prot · GE0958 · 1991-02-07 00:00:00 — Barns villkor förtjänar därför att ståi centrum för uppmärksamhet och debatt. Jag villgärna från början säga att vi socialdemokrater gårin i en familjepolitisk debatt inför valet med bådeglädje och tillförsikt.Olika undersökningar visar att barn i iallmänhet har det bra. Men för den skull får vi integlömma bort att det finns barn hos osssom har det svårt. Det gäller barn som växer upp isplittrade familjer, barn som är utsatta förövergrepp och misshandel, barn i familjer där detförekommer missbruk, sjuka barn ochhandikappade barn. måste vi ägnadessa barn särskild uppmärksamhet. Det gäller raktöver den gemensamma sektorn -- mödra- ochbarnhälsovård, daghem, skolor men också i övrigtinom och andra verksamheter.Under 90-talet är det också angeläget att förbättrasituationen för handikappade barn och derasfamiljer. Det är min starka förhoppning atthandikapputredningen som arbetar för fulltkommer att lägga en god grund för ett sådantutvecklingsarbete. När det gäller insatser för barni särskilt utsatta situationer hoppas jag att vi här iriksdagen skall kunna genomföra åtgärder med storenighet.Herr talman! har vi kunnat läsa itidningarna om en kraftig utbyggnad avbarnomsorgen över hela landet, även i sådanakommuner som har varit ett bekymmer,t.ex. blev ett rekordår när detgäller utbyggnaden av barnomsorgsplatser. Vi fickfaktiskt 25 000 daghemsplatser . Sedan år1982, då vi socialdemokrater kom tillbaka tillmakten, har vi i detta land byggt ut barnomsorgenmed 186 000 platser i daghem, familjedaghem ochfritidshem. Det är en imponerande utbyggnad, somjag menar att våra kommuner har all heder av.Trots att barnafödandet överträffar alla deprognoser som har gjorts upp -- vilket i och för sigär glädjande -- kan vi nu läsa om att kommun efterkommun kommer att klara full behovstäckningunder 1991, som avsikten var.Jag tror inte att alla människor har klart för sigvilken omfattning barnomsorgen har fått genomutvecklingen . I åldern 18 månader ochupp till deltar faktiskt av alla barn inågon form av barnomsorg -- daghem,familjedaghem, deltidsgrupp eller öppen förskola.Så gott som alla sexåringar deltar. De barn som intefinns med i barnomsorgen har ofta småsyskon, ochderas föräldrar är ofta lediga med stöd iföräldraförsäkringen. Barnomsorgens utbyggnadär också i hög grad i överensstämmelse medföräldrarnas önskemål.Internationellt talar man med stor respekt om densvenska barnomsorgen. Den svenska modelleninom barnomsorgen utgörs framför allt avkombinationen av omsorg och pedagogik. Denskapande verksamheten och leken bildar kärnan isvensk barnomsorg. Barnet står i centrum, ochpedagogerna tar fasta på barnets lust att leka ochlära.I den förskolepedagogiska traditionen är det viktigtatt visa öppenhet mot alla barn, även gentemotbarn med omfattande behov av särskilt stöd. Denforskning som finns visar att den svenskaförskolepedagogiken är framgångsrik.1985 års beslut om en förskola för alla barn var intebara ett beslut om att öka antalet platser så att allafår plats. I det beslutet låg också en ambition attutveckla innehåll och pedagogik. Detta är skälet tillatt vi har utvecklatett pedagogiskt program för förskolan, ett särskiltprogram för de äldre barnen inom förskolan och ettprogram för fritidshems- ochskolbarnsomsorgsverksamheten.Det saknas givetvis inte problem inombarnomsorgen, men jag har velat lyfta fram denväldiga utveckling som har skett inombarnomsorgen både innehållsmässigt ochkvalitetsmässigt för att visa på vilken framståenderoll den nu spelar för våra barn. Personalen inombarnomsorgen är verkligen värd ett erkännande fördet fina arbete den gör.Herr talman! Mot denna bakgrund är detobegripligt att de borgerliga partierna fortsättersina attacker mot den kommunala barnomsorgen.Det råder stor oreda i den borgerligafamiljepolitiken. På ett par punkter finns dockbesked att hämta som är gemensamma. Man äröverens om att skära ned på samhällets stöd tillbarnomsorgen. Man är motståndare till enutbyggnad av