på det. Vad som behövs är eninriktning, generella styrmedel, en förväntan att deger önskad verkan och själva trovärdigheten.Industriministern kom in på detta hur aktörerna --industriministern nämnde kanske inte just detbegreppet -- uppfattar de här signalerna. Där harvi, det vet vi, litet olika uppfattningar. Jag tyckeratt de olika pressuttalanden som företagen gjordetyvärr inte styrker att man har uppfattat signalernaså, att nu är det allvar och haromställningsprocessen börjat. Men det kan jukomma, och det kommer framför allt den dagen närman känner att det lönar sig, eftersom företagen juinte är på marknaden bara för att göra nytta, utande vill också förfärligt gärna tjäna pengar. En delsätter det här målet att tjäna pengar långt före allaandra mål. Det är här elbörsen kommer in.Industriverket skriver att som det nu fungerar säljerkraftbolagen energi i stället för den nytta somenergin ger. Det gäller att bryta det, och därbeskriver man -- man kan diskutera om det ärutförligt eller inte -- hur en elbörs skulle kunnafungera. Jag vill gärna ha reda på hur man kommeratt pröva detta från statens sida.Anf. 68 ():Fru talman! Också jag vill uttrycka min storatillfredställelse med den tydliga deklaration somindustriministern här personligen gjorde, attmålsättningen är att kärnkraften skall avvecklas.Problemet är avvecklingsprogrammetstrovärdighet och möjligheten att nå detta mål. Jagliksom misstänker att man inomindustrin, där man är duktig på att räkna, när manser på de förslag som regeringen har presenterat,finner att det kommer att bli ohyggligt svårt attklara kärnkraftsavvecklingen med dessa satsningar.Jag och menar att de måste finnas enkombinerad strategi. Man måste angripakoldioxidutsläppen på ett kraftfullare sätt än detsätt som industriministern angav. Detta kan manframför allt göra genom vidta tvååtgärder. Man kan effektivisera ochvarje år pröva om man uppnått den målsättningennär det gäller effektivisering eller inte. Likadantkan man göra med koldioxidutsläppen. När maneffektiviserar kan man byta ut de fossilabränslerna mot inhemska bränslen.Vi inser naturligtvis att det finns andra aspekter påenergin än dem som jag nämnde. Men jag anser attdetta är huvudproblemet. Det finns många somsäger att det är vindkraft, solenergi och deförnybara energikällorna som är problemen försvensk energiförsörjning. Det är de inte, de ärtillgångarna. Problemen är naturligtvis de faktorerjag nämnde.Det gäller också att rätta mun efter matsäcken, dvs.vi måste anpassa vår konsumtion, produktion ochlivsstil efter de biologiska och resursmässigaförutsättningarna. Jag betvivlar att regeringen harinsett allvaret och behovet av att förändraenergipolitiken i en riktning som är förenlig medlivskvalitet, miljökvalitet och mänsklig kvalitet pålång sikt.Anf. 69 Industriminister ():Fru talman! Både och säger att de inte tror att det program somregeringen föreslår för är tillräckligt föratt uppnå de målsättningar vi har. Låt oss diskuteravad det är som ni har att komma med när vi så attsäga får papperen på bordet och kan föradiskussionen. Den debatten kan vi lämna dithän.Regeringen anser att detta program för det förstafem åren skall leda oss till målet. Men vi ärsamtidigt beredda att ständigt pröva vilkaytterligare insatser som behövs.Sedan är det självfallet fråga om vilken tidsaspektman har. Vill man snabbavveckla kärnkraften pånågra få år, vilket och vill, har man helt andra ambitioner ochförutsättningar. Då är man beredd att riskeravälfärd och sysselsättning osv. Är man detta kanman självfallet genomföra en avveckling mycketsnabbare. Men regeringen har en mer kompliceradmålsättning där vi skall klara av att uppnå bådemiljömål och ekonomiska mål.Sedan menar att kraftföretageninte lever upp till de krav vi uppställt föromställningen och att verkligheten inte styrker attkraftföretagen vill genomföra denna avveckling.Man skall vara litet försiktig med sådanakategoriska påståenden.Man har inom genomfört flera programför att medverka till denna omställning. Det finnsett program som kallas Uppdrag 2 000 där mansätter in väsentliga resurser för att medverka tillelhushållning. Det finns dessutom ettutvecklingsprogram satsas på betydande resurser,där vindkraft, biobränslen och solenergi. Jag anserinte att detta pekar på att man struntar iavvecklingen, utan man är