prot · GF0912 · 1991-10-17 00:00:00 — Motsvarande siffra för1990 var 15 871. Eftersom det i siffrorna ingår 917resp. 1 250 årsarbetskrafter i betald övertid, harpolisresurserna alltsåminskat med inte mindre än 1 448 årsarbetskraftereller 8,5 %.Polisväsendet har naturligtvis inte kunnat bära ensådan resursförsvagning utan att det fått mycketallvarliga konsekvenser för möjligheterna attbekämpa brott och garantera medborgarna ordningoch säkerhet.Brottsligheten ligger nu på en avsevärt högre nivåän . Ännu värre blir jämförelsenom man ser i tiden.Brottslighetens utveckling är självfallet inte enbartberoende av polisiära resurser. En mängd andrafaktorer speglar också in. Men det står ändå klartatt polisens möjligheter att ingripa i samband medbrott har en betydande inverkan påbrottsutvecklingen. Om upptäcktsrisken är högminskar benägenheten att begå brott. Dettasamband tycks socialdemokraterna aldrig riktigt haförstått.Från moderat sida har vi år föreslagitresursförstärkningar i form av bl.a. ökadnyrekrytering av yngre poliser. Mensocialdemokraterna har envist hållit fast vid sinlinje, som tycks vara ''ju fler brott desto färrepoliser''.Det har gått så långt att inte ens en regering sominser hur allvarligt läget är har möjlighet att snabbtjustera det som socialdemokraterna har ställt till.Uttalanden från tyder på att detinte ens med maximal rekrytering tillpolishögskolan är möjligtatt uppnå en tillfredsställande personalsituationinom polisväsendet förrän i slutet av dettaårhundrade. Därmed får man nog också räkna medatt brottsligheten kommer att ligga på en hög nivåunder framöver.Neddragningen av polisens resurser har varit en katastrof förnarkotikabekämpningen i , vilket i sin turspätt på brottsligheten ytterligare. Narkotikangenererar ju en mängd brott, t.ex. rån och inbrott.Detta är ett annat förhållande somsocialdemokraterna tycks blunda för.Den avgångna socialdemokratiskaregeringen har länge bagatelliserat omfattningen avnarkotikamissbruket i vårt land. Detta har sketttrots att rapporter från fältet gång på gång visat attproblemet ökat.Nu har utvecklingen blivit så entydig attsocialstyrelsen funnit för gott att ompröva sinatidigare lugnande uttalanden. I en färsk rapportfrån styrelsen uppges bl.a. att antalet missbrukare ivårt land nu uppgår till närmare 30 000. Dentidigare officiella uppgiften som hängt medalltsedan den s.k. UNO-undersökningen 1979 lödpå 14 000 personer.Frånvaron av socialdemokratiskt engagemang inarkotikafrågan har varit en bidragande orsak tillatt antalet missbrukare ökat.Socialdemokraterna har gång på gång förkastatborgerliga förslag på narkotikaområdet. Man harexempelvis envist hållit fast vid sitt motstånd motinförande av fängelse i straffskalan för eget bruk avnarkotika, vilket inneburit att man också motsattsig att polisen skall få tillstånd att ta blodprov ochurinprov på misstänkta missbrukare.Anledningen till socialdemokraternas inställning ärnaturligtvis att man lever kvar i 60-taletsföreställning att kontrollpolitik och humantomhändertagande står i ett motsatsförhållande.Socialdemokraterna har ännu inte gjort upp med60-talets vanföreställningar, vilket gjort demoförmögna att slutgiltigt komplettera lagstiftningenmed de restriktiva inslag som är en förutsättning fören effektiv kamp mot narkotikan.Man kan bara beklaga att socialdemokraterna, somi ryckte fram under stridsropet''Rent hus med knarket'', under sina senaste nio åri regeringen så totalt misslyckats med att föra enframgångsrik narkotikapolitik.I värsta fall har det nu gått så långt att en stor del avkampen mot narkotikan redan är förlorad. Sverigesnya regering har ingen lätt uppgift när den skallförsöka reparera de skador som uppstått på grundav den socialdemokratiska passiviteten inarkotikafrågan under det senaste decenniet.Anf. 135 ():Herr talman! Att alla skall leva i ett tryggt samhälleär utgångspunkten när det gäller att utveckla ochförändra den framtida kriminalpolitiken. Detprimära måste då vara att lägga tyngdpunkten