prot · GE09105 · 1991-05-02 00:00:00 — Det som behövsutifrån är inte så mycket pengar somkunskapsöverföring samt att vi beslutsamt öppnarvåra marknader för de nya produkter som dessaländers näringsliv kommer att producera och iförekommande fall redan producerar i dag.Kunskapsöverföring och annat kostar i och för sigpengar, men att jämföra detta med traditionelltsvenskt u-landsbistånd är fel och vilseledande.För det tredje: Nyckelordet för politiker ochallmänhet i samtliga nya demokratier är ''tillbaka till ''. Precis som i ochPortugal ser man delaktighet idet demokratiska samarbetsorganisation,från till EG, som en livförsäkring motsovjetisk revanschism eller mot andra hot mot dennyvunna demokratin till följd av den ekonomiskakatastrofsituationen, av extrem nationalism eller avmanipulationer från de just avsatta kommunistiskamakthavarna.I har man redan antytt att man vill blimedlem i EG . Sannolikt kanUngern, precis som och ,ansluta sig . Detta ger en ytterligaredimension åt debatten om kommandeansökan om medlemskap i råder i allt väsentligt enighet ominriktningen av det svenska östbiståndet. Det skallinriktas på kunskapsöverföring i syfte att bygga uppfungerande demokratier och marknadsekonomier.Särskild tonvikt skall inom ramen för detta läggaspå miljövårdsinsatser. Krafterna skall koncentrerastill och . Samarbete med det biståndsom ges bl.a. av EG och andra internationellaorganisationer skall eftersträvas. Man måstekanske ändå tillägga '''' när man säger att detnumera i allt väsentligt råder enighet, åtminstonenär det gäller . Detta gäller inte barabiståndet utan över huvud taget den officiellasvenska attityden.När jag som ny kom till varen av mina första upplevelser en kammardebatt omden då just inledda förändringsprocessen iBaltikum. Flera talare från regeringspartiet varutomordentligt oroliga för att ens medge attriksdagen uttalade den mycket blygsammaförhoppningen att förändringarna som hade inlettsskulle kunna leda till positiva resultat. Även dettavar alltför riskabelt.Därefter har det varit en period med konstigauttalanden från regeringshåll, ohållbaraundanflykter och märkliga manövrar än hit, än dit.Det är skönt att den här perioden nu förefaller hatagit slut och att vi kan avge enhälliga betänkandenfrån utrikesutskottet och ställa oss bakomuttalanden i andra sammanhang, där alla de storapartierna står eniga.Med anledning av det betänkande som vi nubehandlar vill jag poängtera att vi från folkpartietliberalerna hade velat se ytterligare 50 milj.kr. ibistånd till de baltiska staterna. Detta krav harbehandlats i samband med hanteringen av ett annatbetänkande, så det finns inte med här. Men det ärvärdefullt med en markering även i den härdebatten att vi hade velat se en sådan utvidgning avstödet.Vi har också i det aktuella betänkandet uttryckt envilja att ge stöd åt handikapporganisationers arbetei . Det finns skäl att ge det svenskabiståndet en social dimension, och inte bara inriktadet på sådant som jag har räknat upp.Jag vill dessutom fästa uppmärksamheten på detsärskilda yttrande om telekommunikationer medde baltiska länderna, som liberalernahar avgett. Som det ibland kanske antas är det intefråga om insatser som kan leda tillett resultat. Det är inte heller fråga om att vi skallavvakta, ta det litet lugnt och se vad som kankomma att hända. För de baltiska staterna kan justtelekommunikationer med omvärlden vara avavgörande betydelse för att undvika isolering ihändelse av ett nytt tillslag motsjälvständighetsrörelsen, liknande det som vi såg ijanuari. Därför är det bråttom med ett resultat avdet arbete som jag vet pågår.Det förekommer trots allt endast marginellaavvikelser när det gäller den allmänna synen påsamarbetet med . En av dessa avvikelserär dock anmärkningsvärd.De två partier, och , sommotsätter sig såväl svenskt medlemskap i somett mellan EFTA och EG drar också inÖsteuropa och i sin allmänna negativismmot den europeiska gemenskapen och deeuropeiska integrationssträvandena. Det må välfinnas någon logik i