prot · GF0912 · 1991-10-17 00:00:00 — Vi som arbetar inom den medicinskaakutvården har fått instruktioner om att vi inte påsjukhusen får behålla patienter som är gamla ochsom har ett huvudsakligen socialt betingatvårdbehov även om vi är medvetna om att någonannan omvårdnad icke går att skaffa. Det är därförjag har blivit så upprörd över att en del sjukhusmåste arbeta under dessa former. Jag tycker därföratt det är bra att man försöker utöka det privata,öppna det offentliga monopolet och släppa inprivata initiativ så att vi kan få fler ålderdomshemsom kan ta hand om dessa patienter. Det är alltsåhär felet ligger.Anf. 101 ():Herr talman! Jag vill inleda mitt första anförandehär i kammaren med synpunkter i en hjärtefråga förmig. Enligt min uppfattning och kännedom är detockså en majoritet av den svenska allmänheten somkänner vårdfrågorna som de viktigaste förframtiden.Den kösituation vi har i stora delar av landetoch på många områden måste vi göra något åt. Detär oacceptabelt att många människor dör i envårdkö. Därför måste arbetet med att förkortaköerna intensifieras.Vården av våra gamla och långvarigt sjuka är utmaning för hela samhället. Några enklalösningar finns inte, men jag vill dela med mig avnågra tankar och riktlinjer för hur vi somkristdemokrater ser på vårdfrågorna. Vården avvåra äldre kommer att bli en huvudfråga för osspolitiker under resten av 90-talet.Herr talman! Den svenska vården och omsorgenhar byggts upp i stor politisk enighet och medambition att erbjuda alla ett heltäckande skydd vidsvår eller tillfällig sjukdom. Allt har varit gott ochväl så länge ökade resurser kunde tillföras närbehoven växte. har detstatsfinansiella läget tvingat fram ekonomiskarestriktioner. Resurserna har inte längre kunnatöka i takt med kraven.Vid jämförelser med sjukvårdskostnader i andraländer måste beaktas att har världens äldstabefolkning. Dessutom kan jag som representant förKalmar län konstatera att vårt län i procent räknathar klart fler äldre personer än genomsnittet ilandet. I vårt län är , medanriksgenomsnittet är 7,9 %.Utvecklingen harinneburit att resurser för vården och omsorgenkrympt i förhållande till behoven. Till en börjankunde besparingar mötas med effektiviseringar ochutan större återverkningar på vårdens kvalitet.Fortfarande är meningsfulla effektiviseringarmöjliga. Dessa kommer att underlättas genomavreglering, mångfald och alternativa driftformer.Mer av flexibilitet kommer också i andra avseendenatt förbättra vården och ge patienten ett ökatinflytande på sjukvården.Herr talman! I vården och omsorgen av svårt ochlångvarigt sjuka människor och av de allra äldstamåste alla erkänna att endast begränsadeeffektiviseringsvinster är möjliga. Dessutomkommer behoven att öka påtagligt inom dessavårdformer fram . Antalet 80-åringarberäknas öka med och 85-åringarna, desom är i störst behov av vård och omsorg, med40 %. De äldre mår bättre, men omfattningen avkroniska ålderssjukdomar minskar inte. Dettafaktum, som ibland förtigs, leder till ett ökat behovav vårdplatser. Åldersutvecklingen visar på ettbehov av att öka antalet platser på exempelvisålderdomshem , på långvården ochsjukhemmen , inom servicebostäder med20 %, inom den specialiserade vården med 13 %och inom hemsjukvården med 15 %.Dessa siffror som jag redovisar är hämtade från enbilaga till . Denna statistik ärinte enbart siffror, utan bakom varje siffra finns deten människa av kött och blod med vårdbehov.Pensionsutredningens uppgifter är en viktig faktorför oss som politiska beslutsfattare under 90-talet.Det har funnits en trend att minskaantalet vårdplatser, eftersom det skulle höjakvaliteten inom sjukvård och äldreomsorg.Verkligheten är ofta den motsatta. Därför gällerdet att arbeta för en mångfald av vård ochboendealternativ, så att den enskilde verkligen fårvalmöjligheter.Vi måste skapa valfrihet inom vård och omsorg. Låtvårdpengarna följa patienten. Låt nya''vårdproducenter'', privata och kooperativa, visavad de kan