påatt förebygga och förhindra brott.Att halvtidsfrigivningen skall avskaffas är viöverens om, men längre sträcker sig intesamstämmigheten. Vi menar att man inte generelltkan öka strafftiden. Det måste kombineras medandra åtgärder.Den i regeringsförklaringen uttalade meningen attdet skall finnas möjlighet till frigivning efter tvåtredjedelar av strafftiden kan lika gärna tolkas somi linje med och om att i princip hela strafftiden skallavtjänas i fängelse.Detta skulle innebära att vi i utmärker ossalldeles särskilt. Och skall vi dessutom, sommoderaterna förordat, avskaffa skyddstillsynen ochdärmed frivården innebär det en straffskärpning avstora mått.Frihetsstraffen avskräcker inte utan bidrager till attskapa fler brott. En sådan ensidig åtgärd innebärinte att det tas några ''krafttag mot brottsligheten''utan måste ha helt andra syften.Jag undrar hur detta kan stämma överens medfolkpartiets syn på den framtida kriminalpolitiken.Moderaterna, och var oense närfrågan behandlades.Vi är överens om att alternativa åtgärder såsomkontraktsvård och samhällstjänst skall utvecklas,men det motsvarar inte på långt när det behov avfängelseplatser som anges i regeringsförslaget.Det räcker inte ens med 500 nya fängelseplatserutan det behövs kanske 1 300. Varje plats kostarmellan 1 1/2 och 2 miljoner att bygga. Till dettakommer en driftskostnad om i genomsnitt 1 300kr./dygn. Vi kommer upp i kostnader långt över vadhela kriminalvården kostar -- 3 miljarder.Det får kosta, har jutstitieministern uttalat. Menman måste ställa sig frågan om det är rätt sätt attanvända pengar när det gäller att bekämpabrottsligheten. Det finns ingen forskning ellerinternationell erfarenhet som visar attfängelsestraff förhindrar brottslighet, utan det ärsnarare tvärtom.Det har tidigare funnits en samstämmighet i linjemed fängelsestraffkommitténs uppdrag, som gavsav en moderat justitieminister, att minskafrihetsberövande påföljder och att minska tiden förde frihetsberövanden som måste göras. Men dettahar helt förkastats, utan någon som helstvetenskaplig grund.Ett sätt att lösa behovet av fängelseplatser äröverbeläggningar på fängelserna, flera intagna ivarje cell. En sådan tanke inger oro. Vi har varit istort sett förskonade från våldsamheter ochupplopp i våra fängelser. Men de länder som prövaten sådan metod har fått problem med fångrevolter.En sådan åtgärd skulle också innebära att vi skullegå emot rekommendation om enintagen i varje cell.Inte minst kommer det att innebära attgrundtankarna i kriminalvårdsreformen överges,att arbetet inom kriminalvården inte inriktas på attmotverka de negativa konsekvenserna som ettfrihetsberövande innebär och att kriminalvårdensresurser att medverka i den dömdes anpassning isamhället försämras.Dessutom skulle möjligheterna minska tilldifferentiering av de intagna till olika anstalter ochavdelningar med olika behandlingsprogram ochinnehåll. Det innebär att man minskarkriminalvårdens möjligheter när det gäller attbekämpa narkotikaproblemen.Våra ambitioner är precis lika starka att minskabrottsligheten, men vi tror på helt andra metoder.Det är inte så enkelt att man kan använda ensidigastraffskärpningar, utan insatser måste göras iskolan, i bostadsområden, på arbetsplatser därproblem uppstår som utvecklas till utanförskap,utslagning och missbruk.Herr talman! En fortsatt human kriminalpolitik ärvad vi socialdemokrater vill ha, en kriminalpolitikdär insatserna i första hand går till att förhindra ochförebygga brott och som syftar till att anpassa demsom begått brott till samhället. Det tjänar vi alla på.Anf. 136 () replik:Herr talman! Det är riktigt tolkat av BirtheSörestedt att regeringsförklaringen innebär att iprincip hela strafftiden skall avtjänas. Men deninnebär också att det skall finnas en möjlighet tillavkortning på slutet för den som har skött sig underanstaltstiden.Birthe Sörestedt frågar hur man skall få plats medden större beläggning som längre strafftiderallmänt sett kommer att innebära. Man skall då