prot · GF0911 · 1991-10-16 00:00:00 — Det är naturligtvis inte så att EGtvingar oss, när blir medlem, att sänka vårtskatteuttag. Däremot kommer verkligheten i ettgränslöst att göra det.Det är många skatter som behöver sänkas. Vi måsteinrikta oss på att ta de mest skadliga först. Det ärockså en prioritering som kan utläsas urregeringsförklaringen. De höga skatterna påsparande och företagande har redan framkallat enflykt utomlands. Särskilt angeläget är det attförbättra de mindre företagens villkor.Löntagarfondernas avveckling är en viktig symbolför det nya näringsklimat som skall återge som en ledande industri- ochvälfärdsnation.Kravet på sänkt skattetryck förutsätter att destatliga och kommunala utgifterna begränsas. Detgäller inte minst att minska rundgången mellanskatter och bidrag. Målsättningen måste vara attvar och en skall kunna leva på sin lön eller sinpension utan att behöva extra stöd från detallmänna för att klara sig.Det blir också nödvändigt att fortsätta arbetet medatt avreglera . Ansträngningarna måstebreddas till bl.a. arbetslivet, boendet ochbarnomsorgen. Detta är områden som mera direktberör människornas vardagsliv än vad t.ex. kredit-och valutapolitiken anses göra. Det hindrar inte attde penningpolitiska frågorna framstår som viktigaäven i fortsättningen. De har en nyckelroll ikampen mot inflationen, som ingalunda är avslutaddärför att de aktuella prisökningarna under intryckav den kraftiga ekonomiska avmattningen är såbeskedliga.I detta sammanhang är det angeläget att driva påutvecklingen mot ett ökat oberoende förriksbanken. Viktigt från denna synpunkt är attposten som riksbankschef inte har bytt innehavarei samband med regeringsskiftet. Det har inteuppmärksammats, men det är en konsekvens av enändring som har gjorts beträffandemandatperioden och sättet att utse riksbankschefpå. Med den gamla ordningen skulleriksbankschefen i och med regeringsskiftet ha fåttbytas ut mot en företrädare för den borgerligasidan. När vi dessutom har kopplat bort kanslihusetfrån riksbanksfullmäktige blir det en viktig uppgiftför finansutskottet och att dra uppriktlinjer för den kredit- och valutapolitik som detankommer på att under storsjälvständighet utöva.Fru talman! befinner sig i en ekonomiskkris, i stor utsträckning orsakad av den förraregeringens förkärlek för högskattepolitik,offentlig utgiftsexpansion och regleringar. För att taoss ur problemen blir det nödvändigt att slå in påden kurs mot mera marknadsekonomi som andraindustriländer -- och för den delen numera ävenflertalet östländer -- redan har beträtt. Detta ärockså inriktningen bakom ''Ny start för ''och den borgerliga regeringsförklaringen. Jaghälsar företrädare för de socialistiska partiernavälkomna att diskutera denekonomiska politikens utformning från dennautgångspunkt.Anf. 19 ():Fru talman! befinner sig i en kraftigekonomisk nedgångsperiod, som saknar motstyckeunder efterkrigstiden. De ekonomiska problemenär inte främst konjunkturellt utan strukturelltbetingade. För att hantera den ekonomiskanedgångens följdverkningar, bryta stagnationenoch vända utvecklingen behövs kraftfulla åtgärder.Mot den bakgrunden är dagens ekonomiska debattviktig, den första . anslåstonen för det fortsatta arbetet.I regeringsförklaringen slås fast att det ärregeringens avsikt att, där så är möjligt, här iriksdagen eftersträva en bred förankring avpolitiken. Jag vill -- i egenskap av nyvaldordförande i finansutskottet -- ge ett, menväsentligt, besked om min syn på utskottsarbetet.En konstruktiv opposition kommer ifinansutskottet att möta företrädare förregeringspartierna med en öppen attityd. Jag villsom ordförande söka bidra till och verka för ettkonstruktivt samarbetsklimat och breda lösningar.För övrigt ber jag att få tacka förvälkomsthälsningen.Fru talman! Den ekonomiska avmattningen iSverige är på många sätt allvarligare än vad någotparti här i förutsåg då åtskildesför sommaruppehåll. Nedgången är djupare ochkommer att vara mer tidsmässigt utdragen. Den ärinte begränsad