detta från de berörda partiernasutgångspunkter, men sanningen är ju inte destomindre att för östländerna själva och derasmedborgare framstår EG som den självklart mestbetydande samarbetspartnern.Den tanke som uttrycks i ochmiljöpartiets reservationer, att EFTA skulle varanågot slags alternativ till EG, saknar allverklighetskontakt. Ett medlemskap såväl i EFTAsom i EG är naturligtvis lika omöjligt för dessaländer av det enkla skälet att det är fråga omplanekonomier som ännu inte har reformerats tillatt vara kompatibla -- för att använda ett i det härsammanhanget träffande uttryck -- med normalavästerländska marknadsekonomier. Detta gällerför både EFTA och EG.Samtidigt som de nya demokratierna i östförhandlar med EFTA om ett frihandelsavtal,förhandlar man om associering till EG. De som kan förutses väntas bli betydligt meromfattande än vad avtalen med EFTA någonsinkan bli. Det är snudd på oförskämt mot dessaländer att skriva dem på näsan att de under dessavillkor skall bortse från de mer långtgående avtalsom de kan få med EG och att de i stället skallförsöka haka på EFTA, om vars framtid vi vetmycket litet -- möjligen bara att den är ytterstosäker.Drömmen om ett av förenade friademokratier är attraktiv långt in i Sovjetunionen.Att den är attraktiv i är uppenbart. Detskulle återknyta banden med ochinnebära ett skydd för den frihet som steg för steghåller på att återtas, precis som iSpanien, och i . Detsammagäller också på andra håll i Sovjetunionen.Häromdagen visades i svensk TV bilder -- jag antaratt de har gått runt i hela världen -- frångruvarbetarstrejken i , där Europafananbars bredvid egen nationalflagga. KanSovjetunionen eller dess efterföljare på något sättanknytas till EG-samarbetet, skulle det betydamycket för de länder, även för de f.d.Warszawapaktsstaterna, som är osäkra och ivissa fall mycket oroliga inför vad man kan vänta sigi framtiden från den gamla stormakten i öster.I motion påstås att EG är ''tabu'' på demåndagsmöten som hålls till förmån för Baltikum.Även om dessa möten ligger utanför riksdagenskompetensområde och dessutom inte är upplagdaså att man antar resolutioner om det ena eller detandra, kan jag ändå som medansvarig upplysa omatt detta påstående är fel. ägnades t.o.m.ett helt möte åt plats i , medinslag från såväl EG som . Men detmedges att andan inte var negativ till EG på det sättsom kanske skulle önska. I självaverket refererades t.o.m. ett i sakfrågan utmärktuttalande om självständighet från EGparlamentet.Sedan slutet av har den sovjetiskastatsledningen gjort gemensam sak med de krafterinom KGB, militären och de stora statligaindustrikombinaten, som mer än något annatfruktar för följderna av att Perestrojkan förs till sinnaturliga slutpunkt, alltså till demokrati,marknadsekonomi och rätt för varje sovjetrepublikatt utan trakasserier, blockader och militärinblandning avgöra sin egen framtid.Visserligen misslyckades försöken attvända de senaste årens positiva förändringar till sinmotsats och återställa den gamla ordningen tillnågot som liknande en repetition av den polskamilitärens kupp mot folket på 1981.Men har fortsatta förändringar i riktningmot demokrati och marknadsekonomi blockerats.Den vanliga och i och för sig säkert riktigaförklaringen, att krisen i sovjetsystemet beror påatt det gamla kommandosystemet avvecklats utanatt något nytt kommit i stället, räcker i dagknappast till för att förklara den kollaps som vi nubevittnar. Snarare har den omöjliga situation sområdde redan tidigare förvärrats än mer, när densovjetiska centralregeringen ochvåren försökt att genomföra -- förutom de militäratillslagen mot bl.a. och de hotelserriktade också mot andra delar av unionen -- en serieav obegripliga åtgärder på det ekonomiskaområdet, vilkas enda förklaring förefaller varatraditionell kommunistisk ignorans mot vad enverklig ekonomi innebär. Den enda uppmaningman kan rikta till den sovjetiska ledningen ärdensamma som har riktats vid många andratillfällen: Erkänn de baltiska ländernas rätt