erbjuda.För att skapa trygghet och valfrihet måste de småakutsjukhusen med god geografisk spridning finnaskvar, medan den högspecialiserade vården ges vidregionsjukhusen.Hälsohem och s.k. alternativ medicin är ocksåviktiga komplement till den traditionella vården.Full behovstäckning är något som vi av etiska skälmåste se till att alla gamla kan få inom vård ochomsorg.Avslutningsvis, herr talman, vill jag stryka underdet regeringen har sagt i regeringsförklaringen,nämligen att välfärdspolitiken inte alltid fungerarbra och att staten måste ha det yttersta ansvaret föratt alla skall ges en grundläggande trygghet vidsjukdom och ålderdom.Jag vill avsluta med att önska lycka tilli ett viktigt arbete som statsråd.Anf. 102 BO ():Herr talman! I likhet med övriga riksdagskollegervill jag önska välkommen till ämbetet.Med en lätt travestering på vad Per sadenär han var i , nämligen det bevingade''Lycka till! '', skulle även jag vilja säga lycka till tillde båda herrarna i . Jag förståratt det inte är nedläggningshoten mot jobben niskall arbeta med, men jag ser någranedläggningshot över den svenska socialpolitiken.Jag tycker att regeringsförklaringen är oklar, ochjag tänkte därför begagna det här tillfället till att taupp tre sakområden.Det första gäller frågan om grundtrygghet ellerstandardtrygghet. Vi som har läst socialpolitik ochtenterat dessa ämnen vet att det går en viktigskiljelinje i svensk socialpolitik på denna punkt. Viminns ATP-striden som ett klassiskt exempel från50-talet. Jag gör också den tolkningen att kärnan iden generella välfärdspolitiken bygger påstandardtryggheten.Jag vill därför börja med att fråga: Skall detta hothänga kvar över socialpolitiken och förverkligas?Eller är det så att man har varit litet oförsiktig medorden och inte tänkt sig att lämna begreppetstandardtrygghet och gå ner till en grundtrygghet?Det är i så fall en värdekonservativ inställning isocialpolitiken, någonting som fanns förevälfärdssamhället.Den andra hotbilden gäller pengarna tillsocialpolitiken -- frågan har också varit uppe tilldebatt . har lovatatt genomföra handikapputredningen. Folkpartiethar här i riksdagendrivit frågan om det glömda , och BengtWesterberg har i kammaren talat omför att man inte kan göra storanedskärningar när det gäller pengarna ochsamtidigt klara den generella välfärdspolitiken.Jag har uppskattat det har sagtpå den här punkten, och som jaghar varit med i socialutskottet har jag känt ett starktengagemang för den sociala dimensionen. Dettahar också personifierats i arbetet av DanielTarschys och ser det så att vi nu är inne i då etikenblommar i tal och skrifter i sådana här lokaler, menute blåser högervind. Jag känner att etiken står svagoch skuggad. Om vi ser till etikens grundpelare,nämligen det lika människovärdet, kräver dettasolidaritet och pengar -- det räcker inte med finaord från talarstolarna. Frågan är alltså: Kommerdessa besparingar på 10--15 miljarder att drabbasocialpolitikens område? Vill varamed och förverkliga nyliberalismens storanedskärningar i socialpolitiken, eller är tanken attdessa nedskärningar skall göras på andra håll?Jag hoppas att de båda socialministrarna kommertill med förslag som stämmer medgrundbultarna i den socialpolitik som harförts, där vi trots all retorik har kunnat bilda rättstabila majoriteter i och varigenom vi harundvikit stora klasskillnader i , vilket harvarit till gagn för hela befolkningen.Den tredje hotbilden i regeringsförklaringen gällervalfrihetsrevolutionen. Vad gömmer sig bakom denformuleringen? Kan det vara sådana hårda attackersom när SAF-chefen sade att jämlikhetennu skall slängas på sophögen och att vi får inse atttvåtredjedelssamhället är här. Är det den typen avvalfrihet som avses?Var skall kds göra av sin etik? Kommer det någonetisk ramlag, där man får inskränka viss forskningdärför att vissa principer inte stämmer? Ellerkommer det någon etisk ramlag som inskränkerden jämställdhet kvinnorna har uppnått?Jag är också litet