prot · GE0987 · 1991-03-27 00:00:00 — Det handlar om attprioritera de allra svagaste grupperna.En viktig grupp som vi räknar som en av deväsentligaste i det glömda är just dehandikappade, och deras rättmätiga krav att fåsysselsättning är angeläget. Sammantaget satsarfolkpartiet liberalerna 500 milj.kr. mer änsocialdemokraterna i det budgetalternativ somlades fram just på det glömda . av de pengarna använder vi just till att förbättrasysselsättningen för de handikappade.Flera utredningar har pekat på hur viktigt det är attmänniskor med handikapp verkligen har ett arbete.Egentligen behövs det inga utredningar för att visadetta, för det säger ju sunt förnuft.Trots ambitionen i många sådana uttalanden ochtrots tillkomsten av mångaarbetsmarknadspolitiska åtgärder saknar mångamänniskor med handikapp fortfarande ett jobb.Det gäller i stor utsträckning människor medfunktionshinder.Det finns en hel del orosmoln beträffande dehandikappades sysselsättning . * Den nu dämpade efterfrågan på arbetskraft kanleda till ett minskat intresse för att searbetshandikappade som en verklig resurs och endel av arbetskraften. * Utbudet av arbetsuppgifter förändras. Samhälletfår en ökad specialisering, enklare arbetsuppgifterförsvinner, rationaliseringar sker, och merarbetsintensiv produktion flyttar utomlands. * Ökade krav på utbildning och kompetens kan geytterligare svårigheter för arbetshandikappade.Vår reservation nr 8 handlar omarbetsförmedlingens ansvar för handikappadeungdomar och deras möjligheter att komma in iförvärvsarbetslivet. Vi pekar på att det behövs merkonkreta och kraftfulla åtgärder. som deresurser som avsätts för att bereda handikappadearbete har varit starkt begränsade, har detegentligen inte funnits någon begränsning när dethar gällt resurserna för att förtidspensioneramänniskor.Möjligheterna har utökats till viss del genomöverföring av resurser frånsocialförsäkringssektorn tillarbetsmarknadspolitiska åtgärder. Detta har gjortsså att det nu finns möjlighet till vilandeförtidspension som ett instrument irehabiliteringsprocessen. hade305 616 förtidspension och 55 740 sjukbidrag.Lönebidrag för förtidspensionerade kan utgå medupp till halva kostnaden för lön och sociala avgifter.Vi tycker att det är viktigt med ett utökattillämpningsområde för detta instrument.För de handikappade ungdomarna är insatserna vidövergång från skola till arbetsliv mycket viktiga föratt de skall få ett fotfäste på arbetsmarknaden. Detgäller bl.a. möjligheterna till vägledning införyrkes- och studieval, möjligheten att pröva olikaarbetssituationer samt tillgången till hjälpmedel,personlig assistans och psykosocialt stöd.Många ungdomar med omfattande funktionshinderhar ofta små möjligheter att få praktisktsommararbete och på det sättet skaffa sigerfarenheter av arbetslivet. Det beror inte bara påatt de har svårt att hitta ett jobb. Det är också svårtför dem att få färdtjänst, arbetsbiträde ocharbetstekniska hjälpmedel. Det är självklart förmånga andra ungdomar att ha ett sommararbete,och vi tycker att det finns all anledning att lägga nermer kraft på att också handikappade skall få det.Mot bakgrund av att de handikappade som haravslutat en utbildning har stora svårigheter attkomma ut på arbetsmarknaden börarbetsförmedlingarna aktiveras mer.Arbetsförmedlingarna och skolans syo-funktionärer borde jobba mer för att förbättra dehandikappade ungdomarnas möjligheter.Arbetsförmedlingarna bör få ett större ansvar föratt följa upp de handikappade ungdomar som haravslutat sina studier. Något sådant allmänt ansvarfinns inte inskrivet för arbetsförmedlingarna. Vimenar att det borde finnas.Själva handikappet kan också medföra att denhandikappade ibland har hög frånvaro. Detta ärytterligare en faktor som försvårar inträdet påarbetsmarknaden. Vi har pekat på att ett sätt attlösa detta problem vore att dela på ettheltidsarbete. Om t.ex. två eller tre personerdelade på en heltidstjänst skulle frånvaron blimindre kännbar för arbetsgivaren, och