prot · GE09124 · 1991-06-03 00:00:00 — Företagen får dessutomsinsemellan överlåta tillåtna utsläppsmängder, såatt förutbestämda utsläppsminskningar sker där detger största kostnadseffektivitet. På så sätt kanutsläppen nedbringas till praktiskt tagetnoll. Detta sker till lägstasamhällsekonomiska kostnad, eftersom ocksålägsta företagsekonomiska kostnad kan uppnås.Detta skall givetvis ske, som jag inledningsvisnämnde, inom ramen för koncessionsförfarandensom garanterar att lokala utsläpp aldrig överstigergodtagbara nivåer med hänsyn till demiljökvalitetsnormer också vi vill införa. Att förmiljöns skull arbeta med marknadsekonomiskamekanismer ger ett bättre resultat än att tveksamtoch emot dem försöka tvinga fram samma åtgärderi byråkratisk ordning.Herr talman! Utsläpp från kommunala avlopptillför kusthaven stora mängder närsalter, bl.a.kväveföreningar. Enligt tidigare beslut måsteutsläppen halveras. Socialdemokraterna upprepartidigare ställda krav om en reducering av utsläppenmed från större reningsverk längs Sverigeskuster, från norska gränsen till Stockholmsskärgård.Utan tvivel måste många kommuner åtgärda bristeri VA-nät och reningsverk. Detta blir allt klarare.Samtidigt framstår det som helt uppenbart attkostnader för dessa åtgärder i reningsverk blirmycket höga. liberalerna vill ingalundaifrågasätta att utsläppen skall halveras -- helst börde reduceras ytterligare. Vi menar dock attkommunerna skulle tillåtas att göra olika insatsermed samma effekt på de samlade kväveutsläppenmen till lägre sammanlagda kostnader, t.ex. genomatt anlägga våtmarker. Även här vill vi föreslå ettnytt, mer kostnadseffektivt sätt att få fram de olikaalternativen.Jag återkommer till min idé om en ''bubbla''. En''kvävebubbla'' skulle kunna läggas över varjekommun. Inom bubblan kan kvävereduktionenåstadkommas på det mest kostnadseffektiva sättet.Kommunen skulle alltså få reducerakväveutsläppen där det är billigast. Därmed skulleockså utsläpp från reningsverk kunna kvittas motkvävereduktion vid åtgärder mot diffusa utsläpp.Vi skall dessutom komma ihåg att inte alla verktillhör storstäderna. Också de mindre verken måstevi tänka på. För dessa skullebelastningsminskningen med vårt sätt att se kunnaske genom ännu mer kostnadseffektiva metoder,t.ex. återställande eller anläggande av våtmarker,som jag tidigare var inne på.En kvävebubbla över kommunen innebär en morotoch ett användande av de marknadsekonomiskamekanismerna. Det ger utrymme för innovationer,nya grepp och lokala lösningar. Det innebär att viarbetar med opinionen, med de ekonomiskakrafterna, och ger utrymme för nytänkande. Låtriksdagen och en kommande regering fortsätta sittarbete i den andan i stället.Herr talman! När det gäller frågan om varorsmiljöpåverkan skall vi också använda metoder ilinje med de ekonomiska mekanismerna ochmotivera människors handlande till att välja denmiljömässigt bästa metoden. Internationellt hardetta formulerats i den allmänt accepteradeformeln Polluter Pays Principle -- PPP --, dvs.förorenaren har ansvaret för miljöpåverkan. SomSören i en replik noterade är det attöverväga om inte ett nästan likalydande begreppkan vara ett steg framåt, nämligen en ProducerPays Principle. Denna innebär att producentensansvar måste följa produkten ända tills den hartagits om hand som avfall.I en marknadsekonomi är det ju ändå alltidkonsumenten som genom priset på en vara ellertjänst betalar kostnaden. Det är därför viktigt attpriset avspeglar hela den resursoffring som krävsfrån råvara till avfall. Genom ekonomiskastyrmedel skall vi medverka till att ävensamhällsekonomiska kostnader, såsommiljökostnader och framtida avfallskostnader,räknas in. Priset ger då konsumenten -- också densom icke kallas miljömedveten -- en brainformation som underlag för köpbeslut.Miljöanpassade produkter kan då ocksåkonkurrera på lika villkor.Avslutningsvis vill jag också beröra frågan om degiftiga ämnena. Kemisamhället är en företeelse pågott och ont. Kemikalier och bekämpningsmedelhar bidragit till