prot · GF0948 · 1991-12-18 00:00:00 — Det är det somär dynamik, och det här är ett exempel på de bristersom finns när det gäller statligt företagande.Herr talman! Bo Finnkvist tog också upp frågan omriskkapital. Han anförde glesbygden, ochVattenfall som exempel just i fråga om riskernamed en utförsäljning och en dränering avmarknaderna när det gäller riskkapital.Vidare ansåg Bo Finnkvist att en utförsäljning avLKAB och , kanske till utländska ägare,i viss mån skulle förändra och begränsa den svenskanationens styrka. Ungefär så uppfattade jag dethela.Men , med sina malmtillgångar, ligger jukvar som . spelar det egentligen intenågon roll om det är privat eller statligt ägande.Mot den bakgrunden bör man välja det ägande somär mest dynamiskt. Det är min, och många harsamma uppfattning som jag, övertygelse att det ärjust det privata ägandet som gäller i detsammanhanget.Vattenkraften liger också kvar. Om Vattenfallombildas till bolag och i viss mån privatiseras kaninte det heller spela särskilt stor roll när det gällerdetta med en framgångsrik drift av de härföretagen.Anf. 33 BO FINNKVIST (s) replik:Herr talman! räknade upp ettantal statliga företag som går dåligt. Men jagkan räkna upp hundratals, ja, kanske tusentals,privata företag som går dåligt -- om det är sådantsom vi skall ägna oss åt.Just nu har vi en lågkonjunktur. I all synnerhetberörs företag som är verksamma inom denäringsgrenar som så att säga ligger nära råvaran.Jag tänker alltså på basindustrin, som har problem.Och problem har man alltid när det ärlågkonjuntur.För att klara ut en del av problemen medkapitaltillskott och annat som nämnt bildades Förvaltningsbolaget tas nu bort. De frågor som jag nämnde i mittanförande tidigare här kommer alltså åter atthamna hos departementet. Borttagandet av det härförvaltningsbolaget innebär ju inte att mankommer ifrån de problem som finns när det gällerden vidare driften av företagen. Det kommer att tatiotals år att sälja ut alla här aktuella företag, ochunder den perioden måste de förvaltas på ett brasätt och, hoppas jag, utvecklas. Men det har vikommit ifrån. Det är den faran som vi har pekat på.Såvitt jag förstår har en del, åtminstone var det såtidigare, av den nuvarande regeringen anslutit sigtill oss som menar att regeringen inte skall sysslamed sådana här frågor. I stället bör det vara proffssom har hand om sådant här. Den ordningeninförde den socialdemokratiska regeringen, menden skall nu frångås.Det talas om försäljning. Ja, det är säkert möjligtatt sälja företag. Men det kommer att ta väldigtlång tid att sälja hela den här företagssektorn.Risken är dessutom stor att följderna av ett sådanthär agerande blir att de företag säljs som gårbra. Det är ju dessa som är säljbara. Det betyderatt den statliga företagssektorn , när debästa företagen har sålts ut, återigen kommer attuppvisa ett synnerligen dåligt resultat, vilket i sintur gör att värdet på hela företagsgruppen sjunker.Jag tycker att det skulle vara bättre, om man nuskall genomföra försäljningen, att hantera dettasom ett normalt stort företag. Man går inte ut ochannonserar om försäljning , utan mansäljer till ett bra pris när det finns intresseradeköpare. Det kunde vara en intelligent uppläggningav de här affärerna, som också ekonomiskt settskulle vara bättre för samhället.Anf. 34 FÖRSTE VICE TALMANNEN:Jag får erinra om att enligt de debattregler vi nu harkommit överens om, skall replikskiftena ske frånledamöternas bänkar.Anf. 35 ()replik:Herr talman! Bo Finnkvist säger att avsikten enbartär att sälja de företag som går bra. Det är inte så detgår till. Man kan sälja företag som går bra, men detfinns också starka motiv just för attöverlåta statliga företag med problem till andra,gärna privata intressenter, som har bättreförutsättningar att med sina affärsidéer utveckla ochskapa den trygghet för de anställda som BoFinnkvist så varmt talar om.Staten har en utomordentligt fin möjlighet tillinflytande och påverkan utan att behöva äga.Riksdagen fattar beslut om lagar och