föräldraförsäkringen.Moderaterna vill avskaffa hela det statliga ochkommunala bidraget till barnomsorgen och i ställetinföra ett vårdnadsbidrag på . villavskaffa statsbidraget och införa ett beskattatvårdnadsbidrag på . I den gemensammaborgerliga motion som tar upp förslaget om ettvårdnadsbidrag saknas besked om det mesta, ävenom finansieringen. Man säger att man väntar sig attregeringen, den socialdemokratiska regeringen,skall komma med ett förslag på detta. Man antyderdock att en del av finansieringen kan ske genom skär ned på statsbidraget till barnomsorgen.Om kommunerna varken har pengar eller ansvarför barnomsorgen faller naturligtvis denkommunala barnomsorgsverksamheten samman.Det går inte, herr talman, att ställa krav påkommunerna om att de skall ge alla barn rätt tillbarnomsorg som man rycker undan deekonomiska förutsättningarna för en sådanverksamhet. Det vore enligt min uppfattninggalenskap att fullfölja de borgerliga förslagen omdessa kraftiga nedskärningar i barnomsorgen.Man kan naturligtvis fråga sig varför de borgerligalägger fram dessa förslag. Jag kan se två skäl till attförslagen blir som de blir.För det första försöker de borgerliga utforma enfamiljepolitik som utgår från en gången tidsförutsättningar. De borgerliga har inte förstått attde flesta småbarnsföräldrar förvärvsarbetar ochefterfrågar barnomsorg. De har inte heller förståtthur mycket föräldrarna uppskattarföräldraförsäkringen med de reella möjligheter denger båda föräldrarna att vara tillsammans medbarnen när dessa är små.För det andra tror jag att de borgerliga partiernasgenerella negativitet gentemot kommunalverksamhet leder dem fel i familjepolitiken.Moderaterna går i spetsen för en totalavkommunalisering av barnomsorgen, och dessvärre tycks och följa efterett stycke på väg. Medan vi socialdemokrater under80-talet diskuterat hur vi skall klara utbyggnadenoch kunna utveckla innehållet i förhållande tillbarnens behov, har den borgerliga debatten i höggrad gått ut på att skapa privatadaghemsaktiebolag.Herr talman! har vi socialdemokraterutvecklat familjepolitiken avsevärt. Vi har byggt utföräldraförsäkringen, höjt barnbidragen avsevärtoch utvecklat barnomsorgen. Jag går för min delmed tillförsikt in i en debatt inför valet om denframtida familjepolitiken utifrån den grund som visocialdemokrater redan har skapat.Anf. 102 () replik:Herr talman! Som jag nämnde i mitt anförandekommer min kollega att taupp familjepolitiken och barnomsorgen. Jag skallåtervända till de problem som jag tog upp i mittanförande.Jag nämnde beträffande den fortsatta hanteringenav ÄDEL-reformen att i vårt land har många småkommuner en mycket svag ekonomi. Jag nämndeexemplet , där åldersstrukturen är sådanatt medelåldern ligger över riksgenomsnittet.När man där räknat på vad ÄDEL-reformenkommer att kosta när den är fullt ut genomfördenligt majoritetens intentioner, finner man attkostnaderna kommer att öka med ett belopp sommotsvarar nio skattekronor. Enligt deförhandlingar som förts mellanKommunförbundets länsavdelning och landstingetlutar det åt att den skatteväxling som landstingetkan tänka sig ligger på . Dåkommer det att fattas nästan lika mycket förGullspång för att man skall kunna klara dessaproblem.Jag pekade också på de problem somskatteomläggningen medför för pensionärerna ochsom innebär ökade utgifter för . Manhar stora problem i kommunen, berättade desocialpolitiker som jag talade med då jagbesökte kommunen för att närmare sätta mig in isituationen, eftersom jag har gjort bedömningenatt kommunen är i stort behov av hjälp.Jag berättade naturligtvis då om den moderataalternativa modellen för finansiering av hälso- ochsjukvården inkl. äldresjukvården, nämligeninförande av en allmän obligatorisk försäkring sominnebär att man får ett riskutjämningssystem påriksplanet. Den modellen skulle för dellösa dessa problem. Med den uppläggning somregeringen valt för man med finansieringsansvaretpå den enskilda kommunen och skapar dessajätteproblem.Det är nu på sin plats att statsrådet