tillsjälvständighet, inled seriösa förhandlingar, avståfrån allt fortsatt bruk av våld för att försökaåterupprätta de gamla samhällsförhållandena ochåteruppta dessutom ett seriöst reformarbete iförbund med de demokratiska krafterna i landet!I motioner och i reservationer har frågan omsvenskt erkännande av de baltiska ländernaaktualiserats. Argumenten är välkända, så jagbehöver inte ytterligare gå in på dem. Däremot kanman konstatera att det som i praktikenbetyder någonting för att föra den baltiskasjälvständighetsrörelsen framåt är det praktiskastöd vi kan ge utifrån till alla de tusentals olikakonkreta projekt som genomförs i olika former,alltifrån att etablera handelssamarbete ochföretagssamarbete över till samarbete mellanorganisationer, fackföreningsrörelsen, fria partier,körutbyten, kulturutbyten m.m. Alla dessatusentals olika konkreta initiativ bygger dag för daggrunden litet fastare för återupprättadsjälvständighet och återupprättat civilt samhälle ide baltiska staterna och därmed för en framtid avdemokrati och frihet. Det är detta som är detavgörande. Vad vi gör på den formella sidan kan ipraktiken inte vara mer än ett kvitto på enutveckling som redan har skett och redan har nåttfram till ett resultat. Vi är ännu inte riktigt frammevid målet, men det finns mycket som vi kan görarent konkret för att hjälpa de baltiska ländernafram till målet att återupprätta politisksjälvständighet.De baltiska staternas situation är unik, folkrättsligtoch historiskt. Det är viktigt att hålla detta iminnet. Stödet till de baltiska frihetskraven har singrund i internationell rätt. Den internationellarätten hör nära samman med demokratins ochrättssamhällets principer i övrigt. Enligt liberaluppfattning är demokratin och rättssamhället detöverordnade.Sovjetunionen kan inte gärna bestå i dagens formom demokrati införs på allvar i hela landet. ISovjetunionen står det nationella krafterna, t.ex. iBaltikum, därför i förbund med demokratinskrafter -- demokratin kan inte förverkligas annat äni återupprättade fria baltiska stater. Detta gällerkanske också i andra delar av imperiet, i Rysslandlika väl som i . I andra delar av , iländer med fungerande demokrati, drivsnationalistiska krav i stället ofta av minoriteter avdet ena eller det andra slaget med helt andraprioriteringar än dem som förenar demokrater iolika politiska läger. Ett slående exempel på dettaär att det av allt att döma nu är klarlagt att detbakom i alla fall delar av den slovakiskaseparatismen i den tjeckiska och slovakiskafederala republiken finns kommunister från dengamla störtade regimen som försöker utnyttja denhär typen av stämningar för att återvinna sina egnagamla privilegier. I andra länder i samma områdehar vi också sett hur extrema nationalistiskastämningar har utnyttjats just av de kommunistiskamakthavare som det måste vara den viktigasteuppgiften att få bort.Många analytiker av krisen i pekar pådetta när det gäller och att det är deinrikespolitiska förhållandena i som bär del av skulden till svårigheterna att få i gång enfungerande dialog mellan olikarepubliker.Från liberal utgångspunkt är nationalism berättigadi den mån som den strävar efter demokratiskasamhällsförhållanden och går hand i hand medsådana ambitioner. Det överordnade för oss är detöppna samhället -- demokratin, en ekonomi som äröppen mot omvärlden, fria rörelser av människoroch idéer över gränserna, medborgerliga fri- ochrättigheter, skydd för minoriteter. Detta insesmycket klart av de liberala krafter som har trättfram i de nya demokratierna. Nationalismenidentifieras av dessa liberala krafter entydigtsom det farligaste hotet mot de demokratiskasamhällsförändringarna. Ett skäl är naturligtvis justatt gamla kommunistiska makthavare, t.ex. i delarav eller i , utnyttjar dessastämningar för att på nytt bereda sig tillträde tillden politiska makten eller klänga sig fast vid depositioner de har.I har vi sett hur f.d. kommunister i dennationella räddningsfronten uppträder somnationalister och i nationalismens namn slår