haklart för sig att vi har inte full beläggning påanstalterna . Det är i många fall en väldigt dåligbeläggning.De enskilda fångarna får i väldigt stor utsträckningsjälva bestämma när de vill krypa in och avtjäna sittstraff. Det gör att vi har en mycket låg beläggningpå sommaren och en mycket hög beläggning, imånga fall överbeläggning, när det ärkallt och ruggigt ute. Möjligheten för fångarna attsjälva välja måste vi naturligtvis ta bort, och i ochmed det kommer vi att få en hel del ytterligareplatser till vårt förfogande.Sedan finns det ingen anledning att, somsocialdemokraterna förespråkat och drivit fram,lägga ner fängelser som är nyrenoverade och iväldigt god funktion, t.ex. Karlskronafängelset.Varför skall man lägga ner det fängelset? Det finnsdet ingen anledning till, så det beslutet skulle jagvilja se till att vi river upp.Undersökningar från brottsförebyggande rådet harockså visat att ju längre fångarna sitter inne, destomindre blir brottsligheten. Den som sitter inne kanju inte begå brott under den tiden. Genom att vi dåfår färre brott, inte minst , kommer det attkosta mindre pengar för polisen att leta efterbrottslingar. Man behöver köra färre mil med sinabilar och slita mindre på däcken, osv. Där kan manalltså göra besparingar och få fram pengar denvägen. Så nog skall vi ordna det här, BirtheSörestedt. Det är inga problem. Vår paroll ärfortfarande att brottslingar skall sitta inne så attmänniskor vågar vara ute.Anf. 137 (nyd)replik:Herr talman! Till vill jag sägaspontant att man måste hävda allmänpreventionen.Straffet skall vara avskräckande för att avhålla frånbrott. Alternativet får ej vara frivård i form avseglatser till fjärran länder.Anf. 138 () replik:Herr talman! Till måste jag sägaatt han har nog inte satt sig in ordentligt ibeläggningssiffror o.d. Det finns redan enförskjuten beläggning, så att man kan klaratopparna och jämna ut . Jag trodde att vivar överens om att vi ville komma åt de problem,bl.a. med narkotika, som finns på anstalterna ochdärför inte gå beläggning som är normen.Nu ankommer det ju inte bara på antalet fängelser,utan det blir också fråga om driftskostnader. Attlängre strafftider kommer att kosta pengar är manhelt medveten om.Fakultativ frigivning vill införa. Dåkan man fråga sig: Vem kommer det att gynna?Vilka kommer då att släppas ut tidigare? Jo, det blirde grova brottslingarna, de som har gjort sigskyldiga till ekonomisk brottslighet ellernarkotikabrottslighet, för de är ofta skötsamma.Det är inte strulputtarna som åker in och ut och harsociala problem som kommer att sköta sig, utan detblir de grova brottslingarna som gynnas.Om jag var övertygad om att haderätt, skulle jag böja mig för hans resonemang, mendet finns inte stöd någonstans för attstraffskärpningar minskar brottsligheten.Promemorian från BRÅ visar på vad som sker påkort sikt, för jag kan hålla med omatt en person sitter i fängelse begårhan inga brott. Men det finns betydligt flerforskningsresultat som visar vad som händer dendagen brottslingen kommer ut från fängelset. Ensådan dag kommer alltid, om man inte har fångarnai fängelset hela livet.Anf. 139 () replik:Herr talman! och jag har haftmånga debatter genom årens lopp. BirtheSörestedt talar fortfarande varmt för brottslingarnamen inget om brottsoffren.Ett av de grundläggande skälen till den moderatakriminalpolitiken är ju att vi menar att det nu ärdags att värna mer om brottsoffren än ombrottslingarna. Jag kan hålla med om att visst är detsynd om brottslingarna, men det är ännu mer syndom brottsoffren.Av någon anledning påstår ocksåatt med vårt system kommer de grovabrottslingarna att släppas ut tidigare. Nej, det är detvi skall försöka undvika. Det är ju så , attmånga grova brottslingar släpps ut väldigt tidigt.Med vårt system kommer det icke att ske.Visst finns det driftskostnader också påfängelserna. Dem har jag naturligtvis inte glömtbort. Det är just av det skälet, ,som jag menar att vi måste göra något åt attfångarna får välja att slippa sitta inne på sommarennär det är varmt och skönt att vara ute och krypa inpå vintern när det är kallt och ruggigt att vara ute.Det är just av den anledningen att vi har högadriftskostnader och få fångar inne under sommarensom vi måste göra någonting åt det system sområder . Det är därför som jag menar att manmåste minska valfriheten för fångarna på det härområdet.I detta anförande instämde . 