klargöra hur man skall lösa de problemsom uppstår i kommuner med svag ekonomi och enogynnsam åldersstruktur och där prognosen pekarpå att dessa problem kommer att förvärras övertiden.Anf. 103 () replik:Herr talman! Det är intet tvivel om att bristen påbarnomsorgsplatser beror på att regeringenmisslyckats med sin barnomsorgspolitik. I viss månkan man skylla detta på baby-boomen och att detföds fler barn . Men den huvudsakligaorsaken är den bristande lyhördheten förflexibilitet, andra alternativ och nytänkande inombarnomsorgen.Det kanske mest bekymmersamma just nu är i flera kommuner över huvud taget inte taremot barn . Här måste manöverväga om barnomsorgsmålet inte börförtydligas. Det är uppenbart att detta feltolkas.Bengt talade om regeringspartietsomsorg om de handikappade barnen. Det varmycket dessa jag tänkte på när jag sade attregeringen ofta ställer sig solidarisk med de storagrupperna, som ger många röster, men glömmer demindre, röstsvaga grupperna. Vi i folkpartietliberalerna tycker att man gör alldeles för litet justför de handikappade barnen. Vi har också för dettaändamål föreslagit väsentliga förstärkningar ibudgeten, dvs. med över 200 miljoner, för höjdavårdbidrag och ATP-poäng för hela vårdbidraget.Vi har vidare föreslagit attmerkostnadsersättningen bör jämställas medhandikappersättning, osv. Det är en lång rad kravsom vi har i vår partimotion och som vi framfört årefter år men som socialdemokraterna inte har velatställa upp på.Anf. 104 () replik:Herr talman! började med att sägaatt det behövs insatser för barn i särskilt utsattafamiljer. Jag skulle då vilja börja med att instämmamed vad både och sade i fråga om skolläkarna.Jag har framställt en interpellation tillskolministern, men jag har ännu inte fått någotmeddelande om när jag kommer att få svar. Jag villverkligen vädja till socialministern att bevakadenna viktiga fråga. Om man vill värna omförebyggande sjukvård, skall man inte spara in påskolläkarna.I har man lagt fram ett ogenomtänktförslag, där man hänvisar till vårdcentralerna --detta i en stad som har mycket dåligt utbyggdprimärvård.Jag vill helt enkelt ställa frågan, omsocialdemokraterna vill slå vakt om skolläkarna.Man skall komma ihåg att det är barn som har detsvårt som har den största hjälpen av enskolhälsovård med skolläkare.Gudrun sade i sitt anförande att en socialnedrustning är på gång. Om detta förslag i Malmögår igenom är det verkligen ett exempel på socialnedrustning.Skolhälsovården är verkligen en mycket viktig delav en bra familjepolitik. Barnfamiljerna behöverofta hjälp, och detta får de förutom i skolan överhuvud taget av en väl fungerande skolhälsovård.Jag skulle vilja fråga när man hartänkt att föräldraförsäkringen skall byggas ut. Jagskulle också vilja fråga om tycker att det är ett uttryck för en rättvisfördelningspolitik att bygga ut ett system som geren del och andra närmare 600om dagen.Vi i vill öka föräldrarnas inflytande överde resurser som går till barnomsorgen. Det är endel principer som är mycket viktiga i en rättvisfamiljepolitik. Det krävs en ökad valfrihet. Denviktiga principen att alla familjer måste få del avsamhällets stöd till barnomsorgen måste slås fast.Bengt nämnde en mycket hög siffrabeträffande dem som får del av samhällets resurser,men denna siffra är inte helt korrekt. Man kanockså vända på det och säga att får nästaningenting av alla de miljarder som satsas påbarnomsorgen. Familjernas roll som beställare avbarnomsorg, oavsett i vems regi den utförs, måstestärkas. Det är också familjerna som måste avgöraom någon skall vara hemma medan barnenär små. Då är det vårdnadsersättningen som gäller.Anf. 105 () replik:Herr talman! En sak är och jagöverens om, värnandet av den kommunalabarnomsorgen. De borgerliga attacker som hanräknade med skulle komma mot den kommunalabarnomsorgen och diskussionen omvårdnadsbidragen verkar åtminstone inte bli såsamlande. När man lyssnat till debatten fårman intrycket av att det inte verkar vara så mycketbevänt med samlingen kring