prot · GE09131 · 1991-06-13 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1990/91:131Torsdagen den 13 juniKl. 9.00--17.121 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 7 juni.2 § Hänvisning av ärende till utskottFöredrogs och hänvisadesProposition1990/91:199 till socialtuskottet3 § Ändring av anslagsbeloppet till Lokala ochindividuella linjer samt fristående kurserFöredrogsutbildningsutskottets betänkande1990/91:UbU22 Ändring av anslagsbeloppet tillLokala och individuella linjer samt friståendekurser.Kammaren biföll utskottets framställning om attbetänkandet skulle avgöras efter endast enbordläggning.BeslutUtskottets hemställan bifölls4 § Postens bankverksamhetFöredrogsnäringsutskottets betänkande1990/91:NU39 Postens bankverksamhet.Kammaren biföll talmannens förslag om attbetänkandet skulle avgöras efter endast enbordläggning.Talmannen konstaterade att ingen talare varanmäld.BeslutUtskottets hemställan bifölls.5 § Uppskov med behandlingen av vissaärendenFöredrogsnäringsutskottets betänkande1990/91:NU42 Uppskov med behandlingen av vissaärenden.Kammaren biföll talmannens förslag om attbetänkandet skulle avgöras efter endast enbordläggning.Talmannen konstaterade att ingen talare varanmäld.BeslutUtskottets hemställan bifölls.6 § Den ekonomiska politikenFöredrogsfinansutskottets betänkande1990/91:FiU30 Den ekonomiska politiken ochslutlig budgetreglering för /92(prop. 1990/91:150 delvis och prop. 1990/91:100delvis).Anf. 1 ():Herr talman! I årets kompletteringspropositionsyns inte skymten av den tredje vägen. Det är inteså konstigt. Socialdemokraternas felaktiga vägvalefter återkomsten till regeringsmakten har fåttSverige att snabbt halka efter jämförbara länder.Vårt lands ekonomi uppvisar nu ett ovanligt välutvecklat fall av den tvinsot som brukar kallasstagflation. Tillväxten uteblir /92, som inflationenfortfarande ligger i årstakt.Vad som förekommer i den revideradefinansplanen är däremot ett intenstivt spanandeefter vad som kan tolkas som en förändring till detbättre. Finansministern tycker sig se vändpunkterlite varstans. blir längtan efter ljusglimtar såstark att den önskade utvecklingen beskrivs somredan uppnådd.Vad den internationella utvecklingen beträffar kanjag hålla med om att nedgången bör kunna bli bådelindrig och kort. Det är inte omöjligt att denamerikanska ekonomin, som tidigt drabbades avrecession, hinner vända uppåt före årets slut.Men förbättringen torde bli förhållandevis långsammed hänsyn till att varken inflationstakt ellerräntenivå pressats ned så långt som normalt i enavmattning och dessutom skuldsättningen ärovanligt stor hos både företag och hushåll.Samtidigt kan den senare inleddakonjunkturförsvagningen i och andrakontinentala länder väntas fortsätta.Finansministern tycks föreställa sig att bara för attnedgången slog till tidigt även i , så kommervårt land att höra till de första att ta sig ur den. Menhär finns ingen automatik. Allt talar för att densvaghetsperiod nu är inne i blir både längreoch djupare än på andra håll. Det sammanhängermed att det rör sig om inte bara enkonjunkturdämpning av vanligt snitt, utandessutom en strukturkris. I skydd av den storadevalveringen och den draghjälp utifrån som under1980-talet följde på de stora industriländernasomläggning av den ekonomiska politiken imarknadsliberal riktning har socialdemokraternalänge kunnat undvika att ta itu med de strukturfelsom högskattepolitiken och den offentligautgiftsexpansionen har framkallat i vårt land.Konsekvenserna är tydliga för alla som vill se dem.Sverige ligger fast förankrat i den internationellatillväxtligans botten. Även om produktionen skulleöka med , kommerresursutnyttjandet att minska. Rekordhögavarselsiffror ger en försmak av vad som är att vänta.Enligt ekonomer som revideradesina siffror leder regeringens politik till attarbetslösheten blir för att stiga till5 % i genomsnitt. Det är tal av en för vårt land imodern tid okänd storlek, och dit har alltså dentredje vägens politik fört oss. Jag måste fråga