140 () replik:Herr talman! Jag vill uppmana attmera sätta sig in i beläggningssituationen, så kan viföra en debatt om det vid ett senare tillfälle.Det råder inga delade meningar om att det ärviktigt att på olika sätt förbättra för brottsoffren. Vistår på brottsoffrens sida. Där finns inga delademeningar.Men vi ser inte att och regeringensförslag om ökade fängelsestraff ger mindrebrottslighet. Vi tror att man måste lyfta fram heltandra åtgärder. Avsikten är nu att använda enmassa miljoner och miljarder till att bygga utfängelserna och för drift av fängelseplatser. Vimenar att pengarna skulle kunna användas bättre iandra former, där vi kan se att det blir en minskadbrottslighet.Förste vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 141 (nyd):Herr talman! Regeringspartierna har undervalrörelsen lovat krafttag mot brottsligheten.Nydemokrati kräver upprättelse för brottsoffren.Det som binder oss samman i kriminalpolitiken ärdjupare än det som skiljer oss åt. Låt ossgemensamt uträtta något bra!Jag har som polis tagit del av denhårda verklighet som råder i hela vårt avlånga land,där mord, våldtäkter, överfall och misshandelständigt pågår utan att några lagliga åtgärder skertill det bättre. Orsakerna till den ökadebrottsstatistiken kan vara svåra att precisera, mennågra exempel torde vara relevanta.Missbruket av narkotika och alkohol i allt lägreåldrar bidrar med allra största säkerhet till ökadbrottslighet. Ingen landsdel i kan påstå sigvara ren från narkotika . Samhällets resurser ibrottsförebyggande syfte har under en lång följd avår trappats ned. Polisen klarar inte av den ökadebrottsligheten.Rikets lagar verkar ibland drabba brottsoffrenhårdare än brottslingen. Anledningen till de ökadeöverfallen är som regel penningbegär för inköp avnarkotika. Jag hemställer att regeringen verkar förvettiga resursförstärkningar till polisen.Att det behövs ökade resurser till polisen är bara endel av det problem som beskrivs. Vad som är minstlika viktigt är att polisen använder sina resurser påett effektivare sätt. Den nuvarande organisationenav svensk polis med en stor central och lokalbyråkrati som tar resurser, kan med rättaifrågasättas. Detta ger som resultat att resursernainte räcker till förebyggande, direkt utredande ellerövervakande verksamhet. Polisverksamheten iSverige kostar 8--9 miljarder.Jag hemställer att regeringen verkar för störrerättssäkerhet för oskyldiga medborgare somdrabbas av rån, överfall, våldtäkt och misshandel.Vidare har vi narkotikabekämpningen. Missbruketav narkotika är, som jag anfört, orsak till en stor delav den svåra brottsligheten i samhället. Det ärdärför av mycket stor vikt att knarket bekämpas påalla nivåer. Tullen i har fått mindreresurser för narkotikaspaning för att i stället ägnasig åt att spåra import från . Det är enunderlig prioritering.I dag uppgår antalet narkotikaberoende på vårafängelser till , och siffran stiger. Vadhänder när de kommer i majoritet? Vi måste ageranu innan gränsen överskrids. Vi måste spåra demsom börjat med knark och alltså lätt kan förastillbaka till ett speciellt väl anpassat liv. En kampmot narkotika kostar pengar, men spararpengar och lidande i framtiden.Jag hemställer att regeringen tillser att tullensnarkotikabekämpning förstärks, att polisenförstärks med narkotikabekämpande grupper ochatt det utreds om skolornas hälsoundersökningarkan utökas med prov som kan påvisa ettbegynnande narkotikabruk.Vidare har vi frågan om kvinnomisshandel. Varjevecka misshandlas en kvinna till döds av ennärstående. präglas barn av denmisshandel som de blir vittne till -- och ofta självaoffer