prot · GE0969 · 1991-02-22 00:00:00 — Dekan innehålla felaktigheter, och de är ofullständiga.Dagligen får personalen vid pastorsexpeditionernagå till kyrkböckerna för att kontrollera ochkomplettera akterna. Det är ju endast de akter somkommit till efter 1973 som är fullständiga.En fråga reser sig: Om man misstänker attaktkopian är bristfällig eller felaktig, hur går mandå till väga? Ringer man till pastorsämbetet ochkontrollerar, eller skriver man till personen i fråga?Många ytterst känsliga uppgifter finns i materialet,t.ex. barn i tidigare förhållanden som nuvarandemake inte känner till, adoptivbarn som inte ärmedvetna om att det är adopterade, syskon som ärgifta med varandra utan att veta om tidigaresläktskap och människor som bytt kön. Listan kangöras mycket lång. Det handlar alltså om mycketkänsliga frågor. Det är därför som jag frågar omman har för avsikt att skriva till vederbörande föratt kontrollera om uppgifterna är korrekta. Vadhänder om sådana brev kommer i orätta händer?Om man avser att ha fortsatta kontakter medpastorsämbetena, vet statsrådet hur manbehöver denna kontakt för att klara avkompletteringar och rättningar av felaktigauppgifter?Anser statsrådet att det är fel att utnyttja deförsamlingar som har datoriserat sitt material omman därmed får ett korrektare material? Denåtgärden är både billig och effektiv.Herr talman! Utredningstjänsten har för minräkning försökt att få besked av riksskatteverkethur omläggningen löper. Ingen har kunnat svara påfrågorna. De uppgifter som gått att få fram kommerfrån pastorsämbetena. talas om fleramånaders försening i arbetet, brist på besked ompraktiska rutiner, försenad rekrytering av personalm.m. Jag bedömer att risken är mycket stor för attomläggningen inte blir klar till den 1 juli 1991.I det material som redovisar uppläggningen ochalternativa tillvägagångssätt sägs: ''Vi bedömer detsom omöjligt att kunna rekrytera tillräckligt medsakkompetent personal för att klara av hela jobbet.Registrering av sakkompetent personal ärdessutom uppskattningsvis dyrare änmotsvarande alternativ med hjälp av konventionelldataregistrering. ''Min fråga blir då: Är det värt priset att hasta framett genomförande i stället för att till många gångerlägre kostnad anlita kompetent personal ute iförsamlingarna?Herr talman! Statsrådet säger att beredningen avaktkopiorna skall kunna ske i hemmen eftersomskatteförvaltningens personal är van viddeklarationsgranskning i hemmen. Det är storskillnad på de uppgifter som finns ideklarationsmaterial och de som finns ifolkbokföringsmaterialet. Som gammaltaxeringsgranskare är jag inte särskilt imponerad avsäkerheten i hanteringen. Hur menar statsrådet attberedningen i hemmen skall gå till närkompletterande uppgifter finns inlåsta påpastorsexpeditionen?Herr talman! Folkbokföringsreformen är så viktigur både sekretessynpunkt och kulturhistorisksynpunkt att den inte får fuskas igenom. Jag villåterigen fråga statsrådet vad det är som hindrar attförsamlingar som är datoriserade kan utföra jobbetåt skattemyndigheten. Då får man ett korrektmaterial som inte kräver år av rättning. Är inte erfarenhet ochkompetens viktiga inslag även ifolkbokföringsomläggningen?Jag tycker inte att regeringen har tagit de praktiskasekretessfrågorna riktigt på allvar. Det är därför jaghar väckt den här frågan. Vi måste även se till denpraktiska hanteringen och inte bara till denteoretiska uppläggningen.Anf. 15 Statsrådet ():Herr talman! Det finns frågor i detta som är svåraför mig att besvara. Det gäller inslag i det härarbetet som jag som statsråd inte har anledning attlägga mig i. Men låt mig som en mer allmänkommentar säga att jag inte riktigt kan instämma ipåståenden som görs i olika sammanhang om attdet här arbetet skulle ha påskyndats så oerhört ochatt vi borde ta det litet lugnare.Vad gäller förhistorien är den härfolkbokföringsreformen någonting som diskuteratssedan seklets början. Den har belysts av otaligautredningar, och tidigare försök har ständigt avolika skäl stött på