prot · GE0963 · 1991-02-14 00:00:00 — Jag skulle därför vilja frågaIngela vad hon tänker göra åt det härproblemet. Det kan inte få vara så att människorsom är svårt sjuka måste avstå från behandlingdärför att de inte har råd att åka till den plats därbehandlingen utförs.Jag skulle också vilja nämna ett annat problem,som kanske hänger ihop med vad sadeom taxis olika förutsättningar. harkanske inte uppmärksammat det. Det gäller desjukresor som företas med specialfordon. Allamänniskor kan inte åka med vanlig taxi.Kostnaderna för specialfordonen är högre än för envanlig taxibil. När det gäller ersättningstaket görman ingen skillnad på ersättningen. Den utredningsom talar om när det gällerhögkostnadsskyddet för sjukresor borde kanskeuppmärksamma att man ibland använder olikafordon. Man skulle kanske differentieraersättningen.Till sist, herr talman, vill jag bara säga att det fallsom refererade till i sin interpellationhar fått ett lyckligt slut. Den pojke som det gällde --det gällde både resor till skola och behandling -- fårskolskjuts, och kommunen betalar.Anf. 25 Socialminister ():Herr talman! När det gäller hur vi skall komma tillrätta med att det fortfarande kommer rapporter omatt man inte håller sig inom kostnadstaket på 30 kr.per resa har uppdraget attfölja det här noga. Jag vet att man också tardiskussioner med taxiföretagen på deförsäkringskassor där det här förekommer.En sak som jag tror har stor betydelse för hela dettaområde är att staten och hartecknat en överenskommelse om attsjukresehanteringen och sjukreseadministrationenskall övergå till sjukvårdshuvudmännen fr.o.m. den1 . Vi följer gemensamt kostnadernaoch hur detta utvecklar sig. Vi återkommer tillriksdagen med ett förslag om ändring avsjukreseadministrationen. Jag tror att vi på detviset, lokalt och regionalt, kommer att skapa precisden närhet mellan taxiföretag och andra företagsom sysslar med transporter ochsjukvårdshuvudmännen. Vi får därmed ocksåmöjligheter till upphandling så att de som är sjukafår sina resor till den kostnad som de har rätt till.Jag tror att vi på det här lokalt regionala sättet fåren helt annan möjlighet att följa detta än vad vi harnär vi har ett enhetligt nationellt system.Anf. 26 ():Herr talman! Det är mycket möjligt att det kanvara bra att genomföra den förändringen avsystemet, men det är inte säkert att man för denskull, genom att göra en ny organisation, löser deproblem som det här handlar om. Det som gör är en smula betänksam och en smula skeptiskinför hur olika organ, statliga myndigheter ochandra, hanterar de här frågorna är en radvittnesbörd om hur människor har blivit bemötta,människor som är beroende av sjukresor.Tjänstemännen har då t.ex. sagt att man väl fårvända sig till ett taxiföretag som håller lägre priser,man får förhandla osv. Det visar ju en bristandekunskap om hur verkligheten ser ut.På många mindre orter, för att inte tala om iutpräglad glesbygd, får man vara glad och tacksamför att det finns ett taxiföretag. I de fallen finns detnaturligtvis inte några valmöjligheter eller någramöjligheter att förhandla. Det är viktigt attregeringen inte låter sig vilseledas av deuppfattningar som bygger på helt teoretiskaföreställningar. Jag tror inte att socialministernhörde mitt kompletterande förslag när det gäller attse över den här utvecklingen. Man måste ocksåbeakta vilka skilda förutsättningar som finns mellanolika taxiföretag, dvs. mellan dem som finnsetablerade på större orter och dem som finns iglesbygd, och vilka effekter det kan få för berördaresenärer.Anf. 27 ():Herr talman! Det är bra att säger attförsäkringskassorna kan diskutera med de olikataxiföretagen. Det gäller ju små enskildaföretagare. Sedan är det kanske bra att staten gårin och diskuterar med landstingen, men problemetmed momsen kommer ju att bestå om man inte gårin och diskuterar det på ett tidigt stadium. Vi vet juatt det också finns problem med momsen närdet gäller färdtjänsten.Man måste vara uppmärksam innan man fattarnågra beslut så att man undanröjer