till några enstaka branscher. Allakonkurrensutsatta sektorer är på väg ned.Den negativa utvecklingen är till stor delhemmalagad. möter dessutom företagen eninternationell konjunkturdämpning, somden inhemska efterfrågan utvecklas mycket svagtoch investeringarna negativt.Konjunkturinstitutets senaste barometer visar påen fortsatt dämpning av företagens förväntningar.Institutet skriver i sin höstrapport att inga teckenännu finns på en nära förestående vändning iindustrikonjunkturen. Svag lönsamhet, lågtkapacitetsutnyttjande och hög realränta innebär attinvesteringarna även kommer att falla.Den vändning i industriproduktionen som såsmåningom kommer leder inte automatiskt till flerjobb. En ökad efterfrågan kommer i stället atttillgodoses genom bättre kapacitetsutnyttjande ochminskade lagerinvesteringar.Situationen på arbetsmarknaden inger oro, vilkettidigare talare har varit inne på. Trots ökadearbetsmarknadspolitiska åtgärder har den öppnaarbetslösheten fördubblats på ett år.Arbetslösheten kommer, enligt AMS prognos, attstiga ytterligare under det närmaste året.Det vore olyckligt om skulle få ett stortkollektiv långtidsarbetslösa. I andra europeiskaländer har det visat sig vara mycket svårt att utifrånen sådan situation åter minska arbetslösheten. Iarbetsmarknadsbilden ingår också stora regionalaskillnader, som riskerar att förstärkas. En nyflyttvåg från glesbygdsområden tillstorstadsområden måste undvikas.Regeringsförklaringen anger att en av de fyra storauppgifterna under den kommande mandatperiodenär ''att bryta den ekonomiska stagnationen och attlägga grunden för en ny period av tillväxt,företagande och utveckling i ''. Det centralamålet för regeringens ekonomiska politik blir,återigen med regeringsförklaringens ord, ''attåtervinna utvecklings- och tillväxtkraften i svenskekonomi''.För är målet självklart. skallåterföras till en tätposition bland världensindustrinationer. Företagen skall blomstra,utvecklas och skapa nya jobb. Målet är långsiktigt,och därför kommer inte de goda resultaten snabbtoch lättvindigt utan successivt. Vägen kommer attbli mödosam, kantad med kullerstenar och hinder,men vi har insikten om problemen, behovet avåtgärder, och övertygelsen att kunna vridautvecklingen rätt.Nu behövs ett långsiktigt arbete. Enkla medel, t.ex.devalvering genom nedskrivning av den svenskakronan, är av flera skäl en väg som är stängd. Detär helt enkelt så att de snabba klippens ochAlexanderhuggens tid nu är förbi.Lika litet som enkla åtgärder fungerar, likaohållbart är det att sitta overksam och vänta på eninternationell konjunkturuppgång. Vi måste härhemma i bidra på vårt sätt till att vridautvecklingen rätt och genom olika åtgärder skapabättre konkurrenskraft i svenskt näringsliv och rådabot på de besvärande arbetslöshetsproblemen.Grundläggande i den ekonomisk-politiska strateginmåste vara en ny syn på enskilt ägande, företagandeoch sparande. En fungerande marknadsekonomimed sociala och miljömässiga ramar måste främjas.Det ger den bästa basen för en stark utveckling avekonomin.Grundläggande måste också vara en stramfinanspolitik. Inflationen måste permenant ned internationellt konkurrenskraftig nivå. En stramfinanspolitik främjar en nödvändig trovärdighet förden svenska valutakursen.Strukturella reformer som successivt förbättrartillväxtbetingelserna och ekonomins funktionssättmåste genomföras. Dit hör bl.a. en ökad satsningpå infrastruktur; vägar, järnvägar samt utbildningoch forskning. Dit hör också en genomgripandeförnyelse av den offentliga sektorn, inriktad på enfortsatt generell välfärdspolitik men med betydligtmer av mångfald och valfrihet.Dessutom behövs ett bättre klimat för näringslivet.Villkoren för småföretagen måste förbättras ochnyföretagandet stimuleras. Genom en god tillgångpå riskkapital, lägre skatter och arbetsgivaravgiftersamt enklare regelverk, inte minst försmåföretagen, kan en ny företagsstruktur och nyajobb skapas. Småföretagen har som bekant denstörsta potentialen för att skapa ny