prot · GF0915 · 1991-10-24 00:00:00 — 9 Utrikesminister ():Fru talman! har i eninterpellation frågat mig vilka åtgärder regeringenvill medverka till för upphörande av ockupationenav och samt för ett stopp avkränkningarna av de mänskliga rättigheterna; omregeringen stöder en internationellMellanösternkonferens där man från israelisk ochpalestinsk sida är representerade med delegationer,vilkas sammansättningar de själva bestämmer;vilka åtgärder regeringen är beredd att vidta för attmedverka till att de israeliska bosättningarnastoppas i , och ;om regeringen avser föreslå förstärkningar av dehumanitära insatserna för den palestinskabefolkningen på sjukvårds- och MR-områdena;samt om regeringen är beredd att vidta särskildaåtgärder för att medverka till att alla universitet ochskolor varaktigt öppnas i de ockuperade områdena.Fru talman! står inför vad somkan bli ett historiskt genombrott förfredssträvandena. Regeringen hälsar med stortillfredsställelse nyheten att ochSovjetunionen bjudit in parterna iMellanösternkonflikten till en regionalfredskonferens, som skall inledas i omnågra dagar. Konferensen kan, om den lyckas, bliinledningen till en process som leder till en lösningav både den israelisk-arabiska och den israelisk-palestinska konflikten.Många försök har gjorts att finna enlösning på dessa oerhört komplicerade frågor.Motsättningarna är och har varit djupa, och mångastarka intressen står mot varandra.Hindren på vägen mot fred har förefallitoöverstigliga. Våld, terror och oförsonlighet harskapat psykologiska och politiska barriärer. Hotoch osäkerhet har präglat situatioinen. Olikaparters vägran att erkänna varandra eller ens talamed varandra har länge stått i vägen för framsteg.De ansträngningar som gjorts av framför alltFörenta Staterna för att få till stånd den regionalafredskonferensen om har den svenskaregeringens starka stöd, inkl. strävandena att finnaför alla parter godtagbara former för konferensenoch representationen därvid. Som det nu ser utkommer alla berörda länder att vararepresenterade och palestinierna delta i engemensam jordansk-palestinsk delegation. Det ärangeläget att världssamfundet genom närvaron aven FN-representant ges möjlighet att följakonferensen.Ett helt nytt kan börja ta sin form, ettMellanöstern präglat av fred, samarbete ochutveckling. Härigenom kan förutsättningar skapasför regionen att äntligen ta sig an de mångaallvarliga problem som kräver sin lösning:flyktingfrågor, miljöproblem, ekonomiskutveckling, för att nämna några exempel.Israels ockupation av palestinska och andraarabiska områden kan därmed bringas till sitt slutgenom en fredsuppgörelse, som baseras påsäkerhetsrådets resolutioner 242 och 338 med dendärav följande principen om land för fred. Israeleroch palestinier måste erkänna varandras rätt tillfredlig samlevnad. måste ha rätt att existerainom säkra och internationellt erkända gränser.Palestiniernas rätt till självbestämmande, inkl.rätten att bilda en egen stat, måste accepteras avIsrael.Åtskilliga hinder kommer dock att finnas på vägen.Ett sådant är bosättningspolitiken. Ett annat ärrisken för nya våldsdåd och terroristattacker.Upprättandet av nya bosättningar på deockuperade områdena, inkl. östra ,strider mot internationell rätt och är oförenligt meden vilja att uppnå framsteg i fredsprocessen. Somjag framhöll i mitt FN-tal är det därför av denstörsta vikt att alla parter visar maximalåterhållsamhet och kompromissvilja.Den ser med oro på situationenpå de ockuperade områdena, som negativtpåverkar det palestinska folketslevnadsförhållanden samt på ett bestående sättundergräver det palestinska samhällets framtid ochden ekonomiska och sociala utvecklingen på deockuperade områdena.Att verka för respekt för grundläggande mänskligarättigheter är en del av arbetet för internationellfred och säkerhet. Brott mot de mänskligarättigheterna förekommer på många håll i världen,och den ser försvaret av dessarättigheter som en mycket angelägen uppgift.Mellanöstern är en del av världen