prot · GF0912 · 1991-10-17 00:00:00 — Men man gör inte så mycket åt det.Det finns de som säger att om EG skulle ha ansöktom medlemskap i , skulle EG inte ha fått det pågrund av att EG inte är tillräckligt demokratiskt.Det säger litet grand om hur organisationenfungerar.Precis som sade, att som diktaturernahaft fröet av förintelse inom sig, har också EG deti sin konstruktion. Vi kommer att se att ettbyggande av dessa historiska stormaktsverk är intedet som är lösningen på vår tids problem.Anf. 4 ():Fru talman! Jag vill först ta tillfället i akt attvälkomna i hennes nyaviktiga uppgift som utrikesminister.Fru talman! Det är verkligen myckettillfredsställande att den nya regeringen sätterEuropafrågan överst på den utrikespolitiskaagendan.Frihetens friska vindar har blåst över --blåst bort de många mörknande socialistiskadiktaturerna. har vi många gångerhissnat inför snabbheten i skeendet. Den innerligaglädje vi alla känner över de baltiska staternassjälvständighet är större än vad ord kan uttrycka.Så visst har förändrats, mergenomgripande och i mer positiv riktning än kanskenågonsin förut.Men i sak har alltid -- både under perioderav avspänning och när konfliktmolnen hopats --varit utrikespolitiskt viktigast för oss i Sverige.En strategisk förändring är därför ocksåförändringen i syn på . Äntligen tarvi fullt ut till oss innebörden av att är enintegrerad del av vår egen världsdel.Äntligen vill vi inte längre betrakta som ettslags utomstående konsult som, litet vid sidan av,följer det som händer i vår världsdel. Det är ettSverige som tar till sin uppgift att medla och kommamed goda råd, men som också ständigt framhållermöjligheten att stänga dörren -- om krisen kommer.Äntligen inser vi, att är sammanlänkat medövriga och att misslyckanden ochframgångar, dess sorger och glädjeämnen också ärvåra. öde är fast och oåterkalleligtsammanlänkat med Europas.Fru talman! vill alla, nästan alla, visa sinförtjusning inför idén om ett enat och viftamed sina blågula fanor -- de med stjärnorna på. Attfå uppleva denna genomgripande sinnesförändringi svensk politik är en oförställd glädje.Förändringarna i ställer, också på oss, kravpå förmåga till nytänkande. Vilka utgångspunkterför svensk utrikespolitik bevarar sin giltighet, ochvilka kan, och bör, vi göra oss av med? Den svenskaneutralitetspolitiken har påtvingat ossbegränsningar i vår utrikespolitiskahandlingsfrihet. är tröjan mindre trång. På vadsätt kan och vill vi utnyttja vår ökadeutrikespolitiska handlingsfrihet? Det är en fråga jagvore tacksam att få höra utrikesministernssynpunkter på.Demokratins segertåg i ger oss tillförsiktinför framtiden. Men vi blundar inte för att det iförändringens spår också växer fram nya, nationelltbetingade och -- förhoppningsvis -- regionaltbegränsade konflikthot.Principen om folkens rätt till självbestämmande harlänge varit en hörnsten i den svenskautrikespolitiken. Den principen bör vi fortsätta attfölja och tillämpa också för folken i östra är deras sak att välja vilka former de villtillämpa, både för sitt självbestämmande och för sinsamlevnad.Konflikten i har uppkommit som följdav kraven på folkens självbestämmande. Härprövas denna liberala princip. Lika mycket som vifrån svensk sida välkomnar att folk och nationerintegreras och växer samman, lika litet har vianledning att motsätta oss att folk bryter upp frånnationer med vilka de inte känner nationellsamhörighet.Jag vill fråga utrikesministern på vad sätt Sverigestödjer, och kan komma att stödja, deansträngningar den Europeiska gemenskapen görför att uppnå vapenvila i och finna enfredlig lösning på konflikten.Fru talman! Om och övriga EFTA-ländersinsatser för demokrati och ekonomisk utveckling iöstra skall bli meningsfulla, förutsätter detatt vi öppnar våra marknader för de produkter ochde tjänster som kan exportera till oss.Det gäller inte minst jordbruksprodukter, textilieroch tjänsteexport inom transport-, turist- och