sådana problemsom nu har dykt upp. Det går inte att bara säga har målsättningen att människor skall kunnaåka till det pris som de har rätt till, utan i så fall fårförsäkringskassan stå för den här kostnaden tillsman har kunnat göra med upp taxi. Den enskildefår inte komma i kläm. Det är ofta sjuka människorsom det gäller, och de har det redan ekonomisktbesvärligt.Anf. 28 Socialminister ():Herr talman! Det som tar upp,nämligen skilda förutsättningar mellantaxiföretagen, är naturligtvis ett problem. Men detfinns ingenting som visar att taxiföretagen iglesbygd skulle ha avsevärt sämre förutsättningaratt klara detta av olika skäl. Man har som regelstörre möjligheter till planerade resor, vilket maninte har i storstäderna eller de större kommunerna.Man kör alltså bilarna med mindre beläggning i destora städerna än vad man gör på mindre orter osv.I en rapport som statens pris- och konkurrensverkhar tagit fram pekar man på de kraftigaprisökningar som skedde efter avregleringen. Mananser också i rapporten att taxiföretagen har införten nästan helt obegriplig prissättning. Detta ärnaturligtvis någonting som måste gås igenomordentligt. När det sedan gäller det som BarbroSandberg tar upp, nämligen övergången från statentill sjukvårdshuvudmännen, skall det naturligtvisvara helt klarlagt vilka förutsättningar som skallgälla. Jag kan nog garantera att inte minstsjukvårdshuvudmännen kommer att se till attförutsättningarna när det gäller prissättningen ochannat är helt klarlagda innan ett sådant skifte sker.Jag vill säga både till och att genom att sjukreseadministrationenförläggs regionalt har man också möjligheter att seöver samordningsvinster med andra typer avtransporter som samhället subventionerar. Detta ärtill nytta för människor som har behov av den härtypen av resor vid sjukdom eller vid handikapp.Anf. 29 ():Herr talman! De uppgifter som nukommer med om förutsättningarna förtaxiföretagen i glesbygd resp. stad tror jag interiktigt står att känna igen om man ser det hela fråntaxiföretagens sida. Det säger sig självt att det ärantalet resor som är avgörande för vilkamöjligheter ett företag har att utjämna skillnadernai lönsamhet mellan olika typer av resor.Hur som helst upprepar jag min vädjan tillregeringen att verkligen följa utvecklingen på dettaområde. Vi har inte råd att laborera medrisktagande för den här gruppen av människor. Vikan inte tillåta att de skall tvingas förhandla utifrånden mycket utsatta situation som de ofta befinnersig i.Jag kommer att följa utvecklingen mycket noga,och om jag upptäcker att reaktionerna motsystemet fortsätter kommer jag att återkomma tillministern.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 1990/91:125 omsamordning av sjukvård och sjukförsäkringAnf. 30 Socialminister ():Herr talman! har frågat mig delsnär en proposition är att vänta vad gällersamordning av sjukvårdens och sjukförsäkringensfinansiering, dels när regeringen tänker vidtaåtgärder för att genomföra en samordning avarbetsskade- och sjukförsäkringen.Karin ställer frågorna med anledning avvad som angetts i regeringens skrivelse 1990/91:50om åtgärder för att stabilisera ekonomin ochbegränsa tillväxten av de offentliga utgifterna.Enligt skrivelsen avser regeringen att ta initiativ isyfte att åstadkomma en bättre samordning avsjukvårdens och sjukförsäkringens finansiering ochstyrning. Försöksverksamhet angående detta skullesnarast inledas och en proposition angåendeförsöksverksamheten föreläggas undervåren 1991. Vidare anges i skrivelsen att ensamordning av sjuk- ocharbetsskadesjukpenningen bör ske somett system bör införas med obligatoriskarbetsplatsutredning och rehabiliteringsplan.Förslag till ändringar inomarbetsskadeförsäkringen och rehabiliteringenberäknades kunna föreläggas i början avår 1991.När det gäller frågan om samordning avsjukvårdens och sjukförsäkringens finansiering fårjag meddela att omfattande beredningsarbetepågår inom för att få underlagför att genomföra ett antal olikaförsöksverksamheter med sådan