inställd på attgenomföra den politik som förespråkar.Sydkraft, ett annat av vår stora kraftföretag, hartillsammans med ett finskt företag startat ettprojekt för att ta fram en prototypanläggning förbiogas i . Inte heller det tyder på attkraftindustrin är likgiltig inför denna politik.Vi kan ställa upp olika mål -- mindreförbrukning , eller vad nu varinne på -- men det väsentliga är att vi kommer igång med en årlig prövning och ställer frågan i. Harvi nått dit vi ville? Det kommer att finnas olika mål.Det finns de som vill ha ett snabbt resultat ochmenar att avvecklingen bör kunna komma i gångomedelbart, dvs. Det finns desom menar att detta inte är möjligt på grund avekonomiska och sociala skäl, och ser starten någotsenare, och det finns de som inte alls tror på detta.Låt oss kontinuerligt göra en prövning. Det skerockså en prövning inom kraftindustrin. Vi kan idessa dagar läsa i tidningarna att den tyskakraftindustrin nu bestämt sig för en avveckling avkärnkraften. Också detta tyder på att det pågår enförändring inom kraftindustrin runt om i världen.Anf. 70 ():Fru talman! Det är glädjande att två stora tyskakraftföretag och åtminstone en delstat, har sagt att man skall avvecklakärnkraften. Jag träffade representanter fördelstaten så sent som i går ochväntar mer detaljerade besked därifrån och ocksåom vad kraftföretagen sagt. Men det är mycketglädjande, jag håller med om det.När det gäller kraftbolagens agerande är detmycket bra att har startat projektetUppdrag 2000. Men det är inte lika roligt med denattityd till effektivisering som intar närverket nu skall kommersialieras. Risken är att manser till kortsiktiga kommersiella intressen så nedvärderar möjligheterna. I stället för attuppmuntra människor att gå vidare på den inslagnavägen, det är ju ändå många som har hört talas omdetta och varit inblandade, skickar man i praktikenut signaler som säger: Det här skall vi ta det litetlungt med.Jag har besökt någraenergiverk. Framför allt från men också frånHelsingborg kommer rapporter om att manuppfattar signaler från som innebär: Detvi sade om att effektivisera är nog intressant, mennu gäller det att sälja kraft i stället.Det gäller att kraftbolagen själva lever upp tillbalansprincipen. Vem har då glädje av den? Jo, dethar egentligen alla parter, eftersom balansprincipeninnebär att man skall göra det som lönar sig bäst.Konsumenten, kraftbolgen, distributörerna,kunderna och även samhället kommer att ha glädjeoch nytta av att tillämpa balansprincipen.Frågan är då vad man från samhällets sida kommeratt göra för att hävda denna balansprincip. Ja, mankan koppla det till morötter eller till att försökaöverbrygga det lönsamhetsgap som jag också taladeom. De som vill göra investeringar i effektivenergianvändning kan tillförsäkras åtminstonesamma villkor som vid kraftutbyggnad. Man kanockså koppla det hela till koncessionsvillkor, dvs.att man inte får bygga ut förrän man har visat attdet är billigast. Jag vill fråga industriministern hurhan ser på detta.Anf. 71 Industriminister ():Fru talman! Jag vill gärna avvakta de resultat ochde bedömningar som vi kommer att få från våramyndigheter i dessa frågor innan jag är beredd attgå in i en teknisk debatt om hur detta skall utformasi framtiden. Men jag är, liksom ,övertygad om att balansprincipen innebär fördelarför både konsumenter och producenter. Därförfinns det ett incitament som gör att man villutveckla principen.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellationerna 1990/91:176 och190 om järnvägskommunikationerna i övreNorrland m.m.Anf. 72 Kommunikationsminister ():Fru talman! har ställt följande fråga tillmig:1. Är kommunikationsministern beredd att anslåsärskilda medel för en upprustning av tvärbananStoruman--?2. Är kommunikationsministern beredd att aktivtstödja projekt som syftar till fortsatt persontrafikpå ?3. Ämnar kommunikationsministern ta någrainitiativ för en projektering av ?4. På vilket sätt avser kommunikationsminister taansvar för de ca 90 SJ-anställda som drabbas av ennedläggning av inlandsbanan.Vidare har ställt följande frågor:1. Vilka åtgärder tänkar kommunikationsministernvidta för att kompensera förbortfallet av ca 100 statligt anställda inom underde ?2. Är kommunikationsministern beredd att verkaför en lokalisering av lokunderhållet frånStockholm till ?3. Är