regler ochkommer framöver att besluta om enkonkurrenslagstiftning som i väldigt mycketkommer att ange ramarna för olika typer avverksamheter. Det tycker jag är riktigt och bra. Pådet sättet behöver inte Bo Finnkvist känna sig såorolig över att vi skall få uppleva någon form avprivatisering som skall leda till nackdelar för densvenska nationen, för den ekonomiskautvecklingen och den ekonomiska tillväxten,tvärtom.Förste vice talmannen anmälde att Bo Finnkvistanhållit att till protokollet få antecknat att han inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 36 ():Herr talman! Staten har ett stort ansvar för ett välfungerande näringsliv. Marknadsekonomin är intenågon ekonomi där djungelns lag råder eller skallråda. Staten har stora uppgifter när det gäller attfastställa reglerna, att övervaka att de följs. Desvårigheter som många länder i och i stort antal möter när de försöker attfå fart på sin ekonomi är just att det finns en försvag stat, som inte har möjlighet att ge riktlinjer förnäringslivet och se till att reglerna följs, vilket ärgrunden för att marknadsekonomin skall fungeraväl.Staten har också enligt min uppfattning, och säkertäven enligt många andras, en annan stor uppgift.Det är att se till att de utmärkt fina frukter som enväl fungerande marknadsekonomi ger upphov tillockså fördelas på ett rimligt sätt i det samhälle däralla är med och drar sitt strå till stacken, så att viinte får alltför stora skillnader mellan olika grupperi samhället. Jag tycker att man skall observera attdet också finns exempel på, i och för sig välfungerande, marknadsekonomier -- jag tänker bl.a.på och -- där maninte ser den fördelning som gör att samhälletpräglas av den rättvisa som jag och mitt parti,liberalerna, anser grundläggandeväsentligt för ett gott samhälle.Statens uppgifter, det vill jag understryka, äringalunda obetydliga när det gäller att åstadkommaen väl fungerande marknad.Men, herr talman, vad staten inte bör göra det äratt själv driva verksamhet inom områden där detfinns och skall finnas en fungerande konkurrens.Att driva denna tanke är inte, det säger jag särskilttill Bo Finnkvist, att kritisera de människor sommed skicklighet och duglighet arbetat och arbetarinom statliga företag. Det är inte dem det är fel på,absolut inte. Men systemet är fel. Det är fel tänktnär de gäller principerna och utgångspunkterna.Jag vill illustrera den tanken med vad som hänt påkreditmarknaden . Självfallet har, precisfrån de utgångspunkter jag har angett, staten ettstort ansvar för att skall ha en välfungerande kreditmarknad, för förtroendet för denkreditmarknaden, inom och utom landet. Det är ettuppdrag för staten som den skall sköta medskicklighet och oväld. Men att klara den viktigauppgiften underlättas inte när staten själv genomatt äga en av storbankerna är en huvudaktör påmarknaden.Visst går det att säga att Nordbanken skall arbetapå samma villkor som de andra bankerna. Det harsagts också. Men det håller inte. Detvisar det som har hänt alldeles påtagligt.Självfallet ser de som tittar på vårt land utifrån attstaten äger Nordbanken. De tillmäter det ensärskild betydelse. När Nordbanken går dåligt,riskerar att gå i konkurs, är det inte bara detägaransvar som en normal ägare måste ta somstaten tvingas ta, utan det är ansvaret för dentrovärdighet som utlandet tillmäter det svenskakreditväsendet i dess helhet som står på spel. Dåmåste staten/ägaren både ta ägaransvaret, vilketstaten också har gjort efter den borgerligaregeringens tillkomst -- detta icke sagt som polemikmot den tidigare regeringen, men det var faktisktden här regeringen som gjorde det -- ochhuvudansvaret, just beroende på att banken är ettstatligt företag.Detta är alltså en principiellt felaktig modell. Denär lika felaktig på andra områden, vilket visas avden illustration som jag har gett av kreditväsendet.Staten skall inte driva företag inomverksamhetsgrenar där det finns och skall finnaskonkurrens.Därför, herr talman, är det besked som ger till det svenska samhället i dess