prot · GE09131 · 1991-06-13 00:00:00 — Menmed övrig argumentation om kommunernasproblem framöver är det helt naturligt att detta blirföljden.Jag förstår att det inte är så lätt att varavågmästarparti. Å ena sidan kan man tala om förhögeralliansen att man har antagit dess förslag ochsedan ifrågasätta varför den gnäller. Man harantagit dess förslag om valutareglering, EG,sjukförsäkring osv. Å andra sidan, vad händer med den politiken? Det kanske HansGustafsson kan svara på. Jag försökte utveckla detresonemanget litet grand. Råder det inte en otroligfara om man politiskt sett argumenterar som HansGustafsson och sedan antar en rad högerförslag?Vad står emot de förslag som finns frånhögeralliansen ? Är det morgondagenssocialdemokratiska förslag -- omsocialdemokraterna sitter i regeringsställning? Detär just detta som hela arbetarrörelsen har upplevt.Det förslag som man i det ena valet var emot harman sedan godtagit. Det ger ju inget förtroende förregeringen inför ett val eller för denregeringspolitik som läggs fram. Då kan t.o.m. enfråga som matmomsen komma att hamna precis påsidan om, vilket borde vara en centralfördelningspolitisk fråga.Anf. 17 () replik:Herr talman! säger att en starkekonomi är grunden för en bra miljöpolitik. Vad ären stark ekonomi? Som jag förstår det är detkonventionellt sett när det råder en hög ekonomisktillväxt. Men vi vet att det också är samma sak somen mycket hög materiell förbrukning, och vi vet attdet leder till en omfattande miljöförstöring. Mantror då att ju mer man förbrukar och skapar pengar,ju bättre blir det. ökar miljöförstöringen iomfattning. Jag kan inte riktigt förstå att den starkaekonomin automatiskt är en bot på våramiljöproblem. Jag ser närmast en konventionelltstark ekonomi som ett hot mot vår miljö.Det viktiga är att komma fram till vad tillväxtenskall ha för innehåll och på vilket sätt man skall nåtillväxt. Det är viktigt att det inte går till på vilketsätt som helst. Vi i har den bestämdauppfattningen att vi måste arbeta inom detmarknadsekonomiska systemet. Därför är vi varmaanhängare till olika former av miljöskatter ochmiljöavgifter som på något sätt avspeglarkostnaderna för miljöförstöringen, varorsproduktion och varors användning. Vi somkonsumenter skall kunna använda den billigastevaran med en given funktion. På det sättet kan visom konsumenter vara starka pådrivare imiljöarbetet. Vi kan också välja på ett sätt som göratt industrin successivt övergår tillproduktionsmetoder som är miljövänliga och tarfram produkter som dessutom är miljövänliga i sinanvändning. Jag tror att de är de viktigastefunktionerna för en fungerandemarknadsekonomi. Det är därför som vi imiljöpartiet är så starka anhängare av att verkligenfå den att fungera.Jag hoppas att det skall utgöra ett framtida arbete iSveriges riksdag att verkligen använda sig av demetoder som finns inom marknadsekonomin.Samtidigt måste vi klarlägga sambanden som finns,så att det blir en bra ekonomi. måste viockså inse att vi måste ha en stram ekonomi, sominte tillåter några väldiga excesser när det gällervåra utgifter. Oavsett om man har en miljöanpassadekonomi eller ej, kommer vi att ha ont om pengar.Det kommer att påverka vårt handlande när detgäller att satsa pengar där de bäst behövs och på ettsocialt acceptabelt sätt. Det är en stor uppgift förSveriges riksdag att klara detta . Den äricke enkel, men den är en utmaning.Anf. 18 HANS () replik:Herr talman! Det har ställts många intressantafrågor till mig, och man har tagit upp mångaintressanta frågeställningar. Jag hoppas att minameddebattörer inser att det är omöjligt, somdebattordningen är, att svara på alla dessa frågor.Jag skall göra så gott jag kan.Först några ord om finansministerns närvaro ikammaren. Jag anser att statsråden skall befinnasig i kammaren när viktiga spörsmål handläggs, ochdit hör den ekonomiska politiken. visat en ovanlig respekt för ochplikttrohet när det gäller att sitta här i kammaren.Jag utgår därför från, att om han inte har