välståndet. håller de påatt bli ett av vår tids stora miljöproblem. Ofta vet viför litet om deras hälso- och miljöfarlighet i förväg.Kampen mot de miljöfarliga kemikalierna måsteintensifieras.Giftiga ämnen kan vara kemiska produkter ellerbekämpningsmedel, men de kan också varabiprodukter vid industriprocesser eller naturligtförekommande ämnen som koncentreras eller gesstorskalig spridning genom mänsklig verksamhet.Men det räcker inte alla gånger med ekonomiskastyrmedel. En del råvaror och tillsatsämmen måstehelt enkelt förbjudas. kan avveckling,begränsning eller utveckling påskyndas med hjälpav miljöavgifter. Det kan gälla råvaror somkvicksilver och kadmium, tillsatsämnen somarsenik- och kromföreningar. Och vi vill härvidlaggå längre än regeringen. Det är ingen simpelöverbudspolitik, som utskottets vice ordförandesocialdemokraten tidigare i dagförsökte vrida det till. Det är kort och gott en annanambitionsnivå, och den är anpassad till människan.Låt mig avslutningsvis bara ge ett enda exempel föratt belysa detta. Det gäller från om amalgam, dvs.det livsfarliga kvicksilvret. Där är uppenbarligenregeringens inställning: kvicksilver är farligtöverallt -- utom i munnen. Många människor har isina tandfyllningar lika mycket kvicksilver som detfinns i 100 lysrör. Den mest angelägnatillämpningen av substitutionsprincipen gällernaturligtvis kvicksilver i tandfyllningar, som alltmerframstår som ett folkhälsoproblem. Det ärangeläget med en mer offensiv syn än regeringenspå avvecklingen av amalgam, som är ett fråntoxikologisk synpunkt olämpligt material. En avvecklingsplan för kvicksilver itandfyllningsmaterial bör tas fram med förtur.Herr talman! Vi kommer eller möjligenvid ett senare tillfälle att beröra såväl trafikfrågorsom miljöavgifter och miljöskatter i annan ordning,när andra utskottsbetänkanden är aktuella. Låt migdärför sammanfattningsvis bara notera att jagsjälvfallet står bakom de reservationer somfolkpartiet liberalerna medverkar med i det härbetänkandet. Däremot inskränker jag mig till attinstämma i redan framfördayrkanden.Anf. 50 ()replik:Herr talman! säger att det ärbisarrt att begära återremiss av ärendet, men ändåär han inte nöjd med behandlingen. Jag förstårnaturligtvis att änglamarken och gräsmattan hägrarmer för än att utskottsbehandla dethär ärendet ytterligare. Men det innebär faktiskt som riksdagsledamot ser nonchalant på dessafrågor.Här har vi en chans att ytterligare bereda ärendet,vilket skulle vara värdefullt för den viktiga frågasom miljön är i dag.Anf. 51 ()replik:Herr talman! Visst hägrar änglamarken för mig ochför alla andra människor också, tror vi i folkpartietliberalerna. Vi vill genom ett aktivt arbete imiljövårdsfrågorna medverka till att dennaänglamark fortsätter att finnas ochfortsätter att vara tillgänglig för så mångamänniskor som möjligt. Men det blir inte detpraktiska resultatet av politik.Jag inskränker mig till att notera att alla andrapartier står enade i fråga om ett missnöje medsjälva hanteringen. Men stårhelt ensam i fråga om det sätt som hon ger uttryckför det på. Jag ställer mig helt bakom vad övrigapartier har sagt i den frågan , och jagstår fast vid det.Anf. 52 ()replik:Herr talman! Jag förstår att stårfast vid att ärendet inte behöver behandlasytterligare. Som jag sade har jagupplevt att det är precis så utskottet vill ha det:utskottsmajoriteten vill inte jobba så intensivt medde här viktiga överlevnadsfrågorna, utan man nöjersig med att avge reservationer, och så kan man sägaatt man har drivit frågan. Men vi har ju inte seriöstförsökt komma så långt med vissa av miljöfrågornasom vi borde ha kunnat göra.Anf. 53 ()replik:Herr talman! Det är mycket möjligt att justMarianne inte har arbetat så seriöstsom hon skulle ha behövt göra. Jag kan möjligeninstämma i det.Jag noterar att fortsätter dennärmast oförskämda debatteknik det innebär attförst här i kammaren komma med en massaöverraskande förslag, bl.a. om återremiss. Chansenhar funnits i utskottet. Under mer än en månads tidhar