prot · GF0912 · 1991-10-17 00:00:00 — som även jag vill hälsa vårnye kommunikationsminister välkommen hit tillkammaren, vill jag också konstatera att statsrådet isitt anförande klart talade om att han ville verka förett rundare Sverige.Av regeringsförklaringen framgår tydligt och klartinsikten om behovet av att bryta den ekonomiskastagnationen och att ånyo läggagrunden för en ny period av tillväxt, företagandeoch utveckling i vårt land. Här vill vi norrlänningarmedverka och med våra naturresurser bidra tillexportinkomster och säkra vår välfärd.Herr talman! Det kan förtjäna att framhållas attnäringsliv och människor i de fem Norrlandslänen,enligt rapporten , en närande del avSverige, i högsta grad bidrar till välfärden --sammanlagt 46,6 miljarder av landetsexportöverskott kommer från det norrländskanäringslivet. Tyvärr förs den allmänna debatten påett sådant sätt att det verkar som om voreden tärande regionen. Den debatten rimmar illamed verkligheten.Det blir då av största vikt att det allmännas resurserfördelas över hela vårt land. Jag tänker särskilt påde angelägna satsningar som måste tillkomma,framför allt för infrastrukturen och därmedkommunikationerna i norr.Utan samhällets gemensamma investeringar ijärnvägar, vägar och andra kommunikationer i norrkan dock den situationen uppstå att högatransportkostnader och bristande tillgänglighet tillkommunikationer slår ut lönsamheten förnäringslivet i norr. Lyckligtvis stoppade enmajoritet i den förra regeringens förslagtill försämring av transportstödet, vilket allvarligtskulle ha skadat norrländskt näringsliv. Norrlandutgör trots allt av yta. Geografin kaninte vi politiker göra om, men de allmännaförutsättningarna -- ett rundare -- måste blivår modell för överlevnad och därmed utveckling.Ständigt upprepas dock i ett antal rapporter dennegativa inställningen till en satsning påkommunikationer norr om . Vägverkethar t.o.m. förmedlat budskapet att vi i norr fårtolerera en lägre standard på vägarna.Detta är slutsatser som vi i norr inte kan acceptera.I bor t.ex. cirka 6 000 människorutefter grusväg. Underhållet är minst sagteftersatt. Slitaget på bilar och människor är stort.Dessa människor måste dock för sitt levebröd varjedag åka på dessa urusla vägar. Jag hoppas attkommunikationsministern kan ge dessa människoren tro på bättre tider och bättre vägar.Den inflammerade debatten om harblottat en inlandsfientlig politik frånsocialdemokraternas sida. satsar den borgerligaregeringen på att hela skall leva.Inlandsbanan får i första hand påsig för persontrafiken, i överensstämmelse med vadvi i liberalerna röstade för i ivåras. Rättvisan skall segra. Vi är glada över denframgången, inte minst för den injektion som dettainnebär för den bofasta befolkningen utefterbanan -- det har blivit en symbolfråga föröverlevnad.När järnvägen introducerades på 1800-taletöppnades en ny värld i vårt land; de tidsmässigaavstånden krymptes, det banades väg för nyaföretag och det satsades för framtiden. Folkpartietliberalerna vill nu fortsätta en satsning förframtiden. Vi behöver en Botniabana, som bindersamman kuststäderna i övre . Det finnsredan undersökningar som bekräftar densamhällsekonomiska betydelsen av banan.Botniabanan kan bli lika lönsam som banor iMälarregionen som planeras.Länsarbetsdirektören i sadehäromdagen vid en sammankomst här i ,att vi behöver ett stort projekt i , vibehöver varaktiga jobb för att stoppaarbetslösheten. Vi behöver en Botniabana.Vi i liberalerna prioriterarinfrastrukturen och därmed vägar och järnvägar. Visatsar för framtiden. Vi sätter vår tillit till vår nyekommunikationsminister om en rättvis fördelningav de resurser som skall komma landet till godo.Anf. 153 ():Herr talman! Även jag vill hälsa som kommunikationsminister ochönska honom lycka till i detta mycket viktiga värv.Trafikpolitiken är en central del av många viktigaområden -- det gäller näringspolitiken,regionalpolitiken och miljöpolitiken.Tillgången till bra kommunikationer är enförutsättning