vårdnadsbidraget.Vi vill ha den kommunala barnomsorgen därföratt den är bra. Den är bra för barnen, förföräldrarna och bra för hela familjen. Denbeskrivning av kvaliteten på barnomsorgen ochutbyggnaden av barnomsorgen som BengtLindqvist gör är riktig men inte tillräcklig. Hannämnde i en bisats att det finns en del problem, menhan gick inte sedan närmare in på dem. Men det ärjust problemen som jag har talat om. Problemet attbarnomsorgen inte räcker till, och vad gör vi då?Varför tycker regeringen att det är bättre att demänniskor, som inte kan få barnomsorg, skall gå tillsocialbyrån i stället för att de skall få sinföräldraförsäkring, som han hade lovat?Jag förstår inte det. Jag förstår inte hellerresonemanget att vi inte har råd. Det kostar ocksåatt betala ut socialbidrag -- i reda pengar iadministration och i mänskligt värde för demänniskor som måste göra på detta sätt. Det äringen rolig situation för någon inblandad. Jagbegriper inte vitsen med denna rundgång av pengari systemet.Bengt har ju rikligt med tid för sinarepliker, så jag antar att han kommer att besvarafrågan varför det är bättre med socialbidrag än attbygga ut barnomsorgen så att den räcker till alla,helst i samband med en utbyggd föräldraförsäkring.Alla kan ju inte klara sig på sin föräldraförsäkring.Alla har inte så hög nivå på den. Därför behövsbarnomsorgen också tidigare, även om man har rätttill föräldraförsäkring.Det bör vara en rättighet att alla barn skall habarnomsorg. Vi har varit överens om det, och jagundrar varför man inte står kvar vid detta.Jag ställde också en mängd andra frågor, om dengenerella väldfärdspolitiken och hur vi skallfinansiera den när skatteinkomsterna minskar vidvårt EG-inträde. Det skall bli intressant att få höravad svarar på det.Anf. 106 () replik:Herr talman! Hur skall vi kunna klarabarnomsorgen och behålla det kommunalaskattestoppet, statsrådet ? Och hurkan vi också sänka statsskatten, som vitroligen måste om vi går med i EG, om vi skall varakonkurrensmässiga?Inom EG kan man ha en så låg skatt just därföratt kvinnorna inom EG i så stor utsträckning ärhemma, dels när barnen är små och dels när degamla föräldrarna behöver hjälp. Som hemmafruarsköter de sina egna barn och familjens gamla så attsäga gratis. Det är det arbete våra kvinnor utförmed betald lön inom den offentliga sektorn. Därförbehövs skatter för att täcka de utgifter som vi då fåri Sverige.Miljöpartiet är det enda parti som gått emot detkommunala skattestoppet. Annars löserkommunerna problemet med höjda avgifter, vilketde nu håller på att göra. Det innebär i sin tur attde som är i behov av vård och omsorg själva genomhöjda avgifter måste betala det som vi alla bordedela på skattevägen. Vi kan inte låta gamla, sjuka,handikappade och barnfamiljer själva stå för deökade utgifterna. Det är inte riktigt rätt.Till vill jag säga: Vi vill inte gåöver till privata försäkringar. Vi vill skattevägen haen rättvis fördelningspolitik.Anf. 107 Statsrådet ()replik:Herr talman! kommer att ta uppfrågorna om pensionärernas ekonomi ochskolläkarna.Jag skall efter bästa förmåga försöka hinna med såmånga som möjligt av de övriga frågor som ställtstill mig.När det gäller handikappade barn får jag säga attdet är på sin plats att ge en eloge för denutmärkta motion som har framlagt ominsatser på handikappområdet, inte minst då detgäller barn med handikapp. Den kan också utgöraen god grund för utvecklingsarbetet ifortsättningen.Jag har en viktig fråga till mina meddebattörer närdet gäller handikappade barn och andra barn medbehov av särskilt stöd.Jag kommer från en konferens somsocialstyrelsen haft kring allmänna råd om stöd tillbarn med behov av särskilt stöd i barnomsorgen.Hur kan man klara dessa barns behov i enbarnomsorg, där man rycker undan samhällsstödetoch lägger ut det stödet i form av enbarnomsorgspeng till föräldrarna? Det är ettverkligt dilemma för , som vill slopahela stödet. Det är också ett mycket stort dilemmaför som tar bort hela statsbidraget.Inom har debatten rasat. Ett