vi ju arbetat mer eller mindre varenda vardag iutskottet med de här frågorna.Att då påstå att vi andra inte skulle ha gått seriösttill väga är och förblir en oförskämdhet.Andre vice talmannen anmälde att MarianneSamuelsson anhållit att till protokollet få antecknatatt hon inte hade rätt till ytterligare replik.Anf. 54 ():Herr talman! Miljöfrågorna är grundläggande förcenterpartiet. Det är ett mycket viktigt ansvar vihar som representanter för svenska folket att läggafast en miljöpolitik där vi tar ansvar för framtidenmen också för nutiden. Vi måste vara medvetna omatt all mänsklig aktivitet påverkar miljön. Det ärdärför vi måste sätta upp vissa ramar, bestämmelseroch stimulanser för att få verksamheterna atthamna inom de gränser som naturen sätter.Vi måste ta fram system som kan fungera i allasammanhang, system som är förnybara. Vi måste tafram evighetssystem som aldrig slutar att fungera.De måste fungera om 10, 50 och . Det harpåpekats tidigare att med det sätt som vi i daghanterar vår miljö och våra naturresurser påkommer livet inte att vara så lätt för dem somkommer efter oss.Vi måste skapa en balans i miljön, så att allamänniskor kan må bra. Mycket av de sjukdomaroch de besvär som människor upplever kommerfrån de miljöstörande verksamheter som vi har.Björn gav ut en bok sedandär han beskyllde oss politiker för att vara skuld tillatt en mängd människor dog för tidigt,beroende på att vi inte satte upp tillräckligt hårdamiljönormer. Man kan diskutera hur det är meddetta, men helt klart är att miljön påverkar oss påolika sätt.Karl sade tidigare att i ettdecentraliserat samhälle kan vi ta bättre hänsyn tillmiljön och skapa bättre förhållanden för bådemiljön och människorna. Jag tror att det ärgrundläggande att konstatera att det är så.Karl redovisade också vår idé om att vimåste ha slutna kretslopp, att vi inte kan plockaupp nyttigheter ur jorden på ena sidan och sedanslänga dem på andra sidan. På det sättet skapasbara stora sopberg.En förutsättning för att få ett bra system är att vihar en ren produktion, att produkterna inteinnehåller en massa saker som naturen inte klararav att hantera. Det kräver en litet annorlundalivsstil än . Vi måste kanske värdera saker påett annorlunda sätt. Mot den bakgrunden har vifrån föreslagit att vi skall ha en grönBNP, räkna in den miljöpåverkan som olikaaktiviteter innebär i den ekonomiska kalkyl som vigör.Det har pratats om att vi måste öka tillväxten isamhället bara för att kunna vidta miljöåtgärder.Det är naturligtvis riktigt i och för sig, men det ärinte reservationslöst riktigt. Det är ju heltnödvändigt att vi ser till att den tillväxt vi har ärsådan att den inte skapar nya och större problem.Detta med ren produktion ställer en del krav påoss. Framför allt måste vi se till att de råvaror somvi använder är av den karaktären att de går attanvända igen, att vi inte blandar ihop material påett sådant sätt att de blir värdelösa i andra hand.Det är nödvändigt att vi tar dessa hänsyn redan frånbörjan, när en produkt tillverkas.Vi måste också minska användningen av dekemikalier som inte är bra. Från sidahar vi satt upp några regler för hur vi tycker attdetta borde hanteras. Naturfrämmande ämnen --som naturen normalt inte känner till -- skallnaturligtvis inte användas. Siffran föranvändningen av dem skall vara noll.Tungmetaller förekommer normalt i naturen men iganska små mängder. När vi utnyttjar olikanyttigheter får vi se till att inte öka andelentungmetaller i naturen, för då uppstår bekymmer,vilket vi har upplevt flera gånger.