där mänskligarättigheter kränks. Den demokratiseringsvåg somsveper fram över stora delar av världen har inte sattnågra tydliga spår i . På många håll ivärlden har stora förhoppningar knutits till Israelsom en demokratisk stat i en fientlig ochodemokratisk omgivning. har setts som ettdemokratiskt föredöme.Det är därför med besvikelse omvärlden noterar deåterkommande rapporterna om allvarligakränkningar av mänskliga rättigheter i de av Israelockuperade områdena. måste respektera demänskliga rättigheterna och acceptera att fjärdeGenèvekonventionens bestämmelser om enockupationsmakts förpliktelser gäller också på deav ockuperade områdena. uppmanarän en gång att agera i enlighet med sinaskyldigheter under internationell rätt och attsamarbeta med FN.Det svenska humanitära biståndet till denpalestinska befolkningen på och i Gazahar vuxit och är betydande. UtöverSveriges reguljära bidrag till FNs hjälporganisationför Palestinaflyktingar (UNRWA) lämnashumanitärt bistånd även genom svenska enskildaorganisationer.Som påpekar i sininterpellation är situationen inom hälsosektornallvarlig. kanaliserades därförytterligare 10 milj.kr. i katastrofbistånd tilldrabbade palestinska hälsoinstitutioner. Ett arbetepågår även för att bredda det svenska stödet tillområdet mänskliga rättigheter.De israeliska ockupationsmyndigheternasstängning av universitet och högskolor på deockuperade områdena är också oroande. Sverigehar liksom andra europeiska stater sökt verka föratt universitet och högskolor på och iGaza skall hållas öppna. Regeringen avser attfortsätta dessa strävanden.Anf. 10 HANS ():Fru talman! Jag ber att få tacka utrikesministernför ett utförligt och klargörande svar, som jaguppfattade som i väsentliga hänseenden positivt påde frågor som jag har ställt.Freden har en chans även om situationen ärmycket komplicerad, som utrikesministern sade.Det är viktigt att det råder en bred svensk enighetom grundläggande politiska och folkrättsligafrågor. Det skapar goda förutsättningar för attSverige skall kunna göra en aktiv insats för envaraktig och rättvis fredlig lösning i Mellanöstern.I somras besökte jag och de ockuperadeterritorierna. Det var mitt andra besök för attstudera förhållandena i regionen, och det gav godamöjligheter till jämförelser beträffande denutveckling som har förekommit under senare år.Utrikesministern säger att berörda länder, som detnu ser ut, kommer att vara representerade och attpalestinierna kommer att delta i en gemensamjordansk-palestinsk delegation. Enligt minuppfattning kommer inte någon varaktig lösning attvara möjlig utan PLOs medverkan i och stöd tilldenna delegation. Det råder inget tvivel om attPLO har ett brett stöd i de ockuperade områdena,trots att organisationen har blivit utsatt för starkkritik -- inte bara från den israeliska sidan utanockså på det internationella planet.Det kan inte vara palestiniernas sak att bestämmahur den israeliska delegationen skall varasammansatt, lika litet som kan bestämmavilka palestinier som skall ha rätt att ingå i denjordansk-palestinska delegationen. Det är därföroroande att gör uttalanden om skall lämna konferensen om PLO-sympatisörer eller PLO-företrädare ingår i denjordansk-palestinska delegationen.Det är angeläget att den israeliska regeringenändrar sin hållning och att vi från svensk sida ävenger uttryck för detta krav. Jag undrar därför omutrikesministern delar denna uppfattning.De israeliska bosättningarna på och iGaza liksom i östra har ökat mycketkraftigt . De mycketavancerade planer som finns i det av kan omöjliggöra enfredlig lösning. De israeliska bosättarna läggerbeslag på större delen av markområdena påVästbanken och i . Det råder inget tvivel omatt alla dessa bosättningar under ockupationen ärfolkrättsstridiga. Det gäller inte bara, somutrikesministern anger, de nya bosättningarna.Delar utrikesministern denna uppfattning?Lokalt kan palestinierna i de ockuperade områdenasjälva överta ansvaret för den civilaadministrationen, och det har också skett