patrull. har vi lyckatssamla oss till att genomföra en reform. Den är nupå god väg att genomföras. Principbeslutet fattadesi 1987. Det är , och vi hardärefter steg för steg kunnat föra processen vidare.I en sådan stor omläggning är det naturligtvis, detär vi helt överens om, viktigt att den sker mediakttagande av alla tänkbara krav på sekretess ochomhändertagande av personal och attarbetsuppgifterna blir väl utförda. Storaansträngningar har också lagts ned på alla dessaområden. Man kan självfallet inte garantera att detinte inträffar några problem och missöden underresans gång. Det vore konstigt annars.Sigge Godin nämnde att det har uppstått vissaförseningar när det gäller tillsättande av tjänster.Det är riktigt. Jag har haft tillfälle att diskutera denfrågan här i . Jag harockså förklarat att det bl.a. hänger samman medönskemål från olika håll, inkl.personalorganisationerna, att tjänstetillsättningarskall ske i ett län. Har det t.ex. funnitsproblem med någon enstaka tjänst hartillsättningen av övriga tjänster, som i och för sig defacto har varit klara, fått anstå till dess man har löstsamtliga problem. har vi också gjorttillsättningarna i de flesta länen, och besluten ärnära förestående vad gäller de återstående.Det är riktigt att det fanns partier i somhade kritiska synpunkter på hanteringen avsekretessfrågorna. Det fanns även kritiskasynpunkter på hela folkbokföringsreformen, menfaktum är att majoritet har ställt sigbakom inte bara folkbokföringsreformen i stortutan även de lösningar som vi har valt påsekretessområdet. De är mycket ambitiösa ochsträcker sig mycket långt, vilket jag har redovisat imitt första svar.Slutligen vill jag, när det gäller möjligheten förförsamlingarna att sköta registreringen, påpeka attdet är ytterst få församlingar som har tillgång till deresurser som en sådan registrering kräver. Man kannaturligtvis tänka sig att församlingarna skall anlitaservicebyråer, ungefär på samma sätt somprojektgruppen nu har gjort, men man kan fråga sigom man skulle uppnå någon stor vinst med en sådanhantering. Jag vill dock inte utesluta att det kan skeregistrering i församlingens egen regi i enstaka fall.Förutsättningen är att man har tillgång till resurseroch kompetens. Men skulle detta bli alltför utbrettskulle det bli ett betungande arbete med att samlain material från många olika källor. De önskemålsom har framfört i detta avseende kantillgodoses, även om jag bedömer att det inte kankomma att ske i alltför stor omfattning.Anf. 16 ():Herr talman! Det är riktigt, som statsrådet säger,att den här folkbokföringsdebatten har tagit långtid och att det har tagit att komma fram tillbeslut. Det man var kritisk mot -- och det var flerapartier som var kritiska -- var framför allt att maninte visste vilket innehåll den här omläggningensedan skulle få. Man tog ett principbeslut före jul.Det är egentligen det som är det stora bekymret.Jag har studerat en del material, och det är med migsom med statsrådet att det nästan är omöjligt atttränga in i det här, åtminstone på relativt kort tid.I det material som har utfärdat ochsom man har fått ut till församlingarna säger man:''Erfarenhetsmässigt kan några uppgifter påpersonakterna förväntas vara felaktiga. Det kanvara frågan om att makar har olika datum för näräktenskap ingicks eller upplöstes, att barn har felpersonummer på sina föräldars personakter elleratt föräldrarna har fel personummer på barnenspersonakter. Ett felskrivet personummer på enpersonakt kan innebära merarbete förhandläggarna, men behöver inte medföra att ettbarn får fel mor eller far. Detta blir emellertid falletvid en överföring till ett ADB-system om man intehar möjlighet att göra effektiva och säkrakontroller.'' Man talar om attkontrollmöjligheterna är begränsade om man inteväljer dataregistrering. Man säger att man då kangöra ett antal maskinella kontroller. Betyder det skall kontrollköra de lokala registren motandra register? Vilka register avser man attkontrollköra mot för att rätta till eventuellafelaktigheter? Anhöriga