prot · GE09105 · 1991-05-02 00:00:00 — övrigabiståndsverksamhet i ges viaanslaget Regionala insatser i . Detbistånd som ges till programländer fungerar intesärskilt bra. Däremot är projektinriktade biståndflexiblare och kan anpassas till den allmännasamhällsutvecklingen i det aktuella landet.I har demokratin vuxit sig starkaresedan mitten av 80-talet. Det är angeläget attSverige understöder denna utveckling ochprocessen mot fred och marknadsekonomi inomhela regionen.Stödet till bör också ges viaanslagsposten Regionala insatser i Centralamerika.Under år 1990 tillsattes enregeringen som valts på ett demokratiskt sätt iNicaragua. Den pågående demokratiskautvecklingen ger nya och bättre förutsättningar föratt biståndet skall kunna bli effektivt. Bistånd tillregionala samarbetsprojekt bidrar till att få ettöppnare samarbetsklimat och till frihandel mellanländerna. Vidare används stödet till att främjafredssträvanden, demokratisering, respekt förmänskliga rättigheter, ekonomisk återhämtningm.m.Anslaget till regionala insatser i Centralamerikabör därför höjas till 300 milj. kr. Jag yrkar därmedockså bifall till reservation nr 106.Cuba får svenskt bistånd via SAREC och BITS.Det biståndet anser vi bör avbrytas omedelbart.Landet är en enpartistat där endast ett parti, detkommunistiska, är tillåtet. Politisk förföljelse avoliktänkande är vanlig och yttrandefrihet finns inte.Cuba är ett av de få länder i där maninte kan se några tecken på respekt för demokratioch mänskliga rättigheter. Det verkar tvärtom somom regimen nu stärker sitt totalitära grepp överlandet.Herr talman! Ett fortsatt bistånd till anservi därför vara helt oacceptabelt.Anf. 59 ():Herr talman! Jag tänker ägna mitt anförande ihuvudsak åt barnens situation i världen. Då är detnaturligt att börja med det som inträffade,nämligen att vi fick en konvention om barnensrättigheter.Vi trodde länge att också barnen hade ettskyddsnät i de konventioner som redan fanns närdet gällde mänskliga fri- och rättigheter. Så var juinte fallet. vet vi med ännu större klarhet attbarn i världen far illa trots att vi nu har enbarnkonvention som har fått ett mycket starkt stödsnabbare än någon annan konvention harfått i från ett stort antal länder, över 70 förnärvarende. har alltså fått ettbetydelsefullt politiskt stöd.Därtill kommer också den deklaration och detaktionsprogram som antogs vid det barntoppmötesom ägde rum i . Dåsamlades fler är 70 stats- och regeringschefer för ettmassivt stöd för en förbättring av barnens villkor ivärlden. Man vill universellt stärka barnensrättigheter.Sveriges regering har varit mycket aktiv i de härsammanhangen, det skall sägas. Det var därför meden viss besvikelse som jag tog del avbudgetpropositionen och lästebiståndsavsnittet. Där fanns mycket få av alla dehär utfästelserna. har vi i utskottet fått veta attett stort arbete pågår. Jag nöjer mig med det, medförhoppningen att det i nästa budgetpropositionkommer att stå mycket tydligare vad regeringen göroch vad olika myndigheter gör för att förbättrabarnens villkor i världen. På samma sätt somenprocentsmålet är av stor betydelse för hur andraser på sina förpliktelser, ser man också på hur viföljer upp de åtaganden vi gjort när det gällerkonventionen om barnens rättigheter. Det gälleräven de utfästelser som gjordes vid barntoppmötet.Sverige har en stor och viktig uppgift i det häravseendet.Utskottet har mycket tydligt sagt att det här skallföljas upp, och visst arbete har ägt rum. Jag ser medförtröstan på framtiden.Rädda barnens grundare, Eglantyne Jebb,uttryckte : Det är barn som betalardet högsta priset för vår kortsiktiga ekonomiskapolitik, för våra missgrepp och våra krig.Detta äger en kuslig sanning även . Man frågarsig vad som har hänt under de här 70 åren när detgäller barnens villkor. Visst finns det ljuspunkter,som nämnde tidigare, men detfinns också så mycket lidande, så mycket nöd blandvärldens barn . Kortsiktiga ekonomiskalösningar går mycket ofta ut över