andraserviceområden. Att undanröja de hinder vi i devälbeställda delarna av reser mot dennaimport, möter motstånd från de på marknadenetablerade intressenterna -- såväl de kommersiellasom de fackliga. Det är inget konstigt i det. Men detär verkligt viktigt att regeringarna i väst intestoppas av detta motstånd, utan vågar gå vidare ochgenomföra de handelslättnader som är enförutsättning för att en lovande utveckling i öst inteskall komma av sig redan i starten.Jag utgår från att den i dessasammanhang spelar en pådrivande roll inomVästeuropa.Fru talman! Inför de så snart som möjligtförestående förhandlingarna om svensktmedlemskap i den Europeiska gemenskapen, är detangeläget att vi från svensk sida understryker attdet vi vill uppnå inte främst handlar omkommersiella intressen. Det är medverkan i detpolitiska samarbetet, i ordets vidaste mening, somär syftet och målet för vår önskan att blimedlemmar.Vi vill inom EGs ram samverka med Europasdemokratier för att bl.a. trygga freden i ochverka för fortsatt avspänning och nedrustning. EGär kanske den starkaste fredsrörelsen . Vivill medverka i undanröjandet av internationellakonflikter, och vi vill skapa i ettmedborgarnas präglat av socialtansvarstagande och generositet mot omvärlden.Vi måste framhålla för den Europeiskagemenskapen att också vi i har somlångsiktigt mål att som EG-medlem förverkligadrömmen om en europeisk politisk union, med alltvad det inbegriper.Jag tycker att jag med detta har gett GudrunSchyman full klarhet i var liberalernaoch jag står i denna fråga.I arbetet på att förverkliga våra mål kommer vi iolika sammanhang att ha olika partner. kandet vara , i andra sammanhang Frankrikeeller Storbritannien.Dock, fru talman, är det av alldeles särskildbetydelse att vi verkar för att ett samlat Nordeninom Europeiska gemenskapen genom inbördessammanhållning ger genomslag åt den kultur ochden samhällssyn som är bidrag till envidsträckt och vittomfamnande europeiskgemenskap.Anf. 5 ():Fru talman! Jag vill gärna passa på att gratulera frutalmannen till det nya uppdraget, eftersom detta ärmitt första besök i talarstolen nu i höst.Det kan naturligtvis inte råda något tvivel om attdet viktigaste utrikespolitiska projektet för Sverigeunder det närmaste åren är vårt inträde iEuropeiska gemenskapen. Det kommer att upptamycket av vårt engagemang och vårt intresse underde närmaste åren. Det sker mot bakgrund avdramatiska förändringar i den säkerhetspolitiskasituationen i världen i dess helhet och i isynnerhet. Men sker det i skuggan av nyakonflikter som växer fram, inte minst i vår egenvärldsdel.Enligt uppfattning är det viktigt attSverige för en aktiv Europapolitik. Och vi ser att ettsvenskt medlemskap i kan vara ett viktigtinstrument för en sådan aktiv Europapolitik.Motiven för detta är starka. Vi ser att mer och merav de problem som det enligt vår uppfattning ärangeläget att finna lösningar på kräverinternationella lösningar. Det gäller inte minstmiljöfrågorna. Att komma till rätta medluftföroreningarna, att rädda från föroreningsdöden -- det är sådanafrågor som inte kan lösa ensamt utan somvi måste lösa i samarbete med andra länder. Ochdet krävs beslutskraftiga organ för att få resultat.Vi har ett ekonomiskt liv som är alltmerinternationaliserat. Om vi vill säkra arbete åt allaoch goda arbetsvillkor, så kräver det ocksåinternationellt samarbete och internationellalösningar. Vi vill ha ett internationellt samarbete,en samverkan med våra grannar, på sådanaområden som forskning, utbildning, kultur osv.Allt detta talar för ett starkt engagemang frånSverige sida, och det ligger bakom vårt beslut attställa upp för en svensk ansökan om medlemskap iEG.Samtidigt är det naturligtvis viktigt att vi är på detklara med att ett svenskt EG-medlemskap är ettmycket stort steg att ta. Det innebär att vi avstårfrån en inte liten del av vår traditionellasjälvbestämmanderätt för att kunna vara med ochpåverka i ett större geografiskt