suttit i sinbänk här , har han haft fullgodaskäl att vara någon annanstans där hans närvarohaft stor betydelse. Det är orättvist att vilja göragällande att han inte har befunnit sig här därför atthan har nonchalerat den ekonomiska debatten. Jagskulle kunna berätta hur det tillgått , men jag avstår.Anne frågade om jag förordar enkommunal expansion, eftersom denkommunalekonomiska utredningen sagt att manskall eftersträva en skattesats på 30 kr.Det jag sade var, att om man skall fastställakommunalskatteuttaget till , måste statenskjuta till det belopp som kommunerna därigenomförlorar, eller också måste de värst drabbadekommunerna dra ner på verksamheten. Det är enuppfattning som jag står för oavsett vad direktiveninnehåller.Lars ställde frågan: Hur skall ni få igångSverige med dessa skatter? Ni måste i dettasammanhang anpassa er till omvärlden. Det är intefråga om skatter eller icke skatter och att de måsteanpassas till omvärlden, utan det måste man i så fallgöra med medborgarnas kostnader.Det blir inte billigare för någon om man flyttar överbetalningen från ett kollektivt system till ettindividuellt system. Det är kostnaderna som måsteangripas, eftersom de kan ha betydelse förkonkurrensförhållande länderna emellan. Det ärdetta som vi försöker att göra. Det går inte attbesluta att människor inte får vara sjuka. Men vikan göra betydligt mycket mer för att se till attmänniskor inte blir långvarigt sjuka, rehabiliteradem, se till att de inte drabbas osv., för att denvägen få möjlighet att nedbringa samhällets totalakostnader. Det är en av de situationer vi har.Det talas om hur dåligt det går för och attföretagen flyttar ut. har sjösatt detstörsta industriprojektet någonsin i på 16miljarder kronor för att göra en ny bil. Både LarsTobisson och jag var där. säger attSverige är en av hörnpelarna i ABBspolitik och i den framtida verksamheten. Densvenska börsen visar den nästhögsta stegringen bland alla börser, och jag tror attde som agerar på börsen är särskilt lämpade attbedöma framtiden.Anf. 19 () replik:Herr talman! Det var skönt att höra HansGustafsson säga var finansministern bör befinna signär viktiga debatter hålls här i kammaren. Det varinte så att finansministern inte var här iriksdagshuset. Han har varit här . Enkvart innan han kom hit till kammaren satt han iriksdagskaféet och drack kaffe, och det är klart attdet också kan vara viktigt.Hans Gustafsson överlät åt finansministern attlägga ut texten om den ekonomiska politiken ochden vändpunkt som väntas, och det kan jag förstå.Det kommer att bli besvärligt att klara ut hur denskall vara så nära förestående som han vill göragällande.När det gäller vändpunkten undrar jag ibland omman definierar vändpunkt som att det mer ellermindre fria fallet i ekonomin något bromsas uppoch att takten i försämringen rimligen måste avtanär den har pågått som den har gjort. Men det ärinte mitt sätt att definiera vändpunkt.Vi hade i finansutskottet en intressant hearing, därföreträdare för och Industriförbundetegentligen var ganska överens om basdata för denekonomiska utvecklingen. Men de gjorde olikatolkningar. LO sade att gamla samband håller,medan ansåg att vi är i en nysituation och pekade just på det man sedan haråterkommit till och påvisat, nämligen attindustrikapaciteten faller med produktionen ochatt det pågår en utflyttning av verksamhet. Mankom då till den slutsatsen, att när deninternationella efterfrågan piggnar till kommervisserligen svenska företag att kunna tillgodogörasig den, men de kommer att göra det från sinainternationella enheter och inte från de inhemska.Det kommer i sin tur att leda till en ökadarbetslöshet i och en försiktighet medkonsumtion som återverkar också påhemmamarknadsindustrin.Detta är för mig en analys och beskrivning somstämmer väl med de fakta som föreligger och somvederlägger talet om att vi står inför en vändpunktoch t.o.m., som finansministern har sagt, skullevara bland de första att ta oss ur nedgången. NärHans Gustafsson åberopar