barnen.Detsamma gäller våld och krig, precis som ViolaFurubjelke sade.Miljöförstöringen är ett annat exempel; dendrabbar barnen oerhört hårt. En dålig miljö,föroreningar, och psykisk oro hos mammandrabbar barnet redan i moderlivet. Det finns ettoupplösligt samband mellan kvinnors situation,flickors situation , och barnenssituation. Även detta kom till uttryck vidbarntoppmötet i . På ettglädjande sätt tog man upp just denna problematik,detta samband som faktiskt innehåller lösningennär det gäller att komma till rätta med orättvisornai världen. Vi måste verkligen satsa på flickornas --de blivande mödrarnas -- situation.Jag har för min del tillsammans med några andraledamöter -- och frånsocialdemokraternas sida -- motionerat om enprofessur i som innebär att man får ledningnär det gäller arbetet med mödrarnas situation i . Det har sagts tidigare -- och det behöverupprepas -- att dör lika mångakvinnor vid förlossning eller graviditet som antaletpassagerare i ett jumbojetplan. Det är alltså enpågående katastrof, dag ut och dag in, år ut och årin. Kommer vi inte till rätta med detta, så blirsvårigheterna enorma för framtiden.Samtidigt vet vi att den här dåliga miljön gerupphov till undernäring, sjukdomar ochhandikapp -- tillsammans med mödrarnas situation.Vi har fått ett positivt svar på våra motioner iutrikesutskottet. Men uppdraget att inrätta den härprofessuren har man överlämnat till SAREC. Jagutgår nu från att professuren blir en realitet, så attden tillsammans med annan kunskap som finnsinom våra biståndsorganisationer skall kunnastärka arbetet på detta område och bli vägledandeockså för andra biståndsorgan när det gäller desamband som det här är fråga om. Jag är välmedveten om att en professur inte löser helaproblemet, men den är ett led i detta arbete.Miljön påverkar barnens hela situation. Vi vet attbarn är mera känsliga för föroreningar än vuxna.Den växande kroppen är mera känslig och merasårbar. Miljögifter kan anrikas i bröstmjölken. Detfinns många exempel på hur barn far illa av denmiljö som omger dem. På andra sidan , ide baltiska länderna, finns det, enligt vad vi har fåttveta genom undersökningar, städer där endast 8 %av barnen har fullgod hälsa. Detta är ett av skälentill att det är så oerhört viktigt att vi stöder barnenockså i dessa länder, framför allt med miljöinsatser.Det blir ju här senare en diskussion om situationeni och om de insatser som vi kan göra där.Jag vill, herr talman, återknyta till vad jag tog upptidigare -- Eglantyne Jebbs uttalande att det ärbarnen som är de stora förlorarna när vi vuxna görmissgrepp. Vi har ju i färskt minne. Detär en fasansfull situation som har följt i det krigetsspår, på många olika sätt. har vi anledning attpåminna -- som har gjorts tidigare -- om kurdernassituation. Vi har också anledning att fundera övervad vi kan göra för de oskyldiga irakiska barnen.De är ju inte skyldiga till de övergrepp som SaddamHussein har gjort.Mot bakgrund av den diskussion som har förts häri dag om att vi inte skall stödja diktatorer, vill jagsäga: Självfallet inte. Men hur skall vi nå deoskyldiga barnen? Det är en fråga som det intefinns något enkelt svar på; jag har det i varje fallinte. Att lämna dem helt i sticket -- det är ingenlösning för de barnen.När det gäller barnen i flyktinglägren i ochTurkiet pågår ju ett arbete för att reda ut något avden katastrof som kriget har fört med sig -- ochförbättrat situationen för barnen i dessa områden.Det finns också en annan sida av ,nämligen den fruktansvärda påverkan som det haftför de fattiga länderna. Det är faktiskt de fattigaländerna som får betala priset för kriget. Detredovisas ju att deras ekonomier har försämrats påett katastrofalt sätt på grund av den situation somGulfkriget har åstadkommit. Minst 40utvecklingsländer, klassade som låginkomst- ellermedelinkomstländer, står inför motsvarigheten naturkatastrof till följd av kriget.Ett land som ligger mycket nära självakrigsområdet, , har fått bära