prot · GE0977 · 1991-03-13 00:00:00 — Människorutan arbete mår dåligt. Människor utan arbeteinnebär att vi utnyttjar våra resurser uselt. Det ären samhällsförlust att inte använda våra samladeförmågor och kunskaper. Köerna framförarbetsförmedlingarna ökar . Socialnormernahotar man att sänka. Olika former avöverbryggningsåtgärder måste sättas in. Det börjarbli dags för traditionella grepp medberedskapsarbeten och ännu flerutbildningsplatser, men också praktiskainflationsdämpande åtgärder.Miljöpartiet de gröna har ända sedanriksdagsinträdet föreslagit en ekonomisk politiksom leder till minskad materiell förbrukning i enfungerande marknadsekonomi.I den politiken ingår som viktiga led:1. att byta skatt på arbete mot skatt på energi ochmiljöfarliga utsläpp. Sänkta arbetsgivaravgifter görmänskligt arbete mindre dyrt. Men utskottsmajoritet säger nej.2. att ta bort momsen på land- och sjöburenkollektivtrafik tillsammans med sänkta hastigheterpå vägarna. Det minskar bilåkandet. Det förbättrar handels- ochbytesbalansen. Det förbättrar miljön, och färremänniskor dödas och lemlästas. Det förbättrarekonomin för vård och omsorg. Och det minskarinflationen. Men utskottsmajoriteten säger nej.3. att slopa momsen på basmaten och höja den påandra, icke fullt så viktiga varor. Det gynnarjordbruket och matkvaliteten och gynnaralternativa naturskonsamma odlingsmetoder.Folkhälsan förbättras. Men utskottsmajoriteten säger nej.4. att satsa dryga underbudgetåret för att bygga ut och förbättra spårburenkollektivtrafik. Det ger ju också arbete. Menutskottsmajoriteten säger nej.5. att hushållen totalt inte får någotköpkraftstillskott under budgetåret, för att kunnahjälpa till att minska den materiella förbrukningenoch hjälpa till att rädda miljön och framtiden. Detminskar också inflationen. Menutskottsmajoriteten säger nej.6. att skatteskalorna måste ändras så att de blirsocialt rättvisare. Utskottsmajoriteten säger nej.7. att införa mera och bättre fungerande grönaskatter och avgifter för att få en bättremarknadsekonomi. Det säger man också nej till.Utskottsmajoriten säger nej till åtgärder somhjälper till att minska inflationen, minska materiellförbrukning, minska miljöfarliga utsläpp, minskaantalet dödade på vägarna, minska kostnaderna iden offentliga sektorn, bygga om samhället imiljörimlig riktning, förbättra handelsbalansen ochminska underskottet i bytesbalansen.Av detta nejsägande kan jag bara dra den slutsatsenatt majoriteten inte har något allvarligt menatintresse att komma till rätta med problemen isamhället. Den hänger sig åt drömmar om silveroch guld medan naturen och medborgarna stressasav förgiftande utsläpp, folk dödas och lemlästas påvägarna, allt fler barn drabbas av allergier frånutsläpp och gifter i maten. Barnens bästa livsmiljösätts på undantag, trots att den är grundläggande.Det är som om vi förde krig mot oss själva! Det ärcyniskt, men det ökar den ekonomiska tillväxten.I betänkandet skriver majoriteten att miljöpartietssträvan att sänka den materiella förbrukningen ärsamma sak som att minska det materiellavälståndet, och att detta leder till sänktlevnadsstandard.Menar ni verkligen att effektivareenergianvändning som minskar användningen avolja, kol, fossilgas och uran, som minskar utsläppenav koldioxid, svaveloxid, kväveoxid ochradioaktivitet, är sänkt levnadsstandard?Menar ni att sänkta fordonshastigheter, färredödade på vägarna och sänkt bensinförbrukning äratt sänka levnadsstandarden?Menar ni att minskad import av fossila bränslen --som förbättrar handels- och bytesbalansen -- sänkerlevnadsstandarden?Menar ni att totalt sänkta lönekostnader ochminskad inflation sänker levnadsstandarden?Menar ni att ökad folkhälsa också sänkerlevnadsstandarden?Herr talman! Det är faktiskt så dumt att det är svårtatt tro att det kan vara skrivet -- att ett samhällemed minskat slöseri, minskade miljöfarliga utsläpp,färre skadade i trafiken, bättre mat, färre vårdfall,skulle betyda ett samhälle där levnadsstandardensjunker. Det är