sammanhang.Konsekvenserna av detta kan vi inte fullt utöverblicka. Det är också så att EG är statt i ständigförändring. Vi vet inte exakt hur det EG kommeratt se ut som vi skulle bli medlemmar i, kanske1995. Därför är det viktigt och nödvändigt att viutnyttjar den tid som vi har till vårt förfogande föratt noggrant analysera för- och nackdelar med detsvenska EG-medlemskapet och föra en intensivdebatt. Det är särskilt betydelsefullt att helasvenska folket får vara med om att träffa detslutgiltiga avgörandet i en folkomröstning, och attalla inför den folkomröstningen haft möjlighet attsätta sig in i frågan och göra ett personligtställningstagande. En sådan här fråga får inteavgöras över folkets huvuden. Alla måste varadelaktiga i avgörandet om framtidarelationer till EG.Det är också viktigt att svensk Europapolitik intebara är en Västeuropapolitik. Det är viktigt att intejärnridån ersätts av nya barriärer som skiljerÖsteuropa från -- barriärer avekonomiskt slag. Europasamarbetet får inte stannanågonstans i , utan det måste varavår klara strävan att det skall komma att omfattahela Europa.Sverige har naturligtvis ett särskilt ansvar att främjavåra närmaste grannars utveckling. Det gäller debaltiska staterna, vilkas självständighet hör till detmest glädjande som hänt på mycket länge, ochockså andra regioner runt , inte minstPolen. Vi måste vara beredda att gå in i ett närasamarbete med de länderna och även visa enbetydande generositet i vårt stöd till derasutveckling -- ekonomiskt, ekologiskt ochgeografiskt.Det är min bestämda uppfattning att de svenskainsatserna, också i ekonomiska termer, när detgäller framför allt och måste få enhelt annan omfattning än . Detta ligger ihögsta grad i vårt eget intresse. En stark ekonomiskutveckling i är en nyttig motviktmot en alltför stark koncentration till centralaVästeuropa när det gäller ekonomisk aktivitet. Detvi kan göra för en positiv utveckling av miljön i våragrannländer hör kanske också till det bästa vi kangöra för att främja miljön i vårt eget land. Ocharbetet för att säkra demokratin i vårt näragrannskap är också ett arbete för att trygga en stabilutveckling i hela Nordeuropa.Men, fru talman, den solidaritet som vi skall visamot våra grannar i öster och söder, och över huvudtaget vårt ökade intresse för Europafrågor, får intevisas på bekostnad av vårt engagemang för andradelar av världen. Att tro att kan ställa sigoengagerat, likgiltigt, inför vad som händer iAfrika, och -- det är naivt. Vilever i en värld. Vi skall inte tro att vi kan skapa enpositiv utveckling i enbart, omutvecklingen i resten av världen blir allt sämre. Viär beroende av hela världens utveckling, och vi harall anledning att engagera oss i hela världensutveckling.Det innebär att det är viktigt att vi fortsätter att föraen aktiv biståndspolitik. Dess värre har vi undersenare år, under socialdemokratiskt styre, fåttuppleva en utveckling där den svenska solidaritetenurholkas, där på olika sätt har kringgått detav fastlagda enprocentsmålet, där mananvänder pengar inom den ramen för bistånd tillÖsteuropa och insatser för flyktingmottagning. Detär glädjande att den nya regeringen i sinregeringsförklaring slagit fast att enprocentsmåletskall återupprättas, och att en procent av vårbruttonationalinkomst skall gå till bistånd i tredjevärlden.Jag vill gärna säga, fru talman, att jag hoppas attdet nu inte uppstår någon allians mellansocialdemokraterna och nydemokrati för attförhindra den utvecklingen, utan attsocialdemokraterna kommer att gå ifrån sintidigare politik och stödja den nya regeringenspolitik på det här området. Jag tror att det voreönskvärt att nydemokrati får stå ensamt i den härkammaren i sin kallt cyniska vilja att skära nedsvenskt bistånd till de fattigaste länderna i världentill hälften.När man slår vakt om volymen på det svenskabiståndet innebär det inte detsamma som att avståfrån att debattera hur detta bistånd skall varautformat. Självfallet