kan ju bo på andra håll ilandet, och då fungerar ju inte detta, om man intehar tänkt sig att mot rikdagens vilja kontrollköramot andra uppgifter som skatteförvaltningen hartillgång till. Jag tycker att det verkar mycketskrämmande om det är detta man har tänkt sig,eftersom man handskas med personakter som ärofullständiga och som i vissa fall också kaninnehålla felaktiga uppgifter.Om man avser att göra de här kontrollkörningarnaborde man i stället gå via pastorsexpeditionernaoch utnyttja sakkunnig personal. Då slipper manatt kontrollköra register mot varandra. Det striderväl ändå mot vad vi tycker i hela riksdag.Anf. 17 Statsrådet ():Herr talman! Det är riktigt att kontroller ochsamkörningar kan göras gentemot det tillfälligaregistret. Det är nödvändigt för att kunna få en godkvalitet på de uppgifter som sedan skall lagras.Även har ju framför önskemålet skall minimera antalet fel i det härsammanhanget. Jag vill påpeka att det här är etttillfälligt register som kommer att förstöras närarbetet är slutfört. Tillstånd har meddelats avdatainspektionen. Vi får inte glömma att allt dettaarbete med sekretessen förutsätter tillstånd fråndatasinspektionen, och det sker i enlighet medgällande regler.Till sist vill jag göra en allmän kommentar. I dettasammanhang, liksom i många andra sammanhangnär det skall genomföras reformer, framförsönskemål om att man skall ta litet mer tid på sig,skjuta upp beslut eller skjuta upp genomförandet.Det är naturligtvis alltid jobbigt och besvärligt närman genomför större förändringar. Det innebärpåfrestningar för den berörda personalen och förandra. Min erfarenhet är att det som gott som alltidär fel att uppskjuta besluten och genomförandet.Den besvärliga processen blir inte lättare att gåigenom om den sträcks ut i tiden eller skjuts in iframtiden, det skall man inte sticka under stol med.Erfarenheten är den motsatta; en utsträckt periodav osäkerhet är det värsta som kan drabba deberörda människorna. När man , i det här falletefter oerhört många års utredande ochdebatterande, fattar ett beslut om en reform,då skall man genomföra den så snabbt som detrimligtvis går och inte tveka när man kommithalvvägs. Jag övertygad om att det skulle leda tillett sämre resultat både när det gäller kvaliteten påfolkbokföringen och när det gällerarbetstillfredsställelsen för de berördamänniskorna.Anf. 18 ():Herr talman! Jag tycker också att vi skallgenomföra den här reformen, och det tyckerSveriges riksdag som helhet. Det är inte det vitvistar om, utan litet grand om det som vi somyrkespolitiker inte riktigt klarar av. Vi gör myckettjusiga teoretiska beräkningar som årtionden avutredande har skapat. Det verkar jättefint och bra,praktiskt och rationellt. Ofta tror vi att det skall blibilligt också. Men det blir ju alltid det. Menpraktiken är ju faktiskt en annan, och speciellt närman har underlag som inte är komplett.Jag har försökt säga att vi både av sekretesskäl ochav kulturhistoriska skäl måste bevara detta, annarskommer framtiden att visa att detta var ett felaktigtsätt att göra jobbet på. Vi är inte oense om att detskall göras, utan det gäller att göra det på ett såförnuftigt sätt som möjligt.I det materiel som jag har tagit del av är det ettfemtontal uppgifter som skall registeras och somman använder . Det är namn, personummer,samtliga medborgarskap, samtliga äktenskap,samtliga levande barn, barnens och den andraförälderns personummer, adoptivföräldrarspersonummer, osv. Det är alltså ett ganskaomfattande material som skall registreras. Ochsjälvklart är människor oroliga.Från och utredarna sägs att dessauppgifter används vid handläggningen och nog behöver dem även i fortsättningen.Sedan kommer man fram till sökbegrepp osv. Manvill alltså söka på nationalitet och en mängd andrasökbegrepp. Även detta skapar problem.Justitieministern är i kammaren, och hon brukarmycket ofta diskutera kvinnornas situation, bl.a.förföljda kvinnor som egentligen behöver bytaidentitet. Sådana här uppgifter får alltså intekomma