intresserad av folkpartietsvalfrihet i fråga om egen husläkare. Om jag harförstått det hela rätt, skall vi bindas till en husläkareett år. Men om det visar sig att denne husläkare ären person som jag inte trivs med vill jag inte bindastill den läkaren . Frågan är: Skall man då gåfrån en enhetslösning till en annan? Skall inte jagsom medborgare i få gå till endistriktsläkare om jag vill? Jag undrar om vi skallsnickra till sådana här enhetslösningar, som mäts utefter en rikslinjal för hela landet, eller om det skallfå finnas variation i de olika landstingen, där debestämmer att ge medborgarna större valfrihet.Det ser ut på olika sätt i , och ett problem äratt vi envisas med att styra för mycket centralt utanatt se till den mångfald som finns.Socialdemokratin kommer i opposition attvidareutveckla socialpolitiken som alternativ tillmarknadsanpassad välfärd. Vi har lång erfarenhetav praktiskt förnyelsearbete, och vi kommer atthämta kraften därifrån.Allra sist, herr talman, tolkar jag det uteblivnabeskedet om ÄDEL-reformen iregeringsförklaringen så att den kommer attfullföljas, och därmed har alltså ochcentern ändrat åsikt, vilket i så fall är bra.Anf. 103 Statsrådet ():Herr talman! Jag tackar även för devänliga inledningsorden inkl. travestin. Vi som harfått förtroendet att arbeta inomsocialdepartementet skall göra vad vi kan för attmotsvara detta förtroende. Jag skall försökavidareutveckla några punkter som jag antydde imitt inledningsanförande.Jag begärde ordet därför att ställdeett antal frågor, och jag skall försöka besvara dem.En fråga rörde grundtrygghet ellerstandardtrygghet. Jag vidrörde den frågan något iavslutningen på mitt inledningsanförande, där jagkonstaterade att välfärdsstaten bygger på att vi hartillgång, oavsett ekonomiska förhållanden, tillsjukvård när vi behöver det, till utbildning för vårabarn när de behöver det, och på att det finns ettsystem på socialförsäkringsområdet som gör attmänniskor inte i stor skala lider ekonomiskt av attde har drabbats av sjukdom eller arbetslöshet ellerhaft förmånen att bli att gamla.Inom en av socialförsäkringarna, nämligenföräldraförsäkringen, har liberalerna iårets valrörelse pekat på att man nog har hamnatför långt åt standardtrygghetshållet, och vi harföreslagit mer av grundtrygghet. Det har inte varitnågon hemlighet, utan vi har pekat på att det kanbli mycket stora skillnader mellan dem som är med iförsäkringen. De som inte har hunnit få något jobb,som har studerat eller som är arbetslösa kan räknamed en ersättning på . per dag, medan de somhar varit med på arbetsmarknaden och skaffat sighyggliga inkomster kan räkna med upp emot 600 kr.per dag. Tiden mellan barnens födelse påverkarockså kraftigt den här nivån.Jag tycker inte att vi kan förfalla till dogmatism påden här punkten. De grundläggandetankegångarna är någorlunda gemensamma för BoHolmberg och mig, nämligen att man skall hastandardtrygghet vid sjukdom, arbetslöshet ochpensionering. Jag nämnde också iinledningsanförandet att det skall vara självrisk idessa system, och vi skall försöka utforma dem påett sådant sätt att de inte hindrar den ekonomiskatillväxten i samhället. Det har en hel del att göramed pensionssystemet, vilket jag tror att BoHolmberg förstår genom den markeringen.Den andra frågan som tog upp gälldepengarna. Jag har delvis svarat på frågan omhandikapputredningen i mitt inledningsanförande,och det innebär självfallet att folkpartietliberalerna fortsätter sin kamp för det glömdaSverige. Jag räknar med att vi undersocialministerns färla lägger fram förslag somgrundar sig på handikapputredningen.I den delen avslutade med att hoppasatt det inte skulle bli några besparingar påsocalpolitikens område. Jag måste något preciseradet jag sade i inledningsanförandet, nämligen att debesparingar som måste göras iden totala offentliga sektorn, inkl.socialförsäkringarna, delvis kommer att falla påsocialförsäkringssidan. Det är inte möjligt attpressa ner det svenska utgiftstrycket