HansGustafsson och : Hur kan ni kalladetta för rätt väg?Mot bakgrund av det försämradearbetsmarknadsläget är det inget annat att vänta änatt takten i lönestegringen avtar. Det är naturligtvisalldeles vilseledande, när finansministern helttillskriver denna effekt Rehnberg-gruppens i ochför sig behjärtade insatser. talaruppenbarligen mot bättre vetande, när han påståratt löneglidningen helt skall utebli.Lönekostnaderna i industrin kan väntas öka med8 % och kanske något mindre . Därmedär det fortfarande en bra bit ned till EG-nivån,vilket understryks av att produktiviteten utvecklassämre här hemma. ''Inflationen är nu låg'', säger regeringen i denreviderade finansplanen. Men sanningen är att denaktuella inflationstakten, som sagt, överstiger 10 %och att den ännu kommer att liggakring enligt regeringens egna prognosorgankonjunkturinstitutet och statens pris- ochkonkurrensverk. Självfallet bör den minskadeaktiviteten i vår ekonomi leda till att prisstegringendämpas. Men kompensationsmekanismerna ärmånga, och det tar tid att ta sig ner från de högahöjder där vi befinner oss. Att nåned till inflationstakten i de viktiga ,det ser jag som omöjligt, om vi inte resolut ger ossi kast med uppgiften att börja normalisera detsvenska skattetrycket.Allan ser som en ljuspunkt att handels- ochbytesbalansen inte försämras i den takt som tidigareförutsetts. Men i själva verket är det ettsvaghetstecken. En väsentlig förklaring är att denekonomiska avmattningen medfört att behovet avimporterade insats- och investeringsvaror harminskat. Men underskottet i bytesbalansenfortsätter att växa, och vid sidan därav pågårutflyttningen av investeringskapital för fullt. Nusenast var det som avbröt en färsk satsning iDomsjö och i stället köpte ett franskt pappersbrukför 1,5 miljard. Strömmen av direktinvesteringar imotsatt riktning är inte mer än en rännil.Konsekvensen blir att för att locka hitlättflyktiga lånemedel måste hålla en hög ränta.Visserligen har kronan äntligen kopplats till ecun,vilket vi moderater förespråkat sedan mitten av1980-talet, och det har som väntat lett till en vissräntesänkning. Men med hänsyn till möjligheten aven lägre inflationstakt blir realräntan i Sverigemycket hög. Och det avhåller naturligtvisytterligare både svenskar och utlänningar från attsatsa i vårt land.Herr talman! När socialdemokraterna -- till skillnadfrån det stora flertalet ekonomer -- påstår attSverige är på rätt väg och att det snart vänderuppåt, är motivet naturligtvis i första handvaltaktiskt. Handlingsmönstret känns igen från1985 och 1988. Det var med tanke på förravalrörelsen som företrädare skrev:''Vi beskrev landets ekonomi i alltför ljusa färger...Efteråt har jag haft välgrundad anledning att frågamig hur jag kunde medverka till attsocialdemokratin gick till val på ett program somegentligen var ohållbart, ekonomiskt sett.'' Haräven den nuvarande finansministern låtit sig gripasav valfebern?En tillkommande viktig orsak till skönmålningen ärdessutom att den ljusa framtidsbilden ursäktaravsaknaden av ekonomisk-politisk förslag ikompletteringspropositionen och inför denkommande mandatperioden. Socialistisk ideologioch socialdemokratisk politik rymmer helt enkeltinte de åtgärder som den nuvarande situationenkräver. För mig är det alldeles obegripligt attregeringen inte medger att nedrivna gränshinder iEuropa kommer att ställa krav på en sänkning avSveriges rekordhårda skattetryck. Det är likasvårbegripligt som att regeringen räknar med attkunna få fart på den svenska ekonomin utanskattesänkningar.Det är inte ekonomin som kommit till envändpunkt -- det är regeringen som nått sinändpunkt. Motvilligt har finansministern i handlingtvingats erkänna detta. Och efter segt motstånd harsocialdemokraterna här i anslutit sig tillståndpunkter som vi moderater länge drivit.Marginalskatterna har sänkts och kommunaltskattestopp införts. skall gå med i EG.Kompensationsnivån i sjukförsäkringen reduceras.Det blir ingen förtida avveckling av kärnkraftenunder , men däremot både Öresundsbrooch