finns det på biståndsområdetliksom på alla andra politikområden mycket atträtta till och mycket som kan göras bättre. Centernhar under en lång följd av år kritiserat stora delarav det svenska biståndet och föreslagit engrundläggande översyn av biståndets inriktning.Men när vi debatterar biståndets inriktning är detviktigt att vi gör det utifrån den klara målsättningenatt vår ambition att stödja den tredje världensutveckling skall vara obruten.Ett starkt engagemang för europeiskt samarbete,både med och , och enobruten solidaritet med tredje världens ländermåste prägla svensk utrikespolitik också under 90-talet.Anf. 6 Utrikesminister ():Fru talman! har varit ettmärkesår för men också för världen iövrigt. På ett eller annat sätt har de flesta av dedramatiska skeenden vi bevittnat varit relateradetill det kommunistiska upplösningoch den socialistiska modellens allmänna bankrutt.För första gången sedan harEuropa fått ett tillskott av nya stater. ,och självständighet har äntligenåterupprättats. Efter den tystnadens likgiltighetsom präglade den officiella svenska politikengentemot under flera årtiondenvälkomnar regeringen nu varmt möjligheten attutveckla nära och breda kontakter med ,och Litauen.Spåren från Sovjettiden är emellertidförskräckande. Efter ett halvt sekel lång natt underett främmande och totalitärt styre har de baltiskastaterna åter kommit ut i ljuset med moralen intaktmen med svåra övergångsproblem på en radsamhällsområden. Vi har en särskild skyldighet atthjälpa dessa våra grannländer i deras omställningtill marknadsekonomi och demokrati av moderntsnitt.Den direkta orsaken till att de baltiska staternaslutgiltigt kunde återvinna sin fulla självständighetvar att det kommunistiska kuppförsöket i iaugusti misslyckades. Den grupp av reaktionärapotentater som då sökte vrida klockan tillbakahamnade själva på historiens skräphög. Samtidigtsom den sovjetiska unionsregeringen nu har erkäntde baltiska republikernas självständighet har dentagit initiativ inom ESK och på annat håll för attmarkera sin vilja att tillhöra kretsen avdemokratiska stater med marknadsekonomiskinriktning i enlighet med Parisstadgan frånnovember . Det är vår förhoppning attSovjetunionen, vilken form denna sammanslutningav självständiga stater än får , kommeratt utvecklas mot dessa mål. Ett demokratisktSovjetunionen är en förutsättning för en stabil fredi vårt närområde och i världen i dess helhet.I detta sammanhang välkomnar vi presidentGorbatjovs snabba gensvar på president att skrota större delen av arsenalen avtaktiska kärnvapen. , START-avtaletoch kärnvapenmakternas nämnda unilateralanedrustningsbeslut leder till lägre rustningsnivåeroch ökad strategisk stabilitet. Det amerikanskasteget att avlägsna alla taktiska kärnvapen frånytfartyg gör glädjande nog att grunden heltbortfaller för den diskussion som förts inte minst iSverige och i denna kammare om mottagande avörlogsbesök.Sovjetimperiets upplösning har inte bara medförtatt en rad europeiska stater som varit underkastadeden kommunistiska ledningen i återfått sinfrihet och självständighet. Den har också givit nyaimpulser till politiska och ekonomiskaenande. Grundvalen för framtida enandeutgör de samarbetsöverenskommelser somVästeuropas gamla stormakter, en gångmotståndare, träffade i spår.Dessa utmynnade i vilketursprungligen undertecknades av sex stater. Efterhand utvidgades den Europeiska gemenskapen tillatt omfatta tolv stater. Medlemsskaran torde växaytterligare allteftersom flereuropeiska länder söker få tillträde till deteuropeiska samarbetets kärna.Som ett resultat av en överenskommelse mellan defyra största riksdagspartierna ansökte ommedlemskap i den Europeiska gemenskapen iår. Regeringen kommer att med all kraft verka föratt möjligt blir fullvärdig medlem.Mycket värdefull tid har gått förlorad iutvecklingen av våra förbindelser med Europa.Den aktiva utrikespolitik förde under 70-och 80-talen gjorde endast