och på detsättet bana väg för en bättre tillväxt utan att vi seröver socialförsäkringarna. Regeringenåterkommer relativt snart i dessa frågor.Fråga tre gällde valfrihetsrevolutionen, somomtalas i regeringsförklaringen, och Bo Holmbergvar orolig för att detta betydde att regeringen villeinföra ett tvåtredjedelssamhälle. Så är detnaturligtvis inte. Med valfrihetsrevolutionen har vimenat att det på grundval av en gemensamsolidarisk finansiering skall finnas mycket störremöjligheter än i att välja var barnenskall gå i skolan, var de skall tas om hand iförskolan, var jag vill ha min husläkare eller var jagvill få en operation utförd. I grunden ligger alltsåtanken på en gemensam solidarisk finansiering --om man så vill, av var och en efter ekonomiskförmåga till var och en efter medicinska behov. Viskall naturligtvis avskaffa det system som harfunnits länge, där patienterna har tillhörtsjukvården i stället för att sjukvården har tillhörtpatienterna.Inom ramen för den frågan tog ocksåupp utformningen av husläkarsystemet. Denlösning som vi har pläderat för nu tidoch som får mer och mer gehör bland olikaintresseorganisationer, politiska partier m. fl.,bygger på att man skall ha rätt till en egenhusläkare. Vi har pekat på att det i de flestautländska system av den här typen är så att man kanbyta husläkare -- i det tyskasystemet t. o. m. i kvartalet i flertaletdelstater. Självfallet finns det inget intresse av skall bindas till en husläkare som man inte trivsmed. Däremot visar de utländska erfarenheternaatt önskemålen om att byta läkare är mycket få. IDanmark rör det sig t. ex. om någon procent per år.Värdet av kontinuitet känner medborgarna alltsåmycket tydligt.Till sist nämnde är ju en reform som är beslutad av riksdagenoch som består av många delar. ochjag har haft nöjet att diskutera den några gångerunder gångna år. De delarna kvarstår naturligtvisoch skall genomföras, inkl. sådana saker som att vinu äntligen får ett statsbidrag till de kommuner ochlandsting som ser till att det blir fler egna rum, attdet blir statsbidrag till dem som bygger uppgruppbostäder till åldersdementa, att vi ordnar ettbetalningssystem när det gäller de medicinsktfärdigbehandlade som vi hoppas och tror kommeratt leda till att den gruppen minskar; kommunernafår goda skäl att göra någonting som är bättre än attlåta färdigbehandlade patienter vistas påakutsjukhus, där de får en sämre vård än debehöver och dessutom upptar platser, m.m. BoHolmberg och jag kan väl vara nöjda över attÄDEL-reformen går vidare och förhoppningsviskommer att leda till de goda resultat som de somstår bakom den såg framför sig.Anf. 104 BO () replik:Herr talman! När det gäller trygghetsfrågan är jagnöjd med det svar jag fick, men jag är ändå en aningkonfunderad över att man i regeringsförklaringenså tydligt säger att man skall bygga en socialpolitiksom vilar på en grundtrygghet. Är det verkligen såatt man har blandat ihop begreppen? Men jagmåste ju nu tro på när han säger skall hålla fast vid begreppetstandardtrygghet.Om man har skevheter i ett system som bygger påstandardtrygghet har jag inga svårigheter att förståatt man får lov att rätta till dem, men för mig är deten ideologisk förändring att gå frånstandardtrygghet till grundtrygghet.10--15 miljarder är jättemycket pengar när man gårin och gnetar i budgetarbetet -- det vet jag av egenerfarenhet. Jag vet vad det kan innebära att haansvar för de sociala frågorna och få oerhört svårasparbeting från en finansminister. Svaret är nu attdet också skall drabba socialpolitiken. Vi får då sehur det kommer att slå mot socialförsäkring ochandra saker.Skall jag tolka uttalande omvalfriheten så att den enskilde kommer att få bådeett utbud av distriktsläkare och allt vad som hör tillden organisationen -- jag tänker påbarnhälsovården, distriktssköterskorna och allt detandra som är kärnan i primärvården -- och chans attfå en husläkare? Jag vill försäkra mig om att det inteblir på det sättet att man raserar den