flerahandikappade skulle också kunna känna verkligarbetsgemenskap. Det är klart att det finns enmängd praktiska problem med detta, men manborde kunna anstränga sig för att få fram en sådanhär konstruktion, tycker vi i folkpartiet.Rent allmänt har utskottets majoritet i sitt svar påvåra förslag pekat på projektet . I AMS uppföljning av projektetser man att en tredjedel av de förtidspensioneradeungdomarna av denuppsökande verksamheten fortfarande saknadesysselsättning utanför hemmet och att ungefär entredjedel hade oavlönad sysselsättning. Självfallettycker vi att det är positivt att en tredjedel har fåttarbete eller utbildning av något slag. Men deträcker inte. Alla insatser som görs på det härområdet lönar sig, framför allt mänskligt men ocksåsamhällsekonomiskt.För många handikappade är tillgång tillarbetshjälpmedel en förutsättning för att man skallkunna fungera bra i arbetslivet. Under ett par århar AMS bedrivit en aktiv verksamhet för attutveckla bl.a. tekniska hjälpmedel förarbetshandikappade. Dessa hjälpmedel är dyra attinförskaffa, och föreslår regeringen att det intelängre skall finnas möjlighet att få stöd tillarbetshjälpmedel för personer som redan har enanställning. Vi tycker att det är helt felaktigt.En anställd kan ju drabbas av en skada eller etthandikapp som gör att hon eller han inte kanfortsätta sin anställning utan att ha tillgång till etthjälpmedel, t.ex. en punktskriftsdator. Vi tyckeratt starka skäl talar för att arbetsmarknadsverketäven framöver skall kunna medge bidrag förinstallation av hjälpmedel för redan anställda.Riksdagen bör därför anslå ytterligare 75 milj.kr.till detta ändamål.Utskottet tar faktiskt inte ställning, i avvaktan påpropositioner om arbetsmiljö och rehabilitering.Samtidigt säger utskottet dock att utskottet godtarregeringens beräkning av medelsbehovet förarbetshjälpmedel men räknar med att beräkningenkan ändras. Man vet faktiskt varken ut eller in.Folkpartiet liberalerna står i alla fall fast vid att detbehövs ytterligare 75 milj.kr. till arbetshjälpmedel.Det yrkandet kommer vi att återkomma med. Detfinns också i vår satsning på det glömda Sverige.I ett frågesvar sade att honskulle återkomma till frågan om hur hon ser påhelheten . Jag ser med stor spänning frammot det. Men det var inget nytt i hennes tal här idag.Samhall redovisade en intressantversion av Samhallskoncernen mot ochstrategier för att nå dit. De flesta av de 25 förslagenför en utveckling av kan vi i folkpartietliberalerna väl instämma i. Vi får anledning attåterkomma till dem framöver. För dagen skall vitala om de aktuella förslagen i vår motion frånfolkpartiet liberalerna.Samhall har i samråd medarbetsmarknadssstyrelsen föreslagit att flerarbetshandikappade bör beredas arbete inomSamhall under /92. Regeringen hardock föreslagit att verksamheten inte skall öka.Också här har vi en annan uppfattning. Vi tyckeratt verksamheten bör öka under det kommandebudgetåret med . För det harvi också anslagit 50 milj.kr.För oss är det -- inte minst med anledning av densysselsättningssituation som vi har -- mycketmärkligt att utskottsmajoriteten inte är beredd attutöka timramen för . Att man inomSamhall har varit mån om arbetsmiljön och ställtupp för sina anställda har gjort att frånvaron harminskat. Men går regeringens ochutskottsmajoritetens förslag igenom kommer dettafaktiskt att föra med sig att måste avskedaarbetshandikappade. Tycker verkligen Bo Nilssonatt det är rimligt?Vi förutsätter att den utredning som har att se överSamhalls verksamhet särskilt beaktar våra förslagom utökade möjligheter för psyskisktutvecklingsstörda och gravt handikappade att fåarbete inom Samhallsgruppen.De inbyggda verkstäder som bedrivs i regibetraktas inte längre som en försöksverksamhetutan som en normal verksamhetsform. Enligt vårmening är det nu angeläget att gå vidare och släppakravet på att antalet arbetshandikappade måstevara minst fem på varje arbetsplats för att eninbyggd verkstad skall kunna komma till stånd. Ettslopande