prot · GE09121 · 1991-05-29 00:00:00 — Det är vänsterns uppgift att göra alltför att förhindra detta.Herr talman! Jag skall övergå till att kommenteranågra områden som behandlas i betänkandet.När det gäller utländska företagsförvärv anservänsterpartiet att det är viktigt att de största,strategiskt mest betydelsefulla svenska företagenkan bevaras i svensk ägo. Detta kan givetvis skegenom att det kollektiva kapitalet går in, men vianser att det också är rimligt med lagstiftning påområdet.Jag vill göra en kort kommentar till de svenskautlandsinvesteringarna. De framställdes av deborgerliga talarna som om de vore en stor olycka.De har inte förmågan att se en viktig sida av dessautlandsinvesteringar. Dels sker en stor del avinvesteringarna i fastigheter och de är egentligeninte produktiva investeringar, dels är många av demverkligt stora, i flera betydelser, affärer.Att svenska företag förmår köpa upp utländskakonkurrenter är ett tecken på styrkan isvenska företag. De skapar synergieffekter, enmarknadsledande position och en position på denstora europeiska marknaden. Jag har svårt att se har saklig grund för bedömningen att dettaskulle vara en svaghet i den svenskanäringspolitiken. Det är en styrka attsådana starka företag har kunnat utvecklas.Jag har tidigare gett exempel på områden somvänsterpartiet anser värda särskilda satsningar. Ettsådant område nämndes också av Per-OlaEriksson, nämligen bioteknik. är ett av defå industriländer som saknar ettforskningsprogram på området. Miljöteknik är ettannat område med oerhördautvecklingsmöjligheter, och ett område som ocksåär av strategisk betydelse.Vi anser att det är fel att möta miljöproblemendefensivt och avvaktande, vilket sker i alltför höggrad. Det finns en tillväxtpotential, en möjlighetför teknikutveckling och en möjlighet till export avmiljötekniskt kunnande som måste utvecklasgenom medvetna samhälleliga satsningar.När det gäller industrifonden är det mot bakgrundav vad vi vet om möjligheten att få tillgång tillriskvilligt kapital svårt att riktigt begriparegeringens förslag att minska fondensstiftelsekapital. Vi anser att det är bra att manfinner nya former för verksamheten och att mankompletterar dem. Men med tanke på hur svårt detär att få riskvilligt kapital till små och medelstoraföretag, är denna minskning av stiftelsekapitaletologisk.När det gäller utvecklingsfonderna upprepar vivåra synpunkter . Vi anser inte att debeslutade inbetalningarna av kapital skallverkställas.I reservation 57 markerar vi ett kraftfullt stöd tillkvinnligt företagande. I en annan reservation, nr71, tar vi tillsammans med upp denviktiga frågan om bilindustrins framtid.När det gäller inrättandet av den nyanäringspolitiska myndighet som skall ersätta SIND,STU och , accepterar vi regeringens förslag.Vi anser att vi under behandlingen av ärendet fåttbetryggande försäkringar om att man skall tavederbörlig hänsyn till de anställda. Man kanförstås undra något över regeringens timing avrationaliseringsinsatser när man lägger ned statligaverk. Det hade enligt min mening varit lämpligareatt genomföra denna process under enhögkonjunktur än att göra det nu under enlågkonjunktur.Herr talman! Det som behövs för ett näringsliv medinriktning mot framtiden är en ekologisknäringspolitik som utgår från vad naturen tål, sombygger på vad människan förmår och som anpassarsig efter vad människan kan prestera.Anf. 6 () replik:Herr talman! På en punkt kan jag instämma medRolf L . Han talade om hur värdefullt detskulle vara om vi kunde få en debatt om hela detområde som omfattas av näringspolitiken, inkl.bl.a. energifrågan.Men i övrigt, herr talman, är det inte så mycket avdet sade som jag kan ställa migbakom. Hans krav på kollektiva lösningar och ökatsamhälleligt ägande, hans försök att stoppa varjeansträngning till skattesänkningar, allt detta kanframstå som naturligt för den som