nedjust de krafter som vill införa demokrati i landet.Nationalism i denna form är en kollektivism somendast till formen skiljer sig från den kollektivismsom dessa folk redan utsatts för av dekommunistiska regimerna.För några månader sedan ägde ett seminarium rumi då liberala tänkare och politikerfrån en rad länder i både Öst- och Västeuropadeltog med president som ordförande för seminariet. Det entydigabudskapet på detta seminarium var att nationalismi meningen att återupprätta något slags drömdstamgemenskap i den ena eller andra lilla enhetenär ett hot mot de demokratiska landvinningar somhar skett. Den formen av nationalism, i kontrast tillden demokratiska frigörelse som vi ser i andraländer, t.ex. de baltiska, är ett hot mot demokratin.Saken har uttryckts, bl.a. av medlemmar i detungerska fridemokratiska partiet, på följande sätt:I det nya är uppgiften inte att börja ändragränser mellan demokratiska länder utan att öppnagränser. Öppna gränser är det typiska liberalakravet både i och i andra delar av vårvärldsdel.Jag har varit ganska utförlig därför att jag kännermig oroad över det resonemang som uppenbarligenfinns bakom en reservation från , därman över huvud taget inte gör någon distinktionmellan olika typer av nationalism, olika typer avkrafter som kopplas till nationella strävanden. Mangör över huvud taget ingen distinktion mellan dendemokratiska folkrörelse som strävar efter attåterupprätta självständiga baltiska stater och deofta mycket ljusskygga företeelser soms trävar efteratt slå sönder fungerande nya demokratier i andradelar av Öst- och . Nationalism kaninte ha ett självständigt värde höjt över det öppnasamhällets värden. Den typen av tankegångar harställt till nog med elände i . Däremot harnationella strävanden i förening med strävandenefter demokrati och återupprättande av ett civiltsamhälle, ett öppet samhälle, hur man nu villuttrycka det, en självklar plats i detförändringsarbete som fortfarande behövs iSovjetunionen och som måste leda fram till attockså de baltiska staterna likmätigt folkrättenåtertar sin plats bland självständiga stater.Anf. 73 ():Fru talman! Om inriktningen av samarbetet medÖsteuropa råder såvitt jag kan förstå en rätt storsamstämmighet. Det är främst metoderna att taresurser från biståndmedel, som vi hardebatterat här i kammaren, som vi har haft olikameningar om. Vi kan konstatera att en växande delav det ekonomiska samabete som sker med Öst-och går utanför biståndsmedlen.Man tar dessa medel från andra håll. Vi hade förvår del gärna sett en nordisk fondkonstruktion närdet gäller samarbete med i stället för dennu igångdragna återuppbyggnadsbanken, EBRD.Det beror på att vi i har haft en något annansyn på arbetslöshet och sociala frågor än de kraftersom står bakom denna europeiskaåteruppbyggnadsbank och deras krav påprivatiseringar i stor skala av näringslivet. Vi villalltså, som vi markerade förra gången, åtminstonehålla möjligheten öppen för olika former av ägandei näringslivet i denna del av världen.Den förstärkta Östeuropapolitiken måste ses somett led i en ny säkerhetspolitik. När murar faller ärdet viktigt att hitta en politik som inte leder till nyamurar på andra ställen. Om skulle blimedlem i en ny europeisk militärunion, som vändertaggarna utåt, mot slutet av detta decennium finnsdet enligt min mening en viss risk för att nya hinderför samarbete och människornas rörlighet överÖstersjön reses. Detta får absolut inte inträffa.