nya bil somexempel på att allting nu blir bra igen, vill jagpåminna om att den kommer att sättas samman ifabriken i . Det är inget fel i det, och det ärförmodligen väl motiverat utifrån affärsmässigsynpunkt, men det ger också ett vittnesbörd omvåra problem.Det är för mig alldeles obegripligt att regeringentycks tro att utvecklingen i kan vända uppåtoch att kan stärka sin konkurrenskraft utanbeslut om skattesänkningar. Det kommer inte attgå, och det är därför som vår reservation och vårtprogram är den enda vägen.Inför valet talar regeringen bara om enomfördelning av momsen. Med hänsyn tillskattekonkurrensen gentemot omvärlden är detkanske den åtgärd som är minst angelägen. Denpåverkar inte detta. Men vad tänker ni göra för atthindra att handeln med sällanköpsvaror flyttar utoch göra åt den pågående utströmningen avplaceringskapitalet? Hur skall ni klara försvaret avkronan utan att minska den höga merkostnad somvåra löneskatter utgör?Anf. 20 () replik:Herr talman! Jag förstod av Hans Gustafssonsinlägg att han är en stark motståndare -- det är intebara så att han inte riktigt tror på, utan han är enaktiv motståndare -- till tanken att konkurrensskulle ha någon som helst effekt när det gäller enförbättrad effektivitet. Det är en oerhörtbeklämmande slutsats av den ekonomiska debattsom vi fört i finansutskottet.Hans Gustafsson misstror uppenbarligen i hög gradspeciellt de människor som arbetar med vård,omsorg och utbildning, och det är ett mycket stortantal kvinnor. Han tror inte att de har någonting attkomma med i fråga om förbättringar avarbetsorganisation, förbättringar i sättet att utföraarbetsuppgifter eller att finna på nya och bättrelösningar. Det var väl i och för sig ett intressantbesked, men det var synnerligen dystert för demsom är berörda.Hans Gustafsson anser sig nu ha upptäckt, att omman mäter på något annat sätt än det vanliga,sackar inte efter särskilt mycket. Det finnsmättekniker som visar att det t.o.m. går ganska bra.Denna diskussion är egentligen ganska ointressant.Vad den visar är att om man mäter på litet olika sättfår man olika resultat, t.ex. för den faktiskaekonomiska utvecklingen i under 80-talet.Men man glömmer enligt min mening bort den heltdominerande faktorn i detta, nämligen att 80-taletsekonomiska utveckling är präglad avväxelkursförändringar. En jättestor devalvering varså att säga hela inledningen till tredje vägenspolitik. Vad som än händer härefter är det alldelessjälvklart att vi aldrig kommer att kunna upprepaden varianten. Även om 80-talet med någon snillrikmätningsmetod från LO skulle ha visat sig varaovanligt framgångsrikt i , kan vi ändå ickegöra om det, eftersom det bygger på en stordevalvering.Det hjälper inte ett dugg att säga att allt har gått såbra att vi kan fortsätta på samma sätt, förförutsättningarna är helt annorlunda . Vi kan inte använda växelkursförändringar,utan vi måste ha intern anpassning. Och kvarstårfrågan: Vad skall vi då göra? Där tycks regeringeninte ha någonting att komma med, och det tyckerjag är besvärande.I frågan om vändpunkter och annat måste jag ändåtillåta mig att säga att jag tycker inte att riksdagenär något slags prognosinstitut. Jag tycker inte attden ekonomiska debatten främjas av att mandiskuterar vem som kan gissa mest rätt påtiondelarna och så.Jag skulle önska att i sitt inläggtalade om litet grand hur regeringen, om den fårchansen, tänker sig att förebygga att vi efter någotår eller två hamnar i en överhettningssituation ochär tillbaka i ett läge med stigande inflation, stigandeunderskott och fortsatt hög arbetslöshet. Hur harregeringen tänkt undvika detta?Anf. 21 () replik:Herr talman! sade att det harhänt väldigt mycket och att det är väldigt mycketsom är bra, och det är väl riktigt. Men det finnsockså väldigt mycket bekymmer, tycker jag, införframtiden.Svensk industri ligger inte i främsta ledet när detgäller högteknologi och elektronik. Vi vet intesäkert vad den största exportindustrin har förframtid -- jag tänker då på skogen. Med ett svaltintresse för att rusta upp vägar och sköta den lokalastrukturen kommer svensk skogsindustri attfortsätta att ha ganska stora bekymmer.Småföretagen pinas fortfarande hårt under onödigbyråkrati. Det finns mycket att komma till rättamed när det gäller småföretagen.Och man frågar sig naturligtvis: Hur är det förungdomarna i och hur ser framtiden ut fördem? Vi har ju nu en väldigt hög arbetslöshet blandungdomarna. Man kan väl säga att situationen påungdomssidan är katastrofal. Det är oerhörtoroväckande, tycker jag, att ungdomar somkommer ut från sin studentexamen inte erbjudsjobb.De flesta ungdomar möts på arbetsförmedlingarnamed frågor om de har ringt på de lediga jobb somfinns i tidningen. De flesta ungdomar som harförsökt det kan konstatera att nästan alla av dejobben redan är tillsatta. Vi har ett system att mötaungdomar som är djupt otillfredsställande.I är av ungdomarna arbetslösa.Ett stort antal kommuner har mer än 7 %ungdomsarbetslöshet. I ett par fall har hela län 5 %ungdomsarbetslöshet. I mitt eget län, ,är av ungdomarna arbetslösa, i vissakommuner . Även i finnsen ungdomsarbetslöshet, men den utgör endastknappt 2%.Detta är ju en stor skandal. Först ger vi ungdomaren bra gymnasieutbildning, sedan kommer inte allain på högskoleutbildning, och många får ingaarbeten alls. Jag tycker att det står utom allt tvivel,, att på den här punkten bär densocialdemokratiska politiken ett stort ansvar.Tyvärr måste jag konstatera att medsocialdemokratisk arbetsmarknadspolitik går del av de ungdomar som kommer ut frånstudenten rakt in i arbetslöshet. Det kan inte varaen bra politik för 90-talet.Anf. 22 () replik:Herr talman! Till min glädje har jag hittat enduva bland alla hökarna i det socialdemokratiskafinansboet. uttalande omkommunerna är en vändpunkt som jag hälsar medstor tillfredsställelse.Ett av de viktigaste områdena att värna om är ju attkommunerna kan upprätthålla sin del av dengenerella välfärdspolitiken. Jag står nog fast vid attjag hade önskat se somordförande i ,kanske med egenhändigt skrivna direktiv.Jag ställde tidigare en fråga till socialdemokraternaom fördelningspolitik. Jämte arbete åt alla är ju detnågonting oerhört viktigt. Det har länge sagts att vihar inga klasser -- men klassklyftor har vi! Alltingvisar på att klassklyftorna har ökat under 80-talet.Radions Program 1 hade återigen ett inslagom nyfattigdom.Socialdemokratin tänker sig nu EG-anslutning ochharmonisering med det internationella kapitalet pånästan alla fronter. Räcker det då med tillväxt i dentakt som man tänker sig och stabiliseringsavtal?Den framtidsvision jag kan se är att de lågavlönadesitter fast , medan de högavlönade tar för sig.Det ges ökat utrymme för lönespridning påmarknaden.I fråga om skattepolitiken är väl loppet också kört,vad jag förstår. Det finns inte mycket av utjämningi det system som man har tänkt sig. Progressivitetenhar man tagit bort nästan helt, ochomfördelningseffekterna är ganska små.Hur skall man klara det här framöver, HansGustafsson? Är socialdemokratin inställd på attföra fördelningspolitik även ? Det har juen väldig betydelse framöver. Tänk, omhögeralliansen skulle få majoritet i , så att högeralliansen har hand om maktenbåde i näringslivet och i politiken! Kommer dåsocialdemokratin att vända på den politik den förnu eller begränsa den? Eller kommersocialdemokraterna gå till offensiv?Vi kan väl ändå inte gör det som Hans Gustafssontyckte var så förfärligt i , medoerhört stora klyftor som följd, med utslagning ochmänniskor ställda utanför arbetsmarknaden. Det ärju följden av klyftorna. Ekonomiska klyftor föderutslagning, människor ställs utanför.Det är den enorma risken som vi ser framför oss.Då frågar man sig: Var står då socialdemokratin?Vad kommer den att göra? , konstaterar jag,har det inte gjorts mycket.Anf. 23 HANS () replik:Herr talman! Om finansministern dricker kaffeeller är på toaletten, tycker jag knappast är ettsamtalsämne för kammaren. Jag skulle tro att hanär här