i vissutsträckning. Dessa åtgärder bör kunna vidtas utanavvaktan på en definitiv lösning som kanåstadkommas genom . Deisraeliska bosättningarna måste stoppas , och enavvecklingsplan av redan genomförda illegalabosättningar bör vara en viktig punkt på agendan.De humanitära insatserna för den palestinskabefolkningen, inte minst från svensk sida, harförbättrats men behöver ytterligare förstärkas. Detkunde jag konstatera vid mitt besök. Det gällerframför allt sjukvård och handikappvård.Katastrofsituationen är alarmerande. Den kommeratt bestå även . De institutioner somSverige har lämnat tidsbegränsade bidrag tillriskerar att bli nedlagda helt eller delvis. Det ärmycket angeläget att ytterligare och utökatkatastrofbistånd lämnas under kommandebudgetår.Bevakningen och stödinsatserna på MR-området,som har varit eftersatta, behöver breddas ochutökas. Jag kunde vid mitt besök konstatera att detfinns goda förutsättningar till samarbete med ettflertal MR-organisationer, som gör ett efteromständigheterna gott arbete. Jag är särskilt gladöver att UNWRA har breddat sin verksamhet tillatt även omfatta frågor om mänskliga rättigheter.Man kan med ett utvecklat stöd göra mycketförtjänstfulla insatser. Det måste göras alldelessärskilda påtryckningar nu för att alla universitet,högskolor och andra undervisningsanstalteröppnas, utan undantag och utan vidare dröjsmål.Anf. 11 ():Fru talman! Låt mig börja med att instämma i vadutrikesministern sade när hon uttryckteförhoppningar om att den regionalafredskonferensen med parterna iMellanösternkonflikten skall kunna leda till enlösning på den långvariga konflikten mellaninblandade parter -- såväl israeler och araber somisraeler och palestinier.Allra bäst hade det enligt min mening varit om ävenkurdernas problem och framtid hade kunnatbehandlas vid samma konferens. Men jag insersjälvfallet svårigheterna med ytterligare en konfliktatt lösa inom konferensens ram och är därför gladför detta första steg i det arbete mot en möjlig fredoch avspänning i som tycks kunnapåbörjas.Jag delar också utrikesministerns uppfattning omatt motsättningarna mellan parterna är väldigtdjupa. Misstron är mycket stor. Hatet är på sina hålloerhört djupt, beroende på olika händelser.Israelerna hävdar, med rätta, sin självklara rätt attfå leva inom säkra och internationellt erkändagränser, vilket de hitintills inte har kunnat göra.Ständiga hot och terrorattacker har israelernautsatts för. Senast var det, som vi minns,Scudmissilattackerna från sida. Detta fåremellertid aldrig tas som intäkt för rätt atti sin tur utsätta palestinierna för hot, förtryck ochtortyr. Jag delar verkligen utrikesministerns ochomvärldens uppfattning när det gäller besvikelsenöver de otaliga övergrepp mot palestinierna somisraelerna har gjort sig skyldiga till under en långtid.Hans Göran gav i sin interpellation exempelpå sådana övergrepp. Jag skall här ge ytterligarenågra exempel. Det gäller sådant som jag kunde tadel av när jag besökte ochVästbanken för att studera det civila motståndet.Vi har från svensk sida med rätta fördömt denisraeliska provocerande bosättningspolitiken påpalestinskt område. Ett problem som inte harkommit fram så mycket i det sammanhanget ärbristen på ekonomisk ersättning för ockuperadmark. Palestinierna har i stället blivit hänvisade tillatt driva sina ersättningskrav i domstolar, vilket ärdyrt och svårt. Det hela blirlångvarigt. Processen drar ut . Det har visatsig vara mycket svårt, ja, nästintill omöjligt att få uträttmätig ersättning -- om man ens får någonersättning -- för ockuperad, förlorad, mark.Välkänt är också attt israelerna har sprängt sönderpalestiniers hus utan att de här människorna fårnågon ersättning. Man kan undra vilka hemskabrott dessa familjer har begått, som alltså har fåttsina hem förstörda. Det vanligaste svaret är faktisktatt någon inom familjen, ofta en ung pojke, harkastat sten efter en israelisk bil eller en . Dettaär självfallet ett felaktigt handlande, men det utgörabsolut ingen ursäkt för