prot · GE0958 · 1991-02-07 00:00:00 — Kunde inte BengtGöransson förhandla sig till en tiondel förinformation om kultur i hela det svenska landet?Det vore 25 nya friska miljoner.Medbestämmandelagen är ändå , meninom kulturen finns det mycket nyare saker attinformera om. Det är faktiskt en förhandlingsfrågamellan statsråden i en regering.Bengt gjorde ingen kommentar till hurman ser på kulturmiljövårdens organisation och enökad regionalisering, men det kommer väl såsmåningom. Jag blev kanske också föremål för enmissuppfattning när det gäller En bok för alla. Detär inte böckerna i sig jag kritiserar. Många avböckerna som ges ut av En bok för alla äringen bra litteratur. Det socialistiska i det är att vianvänder statsmedel för att subventionera ett visstförlag när det finns andra, t.ex. pocketböcker, somjag vidhåller numera ofta har ett högre läsvärde änböckerna från En bok för alla. Jag är också glad förBellmanboken; det vill jag gärna säga.Beträffande Nationalencyklopedian vill jagförutom dem som tycker att viskall tacka i första hand rikta ett mycket stort tacktill de vetenskapliga medarbetare som har gjort attboken har fått den kvalitet som den har. Efter attha lyssnat till kan jag inte sägaannat än att jag med glädje ser fram emot att engång få läsa boken omNationalencyklopedins tillkomst i alla dess faser,med och utan kulturrådet.Till sist vill jag beträffande det regionala ansvaretsäga att inte har nämnt någontingom den framtida utvecklingen för museivärlden,för teatervärlden ute i landet. Kommer den starktcentraliserade styrningen att fortsätta? Jag hadegärna velat ha svar på den frågan.Anf. 75 ()replik:Herr talman! Kulturministern säger det självklaraatt en budget måste vara balanserad. Självfalletinstämmer jag i det. Dessutom vill jag säga att varjepartis ambition när de presenterar ett alternativtbudgetförslag är att budgeten är balanserad.Självklart är också att det naturligtvis inomramarna för en balanserad budget, beroende påvilka politiska ideologier vi representerar här iriksdagen, finns olika prioriteringar av anslagen.Det gör exempelvis att vårt parti anser att anslagettill kulturen bör uppgå till av statsbudgeten, förvi tillmäter varje kulturellt ändamål väldigt storbetydelse. Regeringspartiet gör andraprioriteringar. Var kulturen hamnar iprioriteringshänseende inom den balanseradebudget som regeringen har presenterat har vi ju fåttveta. Anslaget är enligt vår uppfattningotillräckligt. Det är inte konstigare än så.Det finns andra exempel. gjordeexempelvis jämförelser mellan informationen ommedbestämmandelagen och anslaget till kulturen.Det är naturligtvis fritt fram att göra det. Vi görandra prioriteringar. Men alla strävar vi alltså efteratt presentera en balanserad budget. Det är denpolitiska, ideologiska målinriktningen iverksamheten som återspeglas där.Jag tror att det finns utrymme för en framtidadebatt här i om alla dessa frågor. Detfinns en mängd motioner på kulturområdet. Jagkan nöja mig med att notera att kulturministerndeklarerade den goda viljan att satsa ännu mer påkulturen. Jag kan också tolka det så att det ärmöjligt att kulturministern inte fått gehör för sinaönskningar från de övriga inom regeringen. Jaghoppas att vi i övriga partier som deltar ikulturpolitikens utformning kan hjälpakulturministern att korrigera anslagen till kulturenpå väsentliga områden.Anf. 76 () replik:Herr talman! Jag kan fortsätta där föregåendetalare slutade. Jag har fått en förklaring till detkulturministern beskrev som inflationsbrasa. Detvar alltså en prioriteringsfråga. Min första fråga tillkulturministern gällde just detta: Ansersocialdemokraterna att osthyveln skall skära hårtoch drabba kulturen när man måste görabesparingar? Svaret på den punkten blev alltså ja.Så kommer vi till detta med prioriteringar. IngridSundberg nämnde en socialdemokratiskprioritering. Det finns andra av samma typ. Förfolkpartiets del har vi prioriterat några saker i vårstrama budget. Det är, som jag sade i mittinledningsanförande, det