av denna regel skulle innebära att ävenmindre företag kunde ta emot arbetshandikappade.Ofta är de mindre företagen särskilt väl lämpade försådana uppgifter. Det borde vara möjligt förSamhall att komplettera den befintligaarbetsledningen med särskilda kurativa insatser, såatt de sociala målen för det skyddade arbetet kanuppnås.Vi tycker att de nya riktlinjerna, som utskottethänvisar till, inte tillräckligt underlättar för de småföretagen att ha s.k. inbyggda verkstäder. Mansätter upp hinder i stället för att underlättaverksamheten. Självklart tycker vi det är bra medanställning med flexibla lönebidrag men det enagoda får inte utesluta det andra goda.Låt mig slutligen säga några ord om den mycketomdiskuterade frågan om flexibla lönebidrag. Förmånga handikappade är lönebidrag ett bra sätt attfå fotfäste på arbetsmarknaden. Under ett par århar det pågått försöksverksamhet med flexiblalönebidrag. Verksamheten innebär attlönebidragets nivå kan anpassas efter denarbetshandikappades förutsättningar. Det ärsjälvfallet mycket bra. Erfarenheterna frånförsöksverksamheten i är ocksåmycket goda.Det är viktigt att bidragssystemet konstrueras så underlättar placeringar inom de sektorer påarbetsmarknaden där förutsättningarna är störreför de anställda att övergå till en reguljäranställning utan bidrag. Det ger systemet medflexibla lönebidrag större möjligheter till.Regeringen och utskottet föreslår nu att flexiblalönebidrag skall tillämpas över helaarbetsmarknaden. Det tycker vi i folkpartietliberalerna är bra.Vi förutsätter också att ett system med flexiblalönebidrag skall kunna tillämpas så att bidragsnivånkan justeras både uppåt och nedåt. Detförekommer faktiskt att de lönebidragsanställdasarbetsförmåga försämras under anställningensgång, och då måste det finnas möjlighet att justerabidragsnivån uppåt.Förslaget om flexibla lönebidrag har oroat många,helt naturligt framför allt kulturinstitutionerna ochde allmännyttiga organisationerna därlönebidragen är av mycket stor betydelse. Dethandlar om 1,5--i lönebidrag viaarbetsmarknadsbudgeten.Utskottet delar självklart denna oro och har, tyckerjag, genom klara skrivningar visat att enskildamänniskor inte får råka illa ut samt att berördainstitutioner och organisationer, i varje fall inte iregel, skall påverkas av bidragsförändringen förrändet är aktuellt med nyanställningar. Inte heller idessa fall skall det behövas bli tal om sänkta bidrag,men arbetsgivarna får vara beredda att accepteraanställning av personer med svårarefunktionsnedsättningar.Jag behöver inte upprepa vad som står i texten iutskottsbetänkandet -- det har varitinne på. Men skulle de arbetshandikappade förlorasitt arbete, då skulle de totala kostnaderna församhället bli större och det personliga lidandetännu större. Därför gäller det att gå försiktigt fram.Det är något som jag hoppas att vi också är överensom.Sedan kommer det märkvärdiga. Majoriteten iutskottet är inte beredd att följa upp vad man sägeri utskottet, nämligen att på sedvanligt sätt geregeringen till känna vad man skriver. Vad betyderegentligen detta, ? Är man inte bereddatt ta konsekvenserna? Om oönskade effekteruppstår inom t.ex. kulturinstitutionerna, skall dåinte regeringen vidta erforderliga åtgärder?Utskottet har på ett helt annat sätt än regeringen ipropositionen lagt sig vinn om att försöka lösa desvårigheter som eventuellt kan uppstå. Man hartagit hänsyn till yttrandet från kulturutskottet ochtill alla motioner som inkommit i frågan. Motiverarverkligen inte detta ett tillkännagivande, BoNilsson? Det här är mycket märkligt.Kjell-Arne har motionerat om skall ta bort taket för lönebidragsplatser hosde allmännyttiga organisationerna. I det nyasystemet med flexibla lönebidrag slopas det härtaket och andra begränsningar. Det innebär alltså ipraktiken ett bifall till motion,även om det i den ibland konstigariksdagsbehandlingen blir ett avslag. Det viktiga ärändå att det kanske kan ge ytterligare någraarbetshandikappade meningsfull