kommunikationsministern beredd att verkaför att särskilda medel anslås för att tidigareläggaupprustningen av mellan ochHällnäs?Jag besvarar de båda interpellationerna i ettsammanhang.Ulla Orring påstår i sin interpellation att regeringeninte gör tillräckliga satsningar på infrastrukturen.Låt mig börja med att slå fast att de förslag tillinfrastruktursatsningar som vi lagt i vår propositionom näringspolitik för tillväxt innebär satsningar påinfrastrukturen som är väsentligt större än de somgjorts under de senaste decennierna.Hur de medel som regeringen föreslagit utöverinfrastrukturverkens ordinarie anslag skall fördelasär ännu inte beslutat. Jag vill dock påpeka att i denprioritering av strategiska projekt som regeringengjort i propositionen ingår både norra stambananoch stambanan genom övre Norrland.Maggi refererar i sin interpellation tilldet trafikpolitiska beslutet som fattadeunder . I detta sägs att SJ genom bildandetav skall ges möjligheter att agera påaffärsmässiga villkor. SJ gavs vidare stor frihet attorganisera de olika delarna av verksamheten på ettsätt som bäst främjar de totala mål som satts upp.Jag tycker att detta är en riktig ordning. Jag utgårockså ifrån att SJ vid planeringen av sin verksamhetsöker finna de mest rationella ochkostnadseffektiva lösningarna. Detta gäller såvälbemannings- som underhållsfrågor. Ordningen ärdock sådan att det är SJ självt som har att besluta idessa frågor.Då det gäller vill jag betona attregeringen har verkställt beslutet om banansframtid i enlighet med ställningstagandetidigare i vår. Detta innebär att ett avtal medlänshuvudmännen i fråga om ersättning förtrafikförsörjningen i det område som berörs avinlandsbanan har godkänts. Detta har gjorts heltmed utgångspunkt i det beslut som riksdagenfattade . Som bekant har man nuinom arbetsmarknadsutskottet tagit ett initiativ föratt med regionalpolitiska medel möjliggöraturisttrafik på under de kommandesommarmånaderna.Ansvaret för de anställda som berörs av beslutet ominlandsbanan ligger i första hand hos SJ. I vissutsträckning kan SJ erbjuda arbeten inom andradelar av organisationen. Jag vill också i det härsammanhanget påpeka att den ersättningstrafiksom kommer att drivas av trafikhuvudmännenskapar ny sysselsättning i det aktuella området. Deproblem som kan komma att kvarstå får naturligtvisbehandlas inom ramen för den allmännasysselsättningspolitiken. Jag vill i denna del tillfogaatt den av regeringen beslutade uppgraderingen avinlandsvägen --börmedverka till en positiv utveckling av turismen iområdet.I årets budgetproposition föreslog regeringen att 80milj.kr. skall avsättas för investeringar på de delarav som har stor betydelse förgodstrafiken. Enligt min mening ingår tvärbananmellan och som en viktig del iinlandets godstrafiksystem. Som känner till är banan mellan ochHällnäs en länsjärnväg, och det är länsstyrelsensom beslutar om investeringsmedel till banan. Jagvill dock påpeka att det är viktigt attjärnvägssystemet i regionen ses som ettsammanhängande nät och att de totala resursernasatsas på de banor där de gör störst nytta. Motdenna bakgrund är jag beredd att verka för att enupprustning av mellan ochHällnäs kommer till stånd. Detta är också detbesked som jag lämnat till företrädare för länet viden uppvaktning i förra veckan.Banverket utreder frågan om densamhällsekonomiska lönsamheten förBotniabanan. Ett enkelspår längs med kustensöderut från beräknas kosta mellan 4 och 5miljarder kronor. En förlängning upp till Luleåalternativt skulle förmodligen innebäraen fördubbling av dessa kostnader. Innan vi vet merom banans ekonomiska konsekvenser saknasförutsättningar för att starta en projektering.Anf. 73 ():Fru talman! Jag ber att få tackakommunikationsministern för svaret. Det var längesedan jag ställde interpellationen. Det var faktiskti . Jag kan konstatera att trots attsvaret har dröjt har jag inte fått något värst myckettill svar på frågorna. På de tre frågorna som jagtycker är viktiga för , nämligen omstatens ansvar vid nedläggningar av arbeten,möjligheterna att lokalisera ut delar av SJsverksamhet och medel till upprustning avtvärbanan, är det bara angående som jaghar fått ett halvt svar. Där måste jag ändå vad detlider be kommunikationsministern precisera sig.Jag vill börja med sysselsättningen. Sedan dettrafikpolitiska beslutet