reklam-TV. Och senast har alltsåavregleringen av kredit- och valutapolitikenfullföljts med kronans knytning till ecun. Dessaexempel på omprövning skulle kunnamångfaldigas. Problemet är bara att närsocialdemokraterna skall föra borgerlig politik, blirdet halvhjärtat och senfärdigt.Inte minst på det ekonomiska området är detuppenbart att socialdemokraterna har gjort sitt. Dehar egentligen inget ekonomisk-politiksktprogram. sitter de mest och väntar på draghjälpfrån de konservativt styrda ochStorbritannien. Men frågan är om gamla sambandhåller. Svenska storföretag kommer säkert att dranytta av en internationell efterfrågeökning. Menmycket talar för att de möter den genom att öka sinproduktion vid sina många nya enheter utomlands,där kostnadsnivån är lägre och produktivitetenutvecklas bättre.Industriförbundet har presenterat enosedvanligt dyster bedömning, som pekar i dennariktning. Trots den brant fallandeindustriproduktionen i har inte den ledigakapaciteten ökat nämnvärt. Det måste tolkas så attföretag och jobb avvecklas för gott imycket större utsträckning än i tidigare nedgångar.Någon vilja till kapacitetshöjande investeringar kaninte heller spåras.Dessa förhållanden tyder på att det vid ett uppsvingi världsekonomin inte blir den ekonomiskaaktiviteten,utan arbetslösheten som stiger iSverige, vilket normalt orsakar försiktighet medinriktning på hemmamarknaden. Låt mig barapåminna om -- i kontrast till allt talet om näraförestående vändpunkt och att kanske saker redanbörjat gå uppåt -- att orderbristen ännu knappt nåttfram till ett så viktigt område som byggsektorn. färsk bedömning säger att1992 till 1994 blir kritiska år, då det inte kommer atthandla om annat än att försöka övervintra.Men hävdar alltså att krisen ärövervunnen och att skall ledaåterhämtningen i världsekonomin. Jag måstemedge att jag är förvånad över att en så till synesseriös person kan visa prov på en sådan måttlösfräckhet. Övertygelsen måste vara stark att bluffenaldrig kommer att synas, att det skall bli möjligt attskylla kommande svårigheter och bakslag på att enborgerlig regering har tagit över.Problemen i ekonomi är enligt min meningså grundläggande att vägen tillbaka till tillväxt ochökad välfärd blir både lång och mödosam. Minst avallt löser de sig själva. Det behövs en snabb ochkraftfull kursomläggning av det slag som vimoderater tillsammans med angett iprogrammet .Första förutsättningen för framgång är att vi slårvakt om och stärker marknadsekonomin och denenskilda äganderätten. Det är alltså raka motsatsentill socialdemokraternas planer på att förvandlaAP-fonden till jättestora löntagarfonder, somverkligen får resurser att socialisera det svenskanäringslivet. Hur kan någon, efter att ha sett vartsocialismen har lett i , ändå planera ensocialiseringsaktion utan motstycke i vårt land? Istället måste ägandet spridas bland de enskildamedborgarna. Som ett led i detta blir det första somsker, när riksdag fått borgerlig majoritet,att löntagarfonderna avvecklas.Så snabbt som möjligt skall vi också växla över frånden tredje vägen, som visat sig leda så fel, tillEuropavägen. Men det räcker inte med den åtgärdsom nu är nära förestående: att lämna in enansökan om medlemskap i . Det gäller också attverkligen vilja bli medlem och att anpassa sig till dekrav på förändringar som ett medlemskap ställer.Regelverket i vårt land måste närmas tillförhållandena i EGs medlemsländer.Mest påträngande blir då nödvändigheten att sänkaskattetrycket. Som statsministern så riktigt påpekatär det de höga skatterna som gör unikt.Men den särställningen blir ett svårt handikapp, närgränshindren försvinner i . Många skatterskulle behöva minskas mycket. Men allt kan integöras på en gång. De mest skadliga skatterna måstesänkas först, och måttstocken blir då vad som mestmedverkar till flyttning utomlands. Dit hör depålagor på sparande och företagande, som liggerbakom den av mig redan påtaladeinvesteringsflykten. Den höga indirektabeskattningen riskerar att driva ut handeln tillandra länder. Men momsen behöver sänkasgenerellt -- inte bara omfördelas som regeringen nuverkar vara inne på efter sin senastehelomvändning. Därtill måste den högaturistmomsen, som verkar självförstörandegenom att driva fritidsaktiviteter ut ur landet,återföras till sin tidigare relativa nivå. Och för attförbättra kostnadsläge blir det ocksånödvändigt att sänka löneskatten, dvs. den del avarbetsgivaravgifterna som inte svarar mot någrasociala förmåner.