att den här pojkens ellerfamiljens hem för den skull skall sprängas sönder.Fru talman! I interpellationen tas också problemenmed de stängda skolorna upp. Enligt uppgifter somjag fick vid mitt besök kunde de palestinska barnenpå det ockuperade området få undervisning enbartunder ca halva läsåret. Resten av tiden var detantingen utegångsförbud där barnen eller lärarenbodde eller också fungerade inte transporterna tilloch från skolan. Det kunde helt enkelt t.o.m. varaså, att barnen eller läraren möttes vid skolan avnågon från den israeliska ockupationsmakten medorden: Du var inte här i går. Därför kan du gå hemi dag också.Självfallet är stängningen av flera universitet ochhögskolor, som nämnde, enmycket allvarlig sak med tanke på palestiniernasframtid. Men jag undrar om inte bristen påundervisning för dessa yngre skolbarn liksom derassvårigheter när det gäller att få möjlighet att lära sigläsa och skriva i längden är ännu allvarligare.Allra värst är ändå israelernas brott mot demänskliga rättigheterna. Jag tänker då på dendirekta misshandel och den tortyr sompalestinierna utsätts för och, naturligtvis, på alladem som dödas. Vid mitt besök i livligt just massakern vidtempelplatsen, som skedde i oktober 1990.Palestinier hade skjutits till döds eller skadats avockupationsmakten för att de, som det sades justdå, hade kastat sten. Själv fick jag tillfälle attbesöka en fader i dennes hem som hade mist sin sonvid attentatet. Han förklarade sorgset: De sade skulle försöka gottgöra oss för förlusten -- hurnu det skall gå till. Det enda som har hänt ärfaktiskt att jag mist mitt jobb. Det är ingen somvågar ha mig anställd, eftersom jag har en son somhar blivit utsatt för israeliska hämndaktioner.Det var vad som hade hänt.Några dagar efter min hemkomst kunde jag läsa itidningarna att det nu utretts att det inte varitpalestinier som börjat med stenkastning. Det hadevarit nervösa israeler som börjat skjuta rakt inbland tempelplatsbesökarna. Jag undrar än i dagom fadern över huvud taget har fått någon hjälpännu.Det är stora förväntningar som vi har på dennaregionala . Den kommertroligtvis att dra ut och möta mångasvårigheter. Det kommer att ta innan vårförhoppning om att palestinierna skall kunna bildaen egen stat kommer att infrias. Fram till dessmåste vi från svensk sida med kraft reagera motisraelernas olika övergrepp mot palestinierna. Minföljdfråga till utrikesministern blir:Kommer ministern att ta upp olika MR-brott -- bl.a. de som jag har nämnt, mot denpalestinska befolkningen -- med israeliskarepresentanter för att försöka förbättra situationenjust nu för befolkningen på de ockuperadeområdena?Anf. 12 Utrikesminister ():Fru talman! Jag skulle först bara vilja få tillfälle attför kammaren redovisa något av det svenskabiståndet till det här området. är den tredjestörsta bilaterala bidragsgivaren till för Palestinaflyktingar. Detsvenska stödet till organisationen uppgår till 140milj.kr. Dessutom lämnar via SIDA bidragtill svenska och palestinska enskilda organisationersom är verksamma på de ockuperade områdena.Det är vid det här laget ganska mångaorganisationer. Jag har med mig en lista, men jagtror inte att jag hinner nämna allaorganisationerna. Listan finns tillgänglig hos mighär i bänken.Jag delar uppfattning att detär mycket viktigt att bredda stödet till deorganisationer som direkt verkar med de mänskligarättigheterna, med rättshjälpsinstanser. Där finnsnu ett stöd genom den svenska avdelningen av deninternationella juristkommissionen samt till enpalestinsk . Regeringen är alltsåberedd att lämna ytterligare stöd för aktiviteter sombefrämjar respekten för mänskliga rättigheter. Vitror att detta är en mycket angelägen uppgift.Jag lyssnade naturligtvis med stort intresse både tillHans Göran och . De är båda kunniga på dessa områden. Jagtror att jag i mitt svar har redovisat regeringensprincipiella inställning till många av de frågor somär viktiga i det här området. Jag skulle viljaupprepa det som jag tror är det allra