prot · GE09116 · 1991-05-22 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1990/91:116Onsdagen den 22 majKl. 9.00--17.561 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 15 maj.2 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesMotionerna1990/91:N127--N137 till näringsutskottet3 § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återJustitieutskottets betänkanden /91:JuU28--JuU30, JuU33 och betänkande 1990/91:UU18Kulturutskottets betänkanden /91:KrU19,KrU30 och betänkanden1990/91:UbU13--betänkande 1990/91:BoU17Meddelande om samlad voteringTalmannen meddelade att trafikutskottetsbetänkanden TU24 och TU27 skulle avgöras i ettsammanhang efter avslutad debatt.4 § Trafikens infrastrukturFöredrogstrafikutskottets betänkande1990/91:TU24 Trafikens infrastruktur (prop.1990/91:87 delvis).Anf. 1 ():Herr talman! Goda transportmöjligheter är en avde viktigaste förutsättningarna för det svenskavälfärdssamhället. Utan ett väl fungerandetransportnät hade vi i inte haft möjlighet attbygga upp den starka industri som ligger bakom detsvenska välståndet, och inte heller hade vi haft såstor personlig rörelsefrihet eller så storamöjligheter att välja var vi skall arbeta och bo.Järnvägsutbyggnaden bidrog till attSverige blev världsledande inom stål- ochskogsindustrin, och utbyggnaden av vägarna underefterkrigstiden underlättade för utvecklingen avden verkstadsindustri som länge har varit endominerande faktor i svenskt näringsliv.Det täta inrikesflyget och det teknisktvälutvecklade telenätet har inneburit att företaghar kunnat etableras och upprätthållas spritt ilandet och att de aktivt kunnat bidra till förbättradeförutsättningar för alla delar av Sverige.Näringslivet är således grunden för vår välfärd, förvår individuella och ekonomiska frihet.Näringslivet är också grunden för att vård ochomsorg skall kunna ges dem som behöver det ochför att kultur och utbildningsväsende skall fåtillräckliga resurser. Vi tar allt detta försjälvklarheter, men i av nedgång ochkostnadskris för företagen blir medvetandet omvarifrån grunden för välfärden kommer större,dock ännu inte tillräckligt stort. Näringslivetskostnadsproblem är allas våra problem. När vårtnäringsliv inte kan konkurrera, inte sälja sinaprodukter därför att konkurrenterna har lägrepriser och lika bra produkter, när våra företagflyttar till andra länder med lägre kostnader och vidärigenom får ökad arbetslöshet, då ökarmedvetandet om varifrån välfärden egentligenkommer.Transportkostnaderna är en viktig del av företagenskostnader, och företagen strävar efter att sänkadenna och andra kostnadsdelar. Mentransportkostnaderna har under senare årutvecklats väsentligt mer ogynnsamt i än iviktiga konkurrentländer. Den utvecklingen hardessutom förstärkts . till1990 steg kostnaderna för vägtransporter i Sverigemed inte , och den ogynnsammautvecklingen orsakades främst av ökadelönekostnader och kraftigt höjda vägskatter. Statenhar ett särskilt ansvar för infrastrukturen, som ju istor utsträckning ägs av staten, drivs och byggs avstatliga verk eller myndigheter. Staten utformarockså reglerna för privata aktörer. Staten kanmedverka till att sänka kostnaderna förkommunikationerna genom snabbare och renaretransporter, genom att effektivisera och förbättrasamtransportsystemens förutsättningar och genomatt bygga bort flaskhalsar och omvägar.Infrastrukturen har avgörande betydelse för vilkaförutsättningar och villkor som gäller förmänniskor och deras verksamheter. Det är ettväsentligt krav att infrastrukturen får ett utseendeoch en uppbyggnad som överensstämmer medmänniskors önskemål och behov och inte anpassastill någon centralt skapad byråkratisk vision om hursamhället bör se ut.I den mån det går att finna marknadsanpassademekanismer för att styra och finansierainfrastrukturen, bör dessa mekanismer utnyttjas. Imånga fall går det, i andra fall inte, att bygga uppsådana marknadsanpassade system. Då måste tillsvidare den politiska styrningen och finansieringenfinnas kvar.Förhållandena