absurt, och det är skrämmande.Ord förlorar till slut sin mening.Men det storborgerliga alternativet är så snarliktregeringens att man inte kan ta det på allvar.Det är av rikspolitiskt intresse att ,och svarar på följandefrågor:Varför är miljöfrågorna för er av så liten betydelseatt de inte får plats i regeringens proposition, ibetänkandet och i den storborgerligareservationen?Varför vägrar ni att se att det finns klara sambandmellan ekonomi, ekologi, traditionell ekonomisktillväxt, energiförbrukning och miljöförstöring?Varför vägrar ni att se alla de mänskliga skador ochlidanden som er medvetna politik orsakar för denmateriella tillväxtens skull?Är ni så rädda för verkligheten att ni måste dölja erbakom tradtionella tankar att mera av denekonomiska politik som gör miljösituationen ochmänniskors situation orimlig, skulle göra det helabättre?Anser ni att miljö och natur sätter gränser för dentraditionella ekonomiska tillväxten? Om det är så,närmar vi oss dessa gränser? Och vad betyder det iså fall för ekonomisk politik?Var finns logiken i det ni föreslår? Finns barn ochbarnbarn med i era kalkyler?John sade 1857: ''Mot vilken slutpunktsträvar samhället genom sitt industriellaframåtskridande? När framåtskridandet upphör, ivilket tillstånd kan vi vänta oss att det lämnarmänniskosläktet? ''Funderar ni aldrig på dessa frågor? Det gör jagofta, och jag förfäras över det jag ser och med vilketmedvetet oförstånd som världen styrs. Jag grips avvrede över cynismen, dumheten och enfalden.Allt detta är inte lätt att förklara för en vetgirigsexåring, och faktiskt inte heller för tänkande ochkännande vuxna. fråga om vad man gör iriksdagen påminner mig om ''Kejsarens nyakläder'', där barnet ropar att kejsaren är naken. Förriksdagen står naken inför de avgörande frågorna,och betänkandet saknar konsekvensanalyser förekonomin, de sociala frågorna, miljön och barnensbästa livsmiljö.Miljöpartiet vill ta ansvar för barnens bästalivsmiljö och inrikta den ekonomiska politikensmedel mot detta mål.Därmed vill jag yrka bifall till reservationerna 4, 5,36 och 37.Anf. 6 ():Herr talman! är ett bra land att leva i. Deflesta har haft möjlighet att göra jämförelser. Detgår också att läsa i finansutskottets betänkande.När vi studerar bytesbalansen och turistbalansenkan vi se att ökar underskottet och attdet ofta överstiger det överskott som finns ihandelsbalansen. De flesta kan också görajämförelser när de ser TV-nyheternafrån omvärlden. Därför upplever nog människoratt de som svartmålar det svenska samhället intehar stöd i verkligheten.Jag påstår därmed inte att allt är bra. Det finnsfortfarande brister och missförhållanden som vigemensamt måste komma till rätta med. Det finnsmånga människor som av olika skäl har det svårtoch för vilka den hjälp som står till buds inteär tillräcklig. Men det vore djupt oriktigt attförneka att vi här och har förmånen att leva i ettav jordens rikaste länder, i ett välordnat samhälledär inom de flesta områden vanliga människor kankänna större frihet och trygghet och erbjudas bättremöjligheter att förverkliga sina drömmar än på deflesta andra platser i världen.Som socialdemokrat upprörs jag av orättvisor ochstora skillnader i människors levnadsvillkor. Detkan gälla skillnader i inkomster och förmögenheter.Men kan jag glädja mig åt att vi ändå medhjälp av samhällets insatser, med skatter ochbidrag, och inte minst på grund av vår vidinternationella jämförelser låga arbetslöshet, kanfördela de disponibla inkomsterna jämnare än inågot annat av de med oss jämförbaravästerländska industriländerna. En OECD-undersökning har visat att fördelningen avförmögenheter är sned, men trots detär den jämnare än i andra länder.Det är viktigt att vi har denna bild klar för oss närvi ger oss in i diskussionen om de problem som vihar att möta . Vi står väl rustade att möta desvårigheter vi har att ta itu med.Huvudskälet till den gynnsamma situationen är attsocialdemokraterna med hjälp avden tredje vägens politik har fått ordning på