Återställd budgetbalans har länge utmålats som enbestående framgång för den tredje vägens politik.Så sent som -- när halva det innevarandebudgetåret hade gått -- vidhöll regeringen attunderskottet skulle stanna vid drygt 2 miljarderkronor. I kompletteringspropositionen räknadesdet upp till närmare 20 miljarder. tyder aktuellabedömningar på en nivå mellan 25 och 35 miljarder.Mot denna bakgrund är det naturligtvis alldelesorealistiskt att det negativa saldot medoförändrad politik skall krympa ned till 10miljarder. Återigen visar det sig att industrivärldenshögsta skatter inte garanterar budgetbalans,eftersom de motverkar den ekonomiskatillväxten som behövs för att bära upp denoffentliga verksamheten.För att förebygga underskott i de offentligafinanserna måste utrymme för nödvändigaskattesänkningar skapas genom besparingar på denoffentliga utgiftssidan. Det är vidare angeläget attavreglera ekonomin och bryta upp de offentligamonopol som gäller för t.ex. barnomsorg,utbildning och vård. Statliga tillgångar som företagoch skogsmark kommer i princip bättre till sin rätti enskilda händer och skall därför säljas. Men deinkomster som denna privatisering ger skall inte gåtill konsumtion. De behövs för att rätta till senareårs försummelser på infrastrukturens område -- detgäller vägar och broar, men också högre utbildningoch forskning, där måste bli mycket bättre,om vi vill konkurrera med andra länder.Herr talman! Innehållet i plattformen Ny start förSverige går igen i förslagsdelen av dengemensamma moderatliberala partimotionen. Detär inte bara den rätta vägen -- det är den enda vägsom kommer att visa sig framkomlig för att åter nåekonomisk tillväxt samt ökad sysselsättning ochvälfärd. Därför är det glädjande att möjligheternaatt snabbt slå in på den har förbättrats i och medatt vi i finansutskottet kunnat nå samförstånd medcenterpartiet om riktlinjerna för den ekonomiskapolitiken och principerna för budgetpolitiken. Tydet är inte likgiltigt vem som får ansvaret förförverkligandet eller vem som skall anföramarschen på den rätta vägen. På samma sätt somsocialdemokratisk politik naturligtvis bäst drivs avsocialdemokraterna själva, måste det vara en fördelatt borgerliga förslag, grundade påmarknadsekonomi och enskilt ägande, genomförsav dem som verkligen tror på förslagen. De skallgenomföras av dem som helhjärtat och utanideologiska hinder verkligen vill göra sitt bästa föratt ge en ny start.Med det anförda yrkar jag, herr talman, bifall tillreservationerna 1, 6, 13, 22 och 25 ifinansutskottets betänkande 30.Anf. 2 ():Herr talman! Den viktigaste uppgiften för denekonomiska politiken är att skapa riktiga jobb, somvarar och ligger i . Denna uppgift klarar intesocialdemokraterna.Det är, tycker jag, ett hån mot de varslade och dearbetslösa när finansministern åker land och rikerunt och pratar om en vändpunkt och om attSverige är på rätt väg. är tidningarna fullaav notiser om mångdubblade varsel och hundratalsuppsagda.40 arbetstillfällen mindre hos flygbolag iNorrköping, 150 hos , 150 i , 80 iSkellefteå, 500 vid i ochOxelösund. Den värsta sommaren för attfinna feriejobb. 