en mycket tungbörda på grund av de ekonomiska förhållandensom har följt i krigets spår. är ett landsom har blivit ännu hårdare drabbat. Men ävenländer söder om har drabbats på olika sättpå grund av de ekonomiska problem som detta krighar åstadkommit.Många frivilligorganisationer vädjar därför omökat stöd för dessa länder. Det är viktigt att denrapport som har lagts fram om situationen förmånga av våra biståndsländer, och även andraländer, tas på stort allvar. Vi måste fråga oss: Vadkan vi göra för framtiden för dessa länder, så attinte de allra fattigaste skall få betaladet högsta priset för vad andra har åstadkommit?I pågår en katastrof , i likhet medden som jag nämnde tidigare, när det gällerkvinnornas situation -- i liksom på andra hålli världen. I pågår ensvältkatastrof. Krigssituationen i ett ochpå har lett till en fruktansvärdutsatthet för många människor. 12 000 barn dörvarje dag i , alltså 4 368 000 barn per år.Den här situationen ger mycket få rubriker. I dennasal är vi rätt medvetna om läget. Men under desenaste åren har vi inte så ofta kunnat följa dennasituation i TV. Det har hänt , kanskenågot mera , men det har varit alldelesför litet för att världssamfundet riktigt skall reageraoch satsa när det gäller det som händer i Afrika.Vart och ett av de 12 000 barnen som dör varje dagi har ju ett människovärde, precis som vårabarn. Vi kan inte stillatigande åse denna katastrof.Stora insatser måste till för att förbättra situationenför de här barnen. har uppskattat attkostnaden för att nå de mål som barntoppmötet sattupp skulle vara 110 miljarder fram till år2000. Men den här summan gör världen av med förkrigsändamål . Hur skulle det vara omman satsade på barnen i världen med sammaeffektivitet och samma kraft som man satsade förmilitära ändamål i ? Världen skulle seannorlunda ut framöver, om den effektiviteten ochden snabbheten fick komma till uttryckvärldssamfundet.Ett faktum är att det i , artikel 50,föreskrivs att medlemmar som påverkas av beslut isäkerhetsrådet skall kompenseras. Jag återkommerhär till påverkan utanför Gulfkrisens område i defattigaste länderna. FN har ett ansvar.Jag skulle vilja ställa en fråga till biståndsministern,som jag beundrar för att hon har suttit här heladagen -- jag instämmer i . Katastrofinsatserna fungerar interiktigt som de borde. Min fråga är: Vad ärbiståndministern beredd att göra för att stärkaberedskapen för katastrofer? De kommer ju oftastinte överraskande. Kriget pågick visserligen inte sålång tid, men vi kunde faktiskt inse vad efterbördenskulle bli. Vad gör man alltså i regeringen för attförmå FN, eller FNs organ att verkligen få till stånden organisation som har en beredskap att rycka innär man vet att det blir slut på ett krig och att enkatastrofsituation på ett eller annat sätt kommer attvara för handen?Det är ju egentligen ingen överraskning att man fåren svältkatastrof i . Den är förutsebar, denkommer med en viss regelbundenhet. Även härborde ett förberedande arbete vara utfört, så attden ena handen visste vad den andra gjorde -- ocksåatt man var där i tid.I dag har vi exemplet i . Även där är enkatastofsituation förutsebar med de geografiskaoch topografiska förhållanden som är för handendär. Den nedhuggning av skogar som ägt rum iHimalyaområdet gör att det blir översvämningar. Idet här fallet har det skett i samband med en orkan.Vi måste i Världssamfundet ta ett större ansvar föratt kunna ingripa i katastrofsituationer och atträdda barn till livet.Till , som har gått, vill jag sägaföljande. Katastrofinsatser skall vara effektiva.Men en katastrofinsats får aldrig innebära slutet.En katastrofinsats måste alltid innebära en börjanpå något långsiktigt. Människor skall inte baraöverleva. Människor och framför allt barn måste fåleva ett värdigt liv.Det är min förhoppning för framtiden att barnenssituation i Världssamfundet skall få ett betydligtstörre utrymme. Vi säger ofta att barnen ärframtiden. Men ofta är det som Eglantyne Jebb