prot · GE09121 · 1991-05-29 00:00:00 — En utredning aviseras, som skallundersöka konsekvenserna av fri konkurrensavseende gods- och persontransporter på järnväg.Det är bra, och det är givetvis tankar som bär åt rätthåll, men vi vidhåller från vår sida ändå vårttidigare förslag, att SJs återstående monopol kanavskaffas utan ytterligare fördröjande utredningar.Jag vill efter detta i min sista del av anförandet gåin på ett område som rör kollektiva transporter ochsom vi inte så ofta tar upp i sådana här diskussionergällande järnvägar och järnvägarnas framtid,nämligen de handikappanpassade delarna avkollektivtrafiken. antog 1979 en lag omhandikappanpassad kollektivtrafik. Det var dendåvarande folkpartiregeringen som lade fram dettaförslag, och i samband med detta uttaladeriksdagen att ett visst angivet ramprogram skullegenomföras under en tioårsperiod.Detta beslut fattades , mennästan ingenting har gjorts för att ökatillgängligheten för de handikappade ikollektivtrafiken. Det gäller icke minstjärnvägstrafiken. Det är i många fall att föredra atthandikappade människor kan använda denallmänna kollektivtrafiken i stället för färdtjänsten.Det ger den handikappade ökad frihet och blir påsikt också billigare.De framsteg som har gjorts är dockotillräckliga. Några nämnvärda åtgärder för attt.ex. göra det möjligt för rullstolsbundnahandikappade att åka tåg har inte genomförts. Enav orsakerna till detta kan vara att despecialdestinerade bidragen till kommunalfärdtjänst motverkar andra åtgärder somunderlättar handikappades förflyttning, t.ex.anpassning av kollektiva färdmedel.Jag var på studiebesök på ABBskonstruktionsavdelning för järnvägsvagnar. Vidsamma tidpunkt besöktes avdelningen avrepresentanter för Handikappförbunden ochhandikapporganisationerna i övrigt. Jag kunde dåkonstatera att ABB har hunnit långt på vissaområden i fråga om att handikappanpassa dejärnvägsvagnar som kommer att produceras underde kommande åren. Det är viktigt att vi sompolitiker ger stöd och uppmuntran så att dennautveckling när det gäller järnvägsmaterial kanfortsätta hos ABB m.fl. producenter.Att utgifterna för färdtjänst har ökat kraftigt kandelvis förklaras av att beslut ,om att kollektivtrafiken skulle handikappanpassas,inte har förverkligats. Det är fortfarande så gottsom omöjligt för en rullstolsbunden att åkakollektivt; detta gäller inte bara järnväg utan ävenannan kollektivtrafik.Det är, som jag redan har nämnt, viktigt att maninte säger att handikappanpassningen avkollektivtrafiken inte är någon stor fråga. Det är felatt säga att frågan inte är viktig och att man inte börta upp tid med frågan under en sådan här debatt.Jag vill påstå att man bör ha den motsattauppfattningen. Låt oss också komma ihåg när videbatterar den svenska järnvägens framtid att i denbilden ta med frågan om en handikappanpassningav den framtida järnvägen.Herr talman! Jag vill avslutningsvis yrka bifall tillreservation 19, på vilken jag kommer att begäravotering vid omröstningen. Självfallet står vi ifolkpartiet liberalerna även bakom våra övrigareservationer till betänkandet, men jag skall inte nuyrka bifall till dem.Anf. 152 ():Herr talman! För jämnt sedandiskuterade vi här i kammaren trafikensinfrastruktur. Från sida framhöll vid dåvikten av att rejält satsa på infrastrukturen i olikadelar av vårt land samt att se till helheten av detrafikslag som vi har att satsa på såsom sjöfart, flyg,järnvägar och vägar.Detta förtjänar att upprepas . Godakommunikationer har en avgörande betydelse försåväl vårt näringsliv som den offentliga sektornoch, inte minst, oss själva som privatmänniskor.För något över sedan hade vi också entrafikdebatt här i kammaren angående järnvägen.Den gällde köp av persontrafik på järnväg, bl.a.inlandsbanan. Det kan vara bra att ha även dendebatten i minnet när vi skall diskuteraföreliggande betänkande.Vad det handlar om är nämligen att ge järnvägenförutsättningar dels att konkurrera med andratrafikslag och att bli attraktiv för såväl presumtivaresenärer