helhet ettmycket viktigt besked. Innebörden är just den går in för en ny princip. Och principen är inte,som kan hända mina vänner från densocialdemokratiska sidan har utmålat den, attstaten inte skall ha ett ansvar. Principen är att statenskall ta sitt ansvar för det som är statens uppgift ochöverlåta åt de enskilda aktörerna på marknaden attta det ansvar som är deras inom de ramar somstaten har satt upp.Jag har, herr talman, den fasta övertygelsen attdetta beslut är viktigt också därför att det blir ettbestående beslut. Min bedöming är att den principsom jag här har försökt att ge uttryck för i grundendelas av flertalet av dem som tillhör detsocialdemokratiska partiet . När den dagen engång kommer då man får en växling vid makten pånytt, och socialdemokraterna till äventyrs sitter iregeringsställning, kommer de inte att viljaåterhämta detta och på nytt börja ett förstatligandeav det svenska samhället eller gå in och äga delar avnäringslivet som är konkurrensutsatt. De kommersäkert också, med den utveckling som äger rum ivärlden och med det omtänkande som sker inompartiet, att finna att de här principerna, gamlagrundläggande liberala principer, som folkpartietliberalerna har drivit stenhårt i generationer, ärriktiga, att de ligger fast för att de är kloka ochbehöver användas för att vi skall få det samhällesom vi vill ha.Det är, herr talman, vad jag skulle säga.Sedan har jag en liten kommentar till Bo Finnkvistsförsta inlägg. Han påstod att användningen av depengar som staten får in genom dessa försäljningarinte skulle bli föremål för prövning.Riksdagen skulle avstå från att se vart pengarna tarvägen. Det är inte sant. Användningen av depengar som staten får in på försäljning av statligaföretag skall, när pengarna väl skall användas, bliföremål för prövning i . Utgiftsbeslutenmåste fattas av nu som alltid tidigare.Tack, herr talman!Anf. 37 BO FINNKVIST (s) replik:Herr talman! Det sista som sade om hurpengarna skall användas och vilket inflytanderiksdagen kommer att ha stämmer inte med vad jagläst i betänkandet och i propositionen. Man ger juegentligen ett bemyndigande till regeringen attanvända pengarna i viss utsträckning till att putsaupp företag -- om jag får uttrycka mig så -- eller tillatt göra investeringar. Det är vad det beslut som nukommer att fattas innebär.Enligt förteckningen över alla företag som skallsäljas -- 35 stycken -- var inte Nordbanken med.Hadar ägnade en avanförandet åt just problemen med Nordbanken.Jag instämmer; det är mycket allvarliga problem.Men jag vill också påstå att det tyvärr finns flerabanker och kreditinstitut som har liknandeproblem. Jag tycker inte att man skall tala alltförmycket om det.Det är bra att tycker att staten skall tasitt ansvar. Jag hoppas att han med det instämmer idet jag vill säga, att de statliga företagen går bra, deär i princip välskötta och skall vara dyra om de skallsäljas. Det är den inställning som vi i partiet har. Vihar aldrig sagt nej till försäljningar ellerförändringar över huvud taget, men vi tycker att deskall genomföras på ett ordnat sätt. Det skall intefå ske på ideologiska grunder, som förmodligen kanleda till realisation.Jag vill upprepa att det inte är socialdemokraternasom har socialiserat företagen i . HadarCars sade att vi skulle återinföra den principen närvi åter kommer i regeringsställning. Men med tankepå vad som har hänt förr är risken stor att det i dagmed en borgerlig regering blir flera statliga företag.Det vill jag inte tro på, men historiskt sett kan detbli så.Anf. 38 () replik:Herr talman! Bo Finnkvists anförande tyder på attmitt påstående alldeles om attsocialdemokraterna inte kommer att försöka ändrapå den politik som kommer att lägga fasti dag när och om de kommer tillbaka iregeringsställning har fog.Beträffande den i och för sig lilla fråga som BoFinnkvist och jag har diskussion kring här,nämligen hur pengarna skall användas, står det inäringsutskottets betänkande att de aktuellainvesteringarna i vederbörlig ordning kommer attunderställas