12 000 nya varsel . Jag tycker att dessa siffror talar för sigsjälva.Socialdemokraterna tycks inte ha någon politik föratt ändra på detta, i alla fall ingen som framgår avdagens betänkande. Det framgår inte heller i någotav de många tal som finansministern på senare tidhar hållit.Socialdemokraterna har regerat under nio år.Under de första åtta åren var det den s.k. tredjevägen som gällde. Enligt samstämmiga omdömenhar den nu kapsejsat. Inte ens ellerAllan talar om den som framgångsrik -- änmindre dess fader, , som helst villglömma bort alltihop.Under det sista av har den ekonomiskapolitiken lagts om. I stora stycken är det förslagfrån de borgerliga partierna som då hargenomförts. Det gäller en del besparingar i deoffentliga utgifterna. Det gäller förändringar isjukpenningen, införande av sjuklön,energipolitiken, ansökan om medlemskap i ochanknytningen av kronan till ecun. Och det gällerskattereformen av vilken det viktigaste trots allt ärkvar.Jag tycker att dessa beslut är bra. Men det tyckertydligen inte socialdemokraterna. Det verkar somom ni skäms över att ni har bidragit till dessabeslut. Vi har tvingats, säger ni, av , avutländska spekulanter, av den internationellakonjunkturnedgången. Egentligen tycker vi inteom dem -- så tycks ledande socialdemokraterresonera. säger t.o.m. attegentligen hade det varit bättre för ekonomin omstopp-paketet hade gått igenom.Det vittnar, tycker jag, om en sällsynt dålig insikt iekonomiska förhållanden när Sverigesstatsminister tror att en total reglering av alla priser,löner och hyror skulle kunna lösa något endaproblem i . Det är tvärtom mycket meravreglering som behövs.Finansministern -- som tydligen gör någotannat -- ägnar sig nu helhjärtat åt -- som jag serdet -- två destruktiva uppgifter. För det första ägnarhan sig åt att baktala och svartmåla vårt ochmoderaternas program Ny start för Sverige.Därigenom tror han sig förmodligen dölja attsocialdemokraterna inte har något eget program.Hans andra insats är att sprida kvalificeraddesinformation om det ekonomiska läget. Hantalar om vändpunkten, som enligt honom närmarsig med stormsteg. blir han -- som LarsTobisson nämnde -- så fångad av den egna retorikenatt vändpunkten redan tycks ha kommit.Jag måste fråga och Hans Gustafssonom de anser att enbart harkonjunkturproblem. Menar de att Sverigesekonomiska svårigheter automatiskt går över närutlandskonjunkturen vänder? I så fall är de nog deenda personer som sysslar med ekonomi som uppfattningen. Alla andra ekonomer insernämligen att , förutomkonjunkturproblemen, också har strukturellaproblem. Strukturproblem går inte över av sigsjälva. Den internationella konjunkturen kan viinte påverka men vi både kan och måste i Sverigefatta egna beslut för att lösa strukturproblemen.Vad som håller på att hända är att svenskindustri flyttar ut arbetstillfällen i allt snabbaretakt. De skaffar sig underleverantörer i utlandet. processen finns ingen vändpunkt. Det som engång försvinner kommer aldrig tillbaka.Det är bra att de stora företageninternationaliseras, men det är inte bra att ingautländska företag vill investera i . Och det ärsannerligen inte bra att så få mindre och medelstoraföretag växer upp till större. Om denna utvecklingtillåts fortsätta försvinner den industriella basen iSverige, och det leder till fortsatt stagnation ochsämre standard för hushållen.Detta är det verkliga hotet mot välfärd.Utan industriell tillväxt skapas inget utrymme förviktiga förbättringar vare sig för löntagare iallmänhet eller för de svaga grupper som ingår i detsom vi i liberalerna brukar kalla för detglömda ; det är äldre -- stora förbättringarbehövs i äldrevården --, handikappade ochflyktingar.Ett tecken på att denna industriella urgröpningredan har börjat är att kapacitetsutnyttjandet iSverige i vissa avseenden är högt, trotsatt industriproduktionen minskar. Närproduktionen minskar ökar normalt den ledigakapaciteten så att produktionen kan ta fart igen omefterfrågan ökar. Men så tycks det inte vara . Detfinns ingen större ledig kapacitet. Det betyder atten ganska liten efterfrågeökning riskerar attmycket snabbt leda till att slår ikapacitetstaket igen.Det enda botemedlet mot detta är ökadeindustriinvesteringar och ökad produktivitet. Detkräver ganska stora förbättringar i -- ettpositivt näringslivsklimat, särskilt för de mindreoch medelstora företagen. Det är nu vi måste se tillatt en konjunkturuppgång inte leder tillöverhettning igen. Det är nu vi