fattades i av enmajoritet, har över 100 anställda inom fått slutasina anställningar. Till det kommer ett antalvarsel. Senast har en tredjedel av lokförarna iVännäs varslats om uppsägning. Efter att detbeslutet fattades, så sent som för ett par dagarsedan, kom beskedet att fjärrblockeringen intelängre skall vara kvar i . Det kommer ocksåpå sikt att leda till minskningar av personalstyrkan.Jag får över huvud taget inget svar frånkommunikationsministern, huruvida staten har ettansvar för de stora neddragningarna. Därför vill jagupprepa frågan. Anser att statenhar ett ansvar för sysselsättningen i ett område avSverige när ett stort antal statliga arbetenförsvinner? Det sker visserligen inte på en gång i ettslag, utan det sker i form av att ett par arbetenförsvinner nu och då. Effekterna blir på det sättetsnarare värre. Det blir som att kupera grisrumpangenom att ta en bit i taget. Det gör lika ont varjegång. Framför allt är det ett slöseri med mänskligaresurser. Det är också dålig förvaltning avekonomin. Man tappar kunskaper ochförutsättningar att förändra situationen. Hur klararman att lösa problemen om konjunkturerna vänderoch godsmängderna ökar? Det går inte att kommaundan, , med att förutsätta att SJgör de rätta bedömningarna.Georg säger att SJ har fått storfrihet att själv organisera de olika delarna avverksamheten. Han utgår också från att SJ försökerfinna de mest rationella och konstnadseffektivalösningarna. Men om det inte fungerar? Om detkommer signaler på att SJ faktiskt inte klarar avdetta på ett sätt som är bra, hur skall man göra då?Vi har fått rapporter från revisorer sommenar att kontakterna mellan regeringen och SJinte har fungerat bra. Det har varit oklarheter omvilka beslut SJ får fatta osv.Jag tänkte ge några exempel på de bedömningarsom SJ har gjort och som jag tycker att man kanifrågasätta. Jag börjar med stora godsleveranser. Ioch med att SJ har satsat på stora godsleveranserhar SJ blivit beroende av några få storaleverantörer. För och delinnebar det att t.ex. 500 vagnar försvann närgodstransporterna från Brattby- ochTväråbäcksågarna togs bort. Divisionaliseringengör att den ena handen inte vet vad den andra gör.Jag kan ta järnvägsstationen i som ettexempel. Järnvägsstationen i är en av destationer som har rustats upp och gjorts snygg.Stationen är fin, och det är inget fel på det. Mensamtidigt har järnvägstrafiken till stationen lagtsned. går bara två tåg i vardera riktningen varjedag. Det sista tåget går den 10 juni.Det tredje gäller interndebiteringen. Många somarbetar inom SJ upplever det som ett problem atthålla på att skicka räkningar mellan varandra.Jag tycker också att man kan kritisera deekonomiska beräkningarna, att SJ inte utnyttjar deegna tågen. Det finns ett exempel som visar det.Den diesel som används till motorvagnarna iStoruman har man tidigare transporterat på tågsom har kört med tomma vagnar tillbaka tillStoruman från . gör man inte det, förnågon har räknat ut att det inte lönar sig. är deti stället en tankbil som kör den diesel som behövsupp till . Jag tycker att det är en konstigberäkning.Trots allt finns det ett litet hopp, ett halvt löfte attdet skall komma pengar till upprustning avtvärbanan. Men jag måste ställa mig frågan varifrånGeorg tycker att dessa pengar skall tas.Han säger i sitt svar att de skall tas från de pengarsom är avsatta för en upprustning av inlandsbanan.Det var en nyhet för mig, att det går att setvärbanan mellan och som en delav . Så har det inte varit tidigare. Jagtycker att det är ett luddigt svar.80 miljoner är avsatta för underhåll av de delar avinlandsbanan där det körs godstrafik. Jag undrarom de pengarna skall räcka också till tvärbanan.Hur stor del av dessa 80 miljoner menar kan gå till upprustningen av ?När kommer dessa pengar?Georg säger i sitt svar att han skall''verka för'' en upprustning av . Det låterlitet som när diplomater pratar. Jag skulle vilja vetavad ''verka för'' betyder konkret i dettasammanhang. Betyder det att det kommer pengarså att kan rustas upp i så god tid attnuvarande godstransporter kan räddas,säkerställas, och så att de godstransporter som mankan få om banan rustas upp, inte försvinner?Anf. 74 ()Fru talman! Jag ber att få tacka statsrådet för svaretsom innehöll både positiva och negativasynpunkter. Jag säger som ,tyvärr har svaret dröjt . Det