sysselsättning.Herr talman! I tider med ökad arbetslöshet tyckervi i liberalerna att det är särskiltangeläget att skydda de värst utsatta, däribland dehandikappade. Därför skall jag sluta med att ställatre konkreta frågor till Bo Nilsson:1. Varför är man inte nu beredd att öka timramenför så att man slipper avskedaarbetshandikappade?2. Varför är man inte beredd att underlätta försmåföretag att ha s.k. inbyggda verkstäder?3. Varför tar man inte t.ex. kulturinstitutionernasoro på allvar, så att man uppmanar regeringen attvidta speciella åtgärder, om flexibla lönebidragskulle komma att drabba kulturen alltför hårt?Med detta, herr talman, uttalar jag att jag ställermig bakom liberalernas reservation menyrkar bifall enbart till reservationerna 12 och 21.Anf. 54 ():Herr talman! Vi har fört en lång debatt omarbetsmarknadspolitiska frågor. talare harkommenterat arbetsmarknadsläget som kraftigthar försämrats och som enligt alla prognoserkommer att försämras ytterligare.I ett pressmeddelande frånarbetsmarknadsstyrelsen sias om attnedgången på arbetsmarknaden under de närmaste15 månaderna blir den djupaste underefterkrigstiden och att arbetslösheten kan kommaatt uppgå till . Det är genomsnittssiffran förlandet. Vi vet att andelen arbetslösa i många länoch länsdelar kommer att vara mycket högre och attmerparten näringsgrenar drabbas, i den mån deinte redan är drabbade. I något län har man tyvärrredan uppnått procenttalet 4,5 i arbetslöshet -- medråge.De yngre dominerar bland dem som varslats omuppsägningar, men också många äldre har varslats.Just för de senare kan det bli svårt att ta sig tillbakatill arbetslivet.Ännu svårare kan det komma att bli för människormed arbetshandikapp. Handikappade har, ävenunder högkonjunktur, ofta svårare att kunna väljaarbete efter egna önskemål. Hamnar vi i enlågkonjunktur med en allmänt försämrad situationpå arbetsmarknaden, så slår den oerhört hårt motdem som redan har en svag förankring i arbetslivet.Det gäller bl.a. de arbetshandikappade.I prognoser omutvecklingen på arbetsmarknaden, som jag nyssrefererade ur, sägs att möjligheterna att slussa utarbetshandikappade i arbete kommer att försämrasdrastiskt under det närmaste året. Det är verkligenillavarslande. Om ingenting görs för dessamänniskor kan de riskera att hamna mycket långtbak i arbetslöshetskön -- i den mån deras behov avarbete över huvud taget uppmärksammas.Vi i hävdar att aktiva insatser måstegöras överallt där det över huvud taget är möjligtför att värna om jobben för dearbetshandikappade. Det gäller att bereda ocksådessa människor arbete.Vi har i en motion föreslagit en förstärkning avSamhall. Det har vi gjort därför att vi anser att deti nuvarande situation med ökade svårigheter påarbetsmarknaden är särskilt angeläget att denresurs som utgör tas tillvara så att dess kompetens främst kommer deutsatta arbetshandikappade till del.Den kartläggning som 1989 årshandikapputredning gjorde visade att nästan tre avfyra svårt handikappade saknade arbete eller annandaglig sysselsättning utanför hemmet. För mångaav dem var det en tragedi.Mot bakgrund av de behov som finns är detangeläget att verksamheten inom fårbyggas ut. Detta har vi tillsammans med folkpartiettagit upp i reservation 21.Vi skiljer oss emellertid åt i fråga ommedelsanvisningen. I anser vi att Samhallsanslag bör räknas upp med 100 milj.kr. iförhållande till regeringens förslag. Dennahemställan finns i reservation nr 23. Med enuppräkning med 100 milj. kr. kan man undvika attfå en olycklig neddragning av antaletarbetstillfällen inom -- vilket annars är vadsom väntar -- och man kan även få nya platser, somdet alltså finns och kommer att finnas ett stortbehov av.Vad gäller lönebidragen kommer fr.o.m. nästabudgetår det nuvarande regelsystemet, med desskoppling av bidragsnivån till olikaarbetsgivarkategorier, att ändras, så att vi i ställetfår ett system som på ett flexibelt sätt anpassarlönesubventioneringen till den enskildearbetstagarens arbetsförmåga.Med en övergång