produktion ochnya arbetstillfällen.Den mest grundläggande och långsiktigaförändringen är emellertid att forma ett samhällemed frisk luft och rent vatten, levande sjöar ochskogar -- att skapa det som FN benämner ''enhållbar utveckling''. Genom miljöavgifter, miljö-och energiskatter måste produktionen styras motett effektivt resursutnyttjande som i sin tur skaparen god miljö.Fru talman! gick till val på krav ombl.a. sänkt skatt på mat, persontransporter ochturism, bättre villkor för småföretagen ochförstärkt grundtrygghet. Dessa krav omfattas nu avhela den nya fyrpartiregeringen.I regeringsförklaringen nämns ett antal angelägnareformer. Det är viktigt att komma ihåg attreformer behövs också i av förändring, ävenom vi har ekonomiska problem. finns ettbehov av sänkt skattetryck, och sänkt skattetryckmåste eftersträvas. Reformer och sänkt skattetryckskall åstadkommas inom ramen för en stramfinanspolitik genom minskade offentliga utgifter.Dessutom kommer avvecklingen avlöntagarfonderna och försäljningen av statligaföretag att frigöra stora resurser.Under de närmaste åren kommer statsbudgeten attbelastas med kostnader för den ökandearbetslösheten, men det får inte hindra att åtgärdersätts in. Låt oss inte glömma att bakom statistiken,de kalla siffrorna om arbetslösheten, finnstragedier för människor, orter och bygder.Arbetslöshet är också dålig samhällsekonomi -- ettslöseri med resurser.Vi skall inte återvända till 1970-taletsakutmottagningar. Men genom en aktiv ochframåtsyftande arbetsmarknads- ochregionalpolitik skall arbetslöshetens socialaverkningar lindras och godautvecklingsförutsättningar skapas i alla delar avlandet.Fru talman! har ju halkat efter blandindustrinationerna. En omläggning av kursen i denekonomiska politiken är nödvändig. Det handlarnu om att förändra, förnya, förstärka och skapa enframtid i utveckling för Sverige.Förändra för att korrigera det som gått snett.Förnya den ekonomiska politiken och bygga nytt.Förstärka och ge näringslivet bättrekonkurrenskraft, i synnerhet de mindre företagen.Med en sådan inriktning kan en framtid i positivutveckling skapas i hela vårt land.Anf. 20 ():Fru talman! Utgångspunkten för vår debatt ärregeringsförklaringen. En regeringsförklaring sompå ett realistiskt, ansvarsfullt och socialt engageratsätt pekar på en väg ut ur de stora ekonomiskaproblem som brottas med.Det är inte den tredje vägen, det är inte en lättsamoch behaglig väg. Det är en väg som kräveransträngningar och uppoffringar, men som kommeratt föra ut ur den återvändsgränd somsocialdemokraterna fört oss in i. Och vi vet från vårvardag att det inte finns några lättsamma lösningarpå svåra problem. Framgång och goda tider föregåsalltid av arbete och ansträngning. Det är en sådanperiod vi svenskar har framför oss.Att de ekonomiska problemen är allvarliga harflera talare före mig varit inne på. Tyvärr blir ensådan här ekonomisk debatt lätt litet abstrakt ochkan upplevas som långt bort frånmänniskors vardag. Men studerar man den senasteAMS-prognosen, som pekar på att 215 000människor blir öppet arbetslösa,och inser att det bakom varje siffra i statistikenfinns en människa av kött och blod, ofta med familjatt försörja, då får ekonomisk politik denmänskliga dimension den skall ha.Fru talman! Kds har i den fyrklöverregering som nutillträtt fått tre viktiga ministerposter. Biträdandeutrikesminister med ansvar för biståndspolitiken,kommunikationsminister och civilminister. Dessatre ansvarsområden har viktiga kopplingar till denekonomiska politiken.Biståndspolitiken handlar om internationellfördelningspolitik, om solidaritet med människorsom saknar livets nödtorft. En fungerande ekonomiär en förutsättning för att kunna öka ambitionernanär det gäller u-landsbiståndet. Den nya regeringenvill, förutom att slå vakt om enprocentsnivån,successivt lyfta ut de asylkostnader som förnärvarande täcks av biståndsmedel. Därutöverkommer insatserna till och Östeuropa.Den här regeringen har således en högreambitionsnivå än vad den