för att hela skall leva. Enutbyggnad av kollektivtrafiken och ett väl utbyggtväg- och järnvägsnät ökar möjligheterna för ettdecentraliserat samhälle med boende ocharbetstillfällen spridda över hela landet.Investeringar inom området person- ochgodstransporter är en avgörande förutsättning föratt skapa tillväxtmöjligheter i alla delar av vårtland. Inte minst för de företag som har långaavstånd till sina marknader är beroendet av godakommunikationer stort för att kunna hävda signationellt och internationellt.Man kan säga att ett lands utveckling och välståndstår i direkt proportion till utbyggnaden avinfrastrukturen. har därför under en långföljd av år här i föreslagit ökade resursertill infrastrukturen, både vägar och järnvägar. Ivåras föreslog vi totalt 10 miljarder ytterligare i etts.k. program för att modernisera . Att ilågkonjunktur göra stora satsningar påinfrastrukturen är klokt. Dels skapar det jobb i detkorta perspektivet inom den viktiga bygg- ochanläggningsbranschen, dels ger det braförutsättningar för svenskt näringsliv att bättreutnyttja den högkonjunktur som vi vet kommer.Centerns utgångspunkt för investeringar itrafikanläggningar är att de skall görassamhällsekonomiskt och miljömässigt optimala.Det måste ske utifrån varje regions specifikaförutsättningar och behov. Det innebär att iregioner och områden där vägtrafiken är det endarealistiska alternativet -- där skall vägar prioriteras.I tätbefolkade områden, där det finns underlag fören effektiv kollektivtrafik skall däremotkollektivtrafiken prioriteras. För långväga person-och godstransporter skall i första hand järnväg ochsjöfart och i vissa fall flyget prioriteras. Det handlarenligt vår mening inte om antingen/eller, utan omatt investeringarna sammantaget skall leda till enutveckling av hela landet och till förbättrad miljö.Herr talman! Trafikpolitiken är ett strategisktområde för att klara miljöpolitiken i stort.Trafiksektorn svarar för en mycket stor del av demiljöskadliga utsläppen både i vårt land ochinternationellt.Samtidigt som samhället och näringslivet ställerhöga krav på snabba och effektivakommunikationer utgör trafiken ett stortmiljöproblem. har industrinsmiljöförstörande utsläpp minskat. För trafikentyder prognoserna tyvärr på att utsläppen ökar,trots skärpta krav på avgasrening. De positivaeffekterna av reningen äts till ganska stor del upp avden totala trafikökningen. Därför är en miljövänligtrafik en förutsättning för att samhällets miljömål istort skall kunna uppnås.Bilen ger stora möjligheter till transporter på ettlätt och smidigt sätt. Den är för många människordet enda realistiska alternativet, den endamöjligheten att transportera sig mellan olikaplatser. Hundratusentals människor saknaralternativa möjligheter att ta sig till sitt arbete, sinfritidssysselsättning eller till släktingar och vänner.Bilen kan också medverka till att bryta isoleringenför enskilda eller grupper av människor. Vi måstealltså försöka hitta en lösning på bilismens negativamiljöpåverkan.Vägtrafiken, dvs. lastbilar, bussar och bilar, står fören mycket betydande del av dagensmiljöförstöring. av koldioxidutsläppen och60 % av kväveoxidutsläppen kommer frånvägtrafiken. I storstädernas gatumiljöer svarartrafiken för av luftföroreningarna.Vi måste alltså lägga om trafikpolitiken för att klaramiljömålen. Principerna för en sådan nytrafikpolitik skall enligt vara: utbyggnad avkollektivtrafiken med kraftig satsning påjärnvägen, utveckling av den s.k. kombitrafiken förgodstransporter, satsning på sjöfarten, utvecklingav miljövänliga motorer och biobaserade bränslensamt krav på bättre reningsteknik och bilfriastadskärnor. Med en sådan grund för transport- ochmiljöpolitiken kan vi -- det är vi övertygade -- lösamånga av problemen. Vi måste dessutom, som fleratalare, inte minst kommunikationsministern,tidigare varit inne på, verka för att dessa principerslår igenom på det internationella planet, så att vifår större effekt av den här typen av åtgärder.Anf. 