som godstransportköpare, dels att fåverksamheten att gå ihop så att olika slag av statligasubventioner inte kommer att erfordras.I föreliggande betänkande får såväl somSJ bättre förutsättningar att klara sinaarbetsuppgifter -- men inte tillräckligt bra. Vitycker från sida att det är viktigt att geklara besked om hur mycket som skallsatsas på en utbyggnad av järnvägen. Från centernssida har vi sagt att 40 miljarder fram börvara en rimlig investeringsnivå.Tidigare har man från majoritetens sida anfört attdet skulle vara omöjligt för att förbrukamer investeringsmedel, dvs. att man inte skulle hatillräckligt med vare sig färdiga planer ellerpersonella resurser för en högre investeringsnivå.Vad jag förstår är läget dock inte sådant. Banverketköper tjänster, och ett flertal projekt har kommit sålångt att det bara är att sätta i gång.Ju tidigare man kan starta olika projekt och jusnabbare de genomförs, desto större betydelse hardet självfallet. t.ex. ger ju så attsäga inte full utdelning förrän den är utbyggd -- dåkan snabba såväl person- som godstransporter skemellan och Malmö.På samma sätt är det med ett flertal andrajärnvägslinjer. Det gäller bl.a. införande avsnabbtåg: --, --,--/på en nybyggdGötalandsbana, kust-till-kust-banan mellanGöteborg och , --,--/, --, m.fl. Ju förr investeringarna görs, destoförr kan man sätta i gång med trafiken ochdärigenom också få in mer i biljettintäkter samt ökamöjligheterna till godstrafik.Det här har kammarens ledamöter hört mig sägaförr, men det förtjänar att upprepas att det ärviktigt att göra dessa satsningar.Det är betydelsefullt att vi på detta sätt skaparförutsättningar för en bra tågtrafik. Vi får dågivetvis inte heller dra in och lägga ned tågtrafik.Att lägga ned persontrafiken på ärnaturligtvis ett stort svek mot alla dem som bor ochverkar inom det området, faktiskt nästan halva vårtland. Vi får hoppas att det i dennakammare finns en majoritet som är beredd att låtatrafiken fortsätta och att satsa rejält på enupprustning -- det är just det som behövs på denbanan.Det är viktigt att staten står förinfrastruktursatsningarna. Därför vill vi i centernatt skall återföras till stomlinjenätet.Detsamma gäller Haparandabanan. Detta framgårockså av våra reservationer nr 7 och 8. Att satsa påen i stort sett nybyggd Bohusbana genom Bohuslänmed dubbelspår samt att förse meddubbelspår från till ärinvesteringar som kommer att visa sig lönsamma.Snabba person- och godstransporter på järnvägmellan och kommer att ge E 6-an envälbehövlig avlastning eller, kanske rättare sagt, enminskad trafikökning, och det vore bra såväl fråntrafiksäkerhetssynpunkt som från miljösynpunkt.Viktigt är att järnvägsinvesteringar kan utnyttjasfullt ut. Genom att vi får flera dubbelspår kan vi istörre utsträckning börja använda järnvägen förlokal och regional pendeltågstrafik. Då tycker vifrån sida att det är viktigt att våralänshuvudmän får möjlighet att bestämma vem somskall ha den trafiken, dvs. att länshuvudmännenockså har trafikeringsrätt på järnvägen. Detta harvi uttryckt i reservation nr 25.Herr talman! Sammanfattningsvis vill jag deklareraatt det är av största vikt att denna kammare fattarlångsiktiga beslut om att satsa rejält på enutbyggnad av det svenska järnvägsnätet. och SJ som tågtillverkare är beroende avlångsiktiga beslut, och det är bra för att delsfå bra järnvägar, dels visa upp ett bra kunnande närdet gäller tågtillverkning. Låt SJ m.fl. sköta självatågtrafiken, och låt få bygga och rustaupp järnvägar, men det är vi som politiker som gerdem dessa förutsättningar, och ett bifall tillcentermotionerna skulle vara en insats för hela vårtland och dessutom ge många en god sysselsättning.Herr talman! Vi står givetvis bakom alla dereservationer som undertecknats av itrafikutskottet, men för vinnande av tid ikammaren yrkar jag nu bifall endast tillreservationerna nr 4 och 14.Anf. 153 ():Herr talman! ''En ny järnvägsepok är inledd. Nubygger vi landet! ''Tänk om det vore sant, detkommunikationsministern