är mycket olika i skilda delar av vårtland vad gäller både den infrastruktur som ärlämplig och den som faktiskt finns. Biltrafiken kanorsaka betydande skador på miljön, vilket måstemotverkas bl.a. genom att den tekniskautvecklingen ytterligare stimuleras. Biltrafiken harockså blivit ett problem i flera större städer,, framför allt tillföljd av trängsel och köer. I övriga landet är bilenkanske mer än i storstaden en förutsättning för detdagliga livet, som den där orsakarväsentligt mindre miljöproblem.Trots att vi ofta talar om kommunikationernasbetydelse, trots att vi vet hur oändligtbetydelsefulla kommunikationssystemen är för ettlands välstånd och trots att bristerna och derasföljder tränger sig på oss och märks -- inte minst ide underutvecklade länderna -- har vi i Sverigeunder en följd av år försummat bådenyinvesteringar och underhåll av transportnätet. Påjärnvägarna satsades praktiskt taget inte en kronaunder flera decennier, och före omstruktureringenav järnvägstrafiken och uppdelningen i banverkoch SJ hade i detta hänseende halkat efterövriga säkert 30 år.Under nästan hela försummadessåväl underhållet som förnyelsen av det svenskaväg- och järnvägsnätet alltmer. Detta har lett till enaccelererande kapitalförstöring, som står i kontrastmot de växande behoven inför den ekonomiska ochpolitiska integrationen med den europeiskakontinenten.Vägarna är av särskild betydelse i ett så vidsträcktland som . Det gäller såvälNorrlandsvägar -- t.ex. för skogstransporter ellerenskilda vägar -- som de stora stråken för snabbatransporter, Europavägarna.De avkastningsberäkningar som görs av vägverketoch som ligger till grund för prioriteringsordningennär det gäller investeringar och underhåll visar attlönsamheten i investeringarna och underhållet ärstörst när det gäller de intensivast trafikeradevägavsnitten. Detta sammanhänger med behovetav snabba varutransporter, behovet av försäljningoch distribution till olika delar av och inteminst till Europa.Näringslivet har utvecklat ett system för snabbatransporter, just-in-time, för att kunna ökasnabbheten i distributionen och för att kunna sänkakostnaderna för lagerhållning och transporter ochdärmed också för varor. Det är livsnödvändigt föross i konkurrensen med framför allt övriga Europaatt alla möjligheter tas till vara att sänkakostnaderna i och för näringslivet.Från moderat sida har vi i många pekat på att merpengar behöver satsas i vägnätet, och vi har ocksåföreslagit ytterligare satsningar. Även har vi ivårt budgetförslag anslagit två miljarder utöverregeringens förslag. Men det är då viktigt attförbättringarna sker där de gör mest nytta, gerstörst avkastning. Det betyder inte att delar avlandet skall försummas, men i den situation vi nubefinner oss i skall satsningarna först göras där defår störst effekt.Inrikesflyget i är förhållandevis välförgrenat. Mycket beror detta på de satsningar somde enskilda kommunerna har gjort för att hållaegna flygplatser samt på det luftfartssystem somvuxit fram med som nav och som gjortmånga och täta förbindelser samt snabba resor överdagen möjliga.Regeringens s.k. tillväxtproposition visar påinsikt om transportsystemens avgörande betydelseför vårt land och på behoven av att stora satsningarnu görs. Regeringen föreslår i propositionen att enfond skall bildas och att särskilda satsningar skallgöras på järnvägar, vägar och kollektivtrafik -- 5miljarder /91, 5 miljarder /92, 10 miljarderunder och en planeringsram på 20miljarder. Satsningarna skall enligt propositionengå till större sammanhållna projekt av nationellbetydelse. En särskild storstadssatsning på 5,5miljarder ur fonden skall göras på de trestorstadsregionerna, under förutsättning avmedfinansiering från resp. region. I övrigtförutsätts att samplanering och samfinansieringskall ske i många fall och att avgifter också skallkunna tas ut för att bekosta vissa projekt.Utskottet avstyrker regeringens förslag om ensärskild inrättad fond och en delegation för attbesluta om investeringsanslag ur fonden. Utskottetanslår dock samma belopp som regeringen menanser att bör ha större inflytande överplaneringsprocessen och anslagets fördelning ochföredrar därför särskilda årliga anslag samtplaneringsredovisning till riksdagen.