för. Den som har respekt för andra brukar intevåld. Respekten för individen måste därför öka.Familjen måste återupprättas. För de män som slårmåste det klart och tydligt markeras att detta är ettbrott som ej kan accepteras. Förövaren skallavtjäna sitt straff samt erhålla behandling.Misshandlade kvinnor tvingas ofta flytta, iblandfrån kommun till kommun, byta personnummerosv. -- endast för att finna att mannen flyttat efterdem. Kvinnan skall inte behöva tillbringa resten avsitt liv gömd och alltid med rädsla för att mannenskall hitta henne! Lagen om besöksförbud måste idessa fall även kunna innebära förbud för mannenatt vistas i kvinnans nya hemkommun.Den aktuella statistiken i visar attendast en av drygt 200 kvinnor som varje månadanmäler att de misshandlats får polisskydd i formav regelbunden övervakning. Om fler kvinnor fickpolisskydd skulle många män bli avskräckta.Lagstiftningen bör skärpas så att polisen kan gripain på ett tidigare stadium.Regeringen måste verka för att straffen förmisshandel skärps samt förenas med behandling,att tröskeln för ingripande för utfärdande avbesöksförbud sänks och att besöksförbudet i vissafall skall kunna innebära förbud för en förföljandeman att vistas i kvinnans hemkommun.Misshandlade kvinnor skall alltid ha rätt tilljuridiskt biträde, och lagen om målsägandebiträdemåste utvidgas. Det ekonomiska stödet tillkvinnohus och kvinnojourer, liksombrottsofferjourer, måste förstärkas. Polisen skallkunna omdisponera sina resurser för att kunnautreda och följa upp misshandelsfall.Jag anser att vi har en bra justitieminister, men jagsaknar henne mycket här i kammaren.Anf. 142 (nyd):Herr talman! Det är ganskafestligt att stå här i det allra heligaste i --förhoppningsvis borde det vara så.Men, tyvärr, är en byråkratisk diktatur, därlag och rätt har satts ur spel. Det är vad den vanligamänniskan tycker och tänker om i dag.Tyvärr har även utländsk massmedia börjatanvända detta begrepp. Vi i måste börjavakna till.Mina damer och herrar! Vi måste ändra på dettaförhållande . Människor pågräsrotsnivå i vårt land ser alltmer hur illa ställt detär med rättssäkerheten. Alvgard är bara en avsystemets offer. Tyvärr har tiotusentals medsystraroch medbröder drabbats avmyndighetsmissbruk på grund av godtycklighet ochoacceptabla vänskapsband i rättsapparaten.Herr talman! har vi chansen. gäller det den lille mannen.Vi är över 100 nya ledamöter i denna kammare. Ettgammalt uttryck säger att nya kvastar sopar bättre.Låt oss utnyttja dessa krafter innan vi blir ett medetablissemanget. Kom ihåg det!Bristerna i rättssystemet kännetecknas av nitiskt,formalistiskt fögderi och förmynderi mot de små,ensamma och svaga i samhället. Det gränsar iblandtill rena, rama trakasserierna och det har dessutomgjort oärlighet och förljugenhet till dygd ocheliminerat personligt ansvar.Ämbetsmannaansvaret, mina damer och herrar!Socialdemokraterna visste nog vad de gjorde, förde visste vad som skulle komma.I spåren följer det ekonomiska och etiska förfallet --även här i . Vi ser vad som händer med t.ex.bankerna. Landet behöver en moraliskupprustning. Det är inte fråga om krav på utökaderesurser, utan i stället handlar det om riktigresursdisponering baserad på förnuft, hänsyn,ärlighet, dvs. på nydemokratis grundvärderingar.Inom nydemokrati och i vill jag verka förbättre rättssäkerhet. Under min mandatperiodkommer jag att med exempel ur verklighetenföreslå och påkalla de åtgärder som behövs och somriksdagen kan fatta beslut om. Kan -- det är ganskalöjligt -- måste fatta beslut om. Jag hoppas på ochber om ert stöd i detta tvärs över alla partigränser.Det är viktiga frågor för den lille, lille mannen.Här har talats mycket vackert om den svagamänniskan överallt på denna runda jord -- det harvi också lärt oss . Men hur kan vi få ettförtroende, när vi glömmer bort den svagamänniskan i vårt eget land. Jag kommer direkt frånverkligheten, från stålverket i . Jag vetvad jag pratar om. Jag kan debattera med vem somhelst om detta. Men jag lägger ett stort ansvar påsamtliga som sitter här. Vi måste börja sopa först.Nu är vi över 100 nya kvastar. Låt oss köra så detryker!TrafikfrågorAnf. 