godkännande. Ompengarna alltså kommer att användas tillinvesteringar i något avseende, kommer riksdagenatt på nytt få vara med och ta ställning tillriktigheten i de förslag som regeringen lägger fram.Om pengarna inte skall användas till investeringar,måste de rimligtvis användas för att betala avstatsskulden. Något annat alternativ ges, såvitt jagförstår, inte. Det står också i betänkandet. Så påden punkten, Bo Finnkvist, tror jag att vi kan geoppositionen fullständig försäkran om attriksdagens auktoritet över användningen avpengarna inte kommer att gå förlorat.Anf. 39 BO FINNKVIST (s) replik:Herr talman! undrar hur vi skulle göramed de statliga företagen om vi kom iregeringsställning igen. Vi kommer att återinföraden ordning som gäller . Den har varit mycketframgångsrik, som jag kunde påpeka i mitthuvudanförande. De statliga företagen harutvecklats på ett väldigt bra sätt dåsocialdemokraterna har suttit i regeringen. Det äringet tvivel om det. Risken är dock stor, som jagnämnde tidigare, att det kommer att bli bekymmermed en del företag om man börjar sköta dem fråndepartementen.Jag vidhåller mitt resonemang om användningen avpengarna och inflytande där. Vissa delarav förslaget innebär att regeringen kommer att frittfå förfoga över vissa pengar till investeringar iföretag. Så har jag tolkat det.Anf. 40 () replik:Herr talman! Vi hörde Bo Finnkvist i ett tidigareinlägg säga att socialdemokraterna inte hade någraideologiska skäl för det ena eller det andra utankunde tänka sig att sälja statliga företag osv. Jagtolkade det som ett uttryck för förståelse förriktigheten i de grundläggande principer sompräglar det utskottsutlåtande som nuskall ta ställning till.Anf. 41 () replik:Herr talman! Det är lätt att hålla med han säger att staten inte bör gå in när det gällerverksamheter inom sektorer där det finns fleraprivata aktörer och en väl fungerande konkurrens.Så långt kan jag hålla med honom. Men att ha detsom någon helig oomkullrunkelig princip att stateninte skall äga och driva verksamheter inomkonkurrensutsatta sektorer är att gå för långt. Dentypen att principbryteri är farlig och troligenskadligt för ekonomin.Visst kan staten vara verksam inom branscher ochsektorer av näringslivet där det finns konkurrens --och detta med framgång -- och finnas kvar där medsitt engagemang under förutsättning att det ärvälskötta företag som ger god avkastning. Statenbör givetvis kunna ha ett stort ägande inom denkonkurrensutsatta kraftsektorn. Där finns alldelesuppenbart ett samhälleligt intresse av ett starktstatligt och kommunalt ägande. Det handlar om förfolkförsörjningen väldigt grundläggande frågor.Jag förstår inte hur kan ställa sighelhjärtat bakom betänkandet och propositionensfribrev till regeringen. Vad är det för konkurrens påbilprovningens område som i så fall skulle motiveraatt staten sålde ut denna verksamhet? Vem ärkonkurrenten till statens hundskola, som man villsälja, ? Är inte ett bra stöd för tanken att dessaverksamheter skall ligga kvar hos samhället?Slutligen: Intresset för demokrati -- jag ärövertygad om att har ett sådant -- ochintresset för inflytande borde väl göraHadar skeptisk till det fribrev som regeringenvill ha. Försäljningen av skedde påvanligt sätt genom . Det gick hyfsatsmidigt, inte på något vis till förfång för affären.Anf. 42 () replik:Herr talman! Är det någon av oss två som har gåttlångt, är det min meddebattör. Det är ju roligt atthöra en gammal kommunist tala om att det inteligger något egenvärde i statligt ägande, och att detinte finns några starka skäl till att staten skall gå inoch vara ägare i konkurrensutsatta sektorer. Det ärganska ljuvliga tongångar, vill jag säga. Det visarockså hur grundläggande riktig den ideologiskautgångspunkten, som är bl.a. min, är i förhållandetill den ideologiska utgångspunkt som en gång varmin meddebattörs.Rolf L tog upp viktiga frågor omfolkförsörjningen. Den skulle vara ett motiv för attjordbruket skulle förstatligas. Såvitt jag förstår ärjordbruket grundläggande för