Övriga näringsämnen av olika slag är i och för sigtill nytta, men i för stor mängd blir de ändåskadliga, och det är därför viktigt att vi har visskontroll och ser till att tillförseln av kväve, fosfatosv. inte blir så stor att den blir skadlig.Vi har lagt upp en strategi för hur vi vill attkemikalieanvändningen skall hanteras. Där vill jagpeka på några punkter.Vi vill ha avvecklingsplaner för de naturfrämmandeämnena. pratade om sådanaavvecklingsplaner i sitt anförande, men ibetänkandet och i propositionen talar man bara omatt begränsa användningen, och det räcker alltsåinte. Men det vore bra om det vore så som JanFransson sade i sitt anförande, att regeringen ochsocialdemokraterna är för avvecklingsplaner på dethär området.Substitutionsprincipen måste tillämpas på ett mereffektivt sätt. Där har vi fått ett tillkännagivandenu, bl.a. med anledning av våra förslag.Vi måste ha miljörevisioner i företagen och införaett antal miljöavgifter. Den frågan har diskuteratsganska mycket. Vi måste ha en effektivtillsynsorganisation på både det regionala, lokalaoch centrala planet. Den tillsynsorganisationenmåste vara förutseende och tänka litet framåt itiden -- inte bara stå i ''bakändan'' och se efter vilkabekymmer som uppstår när vi gör det ena eller detandra.De här frågorna kommer att tas upp i olikasammanhang framöver, och vi kommer att se till attvi på allt möjligt sätt får gehör för de idéer som viför fram. Vegetabiliskt baserade produkter måste vit.ex. arbeta mer och mer för, eftersom de naturligtkan ingå i det naturliga kretsloppet. Här skullesubstitutionsprincipen vara bra att använda. I frågaom drivmedel och annat finns det ju produkter somman kunde använda i stället.Beträffande myggmedel sade miljöministern att detgäller att ta kamp med multijättarna. Då måste manvåga göra det. Det vore bra om man ville göra detmed oljejättarna och försöka få in biobaseradedrivmedel i större utsträckning. Då skulle vi klaramiljön betydligt bättre.Klorutsläppen är ett bekymmer. Klor tillhör intenaturens kretslopp och skall därför bort.Skogsindustrin har gjort stora insatser, men deträcker inte. Vi vill att man skall gå längre. Vi vill attregeringen skall göra en avvecklingsplan, och vi villatt det skall sättas avgifter på klor, så att arbetet blireffektivt. När vi då sänker användningen av klor iskogsindustrin är det viktigt att klor inte kommerin på andra ställen. Så är fallet beträffande PVC-plasten, som är lika bekymmersam och som ocksåskall bort.Majoriteten säger gång på gång i det betänkandesom vi nu behandlar att man delar våra åsikter ochtycker att skillnaderna inte är så stora. Det låterväldigt bra. Men jag säger som tidigare: Då borde man inte avslå våra förslagsom man gör. Sanningen är nog snarare den att maninte alltid riktigt har förstått vad vi har menat. Manär fast i sitt eget tänkande. Man kan inte tänkatillräckligt konstruktivt framåt. Vi måste få ettsystem där olika saker i naturen kan gå runt i ettkretslopp och fungera i evighet. Regeringen ärganska mångordig, men jag tror att regeringenockså är litet rädd för att ta strid med de härmultijättarna.När det gäller lagstiftningsfrågorna håller vi ju påatt arbeta med en miljöbalk. I denna miljöbalk ärdet viktigt att få fram regler för mänsklig påverkanså att den inte stör naturen. Vi måste få miljömålsom ser till att den här toleransen blir effektiv. Vimåste få till stånd miljökonsekvensanalyser, vimåste ge miljöorganisationerna talesrätt, vi måstese till att de internationella överenskommelsernablir så bra som möjligt och att de också återförs iden svenska lagstiftningen, vi måste få gränsvärdensom stämmer med de gränser som finns i naturenoch vi måste även få ett påföljdssystem somfungerar. Detta har vi inte reserverat oss för. Detkommer i det här arbetet i miljöskyddskommittén.Däremot har vi reserverat oss till förmån för att viskall ha en miljöombudsman. Vi tror att det ärmycket viktigt att ha ett fristående organ som kantitta litet närmare på hur olika myndigheter ochenskilda hanterar miljön. Vi vill också hastatsåklagare i miljömål, som kan vara specielltkunniga i att just hantera miljöfrågor.Försurningen är ett annat stort bekymmer. Vi var iSmåland och tittade på det här. Vi fick se hurförsurningen försämrar och hur situationen barablir värre och värre. Vi har gjort insatser, men deräcker inte. Vi har för stora utsläpp av svavel,kväve och även av kolväten. Vi i harsatt upp som mål att de skall minskas till , 75 %och på dessa tre