143 ():Herr talman! Mycket av gårdagens debatthandlade till följd av debattuppläggningen omekonomisk tillväxt, arbetsmarknadspolitik,regionalpolitik och näringspolitik, miljö- ochenergifrågor. En viktig del i ett sådant tema ärtrafikpolitiken, och kommunikationssektorn. Mendet ämnet kommer lösryckt frånsammanhanget.Riksdagen hade annars , baserat pådåvarande regerings förslag, att ta ställning till enproposition kallad Näringspolitik för tillväxt. Därbetonades bl.a. att en ändamålsenlig infrastrukturmed satsningar och vidareutveckling avkommunikationer spelar en viktig roll förproduktionsutvecklingen.Investeringar inom kommunikationssektorn fårverkningsfulla, positiva effekter. Det gäller i höggrad vägsektorn, det gäller moderniserade ochrationella järnvägssatsningar, det gäller godaförutsättningar för flyget, det gäller effektiv sjöfartmed tillgång till rationell hamnservice och godaväg- eller järnvägsförbindelser för godsetstransport till och från transportköparen, hamnenoch fartyget. Det gäller ocksåtelekommunikationer.Ökade medel för infrastrukturinvesteringarinnebär inte att andra investeringar i näringslivetmissgynnas, tvärtom. Snabbare utbyggnad ochbättre förutsättningar för transportsektorn höjerproduktiviteten inom tillverkningssektorn ochstimulerar investeringarna där. Sammantaget lederdetta till en högre investeringsaktivitet inom helasamhället och därmed till en högre ekonomisktillväxttakt. En väl utbyggd infrastruktur, sombefrämjar aktivitet i näringslivet ger en godproduktivitetsutveckling och leder också till enförbättrad inkomstutveckling inom samhället.Detta var en viktig utgångspunkt försocialdemokratins politik för att tillfredsställa nyabehov inom olika områden och trygga välfärdenäven på lång sikt.Vi fattade ett beslut som innebar att merän skulle investeras ijärnvägar, vägar och kollektivtrafikanläggningarunder resten av . Det betyder attinvesteringarna i det närmaste fördubblas. ochdå fattas historiska beslut. Det här var ett sådant.Vi socialdemokrater ser mycket positivt på denambitionshöjning som den dåvarande regeringensprogram innebar. Vi har inte låst oss för högst 100miljarder, vi har sagt minst 100 miljarder, ochdessutom prisläge. Sedan står det ju varjeriksdag fritt att späda på ytterligare, inte bara efterbehovens storlek utan också förhoppningsvis efterråd och tillgång till ytterligare miljarder.Regeringen begärde för finansieringen till att börjamed en planeringsram på 20 miljarder kronor.Detta tillstyrkte , men från borgerligt hållföreslogs och beslöts att pengarna skulle anslåsdirekt över statsbudgeten och inte via en fond somden socialdemokratiska regeringen tänkt sig. Jagutgår ifrån att det inte nu skall behöva bli någraproblem med finansieringen av den redanbeslutade, välmotiverade satsningen på landetsvägar, järnvägar och kommunikationer i övrigt.Förutom vi socialdemokrater var dåvarandeborgerliga partier men också nyblivnaborgerliga regeringspartier helt med om dessabeslut , och jag utgår ifrån att det blirminst 100 miljarder under 1990-talet.Jag hälsar kommunikationsminister i statsrådsstolen. Förrekommunikationsministern och riksdagenstrafikutskott har inte bara stakat ut för väg- ochjärnvägssatsningarna utan också redan röjt ochsprängt och dragit i gång på riktigt här och var, ochkommer inget grus i regeringsmaskineriet så kanden nye kommunikationsministern börja planeraför att klippa band vid kommande invigningar.Betydande insatser har också beslutats förförbättring av framkomlighet och trafikmiljö i vårastorstadsregioner.Alla problem är naturligtvis inte lösta. Många delarav vårt land ropar på insatser för vägar, järnvägaroch bättre trafikutbud. har i stor enighetoch med tyngd krävt ökade anslag för vägunderhållsamt ökade insatser i skogslän och sydöstra ser fram emot regeringens fullföljande av dekrav som ställt.