154 ():Herr talman! är ett förhållandevis stort ochavlångt land. Det ligger dessutom i ett nordligt hörnav det som vi nu söker gemenskap med.Det betyder att bra kommunikationer är mycketviktiga. Det understryks också iregeringsförklaringen, där man är beredd att satsapå utbyggnad av bl.a. järnvägen.Järnvägen är ett utmärkt kommunikationsmedel,som tidigare blev undanträngt när bilen gjorde sittintåg.I dag är situationen en annan. Den spårbundnatrafiken ges hög prioritet, inte minst av miljöskäl.Det finns ett klart politiskt intresse i att folk väljertåget i stället för bilen.Det går naturligtvis att styra ett sådant val på olikasätt, exempelvis genom att göra det mer ellermindre omöjligt att åka bil. Skatter ochrestriktioner kan vara effektiva styrmedel. Men detkan också vara orättvisa och betungande styrmedeli ett land som, med europeiska mått mätt, har långatransportavstånd och där den s.k.urbaniseringsprocessen har gjort att arbetsort intenödvändigtvis är detsamma som bostadsort och denort där man har sina anhöriga och sina rötter. Vimåste ha som målsättning att folk skall kunnaförflytta sig till en rimlig kostnad.Ett annat och skall vi säga mer begåvat sätt att fåfolk att välja tåget är att skapa de naturligaförutsättningar som krävs och då framför allt se tillatt optimera transportbehovet, från dörr till dörr.Vad jag förstår kan det vara upp till sexintressenter i form av kommun, verk ellerdivisioner som direkt eller indirekt påverkar vårtresande. Jag tänker då på lokaltrafiken, somansvarar för busstransportern till stationen, , som har hand omstationsbyggnaderna där vi köper biljett och väntarpå tåget, kommunen, som kanske ansvarar förparkeringen vid stationen och persontrafiken, somkonkurrerar med godstrafiken om att få trafikerabanverkets räls. Varje intressent är naturligtvisålagd och intresserad av att driva sin verksamhetmed bästa möjliga avkastning.Herr talman! Frågan är bara om intressenternasamverkar till att optimera möjligheterna för enresenär så att han eller hon väljer tåget i stället förbilen.Jag tror att vi alla har varit med om situationer därvi har prioriterat bort möjligheterna att resakollektivt och valt bilen i stället bara för att det harfunnits en liten störning i transportkedjan från dörrtill dörr. Det kan vara så enkelt som att busstideroch tågtider inte stämmer, att väntsalarna inte haröppet på rätta tider osv. Här kan vi alla säkert bidramed egna små logistiska störningsexempel.I regeringsförklaringen sägs bl.a.: ''Att skilja påoffentlig kontroll och finasiering å den ena sidanoch en fri produktion med enskilda, kooperativaoch offentliga producenter å den andra blir därförden grundläggande principen för förnyelse av deolika välfärdssystemen. ''Detta, herr talman, måste också gälla Sverigesframtida kommunikationer. Vi kommer att få enökad avreglering inom transportsektorn, i vällovligtsyfte att effektivisera verksamheten. Men i denoffentliga kontrollen måste det ligga att man ser tillatt de olika verksamhetsgrenarna ochintressenterna samverkar på optimalt bästa sätt förresenären.Herr talman! Då kan vi lyckas skapa en godtransportpolitik som är till gagn både för människaoch miljö.Anf. 155 ():Herr talman! Först vill jag gratulera minefterträdare kommunikationsminister ett mycket intressant arbete med mångaspännande frågor i ett departement med mångakunniga, engagerade och trevliga medarbetare.