nuvarande avprimärvården och distriktsläkeriet för att köra in enenhetslösning för husläkeriet utan attdistriktsläkarmaskineriet får fullföljas ochutvecklas. Det fick jag inte riktigt klart för mig avdet svar som lämnade.Anf. 105 Statsrådet ():Herr talman! Jag återkommer då till frågan omhusläkarsystemet. Som vi har skissat i olikasammanhang -- och den modell som vi har fört framhar i början av det här åreti rätt stor utsträckning anslutit sig till, har jag sett;jag tror att modellerna är lika till 80---- skullesystemet bygga på varje individs rätt att välja sinhusläkare och på en rätt för utbildade läkare attetablera sig som husläkare.Vi har också tänkt oss att ersättningssystemet förläkarna skulle bygga på hur många patienter de harpå sina listor, personer som har valt att registrerasig hos dem. Jag har i andra sammanhang pläderatför att 75--av den ersättning er skildahusläkare eller vårdcentraler skulle få skulle varaberoende av hur många patienter de tar ansvaretför på helårsbasis. Den andra delen aversättningen -- 20---- skulle vara beroende avhur många besök de har under året.Tanken bakom denna ersättningsmodell har varitatt den snarare skulle stimulera till förebyggandeinsatser och till att försöka åstadkommaöppenvårdsinsatser än premiera många besök ellermånga återbesök. Från jämförelse med mångaandra länder vet vi att antalet besök per invånarekan skilja sig oerhört mellan länderna. ärett av de länder som har relativt få besök. Det finnsrätt litet som tyder på att folkhälsan eller ens egenhälsad skulle bli bättre om man går till doktorn treeller fyra gånger mer . -- Det har varit en avtankarna bakom ersättningssystemet. Det ligger väli linje med utvecklingen inom andra europeiskaländer, där man har system som liknar det här medhusläkare.Om jag förstod rätt var han orolig föratt distriktsläkarsystemet skulle raseras med etthusläkarsystem. Jag har litet svårt att seskillnaderna på den punkten. I bägge fallen handlardet i huvudsak om specialister i allmänmedicin --man brukar kalla dem för allmänläkare. Dethandlar om personer som i flertalet fall säkertkommer att ha distriktssköterskor, därför att det ären utmärkt kompetens som vi har i . Iflertalet fall kommer säkert medborgarna att väljaatt gå till en husläkare som bor relativt nära derasegen bostad, även om det finns möjlighet att väljaandra lösningar.Men det är klart att om vi genomför en ordning därpatienten så att säga för pengarna med sig och varjeläkare får ersättning efter hur många som finnsregistrerade på hans lista kan det naturligtvis häroch var bli så att patienter går från en läkare till enannan. I så fall får man dra konsekvenserna avdetta, exempelvis inom landstingen, genom attminska resurserna på de ställen vilkas patienterväljer att gå någon annanstans. Men jag har för alltid sett distriktsläkarna som en av grundernaför det framtid husläkarsystemet.Anf. 106 BO () replik:Herr talman! Den oro som vi frånsocialdemokratins sida kände när vi lästeregeringsförklaringen var att man i sitt nit attförändra skall kasta från det ena till det andra. BoKönberg vet att det har tagit svensk sjukvård 10--15år att få sjukhusvården att jobba ihop medprimärvården; från början var denna över huvudtaget inte accepterad. Vi vet också vad den harbetytt för barnhälsovården. Vi vet vad den kommeratt betyda som plattform för helafolkhälsoarbetet -- för hur vi lever, hur vi umgåsmed alkohol och droger. Vi blev oroliga för att heladetta fina som finns i vår primärvård skulle sättasmot ett husläkarsystem.Vi vill alltså värna det fina som finns iprimärvården. Vi hade inte kunnat acceptera raserar de fina sakerna till förmån för enenhetslösning som gäller husläkare. Men om jagfattade rätt finns det på nuvarandeberedningsstadium en öppenhet för att ha enkombination av de här systemen. Vi får väl dååterkomma när regeringen kommer med förslag iden här frågan.Anf. 107 ():Herr talman! Jag skall ta upp en något annorlundavälfärdsfråga i den här debatten.I växer rasismen ochfrämlingsfientligheten. Radio och TV rapporterarnumera om attentat motflyktingförläggningar och brutala övergrepp motenskilda flyktingar.