anser attsocialism, dvs. samhälleligt ägande, skall varavägledande för samhällsbygget.När jag hör detta noterar jag också att det finnspåtagliga likheter mellan och devarelser som fanns i den TV-film som gick . Det var några konstiga varelser frånen annan planet som när man slet av dem det yttreskinnet visade sig ha ormskinnet kvar innanför. Jagkommer ihåg att den filmen hette är ganskaintressant att notera vilket förutseende de somgjorde filmen hade. Bakom v:et, ,finns den gamla kommunismen kvar i grundenoförändrad, med allt vad den har åstadkommit avförtryck av människor, skapande och initiativkraft.Det framgick med stor tydlighet av det sade.Jag glädjer mig åt att industrinministern ärnärvarande här i kammaren. Det finner jagnaturligtvis självklart. Vad skulle kunna varaviktigare för en minister med ansvar förindustrifrågor än att närvara och delta i den debattsom äger rum i om näringspolitiken? Detfinns naturligtvis ingen annan möjlighet för densom respekterar och demokratin i denform den har i en parlamentarisk demokrati än attgöra detta. Men det är ändå roligt att han är här,och det vill jag gärna understryka.Men det är ändå egendomligt, industriministern,att regeringen måste ha stöd av närdet gäller krav på ett kollektivt kapital, nyaplaceringsregler för AP-fonderna, för riskbolagenoch för förvaltningsbolaget . Regeringenlägger fram de gamla socialistiska förslagen, ochdär kan regeringen få stöd av kommunisterna. Ärdet den politiken, , som svensksocialdemokrati skall stå för?Anf. 7 TALMANNEN:Jag vill erinra om att han fick ordet förreplik på anförande.Anf. 8 PER () replik:Herr talman! Det finns en hel del i sätt att driva näringspolitik somdet finns anledning att kommentera. Det är intesärskilt många överraskningar i sig, utan snarastden traditionella socialistiska politiken av gammaltkommunistiskt snitt som framkom, om än klätt inya bokstäver och nya ord. Det är ett nationelltkollektivt kapital, de gamla statliga företagen ochden gamla statskapitalismen eller statsägandet somskall fram igen, men knappast några nya lösningar.Jag har svårt att förstå att detta är vad Sverigebehöver.Det finns knappt något enda land i denna del avvärlden som går i den riktningen. De gamlapartibröderna på andra sidan går i raktmotsatt riktning efter en närmast fiaskoartadhistoria med statligt företagande, planhushållningoch mycket annat.Det är möjligt att vi borgerliga partier hålls sammanav vad kallar skattekverulans. Menskattetrycket i avviker radikalt frånskattetrycket i övriga västvärlden. Med ettskattetryck som är högre, med lågtillväxt och stora ekonomiska problem, där svensktföretagande har svårt att konkurrera, är det intesärskilt konstigt att vi vill få ner skattetrycket för attöka konkurrenskraften för svenska företag.Jag är inte orolig för att svenska företag investerarutomlands, men jag är orolig för att ingen verkarvilja investera i från utlandet; man väljerandra ställen. Det är ett mycket dåligt betyg på dentyp av investeringsklimat vi har här i Sverige.Det är därför som vi borgerliga partier har ettrekordstort antal gemensamma reservationer i dethär betänkandet, där vi visar enad front i fråga omvåra möjligheter och vår vilja att ge en nyframtid. Men vad visar tillsammansmed socialdemokratin är inte någon enad front,antar jag. Vi får väl svar om detta. Det måste välvara någon koalition -- miljöparti, vänsterparti,socialdemokrati och möjligen några med dragunder galoscherna -- som skall kunna genomdrivaer politik.Anf. 9 () replik:Herr talman! Jag tycker att jag fick en ganska braillustration till vad jag sade, och en bekräftelse påatt jag har rätt. Ingen av talarna presenteradenågon tillstymmelse till borgerlig näringspolitik.Man upprepar sin skattekverulans. togtillfället i akt att angripa industriministern -- med enreplik till mig som förevändning. Sedan visadeHadar att jag hade fel när