till flexibla lönebidrag skall det blimöjligt att också skapa flerlönebidragsanställningar inom anslagsramen.Detta är positivt.Det finns dock mycken oro ute, främst hoskulturinstitutioner och allmännyttigaorganisationer, som har påpekats. Det ärmånga kulturinstitutioner, statliga och icke-statliga, som för sin verksamhet är starkt beroendeav den arbetsinsats som görs avlönebidragsanställda. I särskilt hög grad gällerdetta institutioner med -- i förhållande till antaletövriga anställda -- många lönebidragsanställda. Detgäller t.ex. landsarkiven och ett stort antal museer,inte minst länsmuseerna. Även folkrörelsearkivenär mycket beroende av de resurser som tillförsarkiven genom de lönebidragsanställdas insatser.Kulturutskottet har yttrat sig tillarbetsmarknadsutskottet i just den här frågan ochuttryckt oro över vad övergången till flexiblalönebidrag innebär för just kultursektorn. Oronkan vara befogad. Vi vet att de ekonomiskapåfrestningarna på kultursektorn är stora ochatt man, så länge inga ytterligare resurser tillförskulturinstitutionerna, är starkt beroende avlönebidragsanställningarna.Nog hade det varit bra om vi hade fått en prövningoch en bedömning av vilka effekter en generelltillämpning av flexibla lönebidrag skulle komma attfå, inte minst för denna sektor. Det var ju också vadsom utlovades närarbetsmarknadsutskottet i sitt betänkandekonstaterade att ''det var tillfredsställande att AMSi samråd med statskontoret bl.a. skulle belysakonsekvenserna av en omläggning till flexiblalönebidrag för de mest berörda verksamheterna''. berörda verksamheterna innefattades framförallt kultursektorn.Av detta blev tyvärr ingenting, men vi har aldrigfått veta varför. skriver utskottet i dettabetänkande att övergången till flexibla lönebidraginte nämnvärt kommer att påverka situationen förkulturinstitutionerna och de allmännyttigaorganisationerna, utan lönebidragen kommer attbetalas ut till dessa för deras anställda i sammaomfattning som förut. Det är först somproblem kan komma att aktualiseras. Vidare sägsatt om oönskade effekter uppstår inomkulturinstitutionerna på grund av införandet avflexibla lönebidrag, har regeringen att vidtaerforderliga åtgärder med hänsyn till den fortsattaverksamheten.För att vara säkra på att regeringen verkligen vidtaråtgärder om de oönskade effekterna uppstår, är viav den meningen att på denna punktborde göra ett tillkännagivande till regeringen. Dethar vi uttryckt i reservation nr 12, som är gemensamför , , ochmiljöpartiet.Därtill anser vi i att de handikappadesökade svårigheter på arbetsmarknaden till följd avdet förändrade arbetsmarknadsläget motiverar attanslaget, utöver den anslagsökning somregeringsförslaget innefattar, förstärks medytterligare 100 milj.kr. Detta tas upp i reservationnr 19.Herr talman! har ytterligare ettmotionsyrkande som vi återkommer med och somvi även har följt upp i en reservation, nr 9, somär betitlad Samhällsekonomisk studie av enarbetsgaranti för handikappade.Många människor med olika funktionshandikappslås ut från arbetsmarknaden. Trots attstödåtgärder sätts in för att underlätta inträde iarbetslivet, är vissa handikappgruppermissgynnade. Som jag tidigare sade, är det enmänsklig tragedi att vilja arbeta men inte kunna fåen anställning. Även samhällsekonomiskt är detbäst när arbetshandikappade ges möjlighet attarbeta. Om de inte får denna möjlighetuppkommer stora kostnader, inte bara påstatsbudgeten utan också inom sjukförsäkrings- ochpensionssystemen.Det är mot den bakgrunden som för framkravet på en samhällsekonomisk studie med syfteatt analysera de samhällsekonomiska konsekvensersom skulle bli följden om alla arbetshandikappadesom vill ha arbete också bereddes arbete, antingenpå den öppna marknaden eller inom den skyddadesektorn. Vi är av den uppfattningen att desamhällsekonomiska vinsterna i form av minskatbehov av pensionering och minskad belastning påsjukförsäkringssystemet är stora. Men framför alltär det av hänsyn till de enskilda människor