ut, eftersom det handlar om mycketallvarliga saker. Då borde statsrådet ochjustitieministern tillsammans fundera på omhandläggningen sker på bästa tänkbara sätt.Jag ber att få tacka statsrådet för synpunkterna i vissa fall kan låta pastorsämbetena hjälpa tillmed detta. Jag anser att man därmed kommerganska långt på väg. Då kan resp. skattmyndighetha en nära kontakt med pastorsämbetena, och dålöses de problem som upplevs på vissa håll i landet.Jag tycker därför att det är det allra viktigaste,eftersom varje människa som har ett ansvar fördetta då känner att sakkunning personal ändå kantillföra det som kommer att vara av värde ursekretessynpunkt men även ur kulturhistorisksynpunkt och forskningssynpunkt i framtiden.Överläggningen var härmed avslutad3 § Svar på interpellation 1990/91:137 omopartisk rättegång inför opartisk domstolAnf. 19 Justitieminister ():Herr talman! har frågat mig omjag uppmärksammat att reglerna i rättegångsbalkenom allmänt åtal tillämpas på ett sätt som strider motEuropakonventionens krav på opartisk rättegånginför opartisk domstol och om jag i så fall är bereddatt föreslå behövliga ändringar i rättgångsbalkeneller vidta annan lämplig åtgärd.Krister Skånbergs fråga är ställd bl.a. motbakgrund av ett aktuellt mål och rör det sätt påvilket åklagarna stämmer in sina mål till de storatingsrätterna. Jag tänker självfallet inte gå in på detenskilda målet utan i stället hålla mig till den merallmänna frågeställning som . Först något om vilka regler som finns.I rättgångsbalken finns inte några regler om hur målskall fördelas mellan olika domare elleravdelningar i en domstol. Frågan behandlas i ställeti domstolarnas instruktioner och arbetsordningar.För tingsrätternas del finns grundläggandebestämmelser om målens fördelning itingsrättsinstruktionen.Enligt den instruktionen skall grunderna förfördelningen framgå av tingrättens arbetsordning.Domstolsverket meddelar allmänna råd förutformningen av arbetsordningen, med det ärtingsrätten själv -- genom dess kollegium ellerplenum -- som bestämmer arbetsordningen.Tingsrätten skall samråda med enåklagarmyndighet som berörs.I tingsrättsinstruktionen föreskrivs också att iprincip varje domare skall ha en rotel. Det ärtingsrättens chef, lagmannen, som delar indomarna på de olika rotlarna. Hänsyn skall därvidtas bl.a. till att yngre domare är mindre erfarna ochatt mål av viss typ (specialmål) kan fördelas på eneller flera bestämda rotlar.Fördelningen av mål mellan domarrotlarna kan gåtill på olika sätt. Ett sätt -- som är vanligt vid mindredomstolar -- är att målens fördelning styrs av frånvilket område inom domstolens domkrets sommålet härrör. Ett annat vanligt sätt är att ettinkommande mål tilldelas den rotel som står i turatt få ett nytt mål.Ytterligare ett system -- som tillämpas vid större,avdelningsindelade tingsrätter -- är att den domaresom är chef för en avdelning, chefsrådmannen ,fördelar målen bland domarna på avdelningenenligt riktlinjer som anges i arbetsordningen,normalt efter turordning. En annan ordning, somanvänds bl.a. vid de tre största tingsrätterna vidfördelningen av brottmål, är att en viss roteltilldelas mål som har instämts från en vissåklagarrotel.Det är det sistnämnda systemet som KristerSkånberg tar upp i sin interpellation.En stor fördel med detta system är att den åklagaresom har väckt åtal och alltså satt sig in i måletnormalt också bör vara den som för talan vidhuvudförhandlingen. Många åklagare vid de störstaåklagarmyndigheterna är också specialiserade,t.ex. på narkotikamål eller mål om ekonomiskbrottslighet, och då finns det i allmänhet enmotsvarande specialisering vid tingsrätten på så sättatt mål om vissa typer av brott tilldelas vissabestämda avdelningar.Denna princip för fördelningen av brottmål haruppenbara fördelar från rättsäkerhets- ocheffektivitetssynpunkt. Systemet ger godamöjligheter att hantera målen såväl hos åklagarnasom domstolen på ett kompetent, rationellt ochsnabbt sätt.Systemet förutsätter självfallet -- liksom mångaandra