i den mån han har möjligheter till det. Jagtycker att vi skall utgå från det. Jag minns hurborgerliga statsråd som skulle svara påinterpellationer inte var närvarande. Inte bråkadevi om det. Vi trodde att de gjorde så gott de kunde.Låt mig säga några ord till , som påtvå punkter har missförstått mig. att jag har påstått att reservanterna skullevilja ha arbetslöshet. Hade jag sagt det, hadedet varit oförskämt.Jag har inte påstått det. Jag har ställt en fråga till er:Hur kan det, som ni säger att det är såuselt hos oss, vara så bra i länder som under denmest stabila perioden inte har lyckats bringa nerarbetslösheten en enda procent? Kan det varavälfärd och framgång att ha av befolkningen iarbetslöshet? Det är detta jag har frågat. Jag harinte påstått att ni vill ha det så i Sverige.Anne säger också att villinte ha konkurrens och att det är dystert försjukvårdsbiträden, osv. Det är synd att AnneWibble inte ägnade sig åt att lyssna på vad jag sade.Ordagrant sade jag: Reservanterna brukar oftaange behovet av konkurrens i den offentligasektorn som metod att öka effektiviteten. Det finnsinte mycket att erinra mot detta påstående. Mendärav behöver inte slutsatsen dras att det skallprivatiseras, utan dessa sjuksköterskor och andrasom talar om kan utvecklakonkurrens och håller på att göra det inom denoffentliga sektorn.När jag åberopade satsning på 16 miljarder,sade : Ja, men bilarna skall ju sättasihop i , så det var inget bra exempel.Det är ett väldigt bra exempel. Motorn skalltillverkas i . Plåten skall galvaniseras iSölvesborg och pressas i . Delarna skallsättas ihop i . Det är ett typiskt uttryck för deninternationalisering som vi nu upplever, mot ellermed vår vilja. Det är bra att som svensktföretag gör denna satsning och lägger så mycket avsin produktion i Sverige.Anf. 24 Finansminister talman! Jag vill börja med att tacka LarsTobisson och för de vänligavälkomstorden. De värmde.Jag vill, herr talman, bara upplysa om att jag i gårbesökte som ett led i regeringens Europa-politik för att träffa mina kolleger finansministerWaigel och ekonomiminister förmycket intensiva och viktiga diskussioner. Jag harföljt upp detta bl.a. medöverläggningar med utrikesministern om deinitiativ som och den svenska regeringenkommer att ta som en följd av dessa kontakter.Det som allt mer framstår som den dominerandefrågan för de västtyska europeiska länderna är vadsom händer i . Det finns från dentyska regeringens sida ett stort intresse att ta del avvåra bedömningar och med oss diskutera deinitiativ som kan komma att tas.Jag har, herr talman, ägnat tid åt denna viktigafråga. Jag ber om ursäkt och , att jag inte kunde behaga er på det sätt somni önskar.Jag har dock inte gått miste om de vänligaresensioner av regeringens ekonomiska politik somLars och ägnat sig åt.Jag har inte heller hållit mig borta från den debattsom var planerad . Jag uppfattartalarordningen så att utskottsrepresentanternaskulle ha sin debattrunda först. Jag föreställer migatt ni inte skulle vilja att finansministern lägger sigi den uppgjorda talarordningen. Jag har följt deregler och den ordning som varit angivna. Jag haröverseende med snubborna från ochAnne Wibble.Herr talman! Jag vill föra in ett nytt perspektiv idenna den sista debatten om ekonomisk politikunder . Jag ska tala om denekonomiska politiken -- efter vändpunkten.Oppositionen har stirrat stint i backspegeln ochsökt efter varje tecken som kan styrka tesen att detkommer att bli en oändligt lång och djup nedgång.Detta har hindrat er från att se i vindrutan och seden väg vi befinner oss på och de möjligheter somden vägen erbjuder.Lyssna noga på följande citat:''Svensk ekonomi befinner sig just nu i ett utmärktläge med låga inflationsförväntningar, fulltförtroende för kronan och en vändning uppåt förvärldskonjunkturen runt hörnet... Frågan är väl omutsikterna att rätta till balansproblemen varit bättrenågon gång . ''Slut på citatet. Det fanns att läsa i Dagens Industrii måndags. Det har skrivits av