prot · GF0928 · 1991-11-20 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1991/92:28Onsdagen den 20 novemberKl. 9.001 § Anmälan om försök med nyadebattformerAnf. 1 TALMANNEN:I syfte att försöka få mer koncentrerade ochlivligare debatter i kammaren hartalmanskonferensen på förslag av talmannen enatsom att rekommendera följande.1. Ett huvudanförande bör inte överstiga 10minuter eller i större ärenden 15 minuter.2. Om flera partier står bakom en och sammamening i ett utskottsbetänkande(majoritetsskrivning eller reservation) bör endasten talare företräda de berörda partierna såvida intesärskilda skäl föranleder annat.3. Replikskiften läggs upp på ett nytt sätt. I varjereplikskifte deltar endast två talare. Omledamöterna begär replik på ledamotenA:s huvudanförande, blir det först ett replikskiftemellan A och B och därefter ett mellan A och C. Ivarje replikskifte får varje talare liksom tvåtre-minutersrepliker.Rekommendationen gäller inte för interpellations-och frågedebatter eller för särskilt anordnadedebatter. Den kommer därför att få sinhuvudsakliga tillämpning vid ärendedebatter.Talmanskonferensen hade också förslag omstatsrådens deltagande i försöket. Men eftersomdetta förutsätter ett godkännande av regeringenoch ett sådant ännu inte har lämnats, tillämpasovanstående tills vidare endast beträfanderiksdagsledamöterna.2 § Utökning av antalet suppleanter iutrikesutskottetValberedningen hade enligt ett till kammareninkommet protokollsutdragtillstyrkt att antalet suppleanter i utrikesutskottetskulle utökas från 19 till 20.Kammaren biföll denna framställning.3 § Val av suppleant i utrikesutskottetFöretogs val av en supplent i utrikesutskottet.Kammaren valde i enlighet med valberedningensförslag tillsuppleant i utrikesutskottetLena ()4 § AvsägelseTalmannen anmälde att förste vice talman () avsagt sig uppdraget att vara ombud iEuroparådets parlamentariska (rådgivande)församling.Kammaren biföll denna avsägelse.5 § Anmälan om kompletteringsval tillEuroparådets parlamentariska församlingTalmannen meddelade att socialdemokratiskariksdagsgruppen på grund av uppkommen vakansanmält som ombud i (rådgivande) församling efter StigAlemyr.Talmannen förklarade vald tillsuppleant i parlamentariska(rådgivande) församlingMats ()6 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 14 november.7 § Hänvisning av ärende till utskottFöredrogs och hänvisadesRedogörelse1991/92:3 till utrikesutskottetMeddelande om samlad voteringTalmannen meddelade att näringsutskottetsbetänkanden NU4, NU1, NU2 och NU3 samtarbetsmarknadsutskottets betänkanden AU1,AU2 och AU3 skulle avgöras i ett sammanhangefter avslutad debatt.8 § Teckning av aktier m.m. i betänkandeip > 1991/92:NU4 Teckning av aktier m.m. iNordbanken (prop. 1991/92:21).Anf. 2 ():Fru talman! Jag skulle kunna inleda med den gamlaklyschan att ''oförberedd som jag är har jag blivitombedd att säga några ord i den här frågan''.Det handlar alltså formellt sett om statens garantioch om ett kapitaltillskott till Nordbanken på 5,2miljarder. Detta är ett utslag av den finanskris somSverige befinner sig mitt uppe i och som inleddesmed krascher i finansbolag för ett eller ett och etthalvt år sedan.Krascher i stora banker är ett stort och allvarligtsamhällsproblem. Samhället drabbas på mångaolika sätt, och enskilda drabbas på en mängd olikasätt. Detta går ut över seriösa lånekunder, somhamnar i svårigheter genom att utrymmet för nyalån begränsas. Det går ut över små och medelstoraföretag, som har ett skriande behov av riskvilligtkapital. Aktieägarna, stora som små, drabbas.Risken är också uppenbar att spararna får vara medoch betala genom att gapet mellan utlånings- ochinlåningsräntor görs så stort som möjligt närbankerna sedan skall sanera sin ekonomi. Eftersomstaten i princip inte kan tillåta att åtminstone storabanker går i konkurs, får skattebetalarna, slutligen,ytterst ställa upp när staten tvingas göraräddningsaktioner i form av kapitaltillskott,garantier, villkorslån eller vad det nu kan vara.Det vi ser i