Även i andra frågor har utskottet en annan meningän regeringen, t.ex. när det gäller satsningen påvissa projekt av nationell betydelse. Vissa regioneri landet skulle kunna gå miste om medel ur fonden.Utskottet anser därför att en rad uppräknaderegioner också skall få del av anslaget.Därmed menar vi från moderat sida att en del avpoängen med den särskilda inriktningen gårförlorad, nämligen att medlen skall gå till projektav nationell betydelse och med stor nytta. Här delarvi från moderat sida regeringens bedömning. Det ärnödvändigt att i första hand göra de investeringarsom ger en god effektivitet och avkastning.Storstadssatsningen är exempel på detta.Kringfartsleder och tvärleder löser knutar itrafiken. Kollektiv- och spårtrafik lyfter bort en delav biltrafiken från gatunätet.Inte har någon utbyggnad avavlastande leder skett t.ex. i ,vilket när regionen vuxit befolknings- ochnäringsmässigt samt när biltrafiken ökat så mycketlett till en igenkorkad stad, onödigt storaluftföroreningar, tidsförluster och irritation i helaregionen.Från moderat sida föreslås att ett nyttfinansieringssystem övervägs, nämligen att enandel av bensinskattemedlen går direkt till attfinansiera vägunderhåll, med andra ord ''raka rör''från brukare till investeringsobjekt, vilket leder tillmer effektivt använda medel och större förståelsefrån bilisternas sida.Vi menar också -- och detta redovisar vi ireservation 6 tillsammans med -- attförsäljning av hela eller delar av affärsverken börske, varvid intäkterna kan investeras iinfrastruktur, som ju alltid är samhällsekonomisktlönsamma investeringar.Även avgifter bör kunna utgöra tillskott vidfinansiering. Men avgifterna skall enligt moderatuppfattning inte kunna tas ut på befintliga vägar --dessa vägar är ju redan betalda via skatter -- utanavgifter skall kunna tas ut endast vid nybyggande,särskilda projekt. Samfinansiering är också möjligtefter särskilda avtal med tänkbara medfinansiärer.Herr talman! Med det anförda yrkar jag bifall tillreservation 1, men jag står givetvis bakom ävenövriga reservationer med moderata namn. I övrigtyrkar jag bifall till hemställan iutskottsbetänkandet.Anf. 2 ():Herr talman! Det känns bra och glädjande att viäntligen i utskottet har kunnat enas om en störresatsning totalt på vår infrastruktur inför 1990-talet.Det är angeläget att säga att detta kan innebära attdet kan bli en större sammanhållen investering avnationell betydelse för järnvägen, kollektivtrafikenoch vägområdena.Nu gäller det att vi verkligen står för våraåtaganden och löften om pengar till att förverkligade föreslagna utbyggnaderna och upprustningen aven förfallen infrastruktur i vårt land. Frågan är välegentligen: Har vi råd att låta bli att satsa på enåteruppbyggnad av vårt järnvägsnät eller enoundviklig satsning på våra vägar?Från liberalernas sida är vi också nöjdamed att utskottets initiativ angående den föreslagnainfrastrukturfonden innebar att den inte blevförverkligad utan att som sig bör även ifortsättningen har fullt inflytande över de pengarsom skall användas till infrastrukturen.Vissa delar av den svenska infrastrukturen harförsummats och förfallit under såsomjärnvägen och våra vägar. Andra delar, t.ex. flygetoch telekommunikationerna, har haft engynnsammare utveckling.Folkpartiet liberalerna förordar en kraftig satsningpå järnvägen och vägarna under 1990-talet.Ingen kan säga exakt vilka resurser som kommer attkunna avsättas för att förnya dessa försummadeområden. Vad som blir möjligt är i hög gradberoende av den ekonomiska utvecklingen. Menäven det omvända gäller -- investeringar iinfrastruktur kan bli en hävstång för denekonomiska tillväxten. Därför är det angeläget attvi politiker nu och är bereddaatt göra sådana prioriteringar att