inriktning. Dessafår dock inte innebära någon förändring avförsäkringskassans ansvar för att bevakapatienternas rätt till ersättning. Den medicinskapersonalens ansvar för medicinska beslut skallheller inte påverkas.För att alla goda förslag och idéer om detta runt omi landet skall kunna prövas kommersocialdepartementet att tillställasamtliga landsting, försäkringskassor ochkommuner inbjudan om att inkomma med sådanaförslag . Ett antal av dessa förslagkommer att bearbetas vidare för att läggas till grundför försöksverksamhet. Vidare avser regeringen attunder våren för redogöra närmare förolika möjligheter att tillskapa en förbättradfinansiell samordning mellan socialförsäkringenoch hälso- och sjukvården. Detta beräknas kunnaske i den aviserade propositionen omförsöksverksamhet beträffande kommunalthuvudmannaskap för primärvården. Därefter bören ytterligare proposition kunna föreläggasriksdagen så attförsöksverksamheterna kan påbörjas den 1 januari1992.Som jag har svarat SiggeGodin på frågan om en samordning av sjuk- ocharbetsskadeförsäkringarna anser regeringen att enmera fullständig samordning av försäkringarna börske. Detta bör ske framför allt av det skälet attarbetsskadeförsäkringen av mångarehabiliteringsaktörer ansetts somrehabiliteringshindrande. Den arbetsskadade vill imånga fall ha frågan om ersättning förarbetsskadan löst innan han är beredd att medverkai en rehabilitering. Regeringen har emellertid vidsina diskussioner med arbetsmarknadens parterfunnit att det finns såväl tekniska som avtalsmässigakomplikationer med en sådan samordning.Eftersom parterna uttryckt önskemål omytterligare beredning av frågan har regeringenbedömt att samordningen bör senareläggas iavvaktan på en sådan beredning. Regeringensavsikt är att genomföra den aviseradesamordningen.Anf. 31 ():Herr talman! Jag ber att få tacka för svaret på mininterpellation. Frågan om samordning mellansjukförsäkringen och sjukvården har under desenaste åren ofta framförts, bl.a. från centerpartiet.Kravet har varit att samhällets kostnader försjukvården skall framgå för sjukvårdensproducenter.Det är orimligt att de kostnader som exempelvis ensjukskrivning innebär inte på något sätt syns inomsjukvården. De vinster som kan fås om dettasamband skapas borde då kunna användas inomden direkta sjukvården. En s.k. morot skulle finnasför att sänka den totala kostnaden.Ett konkret förslag i denna riktning har lagts frambl.a. Sedanhar olika modeller föreslagits för att åstadkommaen bättre fördelning av befintliga resurser.Vi har från sida fört fram ett förslagsom innebär att man regionalt får behålla den avgiftsom inbetalas till sjukförsäkringen och också lokaltfår använda dessa pengar. Naturligtvis kan detbehövas en utjämningsfaktor i ett inledningsskedeför att förhindra att regionalt utsatta områden fårbekymmer. Det är dock en modell.Det är glädjande att nu börjarförstå att det finns anledning att på detta områdeåstadkomma förändringar även i nuvarandesocialförsäkring. Tyvärr har mycket tid gått tillspillo genom att regeringspartiethar sagt nej till alla initiativ.I detta års Dagmaravtal avsattes 400 milj.kr. Deskall användas i sammarbete mellansjukvårdshuvudmännen och försäkringskassornaför att anpassa landstingens resurser ochverksamhet. Det är meningen att väntetiderna förrehabiliteringsåtgärder inom sjukvården då kanminska. Regeringen skriver också i åretsbudgetförslag att bättre samverkan mellan vård ochförsäkring samt mellan vård och socialtjänst syftartill att luckra upp gränserna mellan olika sektorer iden offentliga verksamheten. Regeringen vill ocksåställa människans behov i centrum, och det är ju enbra utgångspunkt.Det var med anledning av detta som jag framställdemin interpellation. Mycket skrevs angåendeförändringar, men inget besked gavs i åretspropositionslista om när detta skulle inträffa. Detär svårt att läsa in att det är i propositionen omförändrat huvudmannaskap i primärvården somdessa riktlinjer skall presenteras. blir det baraen redogörelse och inga direkta