gamlasocialdemokratiska regeringen hade. Bara dettaexempel visar att socialdemokratin långt ifrån harnågon ensamrätt på begrepp som omsorg, rättvisaoch solidaritet. Snarare är det i praktiken tvärtom.För att klara av att ge våra äldre, sjuka ochhandikappade en bättre omsorg krävs det att vitillsammans får samhällets kaka att växa. Detförutsätter en ökad produktivitet i helasamhällsekonomin. För att åstadkomma detta ärdet viktigt att nedbringa skattetrycket ochreformera den offentliga sektorn. hävdar vårasocialistiska vänner att skattetrycket inte behöversänkas. Det var för övrigt också det enda ''vallöfte''de med någon form av trovärdighet kunde förfäktai valrörelsen.Vi i kds ser skattenivåer och skattetryck som ensvår men viktig avvägning mellan socialaambitioner, människors rättmätiga önskan att taansvar för sina egna pengar och behoven av att haen fungerande och effektiv ekonomi. Självfalletkan vi diskutera vad som är ett lagom skattetryck.Men vi är ju alla numera övertygade om att ettsocialistiskt samhälle, där staten tar hand om allapengar som människor arbetar in, är ett samhällemed en ineffektiv ekonomi. T.o.m. vänsterpartietverkar vara inne på samma spår. I logikens namnmåste vi då inse att vi passerar denpunkt där skattetrycket blir så högt att ekonomininte längre fungerar effektivt.Nu har vi haft en trend avskattehöjningar under socialdemokratisk ledning.Någon gång måste vi väl ändå inse att taket nås dåskadan av skattehöjningar överväger nyttan medpengarna som kommer in. Vi kristdemokrater troratt vi nu behöver en trend av skattesänkningar föratt få bättre fart på ekonomin.Min fråga till socialdemokraterna ochvänsterpartiet är därför: När tror ni att skattetaketär nått? Ser ni inga effektivitetsproblem med detskattetryck och de skattesatser som gäller förnärvarande?Fru talman! Fyrklöverregeringen hävdar i sinregeringsförklaring att den stora uppgiften blir att''bryta den ekonomiska stagnationen och läggagrunden för en ny period av tillväxt, företagandeoch utveckling i ''.Att säga sig vilja föra en tillväxtfrämjande politikblir lätt en klyscha, en paroll som väcker positivakänslor hos många medan andra tycker att detluktar miljöförstörelse och ökad stress i arbetslivet.Låt oss först konstatera att en stagnerandeekonomi, eller som vi just nu upplever, en ekonomisom krymper, är en ekonomi som har svårt attskapa arbeten till ungdomar och gevärdebeständiga pensioner åt våra gamla. ATP-systemets överlevnad är exempelvis helt beroendeav att ekonomin växer per år.En ekonomisk politik som syftar till en långsiktigoch uthållig tillväxt förutsätter en högambitionsnivå inom miljöpolitiken. Genom attintegrera miljöpolitiken med den ekonomiskapolitiken, bl.a. genom miljöavgifter, kanekonomisk utveckling inte bara förenas med en godmiljö, utan också främja en bra livsmiljö förmänniskor.En tillväxtfrämjande politik handlar framför alltom att vi genom gemensamma ansträngningarförsöker använda de resurser vi har på ett bättresätt . Detta gäller inte minst denmänskliga resurs som vi tillsammans utgör.Tillväxten skapas alltså genom att vi alla gör så braifrån oss som möjligt i våra arbeten, vilken roll viän befinner oss i, vilka anlag och färdigheter vi änhar.Att utveckla de mänskliga resurserna handlar ocksåom att förbättra utbildningssystemet. Kunnigaremänniskor gör att vi kan tillverka saker sommänniskor behöver på ett billigare, energisnålareoch bättre sätt . En bra arbetsmiljö göratt vi fungerar bättre på jobbet och därför presterarbättre.Ett annat exempel på hur tillväxten kan främjas ären skattepolitik som gör att människor upplever detmeningsfullt att ställa upp litet extra på jobbet närdet behövs och som gör att man kan få någottillbaka om man vågar satsa litet pengar i ettriskfyllt projekt.Att främja tillväxten handlar också om att bygga utoch utveckla vår infrastruktur. Då är vi inne på detandra viktiga området som kds fått ansvaret för;kommunikationerna. En upprustning avinfrastrukturen stärker konkurrenskraftoch