jag sade att han varen liberal kverulant; han är snarare en konservativkverulant. Han kan tydligen inte uppfatta attnågonting förändras -- att kanförändras, att politiska motståndare kan förändras.Per uppfattade inte heller att jag intenågon gång talade om planekonomi. Jag talade omett blandat ägande, jag gjorde kammarenuppmärksam på det faktum att det statliga inslageti ägarbilden i är ovanligt litet vid eninternationell jämförelse. Min uppfattning är attdet behöver förstärkas, att det behövs som enmotvikt till den privata kapitalkoncentrationen.Jag är också övertygad om att man kan bedriva ettmodernt, slagkraftigt statligt ägande som intekommer att visa upp samma svagheter, sammastelbenthet, samma bristande hänsyn till natur ochmänniskor som vi har sett i det östeuropeiskastatliga ägandet och i planekonomier.Hadar har tydligen lagt märke till att harvalt att sända repris på filmen är givetvis envalfilm, ett inlägg i valdebatten från vår sida.Anf. 10 PER () replik:Herr talman! De gamla argumenten om densplittrade borgerligheten börjar verka ganskanattståndna. Om och vänsterpartietbekvämar sig med att titta på det betänkande somvi faktiskt debatterar , så finner ni att det ärgemensamma borgerliga reservationer om decentrala riktlinjerna när det gäller näringspolitiken,småföretagen, myndighetsstrukturen -- alla decentrala frågorna för näringspolitikens bildande.Där är vi eniga, medan vi möter enhandlingsförlamad och splittrad front frånmotparten, som kan tänkas bestå av vänsterparti,miljöparti och socialdemokrati, om man skall hanågon möjlighet att formera ett trovärdigtregeringsalternativ . Det är vänstern somär splittrad, det är vänstern som inte förmårpresentera ett handlingsalternativ för att kunnaklara företagandet här i Sverige.Ett handlingsalternativ är inte att stirra på gamlaöststatsmodeller om ökat nationellt kollektivtkapital, om än mer flexibelt än där. Att öka detstatliga ägandet, det statliga företagandet, är ingenlösning för framtiden. Det vore intressant att längrefram i debatten få höra eventuellaregeringskolleger kommentera detta.Anf. 11 () replik:Herr talman! Jag har i mitt inledande anförande ien rad punkter redovisat den förändring avnäringspolitiken som liberalerna villgenomföra. Och jag tror inte att sovså djupt att han inte är medveten om omfattningenav det programmet.Vad som naturligtvis oroar mig är den framgångsom kommunistisk politik alltjämt har i densvenska , där förslag om inriktning avpolitiken när det gäller kollektivt ägande ochhögskatter alltjämt kan påräkna ett så starkt stödfrån den svenska socialdemokratin. Jag ärbekymrad över framgångarna för kommunismennär det gäller att försöka förändragrundförutsättningarna för svenskt näringslivgenom ökat förstatligande, ökad kollektiv styrning.Jag tycker att det vore utmärkt värdefullt omsplittringen inom det socialistiska blocket skulle blinågot större, så att vi kunde påräkna att man intelängre som utgångspunkt skulle ha den inriktningav politiken som alltför länge styrts avkommunistiska värderingar.Anf. 12 () replik:Herr talman! Det som borde oroa ochPer är väl att när deras resp.partiledare tillsammans presenterar ett borgerligtalternativ, dvs. försöker göra regeringspolitik av sinskattekverulans, så minskar populariteten hosväljarna -- då går man tillbaka. Det är, tycker jag,ett mycket tydligt tecken på att detta inte är vadsvenska folket vill ha.Det är alldeles självklart, tycker jag, att man sompolitiker har både rätt och skyldighet att ta ettansvar för näringslivets utveckling, för attnäringslivets utveckling anpassas till vad människantål och vad miljön tål, för att produktionen fårdemokratiska inslag, för att demokratiska inslagtillkommer i ägandet, för att det skapas och gesökat utrymme för demokratisk styrning avproduktionen i form av statligt ägande och i formav ökat inslag av kooperativa verksamheter.När