Östersjöområdet är enligt min mening ett naturligtområde för handel och ekonomiskt utbyte.Likartad kultur och likartade förutsättningar närdet gäller klimat och naturresurser sätter sin prägelpå teknik och varuproduktion. Dessutom erbjuderÖstersjön och angränsande vatten och vattenvägarutmärkta förutsättningar för snabba ochmiljömässigt bra transporter. Dessa fördelar måsteutnyttjas.Fru talman! En viktig drivkraft fördemokratiseringssträvanden i såväl som Öst- ochCentraleuropa som harmiljörörelsen varit. tog studenteroch forskare upp kampen för naturreservat ochbiologisk mångfald. Protester i syfte att räddaBajkalsjön och hindra vändandet av de sibiriskafloderna förekom . fick miljörörelsen förstärktkraft.De växande ekonomiska problemen och det kaossom nu råder i leder hos många tillkrav på en snabb övergång till marknadsekonomi,och det tidigare miljömedvetandet trängs tillbaka.Det vore en fördel om den styrning avmarknadsekonomin som vi i vår del av världeneftersträvar från början kunde bli en del avreformerna i . I annat fall kan ettväxande sopberg, kraftig expansion avprivatbilismen och fler i stället för färre typer avföroreningar av mark, luft och vatten bli följden.I den politiska turbulensen i är detsvårt att se vilka krafter och vilka ledare som såsmåningom kommer att bli tongivande och omSovjetunionen över huvud taget kommer attexistera. Men det borde vara möjligt att bygga uppsamarbetet med institutioner och kring särskildamiljöprojekt som det rimligen inte finns delademeningar om. Satsningar på miljön i Sovjetunionenskulle sannolikt också vara nationalekonomisktlönsamma eftersom hälsotillståndet skulleförbättras och kostnaderna för sjukvård minska. Vihar också vårt egenintresse av miljösatsningaråtminstone i västra . Vårberedvillighet att samarbeta på miljöområdet ärockså viktigt som en förtroendeskapande åtgärd.Att avbryta eller skära ned det samarbete somredan finns med på grund avövergreppen i kan motverka sitt syfte ochmåste i det längsta undvikas. Samarbetet får intehindra att vi öppet och ärligt framför våra åsikteroch krav när det gäller frigörelsekampen iBaltikum. I samband med behandlingen avmilöpropositionen får vi anledning att återkommatill dessa frågor.Den enda reservation vi har i detta betänkandenberör frågan om graden av öppenhet som EFTAbör visa de öst- och centraleuropeiska staterna. Pågrund av de svårigheter som tornar upp sig iEES-förhandlingarna och de olika EFTA-ländernas positioner när det gäller att sökamedlemskap vet vi inte hur starkt EFTA kommeratt bli. Det kanske rent av blir en spricka i EFTAeller en försvagning av EFTA. Vi har med vårreservation velat markera det önskvärda i attEFTAs samarbete med de öst- ochcentraleuropeiska staterna får en sådan inriktningatt ett medlemskap på lång sikt skulle kunna varamöjligt. Vi har inte sett detta som någonmotsättning till ett samarbete med EG, vilket ocksåsägs i vår reservation. Självklart är det på det sättetatt dessa länder måste utveckla en betydandeekonomisk stabilitet och styrka för att kunnafungera effektivt som medlemmar i ett framtidaEFTA om det nu skulle bli möjlig för en sådanorganisation att utvecklas.Vi står givetvis bakom denna reservation, men jagavstår från att yrka bifall till den.Anf. 74 ():Fru talman! I betänkandet om samarbete medBaltikum och behandlas enganska stor mängd av motioner och yrkanden frånsamtliga riksdagspartier, men det är förvånansvärtfå reservationer. För åtta av de tio reservationernastår . Detta kan tolkas på olika sätt:antingen så att det i utskottet råder stor enighet --med undantag för --, att skrivningarnai betänkandet har utformats med stor försiktighetoch generositet eller att förslagen om samarbetemed , Central- och Östeuropakännetecknas av en ordens rikedom och enhandlingens fattigdom.Samarbetet med och stödet till ochCentral- och kan genomföras på mångaplan -- ekonomiskt, socialt och politiskt. Detekonomiska biståndet har vi behandlat i tidigarebetänkanden, medan det nu mera gällersamarbetets utformning och inriktning.I den situation som råder i och Baltikumfinns enorma miljöproblem och nästan ofattbaraekonomiska och sociala problem. Det pågår enomformning av ett helt samhällssystem, och detfinns en längtan efter frihet och självbestämmande.Detta, fru talman, kräver mycket av rika ochdemokratiska grannländer som Sverige.Hittills har vi dåligt levt upp till vad som kundeförväntas av oss. Det ekonomiska bistånd somregeringen har föreslagit, uppgående till 1 miljardöver en treårsperiod, är helt otillräckligt. Dessutomtar man pengar från biståndsbudgeten -- men dethar kanske redan debatterats tillräckligt här i dag.Miljöpartiet har föreslagit ytterligare medel förbudgetåret: 1 miljard till en miljöfond, somnaturligtvis skall användas till miljösatsningar.Behovet är stort. Miljösituationen är katastrofal ihela . Den sovjetiska miljöministernrapporterade att koncentrationen avtungmetaller, av svaveldioxid och avcancerframkallande benspyren i inte mindre än etthundratal städer överskrider WHOs normer mellan10 och 100 gånger.Vi har också föreslagit att den nuvarandeadministrationsmodellen för svensk bistånd tillÖsteuropa skall ses över och att en särskildmyndighet inrättas för att handlägga samarbetetmed . Vi tycker att det både finansielltoch organisatoriskt finns skäl för att stödet tillCentral- och skall särskiljas från stödettill . Vi tycker därför inte att BITS är enlämplig handläggningsinstans.Jag ingick i en delegation från som förett par månader sedan besökte ochLitauen. Jag kunde då i samtal medparlamentariker samt med personer i miljöutskottoch miljökommitteér konstatera att inget konkretmiljöbistånd hade nått fram till . Däremothade minst sju delegationer från varit påbesök. Vid en föredragning i utskottet för någraveckor sedan bekräftades också att de beviljadepengarna redan var intecknade. Det räcker intemed att låta det svenska stödet gå tillerfarenhetsutbyte och kunskapsutveckling, utandet måste till konkret miljöbistånd.Östländernas skuldproblem, orsakat av de gamlasystemet, sätter många käppar i hjulet för enutveckling mot demokrati och ekologisktbalanserad marknadsekonomi. Det talas om behovav en massiv ''Marshallhjälp'' till istorleksordningen flera hundra miljarder dollar.Samtidigt uppgår den östeuropeiska skuldbördantill västvärlden till tiotals miljarder dollar.Vi har föreslagit att skulle utarbeta enavvecklingsplan för avskrivning av de skulder somde östeuropeiska länderna har till oss. harredan, via , uppnått enöverenskommelse och har fått sin skuld tilloffentliga kreditorer reducerad med ungefär 50 %.Visserligen säger man att skall betraktas somett exceptionellt fall, men den handlingsförlamningsom följer av skuldproblemet i öst gällernaturligtvis fler länder. Jag anser också att det ärlämpligt att en avvecklingsplan skall utformas eftervarje lands speciella förhållande.Det finns många exempel på missbruk av dencentrala Sovjetmakten, och det tycker vi i sin tur välmotiverar att svenskt stöd tills vidare går direkt tilldelrepublikerna och till demokratiska folkrörelser.Stödet måste gynna en utveckling av ekonomin somkan förena rimliga krav på produktionseffektivitetmed långtgående miljöhänsyn. Det finns exempelpå att västliga företag i samarbete med östfullständigt har struntat i att ta miljöhänsyn.Miljöpartiet har vidare föreslagit inrättande av ettÖstersjöråd för fördjupat samarbete bl.a. när detgäller miljöskydd. Jag är glad för de positivasignaler som regeringen har gett. Det förslag som vihar lagt fram bygger på ett gemensamt förslag frånföreträdare för gröna partier i parlamenten iSverige, , och Estland tillÖstersjökonferensen den 7--. Andrapartier har framfört liknande tankegångar.Ett förslag till ett sådant Östersjöråd kommer enligtregeringen att presenteras under innevarande år.Utskottet uttalar också stöd för regeringensansträngningar att finna nya, effektivasamarbetsformer i . Jag hoppasverkligen att regeringen anstränger sig och att detaviserade förslaget kommer snart. Kanske är detnågon representant för regeringspartiet som redani dag kan ge besked härom.Som vi alla vet är det bråttom med miljösamarbetetrunt . Bl.a. måste kväve- ochfosforutsläppen minskas till 1995i förhållande till läget 1985. Utsläppen avkvicksilver, kadmium och organiska klorföreningarmåste helt enkelt upphöra , om vi skallkunna rädda Östersjön.För att öka samförståndet och samarbetet runtÖstersjön bör lättnader införas för resandemellan och de baltiska länderna. Vi harframhållit att visumtvånget bör avskaffas.Det bör också bli lättare för människor i Östeuropaatt arbeta i .