med Nordbankskraschen är endel av ett internationellt fenomen och kommer intesom en överraskning. Det här har börjat i USA.Det har drabbat , ochFrankrike. Det har drabbat våra nordiskagrannländer. hände något liknandeen bankkrasch i . Det kan ses som en sortsupptakt till de här problemen.Det vi ser är en följd av 80-taletsspekulationsekonomi, framför allt de våldsammaspekulationerna på fastighetsmarknaden. Dethänger samman med den snabba avregleringen avden svenska kreditmarknaden. De härspekulationerna byggde på antagandet attfastighetspriserna skulle öka mycket snabbare äninflationen och räntorna och att detta -- så verkadedet -- skulle fortsätta i evighet. Det antagande somgjordes var korrekt under en begränsad tidsperiod.Priser på fastigheter mångdubblades . ökade aktievärdet på börsnoteradefastighetsbolag med 300 %.Men inte ens den mest blåögde optimist kunde vältänka att detta skulle fortsätta i evigheter. Detta varen bubbla, en hårt uppumpad ballong, och i detögonblick priserna på fastigheter vände nedåtskulle bubblan spricka. Man kunde också anta attde som slutgiltigt skulle drabbas var de som hadefinansierat det hela och inte kunde dra sig ur.Detta har alltså drabbat Nordbanken. Det är densvenska bank som framför allt har hamnat i klistretoch i skottgluggen. Det har den gjort delvis därföratt det är en statlig bank, därför att det rör sig omen svag kapitalbas och därför att , som enföljd av internationella överenskommelser, harbeslutat att kapitalbasen i banker skall vara minst8 %.Den svaga kapitalbasen och de stora kreditförlusterman har gjort gör det nödvändigt med ettkapitaltillskott på ca 5,2 miljarder. Vi får i alla fallanta att detta är fallet. Det märkliga är nämligen attdet inte verkar finnas någon beräkning på hur stortkapitaltillskott som behövs, åtminstone inteutanför bankens dörrar. Enligt uppgift hade inteden gamla regeringen något sådant underlag.Enligt uppgift har inte den nya regeringen någotsådant skriftligt underlag. Något sådant skriftligtunderlag har inte heller redovisats förnäringsutskottet vid de utfrågningar som har gjortsunder beredningen av det här ärendet.Fru talman! Detta är synnerligen märkvärdigt ochsynnerligen anmärkningsvärt.Regeringen säger att det är dess fasta övertygelseatt staten inte bör äga en bank. Man vill ha fribrev,fullmakt från , att sälja ut statensaktieinnehav i Nordbanken. Man säger att detta ären principiell syn. Det skulle väl betyda att det i siginte har med Nordbankens affärer att göra, men idebatten har åsikten framförts, att just på grund avatt Nordbanken är en statlig bank har den hamnat iden knipa den befinner sig i och att Nordbankensdåliga affärer är ett argument för att staten inteskall äga en bank.Jag instämmer inte i den bedömningen. Frågan omstaten skall äga en bank och hur mycket staten skalläga i en bank eller banker kan diskuterasförutsättningslöst, men bankkrisen varken läggertill eller drar ifrån den här diskussionen någonting.Det är inte så att bankkriser -- det internationellafenomenet -- har drabbat statligt ägda banker merän andra banker. Tvärtom är privatägda bankersnarare överrepresenterade.Vad som gör Nordbanken sårbar, som kanske harförsatt Nordbanken i den situation den befinner sigi, är att ägaren, staten, har haft ambitionen att göraNordbanken till den tredje verkligt storaaffärsbanken och att man på grund av stämningarnapå marknaden och på grund av detta krav har gettsig in i verksamheter som främst har gått ut på attöka volymen, att vinna kunder. Där har, litetförenklat sagt, kundernas kvalitet ochkreditvärdighet kommit i andra hand, efter strävanatt öka utlåningsvolymen och skaffa sigmarknadsandelar.Den rimliga frågan är : Vad skall den statligabanken syssla med? Skall den statliga banken varaen bank som konkurrerar med och är lika stor ochstark som de privata affärsbankerna? Eller skallden statliga banken styra över till en allemansbank,en bank som betjänar småsparare, som har godservice åt småsparare och som inte ger sig ute