utrymme skapasför omfattande strukturinvesteringar.Vi har också i motioner och i utskottsarbetet hävdatatt vår bedömning är att det för drift, underhåll ochinvesteringar i jänrvägar och vägar bör avsättasresurser i storleksordningen 140 miljarder kronorunder . Av dessa pengar är det troligt att40 miljarder behövs inom järnvägsområdet och 100miljarder inom vägområdet.Vi har också i våra motioner anvisat hur dessamedel skall kunna skapas eller tas fram för att göradessa nödvändiga åtaganden möjliga att genomföraunder en tioårsperiod.Välståndets historia är tätt sammanflätad medtransportsystemens. Utvecklingen inom andrasamhällsområden har påverkat transporterna, ochibland har påverkan gått i andra riktningen -- nyafartygstyper fick nya hamnstäder och kulturer attblomstra, järnvägarnas utbyggnad skapade helt nyastäder och samhällen, vägarna skapade möjlighetertill kontakter och bättre arbetstillfällen.Allt tyder på att investeringar i infrastruktur ärmycket lönsamma. Ett lands produktivitetpåverkas positivt av en god infrastruktur.En god utveckling i förutsätter således godaförbindelser för både utrikes och inrikes trafik.Såvitt vi kan förstå sker en kraftig satsning påmarktransporternas infrastruktur i hela Europa.Goda kommunikationer med utlandet är enförutsättning för vårt deltagande iEuropasamarbetet och möjligheterna att handla påen allt friare marknad. Goda kommunikationer iSverige är en förutsättning för fortsatt utveckling avnäringsliv och utkomstmöjligheter i alla delar avlandet. Därför var det en skandal att inlandsbananinte fick leva vidare med tanke på bl.a.turistverksamheten. Men det är en stor fördel attbl.a. stambanan, , , E6-an och färdigställs och byggs. Dettager goda kontakter och bra kommunikationer.Det allmänna har ett stort ansvar för attkommunikationerna fungerar. Att kunna resa påvåra vägar eller med kollektiva transportmedel ärså grundläggande att det kan sägas ingå i dengenerella välfärdspolitiken. Det allmännas ansvarhindrar dock inte att avgiftsfinansiering är tankbarpå vissa nybyggda broar och vägar.Glesbygdens trafikanter kan inte heller bära helaansvaret för sina kommunikationer. Det skulle ilängden bli alltför betungande och kostsamt fördem. Detta motiverar en regional utjämning och ettengagemang och ansvar från det allmännas sida närdet gäller glesbygdens infrastruktur.Vi måste ha bra vägar och järnvägar i . Destörsta städerna måste förbindas med motorvägaroch snabbtåg. De glesare befolkade delarna måsteha goda väg-, tåg-, flyg- och teleförbindelser medresten av för att ett vitalt näringsliv skallkunna existera och utvecklas. Detta kräver ocksåupprustning av många länsvägar.Vi måste självfallet ge försteg för miljöanpassadelösningar. Inte minst av det skälet förordar vi enkraftfull satsning på tåg. Snabbtågen har under åretblivit en ny attraktion för den svenska järnvägen.SJ kan här erbjuda resenären ett både bekvämt,snabbt och miljövänligt alternativ till flyg och bil.Vi måste se till att samspelet mellanregionerna fungerar och vara beredda till särskildainsatser i glest befolkade regioner. måstevi vara beredda att skapa attraktiva storstäder, medbättre kollektivtrafik och renare miljö.Satsningen på infrastrukturen enligt vårpartimotion har inte en nostalgisk bakgrund utan ären offensiv satsning och ett inslag i en strategi för attbryta pessimismen och stagnationen i . Detingår i ett program för tillväxt, välstånd och bättremiljö.Tre av regeringen utsedda utredningsmän har lagtfram förslag om hur våra tre storstadsregioner börorganisera sina vägar, kringfartsleder, pendeltrafikoch kollektivtrafik för framtiden. Det är ordentligakrafttag som måste tas för att vi skall få enfungerande infrastruktur i dessa regioner. Mensåvitt vi kan se är det nödvändigt att något sker, ochdet snart. I annat fall kommer trafiken kring dessakommuner att bli ett kaos, och en besvärligsituation kommer att uppstå när det gäller miljön.Det är alltså oerhört viktigt att statsmakterna,landstingen och