det gäller utlandsinvesteringar och bristen påutländska investeringar i , tycker jag att dethade varit bättre om vi hade kunnat föra en sakligdiskussion om detta. somnäringsutskottet hade sin utfrågning om deutländska investeringarna presenterade en av TVsnyhetssändningar -- jag minns inte vilken kanal detvar -- en representant för svenska , som taladeom som ett alldeles utmärkt land attinvestera i. Man byggde ut, man fick tillgång tillvälutbildad, relativt datakunnig arbetskraft. var inte det krisland, detnegativa investeringsland som moderatasamlingspartiet och vill göra det till.Talmannen anmälde att Per anhållit atttill protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik.Anf. 13 ():Herr talman! Per försökte fösa inmiljöpartiet i en fålla tillsammans medvänsterpartiet och socialdemokraterna -- ochdessutom med de där personerna med drag undergaloscherna. Jag vill verkligen betacka mig för detsistnämnda sällskapet -- jag hoppas att vi slipper attse dem i denna kammare, för de har icke visat sigha förståelse för ett demokratiskt arbetssätt.Miljöpartiet vägrar att bli inföst i någon fålla, PerWesterberg. Vi vill själva välja vem vi skallsamarbeta med. Vi samarbetar gärna med partierbåde till höger och vänster, om de för enmiljöpolitik som går i samma riktning som vi villdriva miljöpolitiken. Detta är i och för sig vårt storabekymmer. Vi finner att socialdemokratin ochborgerligheten för en politik som i stort ärsamstämmig när det gäller miljö- och energifrågor.Vi talar om näringspolitik för tillväxt. Dåfinner i varje fall jag att det tycks vara en storenighet om att tillväxt i konventionell mening ärönskvärd. Detta är grundläggande. Där står alltsåde borgerliga och socialdemokratin på samma sida.Vad menas då med tillväxt? I konventionellbetydelse menas att summan av varor och tjänster ilandet skall öka. Helst vill man att det skall öka percapita. ligger i topp i närdet gäller BNP per capita, dvs. före alla EG-ländersåvitt jag vet. Därför är det litet bekymmersamt atthöra den ständiga klagan över det eländigatillståndet i som man hör borgerligheten,speciellt , vältra sig i.Vi i är kritiska mot dettatillväxtbegrepp. Vi säger att det är ett farligtbegrepp. Vi lurar oss själva. Denna ökadekonsumtion av varor kan betyda vad som helst.Framför allt är vi oroliga för att denna ökadekonsumtion och produktion av varor utarmar våranaturtillgångar och leder till att vi dessutomförsmutsar vår miljö. Så har det varit. Är man intevillig att diskutera tillväxtens innehåll är det troligtatt det kommer att bli så. Det är kolossalt viktigt attnär man diskuterar tillväxt också talar om vad detär som skall växa.Det är mycket i vårt industrisamhälle som vimiljöpartister menar inte kan och inte får växa. Vivill ha moraliska utgångspunkter för vad som skallväxa. Vi har från denna talarstol sagtatt det skall vara vissa kriterier när vi talar om vadsom skall växa. Vi skall ha kriterier som solidaritetmed naturen, solidaritet med kommandegenerationer, solidaritet med de fattiga folken ochsolidaritet med dem som har det besvärligt i vårteget land.Med dessa utgångspunkter skall vi diskutera vaddet är som får och kan växa. Då finner vi att det ärmycket som inte bör växa utan tvärtom börkrympa. Då tar man till det besynnerliga ordetnegativ tillväxt, vilket inte är bra. Vi förstår i ochför sig vad som menas. Krympning vore kanske ettbättre ord.Med dessa solidariteter som utgångspunkt kan manlägga upp ett program för hur man menar attsamhället bör utvecklas. Det väsentliga är att vi ivår teknik och vår produktion och konsumtionöverger de linjära förloppen, dvs. från naturresurstill produkt och därefter till sophög, och i stället gårin för cirkulära förlopp där man återanvänder såmycket som möjligt. Redan när processen startarskall man tänka igenom hela processen och fråga sigom den är förenlig med solidariteterna