en av tidningensekonomiska experter, . Det är någotannat än oppositionens jeremiader.Men det är inte oppsitionens kritik och politik somska vara huvudämnet i denna debatt.Jag vill i stället beskriva hur jag ser på dekommande tre åren och vilka krav som kommer attställas på den ekonomiska politiken under detta förSverige viktiga skede.Låt mig börja med vändpunkten.När jag har talat om en vändpunkt för den svenskaekonomin så har jag fört en diskussion som ärparallell med den diskussion som pågår i flera andraländer, t.ex. och . Sammadiskussion pågår i de internationellaorganisationerna, t.ex. IMF, EG och OECD.Jag deltog i OECDs ministermöte iParis. 1991 blir ett svagt år för världsekonomin meden halvering av tillväxttakten. Det är alla medvetnaom. Men det finns en stor samstämmighet om attdenna nedgång blir kort och grund, att utsikternaför en återvunnen tillväxt är goda.Enligt OECDs prognoser stannar tillväxten vid 0,3procent , för att sedan börja skjutafart och komma under andrahalvåret.1992 kommer att bli ett mycket , med enfördubbling i tillväxttakten för världsekonomin.Sverige finns bland de länder som ligger först inedgången, men som också kommer att vara främsti uppgången.Vi bör ha goda förutsättningar att framgångsrikt tavara på denna uppgång. Jag vill peka på någraviktiga faktorer:Vi är, för det första, på väg att klara upp våra egnakostnadsproblem.Arbetet med stabiliseringsavtalet är en storframgång. finns det avtal för mer än 85 procentav arbetsmarknaden. Det innebär att svenskindustri nu kan börja återvinna konkurrenskraftgentemot utlandet.Vi är, vidare, på väg att etablera en prisstabilitet pågod europeisk nivå.Vi har passerat vändpunkten för inflationen. Vi harnu kommit in i en period med mycket stabilarepriser. Prognosen för konsumentprisindex för dekommande 12 månaderna pekar på att inflationstannar . Vi har som en följd avdetta kunnat se räntorna sjunka sedan början avåret. Vi har , när vi befinner oss på rätt väg,också kunnat genomföra en anknytning till ecunoch ytterligare markerat fastheten ochkonsekvensen i vår valutapolitik.Vi har gjort på det sett vi angav ikompletteringspropositionen. Detta har skett isamråd mellan regeringen och riksbank.För det tredje återskapar vi tillväxten med en nyoch bättre inriktning.Vi kommer att få en vändning i industriproduktionoch totalproduktion . ökartillväxten i den konkurrensutsatta sektorn med 2,5procent, medan vi håller tillbaka den inhemskasektorn på en tillväxt på en halv procent. Detinnebär att vi har en ny och bättre inriktning somgör det möjligt att förbättra våra utlandsaffärer.Vi kan, för det fjärde, se att framtidstron är på vägtillbaka.De svenska hushållen är nu mer optimistiska omframtiden. Det gäller både den egna ekonomin ochlandets ekonomi. Det gäller inte minstförväntningarna om stabilare priser.Tilltron till har också ökat utomlands.Robert i Financial TImes konstateradenyligen att intresset för har ökat blandutländska investerare. Regeringens ekonomiskapolitik och Europa-politik har övertygat deninternationella opinionen om att har enstark framtid, skrev han.Många utländska banker rekommenderar nu sinakunder att investera i svenska företag. Senast vardet brittiska Kleinwort som gav en sådanrekommendation.Vi håller på att vinna slaget mot inflationen.Trendbrottet när det gäller kostnadsutvecklingen äralldeles klart. Trendbrottet när det gällerinflationsförväntningarna är också alldeles klart.Och trendbrottet i ränteutvecklingen är lika klart.Nu gäller det att ta vara på de möjligheter, somdessa trendbrott ger oss.I ett sprinterlopp kan man inte ligga kvar vidstartlinjen och gräva allt djupare startgropar, sompessimisterna råder oss att göra. Skall man varamed bland de främsta vid målsnöret, så gäller detatt komma i gång när skottet går.Det är dags att se framåt.Vi är alltså på väg att nå betydande framgångarmed stabiliseringspolitiken. Dessa framgångar fårinte tas till intäkt för att vi nu skall kunna börja köramed lösa tyglar.