de kommunalt ansvariga verkligentar sitt ansvar och förverkligar intentionerna i deolika utredningarna, allt för att rädda sig ur enbesvärande situation för både trafik- ochmiljösidan. Men det gäller också att ge den sombehöver använda sig av kollektiva transporter etttransportklimat som präglas av värdighet ochsnabbhet. Då skall vi inte heller glömma dehandikappade, som är beroende av riks- ellerlänsfärdtjänst i full utsträckning. De har väntatlänge nog nu.Godstransporterna är viktiga för att vårt samhälleskall fungera. En stor del av dessa transporter går på våra vägar. Många av dessa transporterskulle med en utbyggd och mer funktionell järnvägkunna föras över på järnvägen. Vi skall inte helleri detta sammanhang glömma sjötransporterna somi detta fall har stora möjligheter att ta över en delav de godsmängder som transporteras bilvägeninom och utom gränser.Redan i dag är det av det gods somexporteras från som levereras med båt frånsvenska hamnar. Inräknas färjegodset ochmalmexporten via stiger siffran till över90 %.Sjöfarten är också av stor betydelse för de inrikestransporterna. av transportarbetet -- 30miljarder tonkilometer -- sker med båt efter kusteneller på de inre vattenvägarna.I dag krävs det snabba transporter på ett helt annatsätt än förut, och det får vi acceptera, men det finnsockså transporter av gods som med god planeringoch med möjligheter att transportera på ett annatsätt än per bil och järnväg kan föras över till sjön.Vi måste också ge handelsflottan och kustsjöfartensin chans att svara för sin del av infrastrukturen.Driften av hamnar och terminaler är en viktig frågai sjöfartspolitiken. Vi vill också på den punktenpeka på möjligheten av privatiseringar. drivsde flesta hamnar i regi, medanstuveribolagen ibland är privatägda. Vi ärövertygade om att både kommunerna och sjöfartenskulle vinna på om flera hamnar såldes till privataintressenter.Även om medvetenheten om flygets miljöpåverkanväxt , måste det slås fast attinrikesflyget har en avgörande regionalpolitiskbetydelse för många orter och regioner i Sverige.Med tanke på geografi är det sannolikt attflyget kommer att spela en viktig och växande rolli infrastrukturen. Vi tycker att det är angeläget attflyget i princip bär sina egna kostnader.Staten bör medverka i en övergripande planeringav flygets förutsättningar, vilka enligt vår meningbör inkludera skärpta miljökrav på flygplanen ochskärpta koncessionskrav beträffande flygplatserna.Men i övrigt bör staten begränsa sitt engagemang ibranschens utveckling.Herr talman! Tiderna förändras och väl är väl det.Inför 1990-talet har partierna bjudit över varandranär det gällt satsningar i infrastrukturen. På 80-taletsatsade påinfrastruktur, och anser regeringen att vibör satsa , medan TonyHagström talar om 160 miljarder kronor.Vi kan då fråga oss hur mycket som är realistiskt attinvestera på tio år.Som redan nämnts är den stora begränsandefaktorn det investeringsutrymme som finnstillgängligt. Dessa stora satsningar skall ske i ettläge när svensk ekonomi befinner sig i mycket storasvårigheter.Folkpartiet liberalernas uppfattning är att vi just nustår inför ett avgörande. Frågan är hur vi skall hadet med vår infrastruktur . Kan vi lita påregeringen när det gäller de förslag som har utlovatsom verkställighet? Avtal och löften är ju inte alltiddetsamma som trovärdighet när vår regeringarbetar.Det är nödvändigt med en ordentlig satsning.Infrastrukturen betyder mycket för välfärdframöver. Vi får inte återigen försumma denmöjlighet vi har att satsa på järnvägarna, vägarna,flyget och sjöfarten för en god och framgångsrikinfrastruktur i vårt land, en infrastruktur sominnebär att vi får riktiga och ändamålsenligapersontransporter och snabba och riktigagodstransporter som gynnar och utvecklar ettframgångsrikt näringsliv.Med detta, herr talman, vill jag yrka bifall tillreservation 1.För övrigt ställer vi från liberalerna ossgivetvis bakom de övriga reservationer som viundertecknat, men yrkar inte i detta