glömda ,biståndet till världens fattiga och kulturen. Det kanfinnas ideologiska skillnader i detta. Och jag trorockså att det gör det. Då får vi konstatera att vi stårdär och att vi gör olika prioriteringar. Vi prioriterarkulturen olika.Jag hade i mitt första inlägg ytterligare en fråga. Jagtog upp den eftersom det är första gången som jagdebatterar kultur med statsrådet. Jag har alltid varitengagerad i kulturmiljöfrågor och ikulturminnesvården. Jag nämnde då att vi i Sverigehar 1 000 skyddade byggnader. har 9 000och har 42 000. kan emellertid dessa talkorrigeras. T.ex. kyrkobyggnader var intemedräknade, och det finns byggnader som ärskyddade på annat sätt, osv. Men dessa tal sägerändå en hel del.Jag hade besök av en god vän från som harsett stora delar av . Han sade: Vad är detmed ?Man brukar säga att kyrkan står mitt i byn. ISveriges medelstora städer står i ställetDomusvaruhuset mitt i byn omgivet av likartadbebyggelse. Jag undrar vad detta beror på. Berordet på att vi hade mindre att bevara? Vi hade trähussom brunnit, och vi hade kanske mindre värdefullbebyggelse, osv. Men vad är det som gör attkultursynen skiljer sig åt så mycket i Sverigejämfört med andra länder? Det tror jag också är enideologisk fråga som jag tycker att det skulle varaintressant att få svar på. Beror det möjligen på, somjag sade i mitt inledningsanförande, attsocialdemokraterna i socialistisk välvilja ville rivadet gamla för att skapa något nytt och att man intekände starkt för sambandet mellan det gamla ochdet nya? Det vore mycket intressant om jag ändåfick ett litet svar också på den frågan, vilken kanskeligger litet utanför budgetdebatten men förvissohör ihop med kulturdebatten.Anf. 77 () replik:Herr talman! Jag tycker att kulturministern var ensmula ironisk när han uttalade sig om centernskulturpolitik. Vi i tycker faktiskt attutredandet inte skall vara till för utredandets egenskull. Jag kan emellertid ta ett exempel.Kulturpolitikens mål antogs . Då bordedet väl ändå vara möjligt att se på kulturpolitikensmål i backspegeln och se hur de har fungerat menockså om de behöver förbättras. Den frågan tyckerjag att vi skall ställa.Jag noterar att kulturministern nu ser allvarligt påde förändringar av lönebidragssystemet som tasupp i budgetpropositionen och att man arbetar medfrågan i departementet.Det var två saker som jag reagerade starkt på ibudgetpropositionen.För det första reagerade jag på att regeringen intehade brytt sig om att uppmärksamma de problemsom kulturutskottet tog upp ,nämligen de problem som uppstår inomkultursektorn när reglerna för lönebidragförändras, eftersom anställningarna för en stor delav personalen vid i stort sett alla kulturinstitutionerhär i landet är baserade på lönebidrag ochnuvarande höga bidragsbelopp.För det andra undrar jag hur vi på ett vettigt sättskall ta hand om de människor som ändå genomlönebidragssystemet fått ett ofta meningsfulltarbete. Alternativet för dem kanske hade varitarbetslöshet.Anf. 78 () replik:Herr talman! Jag tackar för de synpunkter somkulturministern ger på natur och kultur. Jagpåpekade att det är ett inbyggt motsatsförhållande,men att det nu har gått så långt med den storabefolkning som världen nu har att man inte kanfortsätta att låta det ske på det gamla sättet, sominnebär att man exploaterar naturresurser ochråvaror och förstör miljön på det sätt som sker it.ex. Det finns alltså ett inbyggtmotsatsförhållande.Beträffande kulturen vill jag säga att konsten alltidhar uppfattat naturen på ett varsamt och ödmjuktsätt, och den pekar genom sina produkter på skall umgås varsamt med naturen. Denstimulerar till varsamhet. Det är faktiskt vad denfrämste miljökämpen inom socialdemokratin,, också pekar på, men det är en merkristen moralfilosofisk variant av det här temat.Han säger att när han går ut och plockar hallon iskogen upplever han ''kommunion med ''.Det stimulerar till en verklig varsamhet mednaturen, och han skulle inte kunna göra en fluga förnär.Anf. 79 Utbildningsminister () replik:Herr talman! Jag har både förståelse och respektför de resonemang som för. Jag hållermed om man inte kan exploatera naturresurser hurmycket som helst och i vilka former som helst. Menjag tror att måste vara litet försiktig för att kommaundan spänningen. Om jag förstod rättmenade han att konsten alltid uppmärksammarnaturen på ett varsamt sätt. Jag är inte säker på det.Jag är inte säker på att alla konstnärer har ettvarsamt förhållande till naturen. Jag är rädd förvissa effekter, och jag har sett vilka effektermiljöpartiets ståndpunkt när det gällerforskningen har fått, då krävde förbudmot stöd för sådan forskning som man på förhandinte visste gynnar hela mänskligheten, alltså ettförbud mot nyfikenhet, om man inte är säker på attnyfikenheten gagnar ens innersta vilja.Konsten måste, paradoxalt nog, också i sinayttringar få vara destruktiv. Konstens frihet ärfaktiskt central. Det som här säger äratt konstens frihet inte är så central. Han definierarbort den på ett sådant sätt att detta inte skullekunna uppstå. Man jag kan inte utesluta att det kanfinnas konstnärer som i sin natursyn är destruktiva.Också deras verk måste få ställas ut på museer,måste fås ses och betraktas. Det är detta som jag idetta sammanhang anser är viktigt att notera. Detgör man nämligen lättare om man erkännermotsatsförhållandet och blottlägger problem. Jagtror personligen på konfrontationens värde, menjag misstror konflikten. Konfrontationen är oftaproduktiv, och konflikten är i regel destruktiv. Detär skillnad på konfrontation och konflikt. Det ärviktigt att vi konfronterar uppfattningar och tankarmot varandra och erkänner spänningar ochmotsatser. Också detta kan i vid mening sägas varaett kulturförhållningssätt.Lars frågade om osthyveln måste drabbakulturen hårt. Men sanningen är ju att visocialdemokrater 1988 gick ut och sade att vi ärberedda att av våra gemensamma resurser satsa 300friska miljoner . De pengarsom har gått ut är 376 miljoner enligt vårt förslag.Lars parti, liberalerna,tyckte att 300 miljoner var för mycket och föreslog100 miljoner. Det var storautspel i den förra valrörelsen. Det betyder att vi ivarje fall har varit nästan fyra gånger så bra somfolkpartiet liberalerna ville vara 1988. Vi har alltsåett resultat att peka på i det stycket.När det gäller synen på byggnader och annat finnsdet all anledning att vi för ett resonemang om detta,och jag skall gärna fundera på om vi i ärmindre benägna att skydda byggnader än andraländer. Jag kan tänka mig att vi i vissa i delar har enannan byggnadsteknik som gör att vi inte kan sparalika många hus som man kan göra på håll. Det kanspela en viss roll. Vi har en annan geografiskstruktur. Jag kan tänka mig att vi har en betydligtbättre redovisning, om vi ser på vårt sätt hanteranaturens miljöer och om man på motsvarande sättskulle göra en granskning. Men jag vänder mig motLars när han försöker säga att det ärsocialdemokraterna som för att plåna ut minnenaav allt gammalt har rivit. Det är väl intesocialdemokrater som har varit direktörer påÅhléns och som har byggt i ,detta hemska Tempohus. Jag kan inte tänka mig attÅhléns ägdes av någon aktivsocialdemokrat, åtminstone inte någon som satt iriksdagen. Det vet jag bestämt. Jag kan inte tänkamig att de som har exploaterat husen -- t.ex.Skånska Cement, som har demolerat Växjöcentrum -- har styrts av socialdemokrater. Är detverkligen så?Det finns anledning för oss att så här efteråtfundera över hur man har byggt och vad man hargjort, men det finns knappast anledning att funderai förenklade partipolitiska termer. Det är viktigt attta ställning till vad vi ville åstadkomma och vad viverkligen åstadkom. Detta blir särskilt viktigt närdet nu är aktuellt med ett EG-samarbete.I dag kryllar det av trafikdirektörer ochbilföretagsdirektörer som vill ha bort gamlavärdefulla broar för att våra landsvägar skall kunnaEG-anpassas. Det är sannerligen intesocialdemokrater som står främst i ledet och vill tabort dessa broar. Det var den