statensfinanser. Vi har stärkt vårt näringsliv. Ytterligare400 000 människor har fått möjlighet attförsörja sig med eget arbete. Vi har välutvecklat den gemensamma sektorn, dock intesnabbare än vad samhällsekonomin tål. Sanningenär den att både den statliga och den kommunalakonsumtionen som andel av BNP har faktisktminskat sedan 1983.Budgetåret 1982/83 var underskottet i statensfinanser . Vi har för tredjeåret i rad med en socialdemokratisk regeringkunnat erbjuda en budget i balans. Hade vi intehaft statsskuldsräntor på somär budgetens i storlek andra eller tredje utgiftspost,utbildningen kostar mer,som en ständig påminnelse om vanskötseln avekonomin under de borgerliga åren, skullesituationen naturligtvis vara gynnsammare.Vi har ändå lyckats bygga ut den kommunalabarnomsorgen så att den nu kan ta emot186 000 fler barn än då i daghem, familjedaghemoch fritidshem. Antalet läkare i öppenvården harökat . Den privata konsumtionen perhushåll har realt ökat med i genomsnitt 27 000 kr.från 1982 till 1990.I dag står mitt uppe i en lågkonjunktur.Under 1990 blev avmattningstendenserna ivärldsekonomin allt tydligare. Den ekonomiskaaktiviteten i OECD-området mattades markant.Nedgången i blev djupare än vadman tidigare hade kunnat förutse. Landetsbruttonationalprodukt sjönk med underfjärde kvartalet.Flera betydelsefulla har också drabbatsav lågkonjukturen. Den senast publiceradestatistiken anger enminskning av industriproduktionen i . Man får gå tillbaks till 1982 för att finnaen motsvarighet.Den vikande internationella konjunkturen gerkraftiga återverkningar på Sverige.Efterfrågetillväxten på viktigasteexportmarknader inom avtog markantunder 1990. Försvagningen fortsätter även under1991. Detta gäller speciellt , ,och . och förstahälften av 1990 var den svenska arbetsmarknadenalltjämt överhettad. Produktivitetstillväxten varsvag, och de nominella löneökningarna ochinflationen fortsatte att ligga klart övergenomsnittet för OECD-länderna.Arbetslösheten i var låg , 1,5 %.På grund av vårt starka utlandsberoende harSveriges ekonomi kommit in i en lågkonjunktur.Vi befarar -- vilket har sagts tidigare, och vi äröverens om problemanalysen -- att det kommer attbli en tillbakagång . De problem som desenaste årens överhettning på arbetsmarknaden harskapat förstärks nu när drabbas av enlågkonjunktur. Industrins konkurrenskraft harurholkats, och förlorar marknadsandelar.Nedgången i efterfrågan fortsätter. Företagen ärinställda på en fortsatt kraftig orderminskningunder . Arbetslösheten ijanuari steg till från i december 1990.Arbetslöshetssiffrorna för februari har kommit,och de är desamma som för januari, dvs. Detinnebär att 104 000 personer är utan arbete. Detråder inget tvivel om att ekonomi präglasav allvarliga problem. Vi vet att det i längden äromöjligt att rädda sysselsättningen omprisstegringarna är högre än i omvärlden.Det är för att försvara sysselsättningen som vi måstemed all kraft inrikta vårt arbete på att varaktigt fåner inflationen så att konkurrenskraften kanåterställas. Det innebär att en nedväxling fråninflationslöner till reallöner måste komma tillstånd. måste sparandet ochinvesteringarna främjas. Om vi inte lyckas i vårasträvanden kommer arbetslösheten att stigasuccessivt . kanarbetslösheten uppgå till ca 4 %.Anne läste upp uttalanden i betänkandetvilka hon menade var motsägelsefulla.Sådana kan man kanske finna om man å ena sidanser till problemen, som vi är överens om, och åandra sidan till medlen, där vi olika åsikter.Jag tror frågade om prognosen på 4%var förenlig med den optimism som kännetecknadeutskottsmajoritetens skrivning i betänkandet.