läge bifall tilldem.Anf. 3 ():Herr talman! Goda kommunikationer är enförutsättning för att hela skall leva. Enutbyggnad av kollektivtrafiken och ett väl utbyggtväg- och järnvägsnät ökar möjligheterna för ettdecentraliserat samhälle med boende ocharbetstillfällen spridda över landet. Investeringarinom området person- och godstransporter är enavgörande förutsättning för att skapatillväxtmöjligheter i alla delar av landet. Inte minstför de företag som har långa avstånd till sinamarknader är behovet av goda kommunikationerstort för att man skall kunna hävda sig bådenationellt och internationellt.Man kan säga att ett lands utveckling och välståndstår i direkt proportion till dess utbyggnad avinfrastrukturen.Under hela den socialdemokratiskaregeringsperioden harinvesteringarna i infrastrukturen, främst då i vägaroch järnvägar, varit klart otillräckliga. Påjärnvägssidan har behoven varit mångfaldigt störreän anslagen, och vägarnas investeringsandel avvåra gemensamma resurser har stadigt minskat.Det var mot den här bakgrunden som vi för ett antalveckor sedan med stor spänning mottogregeringens s.k. tillväxtproposition. äntligenskulle satsningarna komma. Avförhandsinformationen så hade allmänheten ochäven vi inom oppositionspartierna bibringats denuppfattningen att minst hundra nya friska miljarderskulle satsas på den viktiga infrastrukturen.Men tyvärr, som så så blevregeringens proposition i stora delar en besvikelse.Av de hundra miljarderna var det nästan bara ensummering av redan utgående anslag. Dessutomfanns det en s.k. infrastrukturfond som totalt skullekomma att uppgå till , varav enmycket stor del skall gå till storstäderna. Till dettakom regeringens mycket optimistiska antagandenom avgiftsfinansiering och medverkan frånnäringsliv och andra intressenter.Från olika slag av vägavgifter förväntar sigregeringen intäkter på i storleksordningen 30miljarder kronor och i s.k.samfinansieringslösningar räknar man med intäkterpå 10--15 miljarder kronor.Från sida avvisar vi inte vare sig avgiftereller olika slag av extern finansiering. Vi är dockövertygade om att regeringens beräkningar av hurmycket pengar som kan komma in på detta sätt äralltför optimistiska.Det orealistiska i tanken på att få in 30 miljarderpå någon form av vägtullar kan illustreras med etträkneexempel som visar, att större delen avSveriges vägnät skulle behöva avgiftsbeläggas elleratt ca 750 000 fordon per dag och år betalar . ivägavgift.Från näringslivet har mycket klart dokumenteratsatt något större intresse för att finansierainvesteringar i infrastrukturen inte föreligger.När det gäller medfinansiering från kommuner ochlän vill jag understryka att staten inte får lov attagera utpressare, som man t.ex. gjorde i sambandmed utbyggnaden av . Det måste slåsfast att ansvaret för att vi har ett väl utbyggt nät avvägar och järnvägar åvilar staten. Det är ett ansvarsom vi från sida aldrig kan medverka tillatt luckra upp.Centerns utgångspunkt för investeringar itrafikanläggningar är att investeringarna skall görassamhällsekonomiskt och miljömässigt optimala.Detta måste ske utifrån varje regions specifikaförutsättningar och behov. Det innebär att iregioner och områden där vägtrafiken är det endarealistiska alternativet -- där skall vägarnaprioriteras. I tätbefolkade områden däremot, därdet finns underlag för en effektiv kollektivtrafik --där skall kollektivtrafiken prioriteras. För långvägaperson- och godstransporter skall i första handjärnväg och sjöfart samt i vissa fall flygetprioriteras. Det handlar enligt mening inteom antingen eller, utan om att investeringarnasammantaget skall leda till en utveckling av helalandet och till en förbättrad miljö.Herr talman! trafikpolitiska beslut laderiksdagen fast ett antal delmål för trafikpolitiken.Det är framför allt två av dessa delmål som jagmenar att regeringen och riksdagsmajoriteten harsvikit. Det gäller dels det s.k. miljömålet, delsmålet om att trafikpolitiken skall medverka till enbättre regional balans.