system för fördelning av mål -- att reglernatillämpas lojalt och att inga ovidkommande hänsyntas. Till skillnad från har jag tilltrotill att våra åklagare och domare hanterar dessafrågor med sedvanlig objektivitet och i enlighetmed de regler som gäller.Det kan naturligtvis alltid diskuteras vilket systemför fördelning av mål som är det bästa, men jagdelar inte uppfattning att det sättpå vilket åklagarna stämmer in sina mål till de storatingsrätterna skulle strida mot kravet på en opartiskrättegång inför opartisk domstol. Jag vill tvärtompassa på att ta avstånd från den skildring somKrister Skånberg ger i sin interpellation avförhållandena i rättsväsendet.Anf. 20 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet för svaret. Bådejag och statsrådet tycker tydligen att det är bra atten åklagare som väckt åtal och satt sig in i måletockså för talan vid huvudförhandling. Det ärutmärkt att åklagarna skaffar sig specialkunskaper.Vi hoppas att fler åklagare skaffar sig sådanaspecialkunskaper för miljöbrott och ekonomiskabrott.Det som jag tar upp, och det vet naturligtvis densom har skrivit svaret, är att valet av domare inteskall vara förutbestämt. Det kan vara bra attdomare är speciellt insatta i olika områden, så längedet inte minskar deras objektivitet. Domaren skallvara allsidig och ha en helhetssyn när han eller hontar hänsyn till vad som framkommer irättegångsförhandlingarna. Att domstolarnakanske hinner döma fler mål genomatt åklagare väljer domare och att åklagare ochdomare hanterar brottmål på det sätt somstatsrådet har beskrivit, det förstår jag. Men hurskulle den här ökade effektiviteten ökarättssäkerheten? Det förstår jag inte. Det är just föratt minska riskerna för ovidkommande hänsyn somdomarna skall, som man brukar säga, påmålen. Det är ett organiserat sätt att minskariskerna.Det är bra att domstolarna är effektiva och arbetarrationellt. Jag anser att det är viktigare attdomstolarna är organiserade för största möjligarättssäkerhet om det uppstår konflikt mellan de härgoda målen. Jag förutsätter, herr talman, attSveriges domare är objektiva och följer gällanderegler. Vad jag undrar är om reglerna är utformadepå ett sådant sätt att vi får största möjligaförutsättningar för den här objektiviteten. Jag harfrån advokater hört att det inte är bra att åklagarnaväljer domare. Omedelbarhetsprincipen, som dettalas om, riskerar att rubbas. Det är en princip somytterst innebär att domaren skall ta hänsyn bara tilldet som framkommer vid självadomstolsförhandlingen. Han eller hon skall inte hanågra förutfattade meningar om de inblandadeeller om saken. En opartisk rättegång förutsätteratt parterna är likvärdiga. Domaren skall inte litamer på någons utsaga än på någon annans. Då ärdet inte lämpligt att åklagare väljer domare. Ochdet förekommer, statsrådet, att domaren sedanväljer försvarare.Likaså har det förekommit att åklagarsidan hardrivit igenom att man har bytt ut domare näråklagare och domare har haftsamarbetssvårigheter. Det finns ett sådant fall frånHuddinge tingsrätt beskrivet i JOsämbetsberättelse /89.Till slut, herr talman, har jag i min interpellationinte givit någon skildring av förhållandena irättsväsendet. Jag har påtalat risker och frågat omjustitieministern uppmärksammat att det sätt somtillämpas när man väcker allmänt åtal strider motEuropakonventionens krav på opartisk rättegånginför opartisk domstol. Justitieministern harbekräftat att hon känner till hur reglerna tillämpas.Jag frågade också justitieministern om hon ärberedd att föreslå förändringar eller vidta annanlämplig åtgärd, och jag upprepar nu detta.Anf. 21 Justitieminister ():Herr talman! Som jag har sagt är det riktigtatt det i de stora tingsrätterna finns en i förvägfastställd ordning på vilket sätt mål fördelas. Detfinns ett automatiskt verkande system.Krister Skånberg gör gällande att det skulle varaåklagarna som väljer domare och att det alltsåligger i åklagarens makt att bestämma vilkendomare som han vill stämma till. Jag vill protesteramot