förslag gickut på att man insåg att olika barn har olika behov.Det ledde till den fantastiska slutsatsen att vi måstesätta prislappar på barnen. Somliga barn måste fåmer pengar, andra mindre.Varför detta krångel? Varför inte satsa på enkommunal verksamhet som bygger på densolidariska uppfattningen att vi skall ge varje barnefter det barnets behov?Jag hoppas att alla borgerliga partier just medutgångspunkt från handikappade barn och frånbarn med behov av särskilt stöd för andra problemskall vända tillbaka till ett stöd för en kommunalutbyggnad och en sammanhållen barnomsorg föralla barn. Alternativet blir en enorm segregation pådet ena eller det andra sättet, där dessa barn medbehov av särskilt stöd kommer i strykklass.Sten tog upp den ekonomiska regleringenmellan kommuner och landsting som är ett resultatav äldrereformen. För att klara den behövligaresursöverföringen som utgår ifrån att varje kronaskall hamna på rätt ställe i förhållande till deåtaganden kommunen har, räcker det inte medskatteväxling som vet. I det systemetmåste också komma in det särskilda statsbidragetsom blir kraftigt omlagt och riktar betydligt merstöd till kommuner med en stor andel gamlamänniskor. Därtill kommer ocksåskatteutjämningssystemet, där man kommer attförstärka de faktorer som tar hänsyn till antaletäldre och andra saker av betydelse.Det är alltså helheten som skall ge Gullspångskommun ett utgångsläge, där man har fått över densumma pengar som tidigare uppbar det åtagandekommunen nu tar över. Detta är principen.Herr talman! säger -- och det harförekommit i denna debatt -- att40 % av barnen står utanför barnomsorgen.Det var bra att den uppgiften kom upp igen. Det ären mytbildning ni borgare odlar. Ni tar inte hänsyntill den typ av barnomsorg som är till förhemarbetande föräldrars barn, deltidsgruppernaoch den öppna förskolan. Dessa barn har vi ensärskild, avgiftsfri verksamhet för. Tanken är attockså den typen av verksamhet skall utformas efterdessa barns behov och ha en omfattning sommotsvarar efterfrågan. Man måste alltså ta medhela utbudet av barnomsorg för att kunna förstå hurbarnomsorgen når våra barn. av barnendeltar i någon form av barnomsorgsverksamhet.Till och andras frågor om barnunder 18 månader vill jag säga följande.Regeringen har sagt -- och det ingår också i detbeslut fattade 1985 -- att kommunernasskyldigheter finns kvar att ge barnomsorg åt barnunder 18 månader. Men kravet är inte lika starktsom för föräldrar med barn . Desenare skall förses med en faktisk rätt tillbarnomsorg.Men det finns ett viktigt tillägg och det är att barnmed förtur -- av sociala eller ekonomiska skäl ellerpå grund av handikapp -- aldrig kan utestängas omderas föräldrar vill ha barnomsorg, även om barnetär . Den rätt föräldrarna då har ärovillkorlig och måste tillgodoses av kommunerna.Skulle det förekomma att kommunerna intetillgodoser detta behov, menar jag att de gör sigskyldiga till lagbrott som måste beivras.När det gäller föräldraförsäkringens fortsattautbyggande, som frågade om ärdet självklart så att vi skall satsa på de positivaåtgärderna barnomsorg och föräldraförsäkring föratt undvika att föräldrar hamnar isocialbidragsberoendet. Även om sambandet inteär totalt så finns det där och spelar givetvis en roll ivår argumentation för en fortsatt utbyggnad avbarnomsorgen och för att så snart vi kan taytterligare steg i fråga om föräldraförsäkringen.Regeringen skjuter nu till ytterligare en miljard för1991 för utbyggnad. Vi fortsätter alltså att stödjakommunernas ansträngningar för att nå fullbehovstäckning på samma sätt som vi har gjorthittills.När det gäller föräldraförsäkringen får vi kommatillbaka så snart vi återfått en tillväxt eller på annatsätt fått utrymme för att kunna ta ansvar för attbygga vidare på utbyggnaden avföräldraförsäkringen upp . Måletstår fast för denna utbyggnad. Vi är fast beslutna attkomma igen så snart förutsättningarna finns. Menjust nu är läget sämre än det varit på mången goddag att besluta om en så kostsam reform