förslag. Vi får välse vad som kommer att ske.Vi har inte kunnat acceptera att resurserna intebättre samordnas och att man somsjukvårdsproducent ute i den närmastepatientkontakten inte också medvetandegörs omde kostnader som samhället åsamkas avsjukskrivningar och eftersatt rehabilitering.Här spelar också arbetsskadeförsäkringen en storroll. Det är bara att beklaga att regeringen inte kanpresentera ett förslag om samordning avsjukförsäkring och arbetsskadeförsäkring. Denpropositionen var däremot aviserad; nu uteblirden. har man som riksdagsledamot enkänsla av att det råder en stor förvirring isocialdepartementet. Det arbete som påbörjats hari många fall fått avbrytas när andra har slagit back.Det är synd att socialministern inte själv får leda detarbete hon skall ha ansvar för. Starka fackliga kravsätter käppar i hjulet -- det gäller både sjuklön ocharbetsskadeförsäkring.Det ligger i allas vårt intresse att alla som behövervård och omsorg skall få det. Hälso- ochsjukvårdslagen slår fast denna rättighet. Om deresurser som finns inte får användas på bästa sätt pågrund av att vissa grupper skall gynnas mera måsteen ändring ske. Det är av dessa anledningar detdock finns en viss ljusning i detta svar. Ett arbeteskall påbörjas, och försöksförslag skall inhämtasutifrån landet. Det är bara synd att det sker så sent.De allmänna transfereringssystemen tycks haförvuxit sig. Onödigt mycket pengar fördelas ochinte alltid till dem som bäst behöver dessa insatser.Köer i vården skall nu delvis övervältras påkommunerna genom Ädelförslaget. Kommunernatvekar med rätta inför de nya kostnader de får förden stora bit av sjukvården som trots allt ärnödvändig för äldre och handikappade. Hur skallsocialförsäkringens inkomster fördelas för dessainsatser?Jag förstår att det när det gäller samordningenmöjligtvis kan bli fråga om någonförsöksverksamhet och något ytligt förslag underdetta . Det är bara att beklaga detta.Frågan är nu om berörda parter anser det mödanvärt att offra tid och kraft på ett förslag som kanskebara förkastas. Borde inte departementet hakunnat gå igenom alla de förslag som redan i dagföreligger innan man går ut och frågar? Jag anseratt regeringen inte har ägnat detta tillräcklig kraftoch inte heller tillräckligt intresse. Hade man gjortdet tidigare hade det också funnits mera resurser tillsjukvården. Det är i det direkta vårdarbetet somresurserna saknas.Jag vill med anledning av detta fråga omsocialministern kan precisera de litet dunkla radersom finns i svaret om vad i den aviseradepropositionen om huvudmannaskapet iprimärvården som kan vara till nytta för den härsamordningen. Vidare undrar jag vilka utsiktersom finns när det gäller en samordning mellanarbetsskadeförsäkringen och sjukförsäkringen.Kan förslag om detta komma sent i vår och kansketräda i kraft ?Anf. 32 ():Herr talman! De katastrofala utgiftsökningarnainom socialförsäkringssystemen tränger undanandra angelägna vårdinsatser. Det är ett tecken påatt socialdemokraterna inte har förmått att förvaltaoch utveckla den svenska välfärden.Utvecklingen är oacceptabel, inte minst inomarbetsskadeförsäkringen som vi talar om . Tilldetta skall läggas timsjukpenningen som folkpartietliberalerna har motarbetat alltsedan regeringenlade fram förslaget.Kostnadsexplosionen har medfört att mycketangelägna åtgärder har fått stå tillbaka. åtgärderna att kapa operationsköerna så attmänniskor snabbare kan återgå i arbete. Det gällerockså framför allt åtgärder för att mildra delidanden och plågor som människor utsätts för närde får vänta på en operation i månader och iblandår.Trots och andra partiers krav på försökmed samordning eller överföring av medel frånsjukförsäkringen till sjukvården har ingentingskett.I det svar som socialministern har lämnat tillKarin framgår att regeringen nuverkligen skall ta itu med problemet. skalllandstingen få komma in med förslag till olikaförsök. Jag tycker att det finns skäl att påminnasocialministern om att , vilketKarin också nämnde, har velatgöra sådana