harsagt, att det är de kortsiktiga bedömningarna somfår råda. De långsiktiga insatserna glöms lätt bort.Låt oss bli litet mera insiktsfulla --för barnens skull.Anf. 60 Statsrådet () replik:Herr talman! Jag vill instämma i vad klokt har sagt. Jag tror att det är många av osssom vill göra det.Karin Söder ställde en fråga till mig. Det ärnaturligtvis en fråga som också sysselsätter migmycket. Hur skall världssamfundet bli bättre på attsvara snabbt och effektivt när katastrofer uppstår?Hur skall samfundet bli bättre påkatastrofförebyggande verksamhet?Det har blivit något bättre. Det gällernaturkatastrofer, för vilka man utarbetat ett ''earlywarning system'', som i förväg kan varna oss omnaturkatastrofer. Vidare handlar det om resurser.Problemet är att allt fler katastroferframkallas av människor, dvs. det är inte fråga omnaturkatastrofer.Vi lärde oss mycket om de brister som finnsi FN-systemet när det gäller katastrofsamordning.Jag var mycket kritisk mot hur olika delar av FN-systemet fungerade i samband med krisen iGulfen. Samordningen har blivit litet bättre nu närdet gäller nästa fas i Gulfkrisen, nämligenflyktingkatastrofen. Generalsekreteraren utsågganska tidigt som ledande organisation ändå fattas mycket.Vi kan i vår analys av FN-systemet -- en sådananalys pågår just nu -- tillsammans med de nordiskaländerna se på samordningen och koordineringenoch se till att det inte blir dubbelarbete.Statssekreteraren för utvecklingsfrågor är i dennavecka i och för att diskuteradessa frågor bl.a. med FN-myndigheter. Resultatetkommer att presenteras i nästa vecka.Jag tror att det finns mycket att göra här. Men jagtror också att det är viktigt att framhålla att detfaktiskt är FN som tar på sig arbetet. Katastrofer avdenna storlek kan bara en global organisation klaraav. Men då gäller det att vi andra som givarländerställer upp och ger FN resurser till detta arbete.Anf. 61 () replik:Herr talman! Jag tackar biståndsministern för detpositiva svaret.Den lärdom som vi har fått i världssamfundet, närdet helt eller delvis blivit ansvarigt för krigföring,gäller också för att skapa ett störresamordningsansvar för katastrofinsatser. Det äroerhört viktigt.Jag vill passa på att yrka bifall till vår reservationdär vi föreslår ökade resurser för katastrofinsatser.Behovet är mycket stort från tid till annan. Detgäller reservation 114.Anf. 62 () replik:Herr talman! Jag vill också instämma i det KarinSöder har sagt när det gäller katastrofer runt om ivärlden och kriget i Mellanöstern.Jag vill erinra om att vi när vi diskuteradeden s.k. FN-insatsen, som många i FN inte villkännas vid, var entusiasmen stor för att insatsen varnödvändig. Vi varnade och pekade på demiljökatastrofer och de mänskliga lidanden somskulle följa i krigets spår.En sådan katastrof, på grund av det mycknakörandet av militära fordon och bombningarna, harbidragit till att det fastare skiktet som finns i öknenlösts upp, och det gör att det nu finns betydanderisker för sandstormar som kan dra in överbebyggelsen i . Det kan drabba de människorsom redan har fått sin infrastruktur sönderslagenännu hårdare än vad som redan har skett.När vi tar en del av ansvaret för att dra i gång ettsådant krig, är det faktiskt i högsta grad människansom är ansvarig för katastroferna. Man borde redandå planera för de insatser som man vet blir ennödvändig följd av en sådan katastrof.Vi i hade helst sett att möjligheternamed fortsatta sanktioner hade prövats.Anf. 63 ():Herr talman! I liberalerna har jag iuppdelningen av försvaret av våra reservationerfått på min lott att tala om det multinationellabiståndet, regionala insater och Västrasahara. Detvar bra att jag kom in efter replikskiftet därbiståndsministern försäkrade vikten av detmultinationella biståndet. Därmed är vi ändå inte ifolkpartiet liberalerna nöjda med satsningen i åretsbudget.Det multilaterala biståndet utgör en viktig del avSveriges utrikes- och biståndspolitik. För svenskdel är det multilaterala