påäventyrligheter? Jag håller på att det senare börvara inriktningen för Nordbanken.Det finns många oklarheter i Nordbankens affärer,framför allt koncentrerade kring affärerna medNobel och . Dessaaffärer bör utredas ordentligt, opartiskt och snabbtoch redovisas för allmänheten, innan riksdagenbeslutar om ett kapitaltillskott. Jag tycker att dettaär en självklarhet.Man måste ställa frågan: Vad hartillsynsmyndigheterna, bankinspektionen ochfinansinspektionen, gjort under den härframväxande finanskrisen? Att man har agerataktivt i det akuta krisläget för några månader sedanär väl dokumenterat, men vad har man gjort innandess? Ja, skall vi ta nuvarande chefen förfinansinspektionen på orden, kan visäga det snabbt och lätt i ett ord: Ingenting. Manhar inte ansett sig böra eller kunnat göra någonting.Vi tycker att detta är märkvärdigt, och detföranleder oss att understryka vårt krav i denmotion som vi har skrivit, att bankinspektionensoch finansinspektionens roll i framväxten avbankkrisen och i finanskrisens förlopp måsteutredas. Finns det brister i rutinerna, i det sätt påvilket man har strävat efter att leva upp till sittreglemente, till de bestämmelser man skall följa,måste de bristerna i organisationen rättas till. är otillräckligt måste detta skärpas.Fru talman! Med det här anförda vill jag yrka bifalltill meningsyttringen till betänkandet som ärinlämnad av mig och dessutom bifall till reservation1 av Ny Demokrati, som med litet andraformuleringar kräver en offentlig redovisning avNordbankens affärer.Anf. 3 (nyd):Fru talman! Nordbankens situation i denfinansiella krisen har varit föremål för en relativtallsidig belysning i näringsutskottet mot bakgrundav regeringens proposition i frågan. a har vi hafthearingar med , Hans Dalborgfrån Nordbanken, statssekreterare ,finansinspektionens ochordföranden i G Olsson.Mot bakgrund av de förutsättningar som redovisatshar vi inom Ny Demokrati ingen anledning attmotsätta oss regeringens förslag i propositionen omteckning av aktier och att garantera den aktuellanyemissionen samt att sälja statens aktier iNordbanken, men vi kan inte reservationslöstmedverka i detta beslut. Det finns enligt våruppfattning flera motiv till att titta närmare på såvälhandläggningen av ärendet som framtidakonsekvenser, kopplat till såväl banken som osskonsumenter och insättare.Beträffande händelseförloppet har föregåendetalare också varit inne på att det finns behov avytterligare information. När det gällerkapitaltillskottet finner vi i Ny Demokrati att det äranmärkningsvärt att näringsutskottet skallbehandla och ta ställning till propositionen utan attha fått ta del av något siffermaterial. Dennainformation och handläggningen i övrigt bör intebara vara en sak mellan de inblandade parterna, idetta fall banken och finansinspektionen. Det ärdock våra skattepengar det gäller. Därför hoppas vipå bifall till vår reservation, där vi begäratt regeringen presenterar en utredning omhändelseförloppet och de ekonomiskaförhållandena i övrigt i Nordbanken.Troligen har vi inte heller sett slutet på denfinansiella krisen då det gäller bankerna, kanskeockså försäkringsbolagen. Därför är det viktigt attta lärdom av Nordbanksaffären. Suntförnuftsmässigt ser vi i Ny Demokrati det somangeläget att omgående utreda möjligheterna förebyggande kontroll för undvikande avframtida statsingripanden, där vi skattebetalare islutändan får gå in som hjälpgumma och reda uppen kanske självförvållad bankkris.I dag finns det ett krav på kapitalbas ibankerna. Säkert kan man också komma fram tillvissa nyckeltal då det gäller bankernaskreditportföljer och fördelningen av säkerheter ifastigheter, aktier och obligationsinnehav etc. Idagens läge har tillsynsmyndigheten, i detta fallfinansinspektionen, uppenbarligen inte haftmöjligheter att fortlöpande följa bankenskreditvärdighet i det avseendet, utan bara genomden kontrollerbara kapitalbasen på . Därför harNy Demokrati i ett andra motionsyrkande begärtatt ger regeringen i uppdrag att utredafrågan om en bättre förebyggande