bästa som vifrån svensk sida kan göra just i detta viktiga skede,inför att fredskonferensen skall komma igång. Detär denna vädjan, att alla parter nu måste visastörsta möjliga återhållsamhet ochkompromissvilja för att fredskonferensen skallkomma i gång.Sedan vill jag gärna säga till att iden, som jag ibland har uttryckt det när jag fåttfrågan i massmedia, något mer balanseradeMellanösternpolitik som den nya regeringensträvar efter ingår också att vi kanske får ökademöjligheter till dialog även med de israeliskamyndigheterna. Då blir MR-frågorna ett självklarttema.Anf. 13 HANS ():Fru talman! De svenska humanitära insatserna i deockuperade områdena är mycket värdefulla ochuppskattade. Det är precis som utrikesministernsäger. Bidragen på 140 miljoner plus vissa andrasaker ligger på hög nivå.Jag skulle ändå vilja be utrikesministern attuppmärksamma en skrivelse som den tidigaresvenske generalkonsuln har gjort. Han har nuförflyttats, men han utformade en skrivelse som jaghoppas finns både hos ochhos SIDA. Han bekräftade där att det finns fog förden oro jag har för genomförandet fullt ut avprojekten. När det har gjorts så stora insatser somde vi har stått för, är det mycket angeläget att viverkligen ser till att de här, som jag nu tror, åttaolika projekten kan fullföljas. Vi skall inte vara föråterhållsamma med bidragen, så att de insatser someljest skulle ha gjorts nu blir sämre.Jag är glad att höra utrikesministern säga att viockså skall utvidga vårt stöd på området mänskligarättigheter. Det har tyvärr varit delvis eftersatt,beroende på att vi inte har haft en tillräckligrepresentation på konsulatet. har vi fått ett fintgeneralkonsulat med ny personal. Jag utgår från attvi här får en alldeles speciell bevakning utförd avpersoner som kan agera på området mänskligarättigheter och göra det tillsammans just med deorganisationer som jag har nämnt i mininterpellation och som även utrikesministern varinne på.Jag har förståelse för att utrikesministern vill iakttaen viss återhållsamhet. Det är många som vill göradet , för att man inte skall sätta käppar i hjuleteller äventyra någonting i samband med denna såviktiga . Ändå tycker jag att detvar olyckligt -- vi hade den saken uppe tilldiskussion i utrikesutskottet -- attutrikesministerns svar kan tolkas så att gamlabosättningar inte är i stridmed folkrätten, utan bara de nya. Faktum är att allabosättningar är otillåtna.Anf. 14 ():Fru talman! Självklart är det allra viktigast just nuatt fredskonferensen kommer till stånd. Men detgladde mig ändå att höra att på vikten av att ta upp frågor om mänskligarättigheter direkt med israeliska kontakter. Det ärjust vad också en israelisk kvinna framförde till migatt vi borde göra från svensk sida. Det är en kändisraelisk kvinna, , dotter till MosheDayan. Hon är aktiv inom arbetarrörelsen. Honefterlyste en mer aktiv svensk roll i att lyfta frambrott mot mänskliga rättigheter. Hon sade att detfanns mycket starka önskemål från israelernas sidaatt ställa många av de brott som hade begåtts tillrätta. Jag skall därför, för att underlättaställningstagandet till vilka frågor som borde kunnatas upp, ge ytterligare exempel på sådant som jagfick höra talas om som är upprörande.Vi har talat om bosättningarna och svårigheten attfå ersättning för marken. En annan aspekt är attbosättningarna har lett till att det är mycket svårtatt få vattenförsörjning till alla hus. Vilka är detsom får vatten först? Jo det är naturligtvis deisraeliska bosättningarna. Det var inte nog med attde fick vatten först och att det sedan nästan togslut -- exempel på det var att man i fickvatten , vilket naturligtvis interäckte till odling av frukt och grönsaker m.m. utanbara till dricksvattenbehovet och annat -- det varockså så att israelerna inte behövde betala likamycket för vattnet. Borgmästaren i förtvivlat för sina palestinska invånare.Han sade att de fick betala tio gånger så mycket förvattnet som israelerna behövde göra. Så det fannsingen rättvisa på det området heller.