få mellanlandningar i devästeuropeiska huvudstäderna på väg till merexotiska platser.Sverige kommer aktivt att bidra till den nyaeuropeiska frihets- och samarbetsordning somhåller på att växa fram som följd av de socialistiskadiktaturernas och planekonomiernassammanbrott. Den europeiska identiteten i vårutrikespolitik får ökad betydelse och kommer att gedet nordiska samarbetet nya impulser. Fast den nyapolitiska situationen skapar nya möjligheter fördeltagande också i utrikes- och säkerhetspolitisktsamarbete med andra europeiska länder innebär destrategiska realiteterna i vårt närområde att densäkerhetspolitiska huvudlinjen, som sammanfattasi uttrycket ''alliansfrihet i fred, syftande tillneutralitet i krig'', alltjämt behåller sin betydelse.Vi välkomnar en utvidgning av till attomfatta demokratierna i Central- och Östeuropaoch vill verka för en utveckling av det regelverksom utarbetats av den Europeiska samarbets- ochsäkerhetskonferensen som i februari nästa årkommer att samlas till ett historisktuppföljningsmöte i detta sammanhang måste konstateras attutvecklingen i blevföremål för samma systematiska felbedömning ochointresse från det officiella sida somutvecklingen i . Vi höll en alltför lågprofil när folk kämpade för sin frihet.De här hemma som påpekade att freden i Europamåste vila på frihet och inte på förtryck anklagadesför att återfalla i en korstågsanda.Samtidigt producerade i internationellafora nedrustningsförslag som ensidigt gynnade detblock som med tvångsmakt höll fast vid Europasuppdelning.Den frihetens revolution vi bevittnat har givitmänniskorna i vår världsdel hopp om en bättreframtid och minskat rädslan för en konflikt mellankärnvapenmakterna. är det många sommed fruktan ser i med tankepå att gamla undertryckta rivaliteter mellan olikafolkgrupper åter kunnat stiga upp till ytan. PåBalkan står välbeväpnade etniska grupperemot varandra till synes otillgängliga för den typ avkonfliktlösning som utarbetats av de europeiskasamarbetsorganen. Freden i måste vila pånationernas frihet, inte på tvångskonstruktioner.Det är vår förhoppning att den tragiska konflikteni skall kunna lösas på grundval avfolkets i demokratiska former uttryckta vilja ochrespekt för de olika minoriteternas rättigheter.Också utanför har sambandet mellan å enasidan frihet, demokrati och marknadsekonomi ochå andra sidan fred och stabilitet vunnit erkännande.Vid den afrikanska samarbetsorganisationenOAUs senaste möte höjdes röster fördemokratisering och mot den typ av enpartistatersom av ideologiskt betingaddubbelmoral höll under armarna i tredje världen.Sydafrika, en stat som varit grundad på förtryck ochdiskriminering, håller på att omvandlas. Sverigefortsätter att stödja arbetet mot apartheid och förett demokratiskt samhällssystem i detta land. Detär vår förhoppning att utvecklingen där skall ledatill att sanktioner kan upphävas.Också i har demokratin registreratåtskilliga framgångar medenmansregimen på som ett sorgligt undantag.Så sent som i förra veckan arresterade denkubanska polisen ett dussin förespråkare fördemokrati och mänskliga rättigheter. Det olagligastörtandet av den demokratiskt valde presidentenpå har föranlett ekonomiska sanktioner avOAS. Den regionala organisationens försök attåterupprätta folkstyret på ön har stöd avdemokratiska nationer världen över.För att trenden mot frihet och demokrati i världenskall kunna bestå och skörda nya segrar fordrasemellertid att ansträngningarna att bygga välståndgenom friare och öppnare ekonomiska relationerblir framgångsrika. För att främja de fattigaländernas utveckling måste i-ländernas bistånd varainriktat på marknadsekonomiska lösningar ochvaruutbytet baserat på en frihandel som möjliggörett maximalt nyttiggörande av tillgängliga resurser.Samtidigt får de sociala konsekvenserna avutvecklingspolitiken aldrig negligeras. Solidaritethar varit ett honnörsord i svensk biståndspolitik.Men solidariteten måste avse de