År 1991 kommer att gå till historien som ett mycketviktigt år när det gäller den transportpolitiskautvecklingen. Det är jag övertygad om. Orsakernaär flera.För det första igångsattes en omfattande utbyggnadav järnvägssystemet. En utbyggnadsepok inleddes.Något jämförbart har inte skett under helaefterkrigstiden.För det andra tecknades äntligen ett bindande avtalmed den danska regeringen om en bro överÖresund för tåg- och landsvägstrafik.För det tredje tecknades enprincipöverenskommelse för trafiklösningar istorstadsregionerna , ochMalmö.För det fjärde togs viktiga initiativ för att ökakonkurrensen inom kommunikationssystemen.Internationaliseringen har stimulerats.Av ryktesspridningen kring regeringsbildningenhar framgått att frågan om har vållatbekymmer. Det var väntat. motsatte sig jumed hetta det beslut som majoritetfattade . gick till val medutfästelse att stoppa bron.Regeringsförklaringen ger ett besked om attcentern har övergett detta vallöfte. Miljöprövningskall ske -- men det hade den socialdemokratiskaregeringen redan beslutat, och det fanns inskrivet iavtal och riksdagsbeslut.Men prövningen enligt naturresurslagen som nusker av regeringen själv, bör inte ske i syfte attstoppa projektet. Ambitionen måste ju tvärtomvara att vid byggandet utforma projektet så attmiljökraven kan uppfyllas. Jag är övertygad om attdet är möjligt.I regeringsdeklarationen och i de kommentarersom miljöministern har gjort i skilda sammanhangtalas om en ''fast förbindelse'' över . Detsägs ingenting om en bro. Jag utgår ifrån att dettauttryckssätt inte döljer en ambition att frångåbroprojektet till förmån för en annan alternativlösning, exempelvis en tunnel. Det ratificeradeavtalet gäller faktiskt en bro -- inget annat. Någraytterligare fördröjande utredningar om alternativkan rimligen inte komma i fråga. Jag skulle därföruppskatta om kommunikationsministern här villebekräfta att regeringen nu med kraft kommer attdriva detta projekt vidare så att avtalets utfästelseom att inleda brobygget kanförverkligas.De s.k. storstadsförhandlingarna lade en god grundför trafiklösningar i , ochMalmö. Syftet är att förbättra miljön och ökaframkomligheten genom satsning påkringfartsleder och spårbunden trafik.Principöverenskommelserna måste nu följas uppmed beslut som möjliggör avgiftsfinansiering avstorstadsbilismen. Här noterade jag attkommunikationsministern visar litet irritation överatt vi inte hade anvisat pengar för det här. Men detgäller en förhandling mellan flera parter, ochförhandlingarna måste ju leda till ett avslut där allaparters åliggande klargörs. har vi intebedömt det vara rimligt att börja förskotterapengar. Men kommunikationsministern har nubollen att snabbt driva frågan vidare. Naturligtvisär även de övriga parternas ambitioner avgörande.I propositionen om näringspolitik för tillväxtangavs riktlinjer och skapades förutsättningar förfinansiering av ett omfattande utbyggnadsprogramför vägar och järnvägar. fattade beslut imaj, och den socialdemokratiska regeringen harmed stor kraft drivit detta arbete vidare.Vi kunde därför fattabeslut om en rad stora satsningar. De beslutenomfattar bl.a. norra stambanan och ostkustbananmed en anpassning för snabbtåg till . JanJennehag bör uppmärksamma att vi redan den 29augusti fattade det första beslutet om att anvisa 300miljoner till detta. Besluten omfattar vidarevästkustbanan med tunnel genom ,, och Arlandabanan.I fråga om väginvesteringar har ett antal projektbeslutats som gäller E 4. De projekten gäller över och förbifartVaggeryd. Stora satstningar har också inletts på E 6och E 3. Det talas om behov att tidigarelägga väg-och järnvägsinvesteringar i syfte att stimulerakonjunkturen, och det är bra. Men jag vill isammanhanget erinra om att densocialdemokratiska regeringen redan den 5september fattade beslut om sådana insatser utöverde här redan nämnda stora projekten.Beslutet gällde byggen till enkostnad av . Det gällde en radprojekt med spridning över hela landet med särskiltsikte på att stimulera sysselsättningen därarbetslösheten är störst. Däri ingår också ett antaljärnvägsprojekt, bl.a. Bergslagspendeln ochjärnvägen --. Det är viktigt attdessa arbeten kommer i gång, i de fall därde inte redan har startat.Jag välkomnar naturligtvis ytterligare satsningar.Men min enträgna vädjan är nu attkommunikationsministern driver på så att defattade besluten om väg- och järnvägsbyggen ledertill att spadarna sätts i jorden och att det leder tillarbete. Vi behöver nu komma i gång med detta.Anf. 156 () replik:Herr talman! Jag höll på att säga herrkommunikationsminister , menså är ju inte fallet . Jag tycker att GeorgAndersson gjorde en alltför glättig beskrivning avde insatser som den förra regeringen gjorde undersin regeringsperiod. De uppräkningar som GeorgAndersson gjorde berör inte särskilt mycket denregion som själv kommer från,norra . Den satsning som gjordes påvägar, E 4, stannade vid . Det skedde enmindre ombyggnad uppe vid . Man fick inteett öre till E 4 genom Västerbotten.Jag väntade mig faktiskt att ta upp frågan om ochinställningen till den. Jag har haft många debattermed under dessa år som har gällttrafiken och järnvägstrafiken i ochsatsningarna på och inlandsbanan.Det har även gällt satsningar på snabbtåg tillSundsvall. Jag vet att , , sade att det inte skallgå några persontåg norr om . Vi har fåttkämpa med näbbar och klor för att upprätthålla dentrafik vi har.Nu nämner upprustningen avstambanan. Den upprustningen hade varitförsummad , så det var inte förtidigt att den kom till stånd.Min fråga till är: Vad anserGeorg om och ominlandsbanan.Anf. 157 () replik:Herr talman! fortsätter som tidigare,och vi kan för all del hålla på med det här, både häroch på hemmaplan.Vad var det för fel i min uppräkning? att jag gav en glättat bild. Vad jag sade varsakligt och riktigt, och det vittnade om en mycketambitiös politik, som jag vågar påstå saknarmotstycke under efterkrigstiden.Detta har mycket liten betydelse för ,påstår var en rad olika projekt som fick pengar undermin tid som kommunikationsminister, i synnerhetunder . 30 extra miljoneranslogs till bäringshöjande åtgärder, 43 miljoner tillextra insatser för väginvesteringar i inlandet, 60miljoner till , . iinvesteringar på , osv.Det är ett väldigt insnävt och inkröktbetraktelsesätt när säger att de pengarsom anslogs till E 4 inte hamnade inomVästerbottens gränser. Men det är faktiskt så att destora satsningarna norr om ochframför allt söder om harutomordentligt stor betydelse för Västerbottensnäringsliv. En ny bro över Ångermanälvenförkortade avståndet mellan övre och detövriga landet med . Det betyder enormtmycket för näringslivet också i . Destora satsningar som pågår på norra stambanan ochsom även de saknar motstycke underefterkrigstiden faller huvudsakligen inomVästerbottens gränser. De handlar om projekt somjust nu pågår och som har storleksordningen enkvarts miljard kronor.Den falska beskrivning som försökerföra vidare i sin buskpropaganda skall inte haframgång i den här kammaren.Anf. 158 () replik:Herr talman! Det hjälper, intemed brösttoner. Detta är inte någon falskbeskrivning, utan det är en beskrivning avverkligheten. Det har inte satsats ett öre på E 4genom . Standarden på är intevärdig en . Den är smal, och den hardåliga vägrenar, och detta förorsakar olyckstillbudi stor mängd. grusvägar fick inte tillräckligtmycket medel för att kunna rustas upp, utanvägverket har t.o.m. sagt att man skall tolerera enlägre standard på dessa vägar.Så till järnvägsprojekten. Ett faktum var, GeorgAndersson, att norra stambanan var så nedgången,att man inte kunde transportera det gods sombehövde transporteras på norra stambanan genomVästerbotten.Den här debatten kommer vi säkerligen attfortsätta. Jag önskar den nyakommunikationsministern lycka till. Den gamlapolitiken var dålig.Anf. 159 () replik:Herr talman! Det är riktigt att stora delar avjärnvägsnätet är nedkört, men jag tycker att det ärnågot orättvist att belasta mig för detta. Såvitt jagkommer ihåg gjordes det inga stora satsningarunder de som de borgerliga regerade i det härlandet. har vi satt i gång satsningar på norrastambanan, i och i andra delar avlandet. Detta bör väl ändå i rättvisans namnerkännas. Vi är överens om att detta harförsummats , men under senare århar det äntligen skett satsningar, och jag är stoltöver att ha varit kommunikationsminister underden tiden.Förste vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 160 ():Herr talman! Först ett tack tillkommunikationsministern, , för detoffensiva sättet att närma sigkommunikationsfrågorna.Jag