Även om prognosen är är detta en heltoacceptabel nivå för oss socialdemokrater. Ensocialdemokratisk regering vidtar åtgärder, ochregeringen har också vidtagitett stort antal åtgärder för att bl.a. dämpakostsstegringarna. En del av de åtgärdernapresenterades för förraåret. Dessa åtgärder och den tillfälligaåtstramningen av penningpolitiken har lett tillatt marknadsräntorna har gått ned.Omvärldens förtroende för den svenskaekonomiska politiken har successivt förstärkts, ochsedan mitten av oktober har vi ett betydandevalutainflöde. Vår valutareserv uppgår till ca118 miljarder kronor. Genom att vidta ytterligareåtgärder bör vi kunna pressa inflationen och dämpaden så att den kommer i nivå medinflationen i våra viktigaste konkurrentländer ochunder den nivån för . Om en snabblönedämpning kan komma till stånd kanlågkonjunkturen bli kort och en långvarigarbetslöshet undvikas. Många andra länder iEuropa har lidit av en sådanarbetslöshet.Som svar till vill jag säga att det nunär kriget tagit slut finns en optimism inte bara iomvärlden utan också i , även om LarsTobisson gör allt för att förneka det. Vi tror att detkan bli en vändpunkt i den svenska ekonomin ochindustriproduktionen och att viåter får i gång tillväxten.En av förutsättningarna för en god utveckling är attRehnbergs gruppens förslag till stabiliseringsavtalaccepteras av arbetsmarknadens parter. Gruppensförslag om ett tvåårsavtal medlönekostnadsökningar inkl. löneglidning ochöverhäng som begränsas till och tillca , kommer att innebära att vi i årkommer att få samma inflation som i övriga och en något lägre inflation 1992. Om avtaletaccepteras kan detta vara ett avgörande bidrag tillatt lågkonjunkturen blir kort, och vi undviker enlångvarig arbetslöshetskris. Avtalsförslaget innebärockså en för parterna unik möjlighet att reformeralönebildningssystemet. En överenskommelseinnebär även att parterna därmed tar det ansvarsom följer av den frihet man har påarbetsmarknaden.Lars undrade om regeringen skulle vidtanågra icke marknadsmässiga åtgärder för att klarasysselsättningen. hävdar att det ärfullständigt meningslöst för regeringen att försökapåverka lönebildningen genomRehnbergkommissionen. Jag tycker att detta är enmycket uppgiven inställning. harinställningen att parterna själva skall takonsekvenserna av för höga löneökningar genomkonkurser och företagsnedläggningar. Att hållatillbaka arbetslösheten har inte en hög prioritet fördem, utan här skall det hela få ha sin gång. Visocialdemokrater tillbakavisar en sådan passivinställning som har i den här frågan.De grupper som lyckats erhålla löneökningar ärinte alls de grupper som drabbas av arbetslösheten.Regeringen har beslutat att frisläppa deallmänna investeringsfonderna. Det frigör ca 20miljarder kronor, vilket också är betydelsefullt delsför att få till stånd olika slag av investeringar, delsför att på lång sikt trygga sysselsättningen.Gunnar sade att infrastrukturfonden bordeha inrättats för länge sedan. Regeringens förslagkommer att behandlas av riksdagen.Infrastrukturfonden kommer att tillföra 10miljarder kronor för investeringar i vägar,järnvägar och kollektivtrafik, och den är av mycketstor betydelse. Den utgör ett nytt sätt att finansierainvesteringar. Genom samfinansiering med annanekonomisk finansiering skapas ytterligare resurser.Under 90-talet kan många tiotals miljarder ochkanske komma att satsaspå dessa viktiga infrastrukturinvesteringar. Dettaär också ett verksamt bidrag i kampen motarbetslösheten.En ökad arbetslöshet kommer däremot inte attmötas med generella efterfrågestimulanser.Arbetsmarknadspolitiken kommer att utformas såatt den bidrar till inflationsbekämpningen. Detinnebär att förtur ges till åtgärder som leder tillaktivt arbetssökande, kompetenshöjning,omskolning, rehabilitering och yrkesmässigrörlighet. Arbetslinjen har varit ett adelsmärke försvensk arbetsmarknadspolitik och kommer kanskei ännu större utsträckning att vara riktmärket förden socialdemokratiska arbetsmarknadspolitiken iframtiden.Vi måste också genom den ekonomiska politikensäkra långsiktig balans mellan ekonomisk tillväxtoch miljö. De redan genomförda förändringarna avskattesystemet innebär att energikonsumtionenbegränsas och att det blir dyrare att skada miljön.Ytterligare förslag för att skydda vår miljö harnyligen presenterats av regeringen i propositionenom en god livsmiljö.Jag vill under de få minuter