socialdemokratiskaregeringen som sade nej till bortforslande av ensådan bro, som jag har haft möjlighet att taställning till. Det finns all anledning för oss attnyansera debatten, blottlägga problemen ocherkänna att vi också där möter konflikter.Det finns ju människor som hamnar i den mycketpraktiska konflikten att de önskar sig en snabbtransport av billiga tomater till den butik i vilken dehandlar och som de vill ha kvar på den lilla orten.Dessa människor har behov av vägen, och då kandetta behov komma i direkt konflikt med ettbevarandeintresse. Det blir alltså den här typen avmotsättningar som vi måste leva med och erkänna.Jag är ledsen, , om jag verkadeironisk när jag uttalade mig med en lätt ironi. Jaghar ingenting emot översyner. Men när vi tittar ibackspegeln har vi fått ett ganska gott dokument iform av den granskning som utfördes iEuroparådets regi. Det finns anledning att mycketnoga studera detta dokument och ta vara på ocksåden kritik som där kommer fram. Jag har pekat påatt tillgängligheten är viktig, men den är intetillräcklig som riktningsgivare för kulturpolitiken.Det krävs också betydande inslag av det som jagföredrar att kalla för folkbildningsvilja, eller somandra möjligen föredrar att kalla för missionsvilja.Det är naturligtvis samma sak i detta sammanhang.Det handlar om att den intresserade ochengagerade förmås att dela med sig av sitt intresse.Du som tycker om att läsa böcker har faktiskt ettansvar för att tala om för andra att böcker är värdaatt läsas! Det är ett väldigt viktigt inslag i allkulturpolitik.Jag kan med stor glädje konstatera att dagensdebatt visat att vår enighet uppenbarligen är ännulitet större än den har varit. Vi har olikasynpunkter på kulturmiljövårdens organisation.Jag är inte beredd att , , ta dendebatten. Jag vill gärna fundera över vilkaslutsatser som kan dras och om det skall göras någrainsatser.Vi kan ha olika meningar om vilken effekt En bokför alla har haft. För egen del har jag dragitslutsatsen att den rimliga statliga subvention somlämnas till En bok för alla har varit tillräcklig för atthålla i gång och stimulera utgivningen av ett stortantal pocketböcker. Man har öppnat och stimuleraten marknad. Det är också ett sätt att förstärka godamarknadskrafter där sådana finns, och det anser jagvara viktigt.När det gäller frågan om den starkt centraliseradestyrningen av teater, kan jag inte se att teatrarna ärså starkt styrda. Grundbeloppssystemen är i sig enschabloniserad bidragsgivning. Problemet meddessa bidrag är inte att de är styrande påverksamheten, utan att de alltför starkt fokuserarintresset på personella tjänster på institutionerna.Det kan i och för sig vara viktigare att ha ett anslagsom ger möjlighet att hantera verksamheten. Detär något som vi har anledning att granska, vilket viockså skall göra.Enigheten är dock i långa stycken mycket bred. Jagnoterar detta, eftersom jag hade anledning att ihöstas i en artikel, när jag hade ställt frågor tillpartiledarna om deras syn på biblioteksavgifter,konstatera att ett parti svävade på målet. ledare var inte främmande föravgifter på utlåning av böcker från biblioteken. Detfanns en, i vid mening, klar vänstersyn i fråga omkulturpolitiken, där uppenbarligenstod utanför. Efter att ha lyssnat till IngridSundberg drar jag slutsatsen att IngridSundberg hyser vissa sympatier för dennavänstersyn när det gäller kulturpolitiken. Jag hälsarhenne välkommen in i detta breda vänstergäng somi denna kammare diskuterar kulturpolitiken.Andre vice talmannen anmälde att IngridSundberg, och anhållitatt till protokollet få antecknat att de inte ägde rätttill ytterligare repliker.Etik, demokrati m.m.Anf. 80 ():Herr talman! Jag har valt ämnet etik i politiken,därför att jag tror att det är viktigt att inte baradiskutera pengafrågor och hur vi skall förändravärlden inom olika sektorer. Vi politiker bör iblandta oss tid och självkritiskt granska vårt sätt attarbeta.Det reaktioner som framträdde årsvalrörelse var tankeväckande. En del av dem somvar ute