biståndet genom FNs olikabiståndsorgan ett uttryck för den stora vikt vi villlägga vid arbete för fred ochutveckling i världen.För ett litet land som är det viktigt att stärkadet multilaterala samarbetssystemet. Om vi tror påbärkraften i våra värderingar, utgör det enplattform där vi i dialog med andra kan verka fördemokrati och samarbete.För många utgör det multilateralabiståndet en nödvändig motvikt mot de kortsiktigapolitiska hänsyn som ofta styr särskiltstormakternas bilaterala bistånd.Vissa utvecklingsproblem kan bäst lösas med hjälpav samordnade eller regionala insater. gälla katastrof- eller flyktingsituationer,utrotande av smittsamma sjukdomar,miljöproblem och forskning. Endast ett starktmultilateralt system kan ta på sig dessa uppgifter.Liksom det svenska bilaterala biståndet harbiståndsorganisationerna en starkfattigdomsinriktning. Biståndet går till de fattigasteländerna, och man söker nå de fattigabefolkningsgrupperna. Detta gäller särskiltInternationella utvecklingsfonden, FNsutvecklingsprogram, UNDP, och FNs barnfond,UNICEF.Det ökade anseende som det multilateralasamarbetet har fått har ännu inteavsatt några spår i form av ökade anslag från destora i-länderna. Det är beklagligt. Utvidgaderesurser ter sig särskilt nödvändiga i närmånga , inte minst i , har slagit in påmödosamma reformprogram. De multilateralaorganisationerna har här spelat en aktiv roll, mendet behövs tillskott av yttre resurser för att ge dessastrukturanpassningsprogram ett ''mänskligtansikte''.Det finns dubbelt så många flyktingar ivärlden som . Till dettakommer 14 miljoner som är flyktingar i sitt egetland. FNs flyktingkommissariat, UNHCR, bistår direkt sju miljoner flyktingar. För dettadisponerar man resurser som motsvarar . perflykting och dag.I det svenska demokratimålet innefattar vi försvarav mänskliga rättigheter. Världens flyktingar är engrupp, vars mänskliga rättigheter ofta trampatsunder fötterna. Vi menar från folkpartietliberalerna att det är oerhört angeläget att UNHCRfår resurser att skydda dem mot övergrepp ochklara deras överlevnad.Den utomordentligt allvarliga flyktingsituationen ivärlden och den ekonomiska kris UNHCR befinnersig i motiverar kraftigt utökade svenska bidrag.Organisationen har tvingats friställa av sinpersonal. Situationen är osäker mot bakgrund avatt den helt finansieras av frivilliga bidrag frångivarländerna. Vi från liberalernaföreslår en höjning med 100 milj.kr. utöverregeringens förslag, vilket motsvarar 315 milj.kr.Biståndsministern sade tidigare här att honhaft ett samtal med FNs flyktingkommissarieSadako . Jag är alldeles övertygad om, att omhon kunnat försäkra att man kunnat ge de pengarsom liberalerna föreslår, hade det varitett ännu mer positivt samtal.Intifadan är nu inne på sitt tredje år med en alltsvårare situation för befolkningen som följd. Alltfler palestinier som var självförsörjandesöker nu bistånd från FNs hjälporgan förPalestinaflyktningar, UNRWA. Också här föreslårvi en utökning med 20 milj.kr. i förhållande tillregeringens förslag.Herr talman! Folkökningen i tredje världen är ettav de absolut största hoten mot strävan attåstadkomma utveckling och människovärdigalevnadsvillkor i . Prognoserna är särskilti fall mycket oroande. Den absolut årligabefolkningstillväxten beräknas uppgå till mer än 90miljoner människor i slutet av 90-talet.Hela 95 % av ökningen sker i utvecklingsländerna,exempelvis fördubblas befolkning på 19år och , att jämföra med dären fördubbling sker . räknar vi medatt det finns ungefär 5 miljarder människor. År2025 kommer vi att ha 10 miljarder människor i vårvärld.Den snabba befolkningsökningen, som till tvåtredjedelar sker i städerna, är ett allvarligt hot motmöjligheterna till en bärkraftig ekonomiskutveckling, inte minst i en rad afrikanska länder.Det är ett starkt motiv för en utökad satsning påbistånd i former som kan bidra till att dämpabefolkningstillväxten.En stärkt social ställning för kvinnorna ikombination med en höjd