försök, men att regeringen har avvisatdem. Jag hoppas verkligen på en ny tingens ordningså att vi får klart belägg för vilka insatser som är derätta och om vi kan göra saker och ting bättre.Herr talman! I svaret tycker jag att det finns ett paranmärkningsvärda formuleringar som jag vill attsocialministern skall kommentera. Socialministernsäger bl.a. att försöksverksamheten inte fårinnebära någon förändring av försäkringskassansansvar att bevaka patienternas rätt till ersättning.Jag trodde att detta var en självklarhet, och jag haraldrig hört någon här i ifrågasätta detta.Vad föranleder socialministern att uttrycka sig så?Anar ni att någon kommer att kräva att patienternainte skall ha kvar sina rättigheter?Socialministern säger också att den medicinskapersonalens ansvar för medicinska beslut inte hellerskall påverkas. Även detta måste vara ensjälvklarhet som vi inte behöver ha några delademeningar om.Herr talman! Socialministern sade , ochsäger det också, att regeringen anser att enmera fullständig samordning av sjuk- ocharbetsskadeförsäkringen bör ske. Den 31 januariuttalade att arbetsskadeförsäkringen var''provet'' på partiets samverkan med LO. I går sadeStig att ''arbetsskadorna uppstår icke isocialförsäkringssystemet''. Han skriver vidare iAftonbladet att ''Vi har argumenterat mot ett dåligtförslag''.Enligt socialministern finns det tekniska ochavtalsmässiga komplikationer. Jag kan förstå det.Jag tolkar dock socialministern som om detegentligen inte är något fel på förslaget. Det skallske en samordning av sjuk- ocharbetsskadeförsäkringen. Det är bara teknik ochavtal som skall lösas.Den fråga som jag ställde och inte ficknågot svar på har blivit än mer aktuell efter StigMalms uttalande: Vilken tidsplanering finns det fören samordning av sjuk- ocharbetsskadeförsäkringen? Vad kommer att händaunder det innevarande året? Jag frågar igen,eftersom jag inte fick något svar . Trorsocialministern att LO någonsin kommer attacceptera en samordning? Försöker bara att lura jobbarna?Anf. 33 Socialminister ():Herr talman! Med anledning av det som har tagitsupp -- och framför allt det som var innepå när han frågade vad jag menar med attförsäkringskassorna fortsättningsvis skall bevakapatienternas rätt till ersättning -- vill jag sägaföljande till både och denna debatt har det lyfts in formuleringar somibland har förlett företrädare både för dem sompläderar för den nuvarande ordningen och för demsom pläderar för en total samordning, dvs. ettekonomiskt befolkningsansvar i regionerna -- litetgrand av de argument som fördefram -- att tro att man skulle åsidosättasocialförsäkringslagstiftningen resp. detmedicinska ansvaret. Det är bakgrunden tillformuleringen i mitt interpellationssvar. Jag ärnämligen mycket angelägen om att man klarar utatt samordning och ekonomiskt befolkningsansvarinte innebär att man skall åsidosätta denförsäkrades rätt eller patientens rättigheter att få enriktig medicinsk bedömning och vård efter en sådanbedömning.Det är alltid mycket lätt att säga att man skall sedetta tillsammans och att man skall ha de bådaekonomiska systemen under samma hatt. Det ärdock olika finansieringssystem, å ena sidan skatt påinkomst och å andra sidan sociala avgifter iproduktionen. Det betyder att det finns risker föratt det kan uppstå diskussioner om huruvida deyrkesverksamma fullt ut skall vara med och betalasjukvården inte bara en gång utan kanske även tvågånger. Även i den debatten finns det anledning attvara mycket klar över vad vi gör när vi nu kommeratt gå in i olika typer av försöksverksamheter för attprova vilka metoder som är vettiga bl.a. för attkorta sjukskrivningstiderna. Jag delar denuppfattning som har förts fram av både KarinIsraelsson och tog upp samordningen. Jag sade, somsvar på en fråga från , här attdet är min uppfattning att samordning skallgenomföras, men att jag vill få möjlighet att fådenna fråga beredd med hänsyn till att avtal ochlagar är så tätt knutna till varandra. Jag tycker attdet är rimligt att en fråga som