jag har kvar av mintaletid kommentera oppositionensbudgetalternativ. avslöjar på ettutmanande sätt det tänkande som finns i moderatasamlingspartiet. talar omskattesänkningar, och föreslår storaomedelbara skattesänkningar och likasåbesparingar. De vill helt avskaffa flertaletarbetsgivaravgifter, däriblandarbetarskyddsavgiften. Det innebär att de bl.a. villbryta ner stora delar av de samhällsorgan och deresurser som byggts upp för att tillgodose angelägnabehov inom företagshälsovård, arbetsmiljö ochrehabilitering. vill avvecklaarbetslivsfonden, , och betalatillbaka fondens tillgångar till företagen. GunnarBjörk sade ju att man numera var så överens. Dettainnebär att man betalar tillbaka 12,4 miljarderkronor som avsatts för att användas till förbättradarbetsmiljö, förkortade sjukskrivningsperioder ochökade rehabiliteringsinsatser.De moderata stridsropen känns igen närmoderaterna attackerar vårt välfärdssamhälle:-- Sänk fastighetsskatten.-- Sänk löneskatten .-- Sänk beskattningen av kapitalinkomster,realisationsvinster, förmögenhet, arv och gåvor.-- Sänk statens bidrag till kommunerna med 4miljarder kronor netto .-- Sänk u-landsbiståndet till de fattiga ländernamed .-- Sänk ersättningsnivån i föräldraförsäkringenoch i deltidspensionssystemet.-- Sänk även arbetslöshetsersättningen.-- Inför i sjukförsäkringen, sänkstödet till folkbildningen.-- Sänk statens stöd till arbetshandikappade.Samtidigt påstår att dessaförsämringar i trygghetssystemen uppvägs av sänktskatt. Men sanningen är att de hushåll som drabbasav nedskärningar inte i första hand är de som fårsänkta skatter. Det är i stället arbetsgivarna somkan påräkna sänkta eller avveckladearbetsgivaravgifter. En vanlig löntagare däremotkan få nöja sig med sänkt skatt på oblyad bensin,lägre moms på transport-, hotell- ochserveringstjänster. skullelöntagarna också få en viss lättnad genomavvecklingen av den tillfälliga momshöjningen.Däremot skulle han eller hon bestående drabbas avhöjd inkomstskatt, eftersom skattereduktionen förfackföreningsavgiften dras in. De drabbas av höjdhyra, eftersom bostadsstödet begränsas, och de fårsämre service till följd av de storaindragningarna från kommunerna. Dessutomskulle fortsatta stora skattesänkningar, sommoderaterna talar om, raseragrundvalen för vår välfärd och sociala omvårdnad.Den här politiken säger vi socialdemokraterbestämt nej till.Jag ser att den angivna taletiden är överskriden,varför jag får återkomma i replikerna.Med dessa synpunkter, herr talman, yrkar jag bifalltill finansutskottets hemställan.Anf. 7 () replik:Herr talman! Av någon anledning harfinansutskottets ordförande ställtsig utanför debatten och skickat fram den kändeskönmålaren i sitt ställe. Mankan fråga sig i vilken skenvärld . Om jag rätt förstod vad han sade iinledningen av sitt anförande så menar han attSverige är ett bra land och att det bevisas av attturistbalansen uppvisar allt större underskott. Förmig är det snarare ett tecken på att det är ett landsom det är dyrt att leva i. Det är ett land varifrånmänniskor ger sig i väg när de är lediga, liksom detär ett land till vilket allt färre människor finner detmödan värt att komma på t.ex. semestern.Det förhållandet att har fåtthoppa in som reserv för betyderinte att han kan undgå att besvara de frågor som jagriktat till finansutskottets socialdemokrater. Det ärverkligen anmärkningsvärt att det i hans anförandeinte fanns ett enda ord om den viktigasteframtidsfrågan för , nämligen vårtförhållande till EG. Får jag påminna om minbegäran om en förklaring till uttalandet attförhandlingar med EG får visa på vilket sätt Sverigeblir delaktigt i den europeiska integrationen.Menar ni socialdemokrater allvar med ert tal ommedlemskap i , eller är det bara ett taktisktgrepp för att dämpa valutaoron?Jag kan i och för sig förstå att det kan ta emot attställa upp på moderata krav. Det är krav som enligtfinansministern och endast har drivitsav ett ansvarslöst, populistiskt ytterkantsparti.Men, som framgick av min uppräkning