enskildamänniskorna och inte politiska system eller ledaresom använder sig av en revolutionär ideologi för attbevara sitt eget maktinnehav. Alltför ofta harsvenska biståndsmedel hamnat på politiskastickspår medan någon utveckling som kommitmänniskorna till godo inte ägt rum.Fru talman! Det finns många fler områden som jagville täcka in i mitt anförande, men jag ser nu atttiden går snabbt. Jag vill sammanfatta mittanförande, men jag har möjlighet i min första replikatt återkomma till de frågor som har ställts till mig.Fru talman! Jag skulle vilja sammanfatta mittanförande genom att fastlägga några riktlinjer eftervilka den nya utrikesledningen vill verka:Europafrågorna blir centrala. som visöker medlemskap i vill vi arbeta för ett enatEuropa med nya och fördjupadesamarbetsordningar, som också inkluderardemokratierna i . Det nyaEuropa vi verkar för kommer inte att vara en slutenfästning absorberad av sin egen agenda utanfungera som en motor i det internationellasamarbetet, öppet mot omvärlden.Vår röst i världen skall vara fast och klar. Stödet förfrihet, demokrati och marknadsekonomi kommeratt genomsyra alla delar av vår utrikespolitik ochprägla vårt bistånd till utvecklingsländerna. Sverigekommer att fortsätta driva en generösbiståndspolitik. Den biståndsnivå -- av BNI --som vi upprätthållit ligger fast.Vad gäller nedrustnings- och säkerhetspolitikenmotiverar den snabba utvecklingen i vår region enöversyn av hittillsvarande ståndpunkter och förslagsom drivits i internationella fora. En expertgruppkommer att tillsättas för att granskanedrustningspolitiken inför resten av 90-talet ochutforma rekommendationer för det fortsattaarbetet.Fru talman! har vi inte bara noteratframsteg för enande på basis av dedemokratiska värderingar som en gång föddes idenna världsdel. Vi har också sett en mer effektivtillämpning av som på det globala fältetsöker hävda dessa värderingar. Detta inger en vissoptimism om framtiden, även om det finnsområden, också i vår egen världsdel, därverkligheten i alltför hög grad kontrasterar mot dehöga principer som världssamfundets medlemmarbekänner sig till.Sverige är ett litet land och kan inte ensamt påverkadet internationella förloppet. Emellertid kommervi att i samarbete med likasinnade länder fast ochkonsekvent hävda de världen på deninternationella arenan som vi själva betraktar somomistliga.Anf. 7 () replik:Fru talman! Jag noterar från inlägg att i de stora, viktiga frågorna, där honär tydlig, är vi ganska överens. Det är ju välupplöjda spår vi talar om här.Hon talar om marknadsekonomi. Ja, gärna det, detär också vår metod och har alltid så varit. Men jaghar litet svårt att upphöja den till samma dignitetsom princip för vårt agerande som demokrati, förfrihet och mänskliga rättigheter. Även Pinochettillämpade marknadsekonomi. Det är densociala marknadsekonomin vi måste ha, både itredje världen och i Europa.Förutom ideologiska trumpetstötar, om än ihovsammare toner än vid sidan av FN-talet,fortsätter ändå att insinueraatt socialdemokratin skulle varit passiv, både iregeringen och som parti, när det gällerutvecklingen i Östeuropa.Jag skulle vilja be att låtafråga och i vemdet var som gav dem stöd när de satt i fängelse.Fråga Solidaritet vem som skickade tryckpressar tilldem när de jobbade underjordiskt, vem somfinansierade och stödde deras kontor i ,det första som upprättades utanför . FrågaCharta 77 och Listy i vem som gavdem stöd i hårda tider. Fråga omvåra möten i och i flera gångerom hur vi skulle få ut ur fängelset.Läs gärna l Kadarés senaste bok från Albanienom våra samtal om hur vi skulle främja demokratindär.Jag skulle också kunna för utrikesministernskännedom lämna över ett protokoll från arbetaresom sitter i Internationella solidaritetsfonden somberättar om det stöd vi har gett , imiljonklassen, till alla östeuropeiska länder.Sedan tycker jag, fru talman, att det är litet fånigtatt diskutera reseverksamhet utifrån felaktigafakta.