på torgmöten och lyssnade på oss politikergav då uttryck för synpunkten: Ni politiker baralovar och lovar, men vad är era löften värda? Allapolitiker drogs över en kam. Det spelade ingen rollvilket parti man tillhörde. Folk såg likadant påsamtliga politiker.Valdeltagandet var också lägre . Deopionionsmätningar som senare har gjorts pekar påatt väldigt många väljare är osäkra. Man har intetagit ställning för eller emot, utan man är en osäkerväljare. Detta ändrade sig dock något vid densenaste mätningen.De politiska partierna tappar medlemmar. Det ärsvårt att engagera folk som fritidspolitiker. Alltdetta är allvarligt och ett hot mot demokratin. Detfinns risk för att det blir en snedrekrytering till detpolitiska arbetet. Vi vill ju ha människor somrepresenterar alla sektorer i samhället. Vårviktigaste uppgift som medborgare är att väljaledare. Det är också viktigt att de som vi vill ha somledare verkligen vill ställa upp och att det kännsmeningsfullt för dem att göra en insats.Vad skall man då göra för att undvika att hamna ien skev situation, där mandatfördelningen blir snedpå grund av att de som vi egentligen vill ha inte villställa upp? Jag tror att det är på sin plats med ensjälvkritisk granskning. Visst kan man skylla på attmassmedia inte ger en rättvisande bild, men dåskjuter man problemet . Det ärväsentligt att granska hur vi arbetar och beter oss idet politiska livet. Hur bär vi oss åt t.ex. när vi villnå makten? Vi vill ju ha makt och, det är inte någotkonstigt med det. Det är i maktposition som manhar den största möjligheten att genomdriva sinapolitiska program. Går vi ut med löften som intekan förverkligas? Kommer vi med svepandepåståenden som allmänheten avslöjar somgrundlösa? Tar vi vara på makten så att vi utövarden för människornas skull och inte för den egnakarriärens och bekvämlighetens skull?Som politiker har man att fatta beslut i frågorsom rör människors liv, hälsa och tillvaro. I detutskott som jag är ledamot av behandlas frågor somrör människor från moderlivet till graven. Detta äri allra högsta grad frågor av etisk natur. Det gällerdå att sätta sig in i olika gruppers situation så inte fattar beslut som medför att människor farilla.I detta utskott fattas också beslut som inverkar påindividens frihet. Hur långt skall vi som politiker gånär det gäller att dona och styra över människorstillvaro? Just folkhälsofrågor är ett typiskt exempelpå detta. Det finns delade meningar om hur långt viskall gå i restriktionspolitik beträffande tobak ochalkohol. Det finns all anledning att fundera överdetta.Det handlar också om politikerns eget sätt att leva.Det ställs större krav på politiker än på andra. Detställs större krav över huvud taget på människorsom bekläder höga poster i vårt samhälle. Ledare ivårt samhälle har fått lämna sina poster förförseelser som kanske inte är juridiskt felaktiga,men som i denna allmänna folkopinionen ärfelaktiga. Det finns anledning att fundera på ochsjälvkritisk granska hur vi beter oss.Det jag har framfört i olika sammanhang är behovav etiska principer för det politiska arbetet, i likhetmed vad andra yrkesgrupper har: civilingenjörer,advokater, läkare m.fl. När jag har framfört denhär idén har jag mött motstånd: Behövs inte, detfungerar ju med massmedias kritiska granskning,med allmänhetens uttryck i allmänna val för vilkaman vill satsa på. Man säger att politiken blirmycket tråkigare. För mig låter detta precis som ettdeja vu-fenomen , när läkarkårenarbetade fram etiska principer för prövning avbehandlingsmetoder på människa. Det hette:Behövs inte, det går bra ändå, det stryperforskningen, som blir mindre idérik. tror jaginte att det är någon som vill bli av med de etiskaprinciper som då skapades för det kliniska arbetet.Att ta fram etiska principer tar tid och det fordrasett forum inom vilket man gör det. Andrayrkesgrupper har fackförening, yrkesförening ellerintresseförening som har kunnat fånga upp idén ocharbeta vidare på den. Jag har funderat mycket påhur man får i