skapar förutsättningar för en långsiktigutveckling. Järnvägar, vägar ochtelekommunikationer måste byggas ut för attSverige fullt ut ska kunna delta i integrationen iEuropa. Men även av miljöskäl ochregionalpolitiska skäl är utbyggdakommunikationer av mycket stor strategiskbetydelse. Som västerbottning lägger jag gärna litetextra tyngd bakom just det sistnämnda.Förutom medel till det som socialdemokraternapåbörjade under förra mandatperioden måsteytterligare pengar tas fram förinvesteringar i infrastruktur. Dessa medel kan bl.a.frigöras genom utförsäljning av statliga företag.Det är kort sagt bättre att staten bygger flerjärnvägar än att den skall fortsätta äga och drivahamburgerrestauranger, hotell ochblåbärssoppefabriker. Flera årtionden avförsummelser på infrastrukturens område måste nutas igen.Det tredje ansvarsområdet kds fått ärcivildepartementet. Detta departement ansvararför det civila samhället; folkrörelserna, kyrkorna,ungdomsfrågorna. Civilministern möter i sitt arbetefrågor som rör människors inre tänkesätt,moraluppfattning, idealitet, engagemang osv. Härrör vi oss på ett viktigt område som är starktförknippat med den ekonomiska utvecklingen,nämligen att en fungerande marknadsekonomibehöver en etisk förankring för att inte urarta.Marknadsekonomins civilrättsliga grundval ärfrivilliga, ofta informella, avtal mellan självständigaaktörer. Hederlighet och personligt ansvarstagandeär viktigt. Det underlättar ekonomins funktionssättoch leder till att effektiviteten i ekonomin ökar. Ettväxande problem är därför den allmännaförsvagningen av det etiska medvetandet ochrättsuppfattningen som sker i vårt samhälle. Vi serdet i finanskrascherna, i den ekonomiskabrottsligheten, deklarationsfusket, stölderna påarbetsplatserna och den ökande bristen påförtroende för varandra i affärslivet.En sund marknadsekonomi förutsätter engemensam etisk grund där personligtansvarstagande och hederlighet betonas. Det är enuppgift för skolan att förmedla sådana värderingar.Men denna process måste också förstärkas genomatt familjerna får bättre förutsättningar att fungeraoch förmedla positiva normer.Fru talman! Jag har i mitt anförande försökt angenågra viktiga principiella riktlinjer för denekonomiska politiken. Just kopplingen mellan etikoch ekonomi är en aspekt som vi kristdemokratervill lyfta fram, tillsammans med andra merkonkreta ekonomisk-politiska åtgärder. Vi ärövertygade om att det är bara genom ett sådanthelhetsperspektiv som vi har möjlighet att lösa 90-talets stora och svåra problem.Anf. 21 HANS () replik:Herr talman! Ett studium och en granskning avregeringsförklaringen ger tydligt vid handen attregeringen har upphöjt skattesänkningar till denövergripande principen för sin verksamhet. Jagtyckte att det också bestyrktes av alldeles nyss.En av utgångspunkterna brukar då vara -- det vardet också hos -- att vår skattekvot ärså hög i förhållande till andra länders att man enligtregeringsförklaringen t.o.m. skall lägga fram ettsärskilt förslag om Europaanpassning av skatterna.Studerar man förhållandena närmare och tarhänsyn till att våra transfereringar i storutsträckning är skattebelagda och tar hänsyn tillbudgetsaldot finner man att skattekvoten i Sverigeär mot i de sju mest framgångsrikaEG-länderna. Det är alltså en skillnad på 3,1 %.1,av detta kan hänföras till en ogynnsamåldersfördelning. Återstår alltså en reell skillnad iskattekvot på 1,5 %.Det kan vidare konstateras att har enökande skuldbelastning. Medan den i hargått ned från avbruttonationalprodukten --1991 har statsskulden i under sammaperiod ökat från till avbruttonationalprodukten. Vissa länder somBelgien och har en låneskuld som uppgår tillöver av bruttonationalprodukten. De ländersom vi jämför med skjuter alltså betalningarna försina utgifter framför sig till kommandeskattebetalare och kan med den utgångspunktenredovisa nominellt lägre skattekvot.TCO-ekonomerna konstaterar i en skrift att vitillsammans med har de bästa offentligafinanserna i världen. Var