kontroll avbankernas kreditgivning.Självfallet har den aktuella finansiella krisen, somallmänheten upplevt den i samband medNordbanksaffären och Första Sparbankenskrissituation, utlöst stor oro hos alla människormed sparade pengar i bankerna. Därför vill vi attriksdagen skall ge regeringen i uppdrag att snarastutreda frågan om ett säkert insättarskydd, främstinriktat mot spararna. Det visar sig nu attregeringen redan har en sådan lösning under arbeteoch har utlovat en departementspromemoria iärendet som skall presenteras i början av 1992.Därför är vi beredda att när det gäller vårtyrkande om insättarskydd ansluta oss till utskottetsställningstagande i denna del. Självfallet kommer viatt noga bevaka att resultatet av arbetsgruppensarbete verkligen presenteras -- detfinner vi synnerligen angeläget.Fru talman! Innan kammaren tar ställning ochröstar i frågorna kring Nordbanken vill jagavslutningsvis betona att näringsutskottet inte --och därmed inte heller kammaren -- fått någonskriftlig redogörelse för händelseförloppet ellernågon ekonomisk dokumentation iNordbankenaffären. Det är ett förhållande som vi iNy Demokrati finner synnerligen anmärkningsvärt.Fru talman! Med anknytning till de anfördasynpunkterna yrkar jag bifall till våra reservationer,dels om utredning kring förhållandena kringNordbanken i fråga om händelseförlopp ochkapitaltillskott, dels om en förebyggande kontrollav bankernas kreditgivning.Anf. 4 ():Fru talman! I propositionen om Nordbankenföreslår regeringen att staten skall teckna sin andelav den nyemission som styrelsen i Nordbanken harföreslagit på totalt . Statensägarandel i banken är som bekant . Detbetyder att statens andel i nyemissionen blir 3,6miljarder kronor.Dessutom föreslås i propositionen att staten somhuvudägare skall garantera att nyemissionen tillövriga aktieägare kommer till stånd. Man skallalltså garantera det beloppet. Förhoppningsvisskall staten slippa att betala de ca 1,5 miljarderkronor det är fråga om i det fallet. Det här förslagetöverensstämmer med det förslag som den tidigaresocialdemokratiska regeringen hade utarbetat straxföre regeringsskiftet.Vi kan nu konstatera att det råder politisk enighetom att staten måste fullgöra de här ekonomiskaåtagandena.För att inte skada tilltron till det svenskabankväsendet och finansväsendets stabilitet är detangeläget att bankens ägare, oavsett vem det är, ien krissituation i bankväsendet tar ansvaret och sertill att man fullgör sina förpliktelser och i ordnadeformer sanerar och omstrukturerar verksamheten.Samtidigt är det när staten är ägare viktigt att manser upp så att man inte genomför enräddningsaktion på ett sådant sätt att den statligtägda banken får konkurrensfördelar framför övrigabanker som konkurrerar på marknaden.I debatten kring Nordbankenaffären har detframförts olika synpunkter på storleken av statensengagemang. En del har hävdat att behovet av nyttägarkapital är ännu större än det belopp vi nudiskuterar. Man menar att banken snart kommertillbaka till regering och riksdag för att manbehöver mer pengar. Andra däremot har hävdat attden nya bankledningen har tagit till i överkant ochpå det viset har skaffat sig möjlighet att få ett bättrekonkurrensläge gentemot konkurrenterna påbankmarknaden.Utskottet har vid behandlingen av ärendet, sominnefattar en rad utfrågningar av personer som harinsikt i banksystemet i -- det framgår ocksåav utskottsbetänkandet, där det finns redogörelserför utfrågningarna -- inte fått några indikationer påatt detta skulle vara ett för stort belopp. Inte hellerfrån den andra sidan har man hävdat detta. Vi harinte heller fått indikationer på att beloppet är förlitet och att vi så att säga kommer att få nya kravfrån banken. Utskottet har därför godtagit deberäkningar som banken har gjort och som liggertill grund för regeringens framställning.Regeringen begär som ni har sett dessutom ettbemyndigande att längre fram, när bankenssituation har stabiliserats och det från affärsmässigsynpunkt är lämpligt, sälja ut statens