ianförandet, är det inte första gången vi ställersådana krav. Jag antar också att till dem senare.Socialdemokraternas motvilja att närma ossmoderater tar sig ibland smått löjeväckandeuttryck. Enligt den valplattform som lades fram föratt skipa fred mellan och det EG som socialdemokraterna söker sig tillsocialt medvetet. Det är ett medborgarnas ochlöntagarnas till skillnad från detkapitalistiskt råa och hänsynslösa EG sommoderaterna satsar på. Det här påminner mig omden gång då jag var med om ett lektorsval i Finland.Det var på tid. Den gången hade allanominerat som sin kandidat. Den storafrågan var bara vilken som skulle blivald. Något av samma sak är det när man hör er talaom EG. Vad som hände i kunde inte döljaatt det rådde enighet, och detsamma gäller ävenhär.I finansplanen står det att socialdemokraterna ärberedda att sänka skattetrycket på sikt.Valplattformen gäller uttryckligen . Men där finns inte ett enda ord om att sänkaskattetrycket. Vad menar ni socialdemokrater medorden ''''?Anf. 8 () replik:Herr talman! hade betydandesvårigheter att förklara påståendet attlågkonjunkturen blir kortvarig. beskrevhan själv hur skyhöga arbetslöshetstalen skulle bliom och längre fram. Jag förstår hanssvårigheter, därför att dessa två saker går inte ihop.Jag tycker att i ärlighetens namnskall erkänna det. Sanningen är att det kommer attta betydande tid att ändra kurs i efter dentredje vägens ekonomisk-politiska misslyckanden.Det går inte att smita ifrån att detta är regeringensansvar.Nu försökte sig på en ny typ avbortförklaring. Vad som hänt var inteoppositionens eller parternas fel, utan omvärldens.Han talade om den sämre internationellakonjunkturen, att det hade gått sämre i ochEG osv. Låt mig påminna omHandelsbankens senaste och ganska fullständigabeskrivning av den ekonomiska utvecklingen ivärlden. OECD-området väntas under åren 1990,1991 och 1992 få en tillväxt på 2,7 resp. 1,5 och 2,5procent. I , för vilket land RolandSundgrens socialdemokrati bär ansvaret, ärmotsvarande procenttal plus 0,6, minus 0,6 och plus0,5. Det är en betydande hemmagjord kris, RolandSundgren. Det vore ärligare att erkänna det än attkomma med bortförklaringar.Roland räknade upp olika saker sommåste åstadkommas. Det handlade bl.a. om att fåned prisökningstakten. Jag har självklart ingenannan åsikt på den punkten. Givetvis gäller detockså att få bukt med arbetslösheten. Men så sadehan: genom att vidta ytterligare åtgärder. Dettycker jag var ett påstående som det kunde varavärt att något utveckla. Såvitt jag förstår är denenda åtgärd -- om man nu skall kalla den för det --som regeringen har i sin påse Rehnberggruppensförslag. Om det finns ytterligare förslag, så har deti varje fall inte framkommit under finansutskottetsbehandling av den ekonomiska politiken. Det ståringenting om det i finansplanen, och det finns intebeskrivet i utskottets betänkande. Det skulle varaen nyhet för dagen om kundesäga om det finns någonting mer. Han tänkerkanske göra något positivt för näringslivet. SlängAP-fondsförslaget i papperskorgen, ta bortförmögenhetsskatten på det arbetande kapitaletoch förklara den konstiga och uttunnadeskrivningen om EG! Återgå till litet merframtidsinriktade och verklighetsnärabeskrivningar!Anf. 9 () replik:Herr talman! När tillväxten i ekonomin sjunker,när arbetslösheten och antalet varsel ökar, närexporten och importen avtar och närkonsumentpriserna snart har stigit , dåbeskriver socialdemokraterna i finansutskottet detsom att tredje vägens politik har lyckats.Det var för övrigt ganska länge sedan vi hörde talasom tredje vägens politik, men har det uttryckettydligen dammats av. Jag vet inte om det har skettinför valrörelsen. Men detta är väl ändå att haväldigt låga ambitioner beträffande tredje vägenspolitik, som vi för övrigt trodde hade kraschat förlänge sedan. Svagare exempel än detta tycker jagman får leta efter.Beträffande turistbalansen: Jag vet inte om RolandSundgren har nåtts av den debatt som pågår ombekymren inom turistnäringen.