vill ägna till att lyfta fram någratankar om den fysiska infrastrukturens betydelse.Min framställning kommer delvis att likna ett inläggunder det regionalpolitiska avsnittet, men somtidigare har sagts hör dessa båda områden faktisktihop. Jag anmälde mig också till ett inlägg i dendebatten, men blev av ''fördelningspolitiska'' skälflyttad till ämnet Trafik. ''Hela skall leva'' är välkända ord frånregeringsdeklarationen och även från andrasammanhang. Dessa ord uttrycker en samstämmigkänsla, förankrad i den svenska folksjälen, och deorden i regeringsdeklarationen har noterats i helalandet.Utan en målmedveten satsning på bevarande ochutvecklande av infrastrukturen kan inte helaSverige leva. De mindre tätbefolkade områdenakan då inte bestå som en fullvärdig del av landet.En sådan situation skulle i sin tur vara förödandeför de stora tätbefolkade regionerna och därmedför hela landet och dess välfärd.En fungerande infrastruktur är lika viktig i alladelar av landet. Situationen i det som kallasglesbygd, i inlandet och , är den attunderhållet av vägar och transportleder är kraftigteftersatt. Det finns även behov av helt nya vägar föratt öka tillgänglighet och knyta ihop samhällen påett lämpligt sätt.Det senaste antog, som vi också hört , det som i dagligt tal kallastillväxtpropositionen, Näringsproposition förtillväxt. Det var ett stort och i långa stycken mycketbra beslut. Vi kristdemokrater tog emotpropositionen med glädje. Vi konstaterade, trotsdet positiva, att den ändå var alltför mycket prägladav omsorgen om befolkningstätaste regionerna påviss bekostnad av glesbygden.Vi kristdemokrater framförde då önskemål om 10à utöver de i propositionenanvisade medlen, medel som bör kunna frigöras isamband med utförsäljning av statliga företag.Jag vill med bilden av ett träd illustrera relationenmellan de stora tätorterna och glesbygden. Debefolkningsrika delarna av landet är som det resligaoch livskraftiga trädet. Kom ihåg bara, att ingetresligt träd finns utan sin motsvarighet i ettrotsystem! Rotsystemet är för trädet lika viktigtsom landsbygden är för tätortsregionerna. Likalitet som trädet kan leva utan rotsystemet, kantätorterna leva utan det som kallas landsbygd. Demindre och medelstora samhällena, tillsammansmed den utpräglade landsbygden, är en omistlig delav som också har tillfört landet storavärden. Dessa regioner kommer även i framtidenatt behövas i arbetet att göra ett bra land bättre.Herr talman! Såsom vattnet tas upp genomrotsystemet och tillför näring till hela trädet, såmåste resurserna som ställs till förfogande förupprustning av infrastrukturen komma ävenglesbygden till del.Låt mig få återvända till tillväxtpropositionen ochdet beslut som fattades. När man talar om snabbatågförbindelser i , då stannar tåget iÖrebro!Bältet genom går faktiskt överKarlstad och mot . Det värmländska Karlstadär i hög grad levande i en nyckelposition. Värmlandformligen ropar efter snabbtåg. Högskolan,industrin, servicenäringen m.fl. är i stort behov avatt vi satsar på infrastrukturen. Värmlandsglesbygd har stora problem och är i stort behovbl.a. av upprustning av nergångna vägar. Det finnsbelagda samband mellan ökning avvägflödeskapacitet och ökning avarbetsproduktivitet i en region.Europa är inne i då man satsar på järnvägensförnyelse och även på vattenvägarnas förnyelse.Det finns anledning att se till att vi inte hamnaralltför långt på efterkälken. Det är hög tid att vi iSverige accelererar arbetet på en järnvägensrenässans.Omsorgen om vår miljö kräver också att sträckanStockholm -- får en stärkt konkurrenskraftgentemot flyget.Det borde inte vara så, att flyget för många ärsjälvklart när det gäller att förflytta sig de futtiga 30mil det handlar om mellan och behövs både för person- och förgodstransporter. Vi kristdemokrater kommer medstort intresse att följakommunikationsdepartementets agerande i dessafrågor.Herr talman! Avslutningsvis vill jag påminna om attSverige i jämförelse med är en endastor glesbygd.