utropade när hannyligen invigde nya huvudkontor iBorlänge! Själv älskar jag att åka tåg. Jag vet att jagdelar den känslan med många människor här ilandet.Järnvägstrafiken är energisnål och miljövänlig.Resandet tillåter både avkoppling och arbete. Entågresa rymmer utblickar och samtal och ger en nyabekantskaper. reste jag särskiltintensivt, från norr till söder. Det sättet att resa harofta också gett den bästa möjligheten att förberedasig för de uppgifter som man har somriksdagsledamot.Men tågresandet är ett privilegium för ossriksdagsledamöter. Vi har årskort på SJ. Vi har rådatt åka tåg. Men allt färre har det så gott ställt attde kan resa med tåg hur ofta de vill. Det jagkommer att sakna allra mest när jag slutar här iriksdagen är det flitiga tågresandet.Jag skulle så gärna vilja uppleva att vänsterpartietstrafikpolitik fick ett genombrott. Men det behövsen helt ny transportstruktur, där denmiljövänligaste kollektivtrafiken ökar på flygetsoch vägtrafikens bekostnad. Många kräver ocksåen sådan politik. Men det kräver att mycket merpengar satsas på upprustning och nyinvesteringar.Järnvägen är framtidens transportmedel. Med 65miljarder kronor till nya satsningar fram till år2000 -- som krävt i ett antalmotioner -- skulle många miljölöften kunna infriasoch många nya jobb kunna skapas.För tre år sedan fattade majoritet beslutom en total omorganisation av järnvägssektorn. SJsprängdes i två delar. Konsultbolaget ochdåvarande SJ-chefen hade året innan inlettsin hysteriska propaganda om en akut ekonomiskSJ-kris. Styrelsen förfördes med tal om att SJbehövde ''en revolution i företagskultur''.Bakom den ''revolutionära'' glöden låg nyliberalaidéer. Socialdemokraterna började stämma in i denborgerliga kören och framförde lovsånger om''affärsmässighet'', ''marknadsmässig upphandling''och utförsäljning av SJ-egendom. hör vi ocksåalltmer tal om konkurrens och ökad konkurrens.Det utlovades att resultatet skulle förbättras medminst en miljard , om allt detta nya drevsigenom. Finns den miljarden , vill jag frågadem som då stämde in i den kören. Nej, högern harundan för undan fått igenom det mesta av sina krav.Gammal moderatpolitik kallades förframtidsfrågor när vi diskuterade årstrafikpolitiska proposition.De flesta som jag talat med bland lokförare ochandra är övertygade om att SJ kommer att''slaktas''. Det var exakt vad varnadeför 1988. Regeringen har påskyndat denutvecklingen genom momsen på kollektivtrafiken.Än värre blir det när busstrafiken får konkurrerafritt med sin parallelltrafik. Den nya tågplanenvisar att indragningen av turer fortsätter iförödande takt. Stationer stängs eller minskaröppethållandet, och reparationsverkstäder läggsned i snabb takt.Sedan 1988 har SJ minskat antalet anställda med4 000. har varslat närmare 800anställda om uppsägning. är slut kanantalet ha stigit till 1 000 lokförare, reparatörer,bangårdspersonal m.fl. grupper. Politiken attavskeda lokförare och andra SJ-anställda kalladeGeorg i en debatt här ikammaren för ''effektivisering'' av SJ. Med sådanaargument kommer SJ att vara effektivast den dagengeneraldirektören själv kör det enda återståendeSJ-tåget, X 2000, på banan --Göteborg.Skall det vara riktigt rationellt klipper biljetter samt reparera loket mellan turerna.Många SJ-anställda skulle säkert tycka att det voreatt äntligen göra skäl för lönen på 1,7 milj.kr. Jag måste fråga : Närman ser till resultatet av den trafikpolitik sominleddes , anser då att nisocialdemokrater valde rätt spår? Har det varit enlyckosam utveckling för SJ?En lokförare, från , skriveratt han har ett arbete hos SJ som han trivs med menatt han är mycket bekymrad. kännersig maktlös när han ser hur den ena dumhetenavlöser den andra. Han frågar om det är så att SJskall raseras, eftersom företaget ägnar sig åt''dumheter som det privata näringslivet slutat medför länge sedan''. Han pekar på hur vansinnigtinterndebiteringen och indelningen i s.k.resultatområden har fungerat.Den befogade kritiken riktas mot att SJ blivit fördyrt t.o.m. för SJ självt. Låt mig ta ett exempel somde drabbade lokförarna i berättat om:Till motorvagnarna uppe i behövs diesel.Förut hängde vi bara på en tankvagn på godstågenmed träråvara ned till hamnen i , därdieseln finns. Sedan kom det någon i SJ ochräknade ut att det var alldeles för dyrt att göra så. Istället kör nu oljebolaget en tankbil med diesel ettpar gånger de 60 milen tur och retur mellanHolmsund och . Är det så vi skall byggalandet, ?Nu sitter ordförande i nya SJsstyrelse. Vid sin sida har han direktörer från detprivata näringslivet. Och hamnadetidigare i styrelse. Men rollen ärdensamma som när han företrädde sitt parti ochriksdagen i gamla SJ: Han skall dels se till attbanverket får de medel som behövs, dels hålla igenpå kraven för att inte irritera finansdepartementet.Herr talman! Jag har tittat tillbaka litet grand iprotokollen från de debatter som vi har fört härtidigare, för att se om det går att finna mer konkretaexempel på vad som sades sominte var riktigt så nyliberalt, i alla fall litetåterhållsamt, och vad som sedan har skett.I debatten när det begav sig om den storatrafikpolitiska propositionen som föregick beslutetden svarade -- någotlitet tyket, för att använda göteborgska -- RolfClarkson, som hade drivit på i en viss fråga: ''Sedantill resonemang om att släppa inprivata vagnar på järnvägen. Det är en fråga där viskulle kunna föra en lång diskussion. Jag skall barasäga att det skulle öppna möjligheter till en deljärnvägsverksamheter som i alla fall inte vi ärintresserade av. ''Undan för undan -- jag skulle kunna plocka framfler exempel -- har det visat sig att de idéer somenligt vad jag är helt övertygad om fanns bakomförslaget om förändringen av SJ men som aldrigframfördes rent ut har genomförts eller skallgenomföras.Vänsterpartiet har ett antal motioner som handlarom trafikpolitiken, en ny transportstruktur ochframför allt satsningar på järnvägen. Jag nämndetidigare att vi vill ha 65 miljarder till förnyinvesteringar. På samma sätt kräver vi kraftigtökade anslag för det budgetår som vi nu skallbesluta om, både till drift och underhåll av det somnu används och till nyinvesteringar, nya satsningar.Vi har ansett att det är nödvändigt att påpeka attdet är staten som bär ansvaret för banorna. Detingick faktiskt i det beslut som vi fattade 1988. Jagmenar att det är viktigt att återkommamed reservationer i vilka man påpekar att det ärstaten som skall ta ansvaret i stället för attekonomiska bördor skall övervältras på län ochkommuner. Vi har också i motioner ochreservationer tagit upp denna fråga.Herr talman! Jag och mitt parti stödjer självfalletde reservationer som vi har undertecknat, men jagber särskilt att få yrka bifall till reservationerna 1,5, 11 och 27.Anf. 154 ():Herr talman! har många fördelar. Denär oslagbart miljövänlig. Det finns inget annattransportslag som kan konkurrera med deneldrivna järnvägen när det gäller att hålla nereutsläpp av försurande och hälsovådliga ämnen.Järnvägen är också mycket energisnål. Det äregentligen bara sjöfarten som kan konkurrera, ochdet kan vara jämnt.Järnvägen är också ur persontrafiksynpunktmycket bekväm. Att resa med järnväg gör detmöjligt att göra andra saker på resan än att barasitta och vänta eller att styra med en ratt.Järnvägen är säker. Den är ett av de säkrastetransportslag vi har, och det gäller bådepersontransporter och godstransporter. Den ärockså mycket transporteffektiv. Man få fram storamängder gods och man kan köra tågen tätt. Det gåratt på ett ganska begränsat utrymme med två spårfå fram mycket stora mängder gods ochpersontransporter.Trafik på järnväg är också rätt så flexibel, underförutsättning att banan finns på plats. Med hjälp avolika vagnmaterial, snabbtåg, olika typer avlokdrivna tåg, kan man utveckla många olikasorters trafik på järnväg.Fördelarna är alltså många. Det är naturligtvisskälet till att vi i anser att det måstesatsas mycket mer på järnvägarna än vad det hittillshar gjorts.Jag vill påminna om