och deekologiska kraven.Vi befinner oss i en ekonomisk kris. Den ärhuvudsakligen internationell, även om vi harfördjupat krisen i genom egna åtgärder därvi har ''priced ourselves out of the market'' på vissaområden. Vi har alltså haft en för snabbkostnadsutveckling.Men det är minst lika viktigt att inse att vi har enekologisk kris. Den är också global. Vi är delaktigai den. Vår uppgift är inte bara att lösa denekonomiska krisen, dvs. att framför allt skapasysselsättning. Vår uppgift är också att lösa denekologiska krisen. Där behövs tillväxt på en radområden som har med miljövänlig teknik att göra,en bättre energiteknik som satsar på förnybararesurser och hushållning, en bättrekonsumtionsteknik som satsar på energisnål trafik.Över huvud taget behövs en diskussion om hursamhällsstrukturen skall utvecklas.Vi har sagt att skatteinstrumentetmåste användas på ett annat sätt än . Vi måstebeskatta det som mänskligheten har ont om,nämligen energi- och naturresurser. Däremot gårdet att sänka skatten på sådant som det äruppenbarligen gott om och som vi har bekymmeratt utnyttja, nämligen arbetskraft. Detta bordevara så självklart att jag kan inte begripa att intenågon politiker inser att det är den riktning som vibör gå om man tror på marknadsekonomi överhuvud taget. Om staten skall ingripa med skatter,skall den göra det på ett sätt som gör att manhushållar med det som det är ont om och intehushållar så mycket med det som vi har gott om.Med utgångspunkt i detta yrkar jag bifall tillreservation 3, där vi från ger våraprincipiella synpunkter på tillväxten och vad somdär tillhör.Vidare har vi frågan om internationaliseringen. Vihar noterat att regeringen i sin beskrivning av t.ex.EG bara talar om de positiva effekterna. Det ärklart att det finns positiva effekter av internationelltsamarbete. Men det finns också en hel delbekymmersamma punkter som man helt förtiger.Det gäller svårigheterna och riskerna medstorskaligheten. Det leder till ökade transporteroch sannolikt till ökad energi- ochresursanvändning. Dessutom har vi den anonymitetsom uppstår på grund av storskaligheten. Beslutenfattas långt bort från dem som är berörda. Den somfattar besluten ser sämre konsekvenserna av sinaegna åtgärder. Och de som utsätts för beslutenförstår inte några sammanhang eftersom de ärinsatta i ett storskaligt system, där de inte själva kangenomskåda systemets verkningar. Det är bara ettexempel på hur man bör vara någorlunda kritisknär det gäller internationaliseringen och inte baraköra på och säga att utvecklingen går åt rätt håll.Som politiker har vi anledning att värderautvecklingen och se om den verkligen går åt rätthåll eller om utvecklingen behöver styras åt någotannat håll. I det fallet kan det gälla att bromsastorskaligheten och satsa på sådant som jag tror attmänniskor i allmänhet gillar, nämligen mångfald,småskalighet och närdemokrati.Jag går då över till småföretagspolitiken. Vi tror atten EG-anslutning för en stor risk försmåföretagsamheten i landet. Det är sannolikt attungefär av våra svenska småföretag kommeratt slås ut.Ett skäl till varför vi är skeptiska till EG-anslutningen är att det är en skandal att ta den förgiven utan att ha en bred demokratisk diskussionom vad en anslutning betyder för . När detgäller småföretagspolitiken i övrigt har vi engemensam politik med åtskilliga av de borgerliganär det gäller kapitalförsörjning och liknande. Vihar som bekant ett eget förslag, nämligen närfondsförslaget. Vi säger att löntagarfonderna skallupplösas och de medel som finns där skall användasför lokala närfonder som stödjer småföretagenbåde när det gäller kunskapsutveckling och när detgäller lån. Jag yrkar bifall till reservation 7.Det uttalas stora bekymmer för att det görs så fåutländska förvärv av företag här i . Denstatistik som jag har sett antyder att sedan början av80-talet har utländska intressenters