medhänsyn till de ekonomiska problem som samhällethar just nu.Anf. 108 () replik:Herr talman! Redan under debatten i decemberkunde vi konstatera att skatteväxlingen inte skulleräcka. I fallet räcker det inte till mer änhälften av de nya kostnader som kommer.Statsrådet säger att det skall bli särskildastatsbidrag och ett skatteutjämningssystem. Jagförstår att han syftar på det som sades ipropositionen om inomregionalskatteutjämning,att man för över från andra kommuner för atthjälpa de svaga kommunerna. Men i de pågåendeförhandlingar som förs via kommunförbundetslänsavdelning och så känner man intetill dessa faktorer och vet inte hur man skallberäkna de egentliga kostnaderna. Dessa kalkylerskall bli underlag för den aviseradepropositionen.Allt detta visar att vi hade rätt i den kritik vi fördefram . Vi kände inte till de totalaekonomiska konsekvenserna av reformen när vifattade beslutet. Man borde alltså ha börjat i rättända.Menar statsrådet att kommunen skall fåen garanti för att de återstående skallbli täckta av ett statsbidrag eller genomskatteutjämningskonstruktionerna? Det är tvåolika system som i det sammanhanget skall göra siggällande. Varför får inte de ansvarigakommunalmännen redan nu klarhet i hur detkommer att bli? De är ganska oroliga för vad somkommer att hända, och vet inte hur de skalldimensionerna all övrig verksamhet inom detsociala fältet med tanke på den osäkerhetsfaktorn.En annan fråga som jag tog upp i mitt anförande ärföljande: Varför vill regeringen inte se till attalternativ kommer fram? Vi vet ju attde gamla blir allt fler. Statsrådet säger själv i denaktuella artikeln i att han bortsåg frånhur komplexa behoven var. Vi borde ha sett tillbehovet av ett större utbud och av större variation,säger han i artikeln. Han är ganska överraskad överatt han inte kunde förutse den här situationen. Menvi har försökt att påvisa att detta skulle inträffa. Vihar pekat på vikten av alternativ.Om de skattemedel som ensidigt används föratt subventionera offentlig verksamhet intekommer motsvarande verksamhet i enskild regi tilldel, blir det i det närmaste omöjligt för alternativenatt utvecklas. I praktiken innebär gällandestatsbidragsregler på flera områden att det bara ärmänniskor som har möjlighet att ta mycket storasummor ur egen kassa som kan utnyttja enskildaalternativ. För att få reell valfrihet måste reglernaändras. Det måste vara lika och rättvisa villkor föralla som vill vara med och producera verksamhet pådet här området.Anf. 109 () replik:Herr talman! Jag sade att av barneninte får del av de resurser som går tillbarnomsorgen. Somliga får, naturligtvis, en litendel. Vi säger att statsbidragen skall gå tillföräldrarna. Men jag vill understryka att detkommunala stödet enligt vår uppfattning skall gådirekt till barnomsorgen. Detsamma gäller förstatsbidraget till barn med särskilda behov. Detligger helt i linje med vår politik, som går ut på attdet är nödvändigt att slå vakt om grundtrygghetenpå socialpolitikens olika områden.Den avlämnade gemensamma partimotionen ser visom ett första steg i rätt riktning. Enligt våruppfattning borde ett beskattningsbartvårdnadsbidrag om . per barn och årinföras. Detta bidrag skulle gå till alla familjer somhar barn i förskoleåldern. skulle den årligaersättningen bli . För den familjsom har t.ex. tre barn i förskoleåldern skulle detblir inte . Detta skulle innebärastörre rättvisa och en större valfrihet för alla. Enligtvår uppfattning är det familjen, inte samhället, somskall välja. Familjen skall alltså välja, och samhälletskall skapa bästa möjliga förutsättningar förbarnomsorgen. Då är vårdnadsersättningen ettavgörande instrument.Vårt förslag om en ökad valfrihet i familjepolitikenmed ett vårdnadsbidrag som ett möjligt alternativmöts, tyvärr, fortfarande med kalla handen frånBengt och andra socialdemokrater. Mennär det gäller barnomsorgen i övrigt har vi sett hurden socialdemokratiska inställningen efter handhar förändrats -- från ett blankt dogmatiskt nej flexiblare inställning.