att nyinvesteringar i järnvägarpraktiskt taget inte gjordes från andra världskrigetsslut fram till . Under denlånga tiden lät man på många håll järnvägenförfalla. Man hade fått något slags känslomässiginställning att järnvägar var någonting ålderdomligtoch någonting som man inte skulle hålla på med.Men detta var naturligtvis alldeles galet.Vi måste ta igen denna brist på investeringar.Miljöpartiet föreslog därför sedanatt det skulle satsas på att bygga ut nya järnvägar i hela Sverige.Målsättningen skall vara ett bra järnvägsnät i helalandet. I princip bör alla människor och företag idetta land kunna nå en järnvägsstation som äröppen inom rimligt avstånd och på rimlig restid.Självfallet skall också vägnätet och kollektivatransporter på vägar, och naturligtvis ocksåluftfarten, knytas ihop med järnvägsnätet så kan utnyttja hela trafiksystemet på ettoptimalt sätt.Om man räknar hur mycket medel man kan få framgenom bidrag från näringslivet, vilket inte är såmycket, och framför allt från kommuner ochlandsting samt från olika typer avsamfinansieringsprojekt, kommer man upp tillåtminstone ,kanske i bästa fall. Detta kanställas mot det som sade när hanhäromdagen invigde , nämligen att hanräknade med att ungefär 30 miljarder kronorkommer att investeras i järnvägen under 90-talet.SJ har sagt att behövs föratt klara de målsättningar som beslutadeom . säger att behovet ligger påuppemot 90 miljarder kronor.Den satsning på somkommunikationsministern föreslår är inte så storsom den i förstone kan verka.Miljöpartiet föreslår att anslaget för nästa budgetårskall fördubblas i förhållande till det regeringen nuföreslår, dvs. från till 3miljarder kronor, för att sedan öka ytterligareunder för att komma upp på ennivå om 6 à från staten om året.Naturligtvis måste också anslaget till underhållökas. Där finns också stora brister. Det säger sigsjälvt. Effekten av den snålhet som regeringentyvärr visar är, som redan nämnts här, att storadelar av landet är utan järnväg och t.o.m. fåttförsämrad järnvägstrafik under senare år.Det mest uppseendeväckande är naturligtvisinlandsbanan -- järnväg genom halvalandet, genom glesbygd där man ärmycket beroende av de få kommunikationsmedelman har. Att lägga ner den är missriktat sparnit.Det var naturligtvis inte för att spara några tiotalmiljoner för bidrag till trafiken man föreslog att denskulle läggas ned, utan det var för att slippainvesteringarna. Eftersom man struntat i attunderhålla järnvägen finns ettstort investeringsbehov. Det rör sig om ungefär 1,2miljarder kronor. Men dessa 1,2 miljarder kronorhar en livslängd . Slår man ut den summanpå och ser till att det handlar om 105 miljärnväg, är det inte så mycket. Vi anser att det hadevarit värt att satsa denna summa, och det är vadmiljöpartiet föreslår i reservationen till dettabetänkande.Andra effekter av denna missriktade snålhet är attdet inte kommer att byggas någon Botniabana, dvs.en järnväg längs åtminstone upptill , i varje fall inte . Detinnebär att näringslivet längs ävenfortsättningsvis kommer att ha högretransportkostnader och får betala mer förlastbilstrafiken än i resten av landet, där järnvägenkonkurrerar. Det betyder att man kommer att hasämre valmöjligheter och vara mer utsatt förkonkurrens. Företagen kommer att ha svårare attklara sig i den ökade konkurrens som blir följdenav att vi anpassar oss till EG och kanske också blirmedlemmar. Jag anser att detta är allvarligt.Detta innebär naturligtvis också att en mängdandra viktiga järnvägsprojekt aldrig kommer att bliav. Med det investeringspaket som miljöpartietföreslår skulle vi få ett heltäckande järnvägsnät,både snabbjärnvägar där det bor många människoroch även järnvägar i glesbygden, såsominlandsbanan, så att människor kan använda sig avdet mest miljövänliga, energieffektiva och säkratransportslaget.Ett grundfel i trafikpolitiken är, som vi ser det, attjärnvägstrafiken systematiskt missgynnas gentemotframför allt vägtrafiken, som är den storakonkurrenten. Detta har mycket