den beskrivningen av det system som vi har. Enåklagare stämmer inte till en viss angiven domare,och han kan ännu mindre välja till vilken domarehan stämmer.Krister Skånbergs sätt att formulera sina frågorantyder på något sätt att det skulle förekommaoegentligheter i domstolarna. Om så är fallet tyckerjag att skall tala klartext, så att JKoch JO har möjligheter att fullgöra sina uppgifteratt granska om det förekommer oacceptablaageranden i vårt rättväsende. Men att i allmännaordalag uttala sig om att det fördelningssystem somi dag finns i rättsväsendet skulle innebära att detråder en rättsosäker situation, tycker jag inte äracceptabelt. Jag har redogjort för det system somfinns, och jag litar på att det tillämpas på ett sättsom är bra ur effektivitetssynpunkt och urrättssäkerhetssynpunkt. Något annatställningstagande har jag inte någon anledning attgöra förrän jag har konkreta skäl till det. Och iKrister Skånbergs interpellation finns det intenågra sådana konkreta skäl.Anf. 22 ():Herr talman! I praktiken innebär systemet faktisktatt en åklagare stämmer ett mål till en viss domare.Det blir den praktiska följden av det system somtillämpas vid bl.a. de tre stora tingsrätterna.Statsrådet talar om att jag skall konkretisera migoch att jag insinuerar att det förekommeroegentligheter. Jag uppepar, herr talman, att jagpåtalar att det sätt på vilket valet av domare träffasinnebär risker som är onödiga. Visst kan allamänniskor fela. Det gäller, speciellt i sådana fall därdet ställs utomordentligt höga krav på objektivitet,att minska riskerna så gott det går. I det fall som jagtalade om, dvs. fallet i ,kritiserade justitieombudsmannen att flytta en domare och att det, som hanuttryckte det, ur konstitutionella och andraprincipiella utgångspunkter måste betecknas sominte så litet anmärkningsvärt. Han framhållersenare att effektivitetstänkandet alltmer kommitatt ta överhanden i förhållande till degrundläggande kraven på bl.a. integritet imyndighetsutövning och rättssäkerhet. Detta ärhämtat från hans ämbetsberättelse för 1988/89.Anf. 23 Justitieminister ():Herr talman! Det konkreta fall som KristerSkånberg åberopar om vilket JO har haft viss kritikatt framföra har ingenting med lottningssystemetatt göra. Ännu mindre har det någonting att göramed att åklagare skulle välja domare till vilken devill stämma sina mål. Den beskrivning som KristerSkånberg gör av verkligheten är helt fel. Jag hoppasatt vill ta del av mittinterpellationssvar en gång till och begrunda detsystem som vi har. Om anser attdet föreligger något systemfel, får han återkommamed preciseringar med avseende på systemet ochinte antyda att det förekommer oegentligheter. Jagvill faktiskt vädja om detta, eftersom jag tror att dethar stor betydelse för våra åklagare och för våradomare att känna att vi i den lagstiftandeförsamlingen har förtroende för hur de sköter sittjobb fram till dess att t.ex. JO i ett konkret fall haranledning att framföra kritik.Anf. 24 ():Herr talman! Jag upprepar att jaginte har sagt att det förekommer oegentligheter.Jag har, och jag uppepar även det, bara sagt att detsätt på vilket detta system tillämpas innebäronödiga risker. Jag har inte fått svar frånjustitieministern på frågan om på vilket sätt det härsystemet, som justitieministern beskriver när detgäller de tre stora tingsrätterna, skulle ökarättssäkerheten. Jag har talat om att det skullekunna finnas risker för att det minskarrättssäkerheten. Justitieministern påstår att detökar rättssäkerheten. Jag väntar med intresse påsvaret.Anf. 25 Justitieminister ():Herr talman! Jag föreslår att läser mitt interpellationssvar, men jag skallgärna upprepa och peka på de omständigheter somhar stor betydelse för rättssäkerheten.Det är viktigt att de som agerar i våra domstolar,det gäller åklagare och domare, har möjligheter attsätta sig in i de mål som de skall hantera. Dethandlar om att samma åklagare som har satt sig in iett mål när han har stämt också är den åklagare somsedan fullföljer huvudförhandlingen.