måste förebyggastigande inflation och stigande underskott ibytesbalansen senare.I stället gör regeringen ingenting. Industrinsinvesteringar minskar, och de fortsätter att minskaäven . Lönsamheten i verkstadsindustrin ärusel, den sämsta på mycket länge, särskilt i desvenska anläggningarna.Jag hade tänkt fråga men jag ställeri stället frågan till : Vad vill ni sägatill dem som skall skapa morgondagens jobb iSverige? För att vilja expandera och skapa nya jobbbehöver de stabila spelregler och en tilltro till godlönsamhet för produktion i . De behöver enflexibel ekonomi. De behöver konkurrens på likavillkor, tillgång till riskkapital och inte minstvälutbildad personal. Detta finns i vår ochmoderaternas plattform Ny start för , mendet saknas totalt i de socialdemokratiskabeskrivningarna.Det och erbjuderär hot om socialisering genom AP-fonden, hot omhögre skatt på företagens arbetande kapital,fortsatt utestängning från viktiga marknader försociala tjänster, fortsatt högt skattetryck och enförsämrad utbildningspolitik i . Med ensådan politik kommer det aldrig att gå att få fart påSveriges ekonomi.Sverige behöver en ny start. Om merparten av dettaär vi också överens med , vilketframgår av den gemensamma reservationen.Centralt i denna Ny start för ärmedlemskap i . Det är utmärkt att nulämnar in en ansökan om medlemskap, men somLars nämnde räcker inte det. Vi anser atten ny regering måste agera aktivt på ja-sidan i denfolkomröstning som skall ske i anslutning till valet1994.Likaså centralt är skattepolitiken. Det står i detbetänkande från finansutskottet som vi behandlar att socialdemokraterna vill sänka skatterna påsikt. sade attmålet var att komma ner till skattetryck. Istället har motsatsen skett -- skattetrycket har nuökat till . I sina anföranden på senare tidhar uttryckt sig oerhört negativt omalla andra partiers ambitioner att sänka skatterna.Alla konkreta förslag att sänka någon enda skattbemöts av finansministern med att detta hotarvälfärden.Jag inser att statsministerns forna tal om 50 %skattetryck förmodligen inte var allvarligt menat,utan det var en valbluff, men det borde ändå varalitet besvärande för socialdemokraterna att såtydligt anklaga statsministern för högerpolitik. Detär ju vad det kallas när vi andra vill sänkaskattetrycket ner mot . Jag hade tänkt försökabidra till ett ökat samförstånd mellan statsministernoch finansministern och fråga om detverkligen inte finns någon enda liten skatt som hanvill sänka, om alla dagens skatter är heligaminiminivåer. Jag kan överlåta åt Hans Gustafssonatt i mån av intresse besvara frågan.Herr talman! har tidningarnavarit fulla av socialdemokraternas misslyckandemed budgetpolitiken. ökar budgetunderskotteti rasande takt. var bedömningen ettunderskott på blygsamma . I gårsade att det låg på minst 25miljarder, och riksbanskchefen varnar för att det iår, det budgetår som är slut , kan bliupp emot . Underskottet haralltså tiodubblats , vilket ärutomordentligt oroande.Jag hoppas att finansministerns sena ankomstinnebär att han kommer att redovisa förkammaren, och , om och i så fall hur hantänker sig att attackera detta växandebudgetunderskott.Jag skulle kunna ställa en förberedande fråga tillHans Gustafsson: Vilka besparingar tänker ni läggafram förslag om om ni får chansen? Blirdet mer besparingar på sjukförsäkringen?Arbetsskadeförsäkringen? Statsbidragen tillkommuner och landsting? På en del av dessaområden har vi från liberalernaföreslagit besparingar, men att döma av desocialdemokratiska kommentarerna till dessabesparingsförslag anses de vara uttryck för enlöntagarfientlig högerpolitik. Jag skulle därför viljaveta: Vilka är de socialdemokratiska alternativentill våra besparingar?Om finansministern inte kan redovisa någrabesparingar alls återstår bara skattehöjningar.Vilka skatter är det i så fall som socialdemokraternahar tänkt sig att höja?Ett inte så litet dilemma både för ochför ligger i att fortsattaskattehöjningar enligt dagens betänkande ärskadliga för den ekonomiska tillväxten.