folkförsörjningen.Då måste man väl kräva att jordbruket skallförstatligas, eller hur? Om man säger att det ärviktigt att staten har en ägarandel ikraftförsörjningen, måste det vara absolutnödvändigt att staten äger hela det svenskajordbruket. Med det resonemanget skulle mankunna dra dessa slutsatser. Men det slipper jag, förjag har inte de utgångspunkterna.Herr talman! I fråga om skall staten setill att de bestämmelser som staten har utfärdat förde bilar som trafikerar våra vägar kontrollerasgenom bilprovningsföretag. Det finns ingen orsaktill att staten skall stå som ägare och att det skallvara statstjänstemän som utför arbetet med attkontrollera bilar. Det är reglerna som skall varastatens. Kontrollen kan mycket väl utföras i privatregi. Mera komplicerat än så är det egentligen inte,men det är uppenbart att det är förfärligt svårt förgamla kommunister att lära om, i varje fall när detgäller slutändan i det ekonomiska systemet.Anf. 43 () replikHerr talman! Jag fick inget svar på frågan om vemsom var konkurrent till statens eller tillhundskolan, men det hade jag knappast hellerförväntat mig.Jag har intrycket att min uppfattning om värdet avstatligt ägande i delas av dem som harskrivit propositionen. Man säger ju att staten börvara kvar som helägare i för överskådligframtid. Dessutom säger man att staten bör varakvar som betydande ägare under ännu längre tid.Omprövning är viktigt, . Jag erkänneratt jag har omprövat mycket. Något av detviktigaste som jag har lärt mig är nog försiktighetenmed att driva priciper för långt, att tro på den goda,enkla lösningen på sammansatta problem. HadarCars har placerat sig själv i den goda principensfälla, när han hävdar marknaden som den enkla ochsjälvklara lösningen till de samhälleligaekonomiska problemen. En mer nyanserad,verklighetsnära beskrivning av de konkretaproblem vi står inför är nog nödvändig urdemokratisk synvinkel, eftersom det möjliggör denpolitiska dialog som behövs, dvs. ett meningsutbytedär man är överens om hur verkligheten ser ut,vilka problemen är och där man kan föreslå olikalösningar.Det är därför som jag blir så upprörd när jag hörborgerliga debattörer som gör en fullständigtverklighetsfrämmande beskrivning av det svenskasamhället och den svenska ekonomin. De ryckernämligen undan grunden för ett meningsfulltpolitiskt samtal och därmed också för konstruktivapolitiska lösningar.Anf. 44 () replik:Herr talman! Inom en väl fungerande demokrati,där folkvalda politiker har förmåga att sätta uppramar inom vilka näringslivet skall agera, är jagövertygad om att marknadsekonomin utgör det isärklass bästa instrumentet för att åstadkomma godekonomi med samhällets knappa resurser och föratt se till att man kan skörda de frukter som på ettrimligt sätt -- också med hjälp av staten -- börfördelas så, att samtliga medborgare får del av dem.Det är en princip som jag är beredd att kämpa för,och det gläder mig om är på väg attanammma den principen, även om det sker frånmer principlösa utgångspunkter.Slutligen vill jag än en gång återkomma tillbilprovningen och hundskolan. Så länge staten ägerbilprovningen och hundskolan finns det mycket fåförutsättningar för konkurrens. Men om statensäljer dessa delar och sedan övervakar att man utförde tester som krävs för att bilen skall få köras påsvenska vägar, eller om staten kanske genom sinefterfrågan ser till att det föds fram och uppfostrashundar som kan vara till nytta på de områden därsådana behövs, är jag övertygad om att dettakommer att fungera i en marknadsekonomi på ettriktigt, ekonomiskt och klokt sätt. Det är minutgångspunkt. När det gäller hundarna kan vikanske skälla vidare.Anf. 45 ():Herr talman! Det här är en mycket viktig dag. Detär en mycket viktig markering som görs den för att visa att den nusittande regeringen och majoriteten i dennakammare tror på näringslivet och på att den tillväxtsom vi nu så väl behöver kan tillskapas inäringslivet.Det är nu dags att renodla rollerna. Varför skallstaten äga företag som i stor utsträckning agerar