är över en månadsedan interpellationen lämnades. Här i riksdagenhar också hunnit avverkas beslut omjärnvägstrafiken. Riktlinjerna för kommandebudgetår är därför fastställda. Från oppositionenshåll framhöll man vid det beslutet önskemål om ettförstärkt framtida järnvägsbyggande och därmeden höjning av investeringsnivån utöver de tiomiljarder som förutsattes trafikpolitiskabeslut. Detta vill jag starkt understryka.Inlandsbanan är räddad för sommaren. Det ärockså ett beslut som vi har fattat i veckan.Mina frågor till kommunikationsministern gälldevårt gemensamma hemlän , därinvesteringarna när det gäller både stambanan,och den nu aktuella harvarit nära nog obefintliga. När statsrådet nu sägeratt satsningarna är väsentligt större än de som hargjorts under , tycker jag attdet är ett klart understatement. Det har nästan inteförekommit några investeringar tidigare.Det är självklart att investeringskraven då växeroch blir mycket höga, och särskilt betungande närkraven kommer under en lågkonjunktur, då statenhar minskade resurser. Det mest förvånandsvärdaär emellertid att under den högkonjunktur som harrått under den socialdemokratiska regeringstiden,så litet av investeringar har satsats på att underhållajärnvägsnätet. I stället synes som om intentionernahar pekat på nedläggning, inte enbart förinlandsbanan utan även för övriga bandelar.Fru talman! liberalerna har ilänsstyrelsen i , där också jag självsitter, aktivt tagit initiativ både för inlandsbanansbevarande och upprustning. Förinlandsbanans fortsatta drift beslutades såsent som här i . Det blev enframgång för vår politik. Men problemen förkommande säsong kvarstår.Då jag ställde en direkt fråga tillarbetsmarknadsutskottets ordförande om det nuskulle bli en smidig hantering avinlandsbanbeslutet -- jag tänkte då särskilt på attpengarna skall vara på bordet för attdriften skall kunna fortsätta -- uppfattade jag att jagfick ett positivt svar. Men enligt vad jag nu harinhämtat är läget oklart. Det är också oklart hurlänsstyrelserna i och länskall fatta beslut om detta. Regeringensbidragskonstruktion blev ju att länsstyrelserna fårta medel från sina egna anslag. Jag tycker att det ärbåde snålt och oengagerat av regeringen.Fortfarande anser jag att det förslag som vi frånoppositionens sida framförde var det bästa. Där varvänsterpartiet, , och folkpartietmed.Kommer regeringen och kommunikationsministernatt söka praktiska lösningar för nästa säsong förinlandsbanan? Även personalfrågan spelar in där.Personalen har fortfarande ett ok hängande översig.Tvärbanan --är av stor strategiskoch regionalpolitisk betydelse. iVästerbotten har uppvaktat statsrådet, efter detatt jag har framställt min interpellation. Jag vet attdet finns beräkningar på att upprustningen skullekosta över 130 milj.kr. Det är viktigt att vi får ettsnabbt beslut så att en upprustning av tvärbanankan börja snabbt, senast 92/93. Av svaret framgåratt statsrådet stödjer förslaget om en upprustningav och ser den som en del av inlandetsgodstrafiksystem. Jag vill för min del påpeka attäven hör dit.Såvitt jag förstår kommer det att behövas ca 100miljoner från statens sida för att klara dennaupprustning. Min andra fråga blir: När kommerdessa medel att tillskjutas? När kommer besked omstartskott för upprustning?Min tredje fråga gäller fortfarande Botniabanan.När man talade om en förlängdkustbana från Kramforsområdet till ochvidare norrut betraktades det som en utopi. harkunskapen om banan vuxit, och det finns enskildaprojekt där man har undersökt förutsättningarna.Om viljan och insikten finns, nog finns detförutsättningar. Inte minst starka miljöskäl talar föratt järnvägen här kan bli ett slagkraftigt alternativtill bilåkandet. Jag kan räkna upp en rad skäl somtalar för Botniabanan.Det gäller att tänka i nya banor ävensamhällsekonomiskt. AMS totalbudget ligger på 22miljarder, varav 4--5 miljarder är avsedda för drifts-och arbetsskapande åtgärder. Dessutom finnsmöjligheter till finansiering av genomutförsäljning av statliga tillgångar som företag,mark och fastigheter. När blir utredningfärdig, och vilka direktiv har lämnats? Vilken insynfår politikerna i den utredning som nugör?Anf. 75 Kommunikationsminister ():Fru talman! Det är en ganska trist debatteknik närman går upp och klagar på att man inte har fått svarnär man har ställt frågor.