Än allvarligare var självklart alla de fall därmänniskor fängslades och fick avvakta rättegångarutan att från början få kontakt medförsvarsadvokater. Advokaterna klagadenaturligtvis på att de, om den fängslade ochanhållne nekade till gärningen, fick be honom atterkänna den, även om den inte hade skett. Annarsskulle förhandlingarna dra ut så mycket på tidenoch det skulle bara skada den enskilde, oftastmycket unga ''gärningsmän''. En stenkastningkunde t.ex. ge fyra, fem månaders fängelse, och omman nekade kunde det bli ännu fler månader ifängelse. Detta visar på att det finns mångaexempel som vi kan ta upp i direkta kontakter.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1991/92:9 om svenskvapenexportAnf. 15 ():Fru talman! har frågat mig omjag dels delar uppfattningen att världensflyktingproblem till stor del är en konsekvens av ländernas vapenexport, dels anser att Sverigegenom sin vapenexport bidrar till militariseringenav tredje världen och slutligen, om jag delaruppfattningen, vad jag vill göra för att förhindraden utveckling som pågår.Jag vill inledningsvis understryka att den svenskapolitiken avseende export av krigsmateriel utgårfrån våra egna behov. En inhemsk försvarsindustriutgör en väsentlig tillgång i den svenskasäkerhetspolitiken. Vår strävan att stå utanförandra länders konflikter genom militär alliansfriheti fred, som syftar till neutralitet i krig, ställer även idagens situation krav på ett starkt försvar.Världens flyktingproblem är en viktig humanitärfråga som berör hela världssamfundet. Det är avyttersta vikt att vi engagerar oss för att undanröjade förhållanden som tvingar människor att fly. Jagtänker på arbetet för att främja frihet ochdemokrati och för att beivra brott mot mänskligarättigheter. Den extrema fattigdom som mångamänniskor i tredje världen lever i, ekologiskakatastrofer, interna och externa konflikter,kommer också fortsättningsvis att tvinga mångamänniskor att flytta.Av vapenleveranserna till tredje världen gårmerparten till ett begränsat antal länder. Någottydligt samband mellan dessa leveranser ochvärldens stora flyktingproblem går emellertid inteatt fastställa. För att möta de bakomliggandeorsakerna till världens flykting- ochmigrationsproblem krävs gemensam handling. Viser med tillfredsställelse hur Förenta nationernaoch det multilaterala samarbetet, efter dehistoriska omvälvningar som ägt rum, kommit iförgrunden när man söker lösa regionala ochglobala problem.Förenta nationerna har också nu med förnyad krafttagit sig an frågan om en reglering av deninternationella vapenhandeln. Det har tidigarevisat sig svårt att definiera och vinna gehör för enklar FN-roll på vapenhandelns område. Dettahänger delvis samman med många länders, inteminst i den tredje världen, beroende avvapenimport för sin nationella säkerhet. Det FN-arbete som pågår, och där är aktivtengagerat, syftar till att skapa ett register överleveranser av konventionella vapen och därmedöka öppenheten vid internationellavapenöverföringar. En förutsättning för en verkligteffektiv kontroll av den internationellavapenhandeln är att den nationella lagstiftningenoch kontrollen fungerar på ett effektivt sätt.För svensk del har vi som bekant en restriktivvapenexportpolitik. Den innebär ett generelltexportförbud men med möjlighet för regeringen attge dispens. Redovisning av den svenskavapenexporten sker öppet i de årliga redogörelsersom ges till . Jagkan nämna, att regeringens redogörelse över densvenska krigsmaterielexporten för iengelsk översättning överlämnats till övrigamedlemsstater i FN som ett led i vår strävan efteren ökad öppenhet.Inom ramen för nedrustningspolitiken verkarSverige aktivt för begränsning avmassförstörelsevapen, som har en särskiltdestabiliserande inverkan. För svensk del har sedanden en ny lag trätt i kraft som avserutförselkontroll av produkter som kommer tillanvändning vid framställningen av sådana vapen.På detta område pågår också ett internationelltsamarbete som kommer att medverka i.Fru talman!