rädd om dem!Regeringsförklaringen inger på denna punktbetydande onda aningar. Att utlovaskattesänkningar på område efter område ochsamtidigt försöka göra gällande att man jämsidesdärmed skulle kunna genomföra reformer och ådrasig ytterligare utgifter är inte trovärdigt. Detkommer att erodera vår ekonomi på samma sättsom skedde under perioden 1976--1982.Anf. 22 () replik:Herr talman! De anföranden som här har hållit visar enintressant sak, och det är att försöken tillskönmålning av det ekonomiska läget nu är borta.Valutgången bekräftade riktigheten av den bildsom bl.a. vi moderater tecknade. Vi skälldes då föratt svartmåla. Jag vill påstå att det var en korrektbild vi gav. Vi kommer, tyvärr, att få se enutveckling som kanske t.o.m. blir mer besvärlig änden som vi förmådde beskriva i förväg.Det var inte roligt att i valrörelsen uppträda i denrollen och beskriva kommande problem, men detvar nödvändigt. Annars hamnar man i situationenatt man inte föreslår de åtgärder som krävs; det blirför få och fel insatser som planeras.En av de få skillnaderna mellan mig och AnneWibble i valdebatten var att jag aldrig trodde att detfanns några hemliga planer. Det sade jag också idebatten. Man hade från socialdemokratiskt hållhelt enkelt gett upp.Man kan fråga sig vad som är orsaken till detta. var naturligtvis valtaktik. Det påminner om vadKjell-Olof sade om förra valrörelsen, där hanmedgav att man hade målat den ekonomiskautvecklingen i alltför ljusa färger och därmedkommit att förorda en politik som var ohållbarekonomiskt sett. Men det är naturligtvis också såatt de åtgärder som krävs -- det är det besvärliga försocialdemokraterna -- inte är förenliga medsocialistisk ideologi, och därför avstår man från attutforma dem.För mig är det självklart att nedrivna gränshinder iEuropa kommer att betyda att vi måste sänkaskatteuttaget, även om man, somsocialdemokraterna, inte vill. Jag tycker också attdet är alldeles uppenbart att det inte går att få fartpå utan skattesänkningar.Nu försökte i sin replik göra ettslags skönmålning på det här området. Han kommed en bortförklaring till att vi har ett unikt högtuttag av skatter i . Jag måste fråga HansGustafsson om han räknar med att skallvända den ekonomiska utvecklingen uppåt medbibehållet skattetryck. Det är enligt OECDsredovisning högre än i närmastekonkurrentland i den här negativa meningen.Ibland får vi från socialdemokratiskt håll höra kan tänka sig att sänka skattetrycket på sikt.Men som jag har påpekat: Eftersomman har lagt fram en politisk plattform för där det inte sägs ett ord om sänkta skatter ärsiktet tydligen inställt på andra sidan . KanSverige verkligen behålla sitt rekordhårdaskattetryck i ett gränslöst ? Tror HansGustafsson det, och kommer han att påyrka att densocialdemokratiska oppositionspolitiken drivs efterde riktlinjerna?Anf. 23 () replik:Herr talman! Jag skall börja med kommunerna,som tog upp i sittinledningsanförande. Han sade att kommunerna istor utsträckning är beställare hos den privataindustrin, och det är ett riktigt konstaterande. Menalltför mycket av den kommunala verksamhetensker fortfarande i egen regi. Mycket av denverksamhet som kommunerna bedriver skulle medfördel kunna bedrivas i entreprenadform. Jag skallta ett exempel.Landstingen, som har ansvar för sjukvården, driverpå många ställen tvätteriverksamhet i stor skala iegen regi. Landstingen köper hela, rena och nyalakan och örngott, rockar till personalen, osv., frånprivata företag. Men när lakanen och örngotten blirsmutsiga skall de tvättas i offentlig regi, ilandstingens regi. Det verkar som om densocialdemokratiska filosofin vore: Köp gärna privati kommunerna men tvätta det smutsiga i offentligregi! Jag tycker att man skulle kunna använda ävenentreprenadverksamhet, använda enskilda företagför att svara för viktiga servicefunktioner ilandstinget.Jag tycker att dagens debatt har givit etttydligt besked: Socialdemokraterna känner signågot vilsna i den svåra ekonomiska situation somSverige befinner sig i.