gång detta. Vi har haft litetdiskussioner i kammaren om det. Jag tror att vibehöver en grupp sammansatt av politiker frånolika partier och med olika politisk erfarenhet frånkommunalt och landstingskommunalt arbete samtfrån rikspolitiken. Det behövs någon som håller idetta.I den motion jag har väckt har jag fört framriksdagens talman som en sådan person som skullekunna sparka i gång detta arbete. Det var någotsvårt att formulera klämmen i den motionen, förriksdagen brukar inte uppdra åt talmannen att görasaker och ting. Men det är alltså andemeningen imotionen. Jag vet att vår talman, , kommer att ha ett möte framöver som jaghoppas är just detta startskott.Det finns flera motioner i samma riktning. Jag harinte läst dem, utan bara sett rubrikerna. Det finnsett par förslag om en bok, något ytterligare förslagom etiska principer. Själv tror jag att dessa mednödvändighet måste bli ganska allmänna. Men låtoss diskutera formen. Jag tycker att det är fint omprocessen kommer i gång.Anf. 81 ():Herr talman! I går introducerade statsministern ettnytt sätt att kommunicera här i kammaren. Hanbad sålunda att genom att endast röra påläpparna svara på en fråga han ställde. Det betydergivetvis att statsministern ville gå över till labiologi istället för talspråk. Om vi gjorde det genomgående,skulle riksdagsstenograferna bli överflödiga liksominspelningsbanden, och det vore ju synd. Jag skalldärför inte gå över till labiologi i mitt anförande,även om det i och för sig kunde vara motiverat medtanke på att vi som talar för etik i politiken tyckstala för döva öron.När jag fick se talarlistan reagerade jag givetvis,eftersom jag hade placerats på andra plats. Regelnär ju att det största oppositionspartiets talesman fårinleda debatten. På min fråga vadan dennanyordning svarade riksdagsdirektören att man intetyckte att det var lämpligt att två folkpartistertalade i följd. Och kom man på idén att placeramig mellan dessa båda ledamöter. Mot detta kanjag givetvis inte ha någon invändning -- att inramasav två begåvade och charmfulla kvinnor. Det kanju tänkas att några lockas tro att denna förnämligainramning motiveras av det innehåll jag förväntasge debatten.Jag talade redan i förra årets allmänpolitiska debattom behovet av etik i politiken. Men gensvaret blevminst sagt svagt. Jag tillhörde dem som föreslog skulle låta utarbeta en handbok i etik förpolitiker. Men när jag läste konstitutionsutskottetsyttrande, upptäckte jag till min stora förvåning avstyrkte min begäran. Motiveringen fördenna avstyrkan tycker jag är minst sagt obetalbar.Därför skall jag återge den: ''Enligt utskottet skulleav statsmakterna initierade eller utfärdaderegelsamlingar av det slag som föreslås imotionerna K257 och K226 kunna uppfattas somredskap för försök att på ett otillbörligt sätt påverkapartiernas inre liv.'' Detta står på s. 23 ikonstitutionsutskottets betänkande nr 1. Jag tyckerdetta är en helt fantastisk motivering. Den stårunder all kritik.Som nämnde finns detregelsamlingar i yrkesetik för ett flertalyrkesgrupper: läkare, domare, advokater,journalister, bankmän och även företagare. Ingen,mig veterligt, har kommit på idén att uppfatta dessaregelsamlingar som redskap för försök att på ettotillbörligt sätt påverka dessa yrkesgruppers inreliv.Man kan peka på att för behovet av etiska reglertalar det växande misstroendet till politiker. Jag hartidigare nämnt en studie om allmänhetens attitydertill politiker --1980. Därkonstaterade att förtroendetunder hade minskat med mer änhälften. konstaterade ochMikael i studien och val i Sverigeatt av de tillfrågade instämde i påståendet attpartierna bara är intresserade av folks röster ochinte av folks åsikter, mot . Det var enklar ökning från 46 till 66 %.Man har också mätt det s.k. politikerföraktetgenom att fråga om de som sitter i ochbeslutar tar hänsyn till vad vanligt folk tycker ochtänker. 1968 trodde av de svarande attriksdagsledamöterna negligerade dem. Ivalundersökningen 1985 hade denna siffra nästanfördubblats.