påden fria marknaden? Äger man för ägandets skull,eller är det för att man anser att det är viktigt att haen stor tillgång i balansräkningen? De statligaföretagens brokiga sammansättning visar ju att deolika förvärven och ägandet inte heller har skettutifrån några vägledande principer. I motsats tillRolf L vill jag betona att det måste finnas enrättvis konkurrens för att vi skall få en fungerandemarknadsekonomi. Jag kan inte påstå attkonkurrensen är rättvis, eftersom staten hartvå roller, vilka nu måste renodlas. Staten skallnaturligtvis dra upp riktlinjerna och stifta lagar medolika inriktningar, t.ex. från skattesynpunkt ochmiljösynpunkt. Det är viktigt att vi vet attföretagandet sker i enlighet med lagstiftningen imiljöhänseende.Staten behöver emellertid inte bedriva verksamheti näringslivet, för det gör näringen själv bäst på detabsolut mest effektiva sättet. Det behövs alltså enrättvis konkurrens och även ett ökat engagemang.I höstens allmänpolitiska debatt sade jag också attjag tror att lösningen för dagens svenska ekonomiligger i ett ökat engagemang. Det är klart att dettaär mycket förenklat uttryckt, men vi behöver ökaengagemanget, vilket vi gör om ägandet sprids, omallmänheten och om t.ex. de anställda får blidelägare i det företag som man arbetar i.Det beskrivs noggrant i betänkandet och i denproposition som regeringen har avgett, attutförsäljningen i första hand skall ske till deanställda, så brett som det är möjligt. Jag vill påståatt ett fritt ägande skapar tillväxt -- precis tvärtemotvad som står att läsa i den socialdemokratiskamotionen. Jag vill fråga Bo Finnkvist: Står BoFinnkvist verkligen bakom påståendet i densocialdemokratiska motionen om att ''för atttillväxten i svensk industri skall stimuleras under1990-talet är det angeläget att de statliga företageni huvudsak bibehålls''? Jag tror inte på att vi skapartillväxt på det sättet.Vi säger också i betänkandet och i propositionen attmark och skog skall säljas till i huvudsak dem somligger närmast brukandet, t.ex. arrendatorer ellerföretag i branschen som finns i närheten.Försäljningen skall utsträckas under en lång tid.Staten skall alltså inte sälja för säljandets skull.Staten skall sälja för att åstadkomma en störretillväxt i de olika företagen. Det behövs en hel delomstruktureringar i de olika företagen innan det ärdags för försäljning.Ett annat viktigt syfte med propositionen ochbetänkandet är att vi frigör kapital. Det är viktigt.I stället för att binda kapital i passivt ägande skall viskapa kapital och möjliggöra ytterligare satsningar iviktiga infrastrukturella investeringar.Från sida sade vi i valrörelsen att det ärdags att modernisera . Jag håller med och när de talar just omvikten av att höja nivån påinfrastrukturinvesteringarna. Det behövs också föratt företagen skall få en ökad tilltro till svenskekonomi och till svenskt samhälle. Samhälletsuppgift är att skapa förutsättningar för näringslivetatt verka. Man måste ha vägar, järnvägar,högskolor och andra möjligheter till utbildning föratt kunna få en effektivitet i näringslivet.Herr talman! Jag vill sammanfatta med att säga attstaten inte skall äga för ägandets skull. Staten skallnaturligtvis inte heller sälja för säljandets skull.Staten skall sälja för att skapa rättvis konkurrens,öka engagemanget och frigöra kapital. Detta är ettviktigt beslut, som visar att nu sittande regeringvågar stå fast vid de besked som vi gick ut med ivalrörelsen. Därför yrkar jag bifall till utskottetshemställan.Anf. 46 () replik:Herr talman! Jag undrar om inte harmissuppfattat avsikten med propositionen ellerockså har industriministern inte informerat henneom avsikten. Det uppenbara syftet är väl att säljaför säljandets skull. Huvudsyftet är att bli av meddet statliga ägandet för att det är dåligt i sig. Så harjag uppfattat det. Jag har fått den uppfattningenstärkt av det som har sagts av i viss mån av sade att det inte finns några skäl tillatt staten äger företag i en marknadsekonomi elleri konkurrensutsatta sektorer.