områden.Framför allt när det gäller kväveutsläppen harregeringen kapitulerat, när man säger att de målsom vi satte upp 1988 kan vi inte uppnå. Då sade viatt skulle vi ha minskat utsläppen med30 %. skall man, med de åtgärder man nuföreslår, klara det till 1998. Vi i är inteens nöjda med det mål som sattes upp 1988, ochännu mindre med den kapitulation som regeringengör inför de här problemen just . Vi vill alltså attdessa mål skall sättas betydligt hårdare. Det ärnödvändigt att så sker.Vi vill också ha en betydligt mer utveckladskogsmarkskalkning för att reglera de bekymmersom vi redan har och försöka att återställa dessamarker i ett bättre skick.Avfallshanteringen är central i det härsammanhanget. Vi måste minska mängden avfall,vi måste ha rena varor, vi måste ha en sortering, vimåste kunna utnyttja material från avfallet, vimåste låta det gå i retur och vi måste kunnakompostera i betydligt större utsträckning. Vi skallegentligen inte få något avfall som vi skalldeponera, utan vi skall kunna använda det, vi skallkunna kompostera det eller kunna använda det föratt göra energi, t.ex. biogas eller genom att eldadet.Det fördes ett resonemang om marknadsekonomihär mellan ochAnnika . Jag skulle bara, som enkommentar till detta, vilja säga att jag tror inte attmarknadsekonomin kan lösa dessa problem. Mantar inte hänsyn till människan, och man tar inteheller hänsyn till miljön. Men vi kan användamarknadsekonomiska element för att styrautvecklingen åt rätt håll. Detta har vi krävt icenterpartiet, och vi tror att det är mycket viktigtatt man gör så. Det var detta förslag somutredningen om miljöavgifter lade fram.Regeringen har tagit en del, men inte tillräckligtmycket. Man måste gå betydligt snabbare fram i dethär sammanhanget.Skall vi få en bra miljö är det viktigt att de somarbetar med olika saker har en bra utbildning ochatt de även har en miljöutbildning i kombinationmed sin specialitet. Våra tekniker måste veta hurmiljön fungerar. Våra kemister måste veta hur deolika substanserna de sätter i rörelse fungerar inaturen. Våra samhällsplanerare måste veta hurman planerar ett samhälle för att få en bra miljö.Vi måste också som konsumenter få utbildning i attvälja rätt saker, som inte ger den miljöpåverkansom vi har i dag.Herr talman! Jag tror alltså att utbildningen äroerhört viktig, dvs. Den måsteinordnas i all utbildning som sker på ett mereffektivt sätt än hittills.Herr talman! Med detta vill jag yrka bifall till vårareservationer 58, 101 och 116. Den debatt som harvarit här , och som också finns ute i samhället,visar att det finns en medvetenhet om problemen.Det finns också en medvetenhet om hur man skullekunna göra för att komma bort ifrån problemen.Men det räcker inte, herr talman, medmedvetenhet. Det krävs också handling.Anf. 55 ():Herr talman! Man kan givetvis fråga sig varför denhär medvetenheten har växt fram de senastedecennierna. Är det bara det att miljödebattörernahar blivit så mycket effektivare än vad de vartidigare och fått skickliga marknadsförare.Jag kommer ihåg debatten när RachelCarsons bok kom och vilkenuppmärksamhet den väckte. Då var det insekteroch småfåglar som dog på grund av användning avbekämpningsmedel, främst kanske DDT.Vi fick väl redan då en känsla av att någonting höllpå att gå snett med den produktion av kemikaliersom hade utvecklats. Jag tror att fler av oss underde har insett att det här bara vartoppen på ett . Den stegradeenergiomsättningen och tekniken har gett ossmöjligheter att hantera sådana stora mängder kol,olja, metaller, naturgas, fosfater osv. att bara enliten del av det avfall som vi producerar kanåterföras till produktiva processer igen.För hundra år sedan klarade marken, grundvattnet,haven och atmosfären att ta emot allt detta avfallutan att den ekologiska balansen gick snett. Men nuklarar inte naturen våra aktiviteter längre. Deekologiska ramarna sprängs. Det är detta som ärdet nya och som gör att oron har spritt sig i storadelar av världen.Genom den omåttliga eldningen av kol