berör tre miljonerlöntagare får den beredningstiden när man nu frånparternas sida har sagt att man behöver den. Därförvill jag bestämt säga att mina samtal inte har väntsig till den ena parten. Det gäller båda parterna påarbetsmarknaden, dvs. både arbetsgivare ochlöntagarföreträdare.Det lät på som om hon ansåg attsamordningen och rehabiliteringen skulle innebäraatt det inte kommer någon proposition. Jag villpoängtera att det kommer en utomordentligt viktigproposition som passerar lagrådet, nämligenpropositionen om rehabilitering. Den kommer attfå en avgörande inverkan på arbetet med att gesjuka och skadade människor chansen att kommatillbaka till sitt arbete.Anf. 34 ():Herr talman! Jag ber att få tacka statsrådet förytterligare förklaringar till det som har varit oklart.I årets budgetproposition nämns på många håll attdet skall ske förändringar, men det var mycket svårtatt läsa ut vari de skulle bestå och när propositionenskulle komma. När den proposition som aviseradesi propositionslistan inte kommer, blir man någotoroad över vad som egentligen händer.Jag kan förstå att socialministern har hamnat i enlitet prekär situation när de fackliga företrädarnainte ställer upp. Det kan vara ett något spänt lägemellan parterna. Jag kan bara hoppas attsocialministern står fast vid vad som har sagts härom att det är viktigt att arbetsskade- ochsjukförsäkringen samordnas. Det finns storavinster att hämta med en sådan samordning, intebara ekonomiskt utan även mänskligt. Det harnämligen visat sig, precis som sade, attrehabiliteringen vid arbetsskador har förändratsoch försämrats när man skall vänta på en dom somger arbetsskadeersättning.När det gäller rehabilitering -- det är som sagtmycket på gång -- är jag medveten om attlagrådsremissen har lagts fram. Jag har den även påmitt skrivbord för genomläsning, eftersom det ärintressant att se vad som är tänkt på det området.Det är bra att socialministern slår fast att man intefår åtsidosätta ansvaret när det gällersocialförsäkringsskyddet vid en sjukdom och skall ha rätt till medicinsk vård. Jag tycker vissa fall från sjukvårdens sida inte har förståttvilka insatser som är mest lämpliga, utansjukvskrivning har ibland gått på rutin och utan har försökt med rehabiliterande åtgärderinnan det har varit . Det är viktigt attsambandet också görs klart försjukvårdspersonalen. Det måste finnas en morot isystemet som gör det ekonomiskt lönsamt för demsom sysslar med sjukvård att också ser till attrehabilitering påskyndas.Det är i allas vårt intresse att förkortasjukskrivningstiderna och att få människor attåtergå till arbetet så fort som möjligt. Den situationsom vi befinner oss i när arbetslösheten verkarstå för dörren ställs det ytterligare stora krav på attdet vidtas effektiva åtgärder för att se till attmänniskor kommer tillbaka till arbetslivet så att deinte slås ut. Därför efterfrågar jag åtgärder medsamordning så att resurserna används så att vi fåreffektiv vård som gör det möjligt för människor attsnabbt komma tillbaka.Anf. 35 ():Herr talman! liberalerna har föreslagiten s.k. 100-dagars garanti när det gäller åtgärdermot de långa köerna i vården. Till detta behövsresurser. I samband med har vi anvisat medeltill detta. Det är nu beslutat, och jag ser fram emotatt det kommer att hända en del. Det behövsfaktiskt mycket mera pengar. Därför anserfolkpartiet att det är angeläget att man prövar ochgör försök med att föra över medel frånsjukförsäkringen till sjukvården. Det är en myckethuman åtgärd. Det gagnar den sjuke, försäkringen,landstingen och sysselsättningen i landet. Det äråtgärder som enbart är positiva.Jag har med stort intresse tagit del av regeringensambition att sänka ohälsotalet. Det är ingen dåligmålsättning som socialministern har skisserat. Somjag ser det blir det dock bara en målsättning i år.Allt skjuts . Försök med samordningav sjukvården och sjukförsäkringen kommer . Sjuklön kommer inte i gång förrän 1992.Samordningen av sjuk- och arbetskadeförsäkringenstår nog skriven i stjärnorna.