aktier iNordbanken. Alla partier har ställt sig bakom detutom , som i en motion och i enmeningsyttring i utskottet har motsatt sig detta.Vänsterpartiets tro på statligt ägande av banker hartydligen inte rubbats av smällen för Nordbanken.Rolf L sade i sitt anförande att det faktumatt det var just Nordbanken som råkat så illa ut inteberor på att det är staten som är ägare till banken.Jag skulle vilja hävda att det är precis vad det gör,. Det är Nordbanken, som har statensom anonym huvudägare, och Första ,som över huvud taget inte har någon ägare, som hardrabbats i särklass värst. Jag tror att de flestamänniskor inser att i en bank som har mångaprivata ägare, som så att säga vakar över hurbankledning och bankstyrelse fungerar får mantrycket på ögat på ledningen på ett helt annat sättän i en bank med en anonym ägare.Vänsterpartiet har också fört fram krav på enoberoende utredare av den s.k. Nobelaffären. Dethar man konstigt nog satt som villkor för statensmedverkan i nyemissionen. Nobelaffären är ju baraen liten del av Nordbankenkrisen, men den harman av någon anledning fastnat för.Det kravet avvisar utskottet och pekar på attbörsstyrelsen har tillsatt en utredning om justNobel . När den föreligger får säkert möjlighet att ta del av den. Det harför övrigt tillsatts också andra utredningar, somockså kommer att lägga fram sina resultat och därman får den här affären belyst.Ny Demokrati vill ha en utredning omhändelseförloppet i Nordbanken liksom grundernaför det beräknade kapitaltillskottet. Här harutskottet pekat på att det är naturligt att den instanssom statsmakterna har tillsatt, nämligenfinansinspektionen, får söka skapa ökad klarhet ide missförhållanden som kan ha medverkat till attbanken nu har hamnat i den här situationen.Det är naturligtvis lätt att kritisera den tidigarebankinspektionens arbete. Vi har vid behandlingeni utskottet funnit att organisationen i den tidigarebankinspektionen och inriktningen av dess arbeteinte har varit bra när det gällt just den typ av krisersom kan uppstå i banker och finansbolag. Men vihar också fått en mycket ingående redogörelse förhur man nu omorganiserar finansinspektionen medinriktning på att klara ut just den typ av problemsom vi nu diskuterar. Det är utskottets majoritetsmening att den omorganisation som har gjorts ifinansinspektionen gör att den kommeratt ha betydligt större möjligheter att utföra sittarbete som kontrollorgan. Men -- och det ärviktigt -- vi skall aldrig räkna med att någon statliginspektion kan följa varje kreditärende i det dagligaarbetet ute i bankerna. Det kan heller inte varameningen.Det utredningskrav som ställs stöter naturligtvis påpatrull av rent legala skäl. Det går inte att mot delagar som bankerna arbetar under begära att deskall lägga alla papper på bordet och avslöja huraffärskontakter med kunderna har varit och vilkaresultaten har blivit. Därför har utskottetsmajoritet avvisat de krav som Ny Demokrati ochvänsterpartiet har framfört i denna del.Fru talman! Hur kunde då dessa enormakreditförluter uppkomma utan att någon ansvarigslog larm ? Den frågan har diskuterats livligt imassmedia av bankmän,finansanalytiker, politiker och många andra. Någrahuvudorsaker kan utkristalliseras ur den debatten.De omfattande kreditförlusterna de senaste årenhar sin grund i att flera banker haretablerat sig på en ny marknad, företagssektorn,och till den gruppen hör Nordbanken. Brister ierfarenhet och kunnande om vad företagande ärhar varit orsaken till den alltför lättvindigakreditgivningen, hävdar somliga. Andra säger attden överlikviditet som uppstod i bankerna vidöverhettningen av den svenska ekonomin under1980-talet ledde till ett starkt tryck påbankledningarna att låna ut pengar på ett alltvidlyftigare sätt till finans- och fastighetsbolag. Vifick en lånekarusell där panterna ständigt rakade ihöjden och där ingen riktigt tog ansvaret för attstoppa karusellen. Andra bedömare hävdar atthuvudorsaken till bankkrisen är att avregleringenpå kreditmarknaden ledde till att