Även här i visar främlingsfientlighetenöppet sitt ansikte. I valrörelsen fanns det partiersom fiskade i grumligt vatten.I flera kommuner har ochFramstegspartiet nu fullmäktigemandat. Nydemokrati har också med framgång spelat påmänniskors misstänksamhet och fördomar motinvandrare och flyktingar.Resultaten av skolvalen visar att defrämlingsfientliga partierna har haft framgångockså där. På Teknis i röstade var tiondeelev på . Teknis i ärtyvärr inget undantag, utan många skolor visadeupp liknande resultat. Man måste fråga sig vad detkan bero på att svenska ungdomar, uppvuxna i vårttrygga svenska välfärdssamhälle, låter sig lockas avextrempartierna och deras våldsideologi. Vad ärdet som lockar vuxna människor?Att acceptera förklaringar som att ''det är inne atthata invandrare och ballt att vara nazist'' som enStockholmselev uttryckte sig, är att ta alltförlättvindigt på den främlingfientlighet somuppenbarligen finns bland våra undgomar.Vi kan inte heller, tycker jag, accepterabortförklaringar som att det skulle vara ett''plojval'' och att resultatet inte behöver tas påallvar. Tvärtom -- valresultaten i skolorna ärverkligen något att ta på allvar. Skolan har enmycket viktig roll när det gäller att sprida kunskapom främmande kulturer och religioner, eftersomden når praktiskt taget alla barn och tonåringar. Iungdomsåren grundläggs många av våravärderingar.Efter att ha sett gårdagens Rapport finns detanledning att fundera över massmedias ansvar i denflyktingpolitiska debatten. I Rapport fick BertKarlsson utgjuta sig över att slussförläggningen iTånga tagit som han uttryckte det ''hansflyktingar'' utan att TV ifrågasätter vad som liggerbakom agerande i den här frågan.Herr talman! Det finns anledning att också seallvarligt på tendenserna i valet i övrigt. Vadspeglar de för strömningar i vårt samhälle? Hurstark är främlingsfientligheten egentligen?Det har uppenbarligen skett en attitydförändringhos svenska folket. visade undersökningaratt vi hade en tolerant inställning till invandrare ochflyktingar.En SIFO-undersökning visar attallmänheten nu har en mera skeptisk inställning.Drygt sex av tio svenskar tycker attbestämmelserna borde bli strängare. Varannansvensk tycker att myndigheterna tillämparbestämmelserna om uppehållstillstånd alltförgeneröst.I regeringsförklaringen sägs att''främlingsfientligheten och tendenser till rasismskall bekämpas''. Det är ett mycket viktigt ochangeläget problem att ta itu med. Men i debattenom regeringsförklaringen berörde statsministerninte den här frågan. Inte med ett enda ord berördeshur regeringen tänker möta de strömningar avfrämlingsfientlighet som drar genom landet. Jagfrågar därför: På vilket sätt tänker regeringen ta itumed problemen? Det brådskar!Sverige är ett mångkulturellt land och kommer såatt vara även . De människor som i dagkommer till som flyktingar kommer frånandra kulturer med en annan bakgrund. Vi kan inteblunda för att invandringen, hos en del svenskar,väcker oro och rädsla. Det är känslor som vi måsteta på allvar och försöka bemöta med kunskap ochinformation.De flyktingar som får stanna i vårt land har sammarättigheter och skyldigheter som vi andra. Manskall arbeta och försörja sig. Att ha ett jobb, attkunna försörja sig och att ha arbetskamrater är detbästa sättet att komma in i vårt svenska samhälle.Många fördomar försvinner också när man arbetartillsammans. Men det är inte lätt för invandrareeller flyktingar att få ett jobb även om de ärvälutbildade.Det är klart att det sticker i många svenskars ögonnär de ute i bostadsområdena ser många flyktingarsom de tycker bara går och drar och inte vill arbeta.Sanningen är ofta att de inte får något jobb hurgärna de än vill. Fördomar om invandrare ochflyktingars utbildning och arbetsförmåga frodasockså hos svenska arbetsgivare.Herr talman!