och olja ochgenom gruvbrytning och industriella processerfrisläpps t.ex. stora mängder bly, kvicksilver ochkadmium. Koncentrationerna av dessa giftigametaller ökar och åstadkommer fortfarande skada.I bottensediment har halten avkadmium tiodubblats mot vad som kan anses varanaturligt. Den avgiftning som naturen underårmiljoners lopp har gjort åt oss och som gjortmiljön dräglig att leva i, har börjat ersättas av enförgiftning. Vi har också börjat producera stabilakemikalier som levande celler träffatpå under dessa årmiljoners lopp. De kan därför inteleva med dem, bryta ned och leda in dem i ettnaturligt kretslopp. Exempel på sådana substanserär PCB, vissa dioxiner och andra klororganiskaföreningar. Ett annat gift vi lärt oss producera ärplutonium, som försvann från jorden för ca 2miljarder år sedan.Denna s.k. linjära materialhantering anses nu varaett brott mot den hantering av materia som naturenoch vi själva gjort i årmiljoner och somhuvudsakligen varit cyklisk, dvs. ingått i detnaturliga kretsloppet, som många talare varit innepå. Man har också sagt, och jag vill understrykadet, att vi måste tillbaka till de cykliska systemenom vi skall klara livhanken här på jorden i längden.Restprodukterna måste i stegrande grad tas till varaoch bli råvaror i produktionen. Kampen motresursslöseri, för ett systematiskt sparande och förett sorterande och tillvaratagande av restproduktermåste bli en del av vårt liv.Vid utveckling av nya produkter måste analys avenergiåtgång, återvinning och miljöpåverkanfinnas med. Råvaru-, materiel- och energibalanserbör upprättas. I princip bör varje produkt ochproduktionsprocess belysas medmiljökonsekvensbeskrivningar. Vi har ocksåutvecklat det här i vår motion Jo107. Vi har ävendär utvecklat förslag till åtgärder för att få bättrekontroll över produktflödena.Det borde vidare göras tydligt att huvudansvaretför hantering av kemikalier och andra produkterskall ligga på tillverkare och försäljare. Den s.k.substitutionsprincipen måste ges större vikt.Beskrivningen av olika produkter borde bli så fylligatt konsumenter lätt kan handla miljövänligt.Någon form av miljöklassning, som tar hänsyn tillenergiförbrukning, miljöeffekter ochtillverkningsprocess, borde kunna tas fram. Enmarkering om vikten av en sådan klassificeringborde ha kunnat göras av , utan att mannärmare har preciserat hur den skall utföras.Med en sådan klassificering av miljöfarligaprodukter skulle det också bli lättare att ålägga demsom hanterar en produkt, att välja en mindre farligprodukt och därmed göra substitutionsprincipeneffektivare. Som det nu är finns det en tendens attföretag kör ut produkter på marknaden så länge deinte är förbjudna, även om de ur miljösynpunkt ärolämpliga. Argumentet är förstås att det är tillåtnaämnen. Det är bra att utskottet gör etttillkännagivande på denna punkt.Vi har i vår motion Jou107 också rest kravet att denomnämnda bevisbördan borde föras in i lagtextenom kemiska produkter. Där har vi ännu ännu intefått utskottet med oss.Det är bra att vi fortsätter på vägen att avveckla endel av de kemiska produkter som vår hälsa ochmiljö inte klarar. Det kan givetvis tyckas att viborde kunna gå längre, begränsa fler produkter ochgå fortare fram, men huvudsaken är trots allt attmålet är gemensamt, sedan kan vi tvista omhastigheten. Jag tänker då bl.a. på tungmetallernably, kadmium och kvicksilver, som jag tidigarenämnde.Om denna begränsning skall fungera behövs eneffektiv kontrollapparat, och den måste sannoliktfinnas . Vi får hoppas att vi inte fårtillbaka de ämnen vars användning begränsas elleravvecklas, genom att restriktionerna i framtidenblir betraktade som tekniska handelshinder.När det gäller nya produkter borde denförhandsanmälan som skall införas ocksåinnebära att producenter och importörer åläggs atti förväg visa hur en produkts livscykel skall se ut,dvs. återvinning, återanvändning ochdestruktionssätt borde kunna beskrivas.Vi tror i och för sig inte att miljöavgifter är någonkungsväg för att nå resultat.