bildningsnivå har enoerhörd betydelse i arbetet på att få nerfödelsetalen. Primärundervisning med särskilduppmärksamhet riktad just mot flickorna äroerhört viktig och måste på alla sätt stödjas. Enutbyggnad av familjeplaneringen i svenskt biståndbör ske, inte minst av rent humanitära skäl, både ibilateralt bistånd och via multilaterala organ.Tonårsflickorna i städerna är särskilt utsatta.Tonårsgraviditeterna och könssjukdomarna ökar.Familjeplaneringen vänder sig oftast bara tillkvinnor. Det är rimligt att man också ser till att mänfår bättre beredskap för att kunna ta ansvar somfäder och för att förstå konsekvenserna avgraviditeter för kvinnors och barns hälsa ochlivsmöjligheter. Kvinnor får i bästa fall råd genombybarnmorskor och genom barn- och mödravård.För tonåringar och män fordras kanske andrakanaler: industrier, militäranläggningar och skolor.Sverige har en lång tradition och god kunskap påfamiljeplaneringens område. Det finns därföranledning att prioritera detta i det svenskabiståndet. Men insatserna måste göras på bredfront, även utanför programlandskretsen.Jag tillhör , faktiskt redan sedanstarten, Sidas kvinnoråd, KIBs, styrelse. Jag stöddei mitten förslaget att stöd tillfamiljeplanering i exempelvis skulle minska.Men då handlade det om tvångssteriliseringar, ochjag utgår ifrån att det aldrig kan bli tal om det i dag.Riksdagen bör enligt vår mening genom ett särskilttillkännagivande till regeringen markera attbiståndet på befolkningsområdet under 90-taletskall ges större utrymme och dignitet än . Enredovisning av dessa åtgärder skall lämnas i nästabudgetproposition. Vi föreslår också en höjning avanslaget till FNs befolkningsfond och till deninternationella familjeplaneringsfederationen,IPPF.Insikten om många barns situation i tredje världenär en stark drivkraft i arbetet för internationellsolidaritet. Jag vill här också understryka det somKarin Söder så engagerat talade om. Verklighetenhar en rad plågsamma inslag. Svält och undernäringskördar ständigt nya offer, inte minst i . I enrad storstäder i förekommer sexuelltutnyttjande av barn i en för oss skrämmandeomfattning. gatubarn har intemycket att hoppas . Detta kan vikonstatera enbart genom att studera deskrämmande bilder om deras situation som visats ivåra TV-apparater.FNs barnfond har en starkfattigdomsinriktning i sin verksamhet. Vi frånfolkpartiet har föreslagit att vi bör stödja denytterligare. Vi anser det också angeläget att Sverigestöder UNIFEM, FNs utvecklingsfond för kvinnor.Vad i övrigt gäller biståndet till kvinnor, kan jagmed glädje konstatera att utskottet gör etttillkännagivande till regeringen med anledning avfolkpartiet liberalernas skrivning angåendekvinnohandläggare. Det är viktigt att dessa harsamma status som biståndshandläggare ochnormalt utsedd personal och har sammakontaktmöjligheter.Fortfarande efterlyser vi från folkpartietliberalerna statistik vad gäller biståndet, där manlätt kan konstatera huruvida det kommerkvinnorna till del, och likaså att översynen avkvinnornas roll i biståndsmyndigheterna följs uppav praktiskt inriktade strategier för att visa hur mantar hänsyn till kvinnoaspekterna. SIDAskvinnoenhet behöver också förstärkas. Detta ärfrågor som vi från liberalerna kommeratt driva antingen vi befinner oss i opposition elleri regeringsställning.Herr talman! Jag vill slutligen säga några ord omnågot som ligger mig särskilt varmt om hjärtat,nämligen och Polisario. Situationen förvästsaharierna börjar äntligen ljusna när det nufinns ett löfte om folkomröstning. Ett direkt stödtill Polisario i detta läge skulle vara utomordentligtbetydelsefullt och försvårar på intet sätt deansträngningar som görs inom FN och OAU för attfå till stånd en rättvis och bestående lösning avkonflikten.Vi från liberalerna har motionerat omdetta , och vi frågarsocialdemokraterna varför man inte ställer sigbakom ett krav på att västsaharierna skall få dettastöd direkt och även ett ökat stöd till Polisario.Herr talman!