det blev alltförlätt att sälja pengar. Andra åter har pekat på attskatteomläggningen i kombination medavregleringen gjorde att man fick den härvåldsamma svängen i hela kreditväsendet.Beträffande ansvarsfrågan, fru talman, tycker jagatt det finns all anledning att här i slå fastatt bankstyrelsen och bankledningen har det fullaansvaret för vad som har hänt, oavsett vilkaomständigheter i övrigt som har bidragit till denuppkomna krissituationen.Fru talman! Med det anförda yrkar jag bifall tillutskottets hemställan och avslag på reservationenfrån Ny Demokrati. Jag avvisar också denmeningsyttring som har fogat tillbetänkandet.Anf. 5 ():Fru talman! sade att det råddeenighet om att staten skall uppfylla sinaskyldigheter som ägare och att staten i ett störreperspektiv inte kommer ifrån att i sista hand ställaupp som garant när stora banker och derasbetalningssystem är hotade. Det är något som vikan vara överens om. Men det är lika självklart attstaten inte villkorslöst och på relativt dåligtbeslutsunderlag skall ställa upp och uppfylla sinaskyldigheter. Det kan inte vara rätt mot denallmänhet som vi som riksdagsledamöterrepresenterar.Av anförande har framgått att detinte föreligger någon redovisning i egentlig meningav hur stort kapitaltillskott som egentligen behövsi Nordbanken. sade också att vissaaktörer på marknaden har sagt att det föreslagnabeloppet är för stort och gynnar Nordbanken.Andra har sagt att beloppet är för litet och att detfinns risk för att Nordbanken begär mer.Om vi i skall fatta beslut i en fråga somrör ett betydande antal miljarder kronor, så anserjag att det skall finnas ett beslutsunderlag som meden säkerhet på låt oss säga närligger till grund för beslutet. Någon sådan säkerhetfinns inte. I stället föreligger det muntliga uppgiftersom man får tro på eller inte. Jag tycker det ärytterst otillfredsställande att fatta beslut på ensådan grund.Rolf sade också att det är egendomligt attvänsterpartiet har lyft fram just Penser-affären,, som är en liten del avNordbankens problem. Men den affären utgör enbetydande del av kreditförlusterna. Det är denutlösande faktor som har lett fram till detta ärende.Frågan har debatterats mycket, och många harställt sig undrande. Är det här ett sätt avbanketablissemanget att manövrera ut ,har man frågat sig. Eller finns det andra skäl bakomdet hela? Utredningar som påbörjats har stoppats.Nu pågår det också utredningar, varför regeringen,om den tar initiativ till ytterligare en utredning, intebehöver låta den utredningen göra allt frångrunden. Det går att sammanställa resultat somredan föreligger. Men det är enligt min meningändå regeringens skyldighet att göra ettutredningsarbete.Anf. 6 ():Fru talman! Det är inte riktigt som att utskottet inte har någon uppfattning omdet rimliga i det belopp på nyemissionen sompropositionen nu anger. Vid behandlingen iutskottet har vi haft möjlighet att bl.a. träffa dennuvarande ledningen för Nordbanken, dvs. dessverkställande direktör och styrelseordförande. Dehar redovisat hur beräkningarna har gjorts medutgångspunkt i de kapitaltäckningskrav somstatsmakterna ställer på bankledningen och medbankens beräknade kreditförluster under detta år.Dessa uppgår till ca . Från dessautgångspunkter kan man beräkna storleken på dettillskott av kapital som man har behov av. Detligger självklart i sakens natur att ingen exakt kanange detta belopp, eftersom det är fråga omkreditförluster som så att säga ligger i tiden löpandeframåt. Självklart har man fortfarande dessa lånutestående. Banken får göra en bedömning av vilkade krediter som har givits som är i riskzonen.Jag tycker att utskottet ändå av den nuvarandebankledningen har fått en god beskrivning av dennuvarande situationen. Det underlaget ärtillräckligt för att skall kunna fatta ettbeslut i ärendet . Det är att kräva litet förmycket när det sägs att regeringen antingen tidigareeller också nu i efterhand skall göra en fullständigutredning om alla detaljer som lett till dennuvarande situationen för Nordbanken.Anf.