att göra medskattesystemet och det faktum att man under långtid satsat mycket stora pengar i ett utbyggt vägnät.Det kan vara bra med ett gott vägnät, men när maninte gör motsvarande satsningar på järnvägeninnebär det naturligtvis att man försämrarkonkurrenskraften för järnvägen.Man har lagt på nya skatter somslår direkt mot järnvägen, t.ex. moms på kollektivtrafik. Detta innebär, som inte bara vi utan mångaandra räknat ut, att järnvägen missgynnas medåtminstone jämförtmed vägtrafiken. Vad händer i detta läge undervåren 1991? Jo, man går in och sänker skatter förvägtrafiken men inte för järnvägen. Man är på vägatt sänka både kilometerskatten och bensinskatten,visserligen inte så mycket, men dock. Det är helt felåtgärder, och de slår undan fötterna för allasatsningar på järnvägen.Detta måste naturligtvis ändras. Frågan kommeratt tas upp på nytt här i när dessaskattefrågor debatteras.Vi i anser också att godstrafiken påjärnväg behöver utvecklas med särskilda bidrag såatt man snabbare får fram bra materiel för attkunna knyta ihop framför allt väg- ochjärnvägstrafik. Det fanns förut ett liknande bidrag,men det försvann i årets budget, och det beklagarvi. Vi anser att det kan vara värt att satsa 200milj.kr. på detta för att få en bättre godstrafik.Vi anser också att man på olika håll i landet skallutveckla försöksjärnvägar just för att utveckla denregionala järnvägstrafiken. Det är kanske framförallt den trafiken som har försvunnit i vårt land. Denlångväga järnvägstrafiken har egentligen intekrympt utan ökat stadigt fastän i låg takt. Men detbehövs stora insatser för den regionalajärnvägstrafiken, och då bör vi också kunnaexperimentera.Herr talman! Jag står naturligtvis bakom allareservationer som har undertecknat,men jag yrkar särskilt bifall till reservationerna 5,16 och 20.Anf. 155 ():Herr talman! Efter att ha noggrant ha läst igenomett mycket välskrivet betänkande och efter att halyssnat på debatten här i kammaren, har jagkommit fram till att det råder en mycket storsamsyn på järnvägspolitiken i , vilket gör attjag yrkar bifall till utskottets hemställan ibetänkande nr 25.Jag vill lyckönska er som är kvar när ni dåskall ta ställning till hur SJ skall fortleva iframtiden. Det kommer att bli ett stort arbete.Lycka till med det arbetet!Anf. 156 () replik:Herr talman! Det är svårt att ge genmäle som innebär ett bestridande av det hannu har sagt. Jag har gripit till orda med minreplikrätt för att uttala följande.Rune har varitsocialdemokraternas talesman i järnvägspolitiken.Rune har därvid varit en utomordentligtkunnig, högeligen begåvad och mycketomdömesgill meningsmotståndare, vän ochkollega.När nu deltar i sin sistajärnvägsdebatt -- på grund av att han förklarat sigicke vilja förnya sitt mandat -- vill jag som kollegatill honom uttala beundran och tacksamhet för enmycket fin politisk gärning. Jag beklagar attsocialdemokraterna kommer att ha svårt att finnaen ersättare med den kompetensen.Anf. 157 () replik:Herr talman! Jag måste säga att jag känner mig litetchockad. Också jag hade tänkt rikta några väl valdaord till , och det skall jag ocksågöra. Men vill jag säga att om det härårets järnvägspolitiska debatt skall avslutas medkommentaren att det råder full samstämmighet ochatt detta skulle ha framkommit av debatten, ber jagverkligen att få protestera. Jag tycker att RuneJohansson skall läsa protokollet i lugn och ro och närmare granska de inlägg som hargjorts.Jag vill också när jag lyckönskar fortsatt arbete inom politiken och kanske ocksåjärnvägspolitiken, även om det inte blir i det härhuset, påminna om att det faktiskt är så att de somliksom har arbetat inom SJ harmöjlighet att också knyta många kontakter.De kan då få erfarenheter och synpunkter på denpolitik som jag har försökt att beskriva och som harbedrivits och fram till i dag.Herr talman! Jag begärde också ordet därför att jagi mitt förra inlägg inte hann med att nämna mer omde reservationer som fogats vid vänsterpartietsmotioner och om förslagen i dem.