det härgäller som vill ha en översyn. Det finnsredan mycket material som kan användas och somman kan ha nytta av. Vi vill också att studiengenomförs under parlamentarisk medverkan. Vivill ha det så därför att vi tror att det kan underlättade offensiva åtgärder som studien kan ge anledningtill.Herr talman! Jag står bakom de reservationer somhar stöd av . Jag yrkar bifall tillreservationerna nr 9, 12, 19 och 21 till betänkandeAU12 och till reservation nr 7 till betänkandeAU11.Anf. 55 ():Herr talman! Man kan i den här debattenobservera att alla partier är eniga om att vi går moten svår tid på arbetsmarknaden. Frågan är vilkamedel och vilken politik som i detta läge skallanvändas. Man kan också observera att det i en stark misstro mot politikernas hantering avarbetslöshetsproblemet, speciellt bland krafternautanför det politiska livet på de s.k. marknaden,där man förväntar sig att förhållandena i Sverigeskall vara av samma art som förhållandena iEuropa. Inom den generella välfärden fick man ihöstas en erfarenhet av detta genom besluten omsjukförsäkringen. Frågan är nu -- och där stårkampen -- om det även när det gäller arbetslöshetenkommer att ske en sådan anpassning till europeiskaförhållanden, om även arbetslösheten kommer attbli en bricka i spelet.Vänsterpartiet har till arbetsmarknadsutskottetsbetänkande 12 fogat två reservationer. Den enagäller medelsanvisningar till arbetarskyddsverket.Vi vill öka det anslaget med 3 milj.kr., så att manfår ökade möjligheter till kompetensutbyggnad föratt kunna se hur arbetsmiljön verkligen ser ut. Denandra reservationen gäller anslag inom företagshälsovården och förskyddsombudsutbildning.Detta är bara delar i det paket som gällerarbetsmiljöns betydelse. I ett sämrekonjunkturläge som dagens kanske frågan om detmeningsfulla arbetet kommer i skymundan.Arbetsmiljön har en oerhörd betydelse när detgäller att hävda det meningsfulla arbetet, och dethar inom arbetarrörelsen rått en väldig skillnadmellan strävan efter arbete åt alla och fullsysselsättning. Att hävda den fulla sysselsättningenkan gälla att ge människor möjligheter att försörjasig, men det handlar til syvende og sidst om attutveckla människors möjligheter att göra någontingvettigt i det här samhället. Det är då detmeningsfulla arbetet som är viktigt.Men i rak motsats till att människor harmeningsfulla arbeten ser vi nu en massiv utslagning,och utslagningen har ju på intet sätt minskat pågrund av att 10 miljarder eller 15 miljarder harkommit in i en fond för rehabilitering. Det ärsamma värderingar som råder påarbetsmarknaden, det är samma makt som råder påarbetsplatsen, och det är samma drivkraft som göratt människor i både offentlig och privatverksamhet har det väldigt bekymmersamt.Som påpekade är det framför alltkvinnorna som harfått ta mest stryk vad gäller hälsan. De har i och försig kommit in på arbetsmarknaden, men de har deutan tvivel sämsta jobben. Dessa bör värderas upp.I betänkandet föreslås förändringar i reglernagällande de handikappade på arbetsmarknaden.För de handikappade är det ju helt avgörande hurarbetsmarknaden ser ut, om det över huvud tagetfinns någon möjlighet att slussa ut handikappade påarbetsmarknaden. Huvudfrågan för dehandikappade, den som framöver kommer att varahelt och hållet avgörande, är om regeringenkommer att satsa pengar på AMS och om mankommer att vidta kraftfulla åtgärder av ekonomisk-politisk art som gör att alla får plats påarbetsmarknaden.Det finns i detta också en motsättning. Om virehabiliterar dem som slås ut blir det också flerpå arbetsmarknaden, och då krävs fler jobb. Då gårdet inte att bara satsa på utbildning, utan manhamnar i det läget att det är nödvändigt attskapa fler arbeten totalt sett. Och hur klarar mandå sysselsättningen för de utsatta grupperna?Vi kan konstatera -- och jag tror att det är eninsikt som regeringen delar -- att regeringens väg,den s.k. tredje vägen, har havererat och attdevalveringen var ett gigantiskt och egentligenstrukturellt misstag.