köp av svenskaföretag ungefär fördubblats, vilket inte verkar såförskräckligt krisartat.Det som möjligen kan anses vara krisartat är denvåldsamma expansionen av svenska företagsköp iandra länder, framför allt i EG, där harnågot slags rekord . lett till att den svenska utlandsskulden nu läruppgå till . Detantyder kanske i någon mån att vår svenskaföretagsamhet har lidit av hybris,självöverskattning, i sin förtjusning att få leka påden europeiska marknaden. Vi vet av alla förlusteri bankväsendet och finansbolagen att försiktigheteni många fall inte har varit en ledstjärna för svenskföretagsamhet . Det betyderinte att man skall vara överdrivet försiktig, men dethar uppenbarligen gått för långt åt andra hållet.När det gäller de utländska företagens förvärv iSverige tycker jag att de borgerliga ochsocialdemokraterna borde tro påmarknadsekonomin och säga att det här sköter sigsjälvt. Låt utländska intressenter, om de finner detlämpligt, köpa svenska företag. Varför staten ellerpolitikerna skall försöka att driva utvecklingen iden ena eller den andra riktningen är inte så lätt attförstå.Jag skall gå över till frågan om teknisk utveckling.Det påstås ibland att är teknikfientligt.Så är det inte, men vi vill välja teknik. Vi menar attregeringens och de borgerligas satsning på teknik ärrätt samstämmig. Man satsar på allt som går bra ochtycker att det skall gå ändå fortare. tycker ju vifrån att branscher som går väldigt bra --låt oss säga elektronikindustrin, dataindustrin,osv. -- faktiskt kan sköta sin utveckling själva. Detfinns inga starka skäl för att den skall ytterligarepåskyndas.Vad som borde göras från statens sida är att satsapå teknik som möjligtvis inte har samma skjuts avmarknadskrafterna, t.ex. sådan som har att göramed att skydda miljön. Där finns inga naturligaekonomiska korrektiv som ser till attmiljöförstöringen kommer in i kalkylen.Felet med hela BNP-begreppet är att allt detnegativa som sker i miljön inte visar sig i BNP-kalkylerna. Hela den tillväxtstatistik som mansysslar med i BNP-kalkylerna är enligt våruppfattning falsk. Om vi värderade den förstöringav luft, vatten och jord och den uttömning avnaturresurser som sker, har vi förmodligen iindustrivärlden i realiteten kontinuerligt en negativtillväxt.För att driva en teknisk utveckling i rätt riktning,har vi föreslagit inrättandet av en delegation förekologisk teknik. Jag yrkar bifall till reservation 22.En mindre fråga som vi också tagit upp i enreservation är inrättandet av ett Teknikens hus, därman skulle syssla med frågorna om tekniken ochdess sammanhang med den globala miljö- ochresursutvecklingen och om tekniken i det globalaöverlevnadssamammanhanget. Vi tycker att detvore väldigt värdefullt, om någonting sådant kundekomma till stånd, för det finns inte i i dag.Vår syn på småföretagsutveckling kommer KristerSkånberg att utveckla vidare.Vi har en motion om aktiebolagens ansvar. Vi anseratt ägande och ansvar skall höra ihop. Vi är kritiskamot aktiebolagslagen, därför att aktieägarna ärtotalt avhända ansvar för det som de äger. Vi menaratt aktiebolagslagen behöver ses över, så att manfår en bättre koppling mellan ägande och ansvar.Bilindustrin har vi motionerat , och detgör vi igen. Vi tror inte att bilindustrin är någontillväxtindustri och vi anser att den inte heller börvara det -- jag talar i första hand ompersonbilsindustrin. Personbilstransporter ärenergislösande och miljöskadliga och bör därförminskas på sikt.Jag yrkar bifall till reservation 71 och också tillreservation 74, som gäller en mindre fråga,nämligen utveckling av Alvarmotorn, men somaktualiserar en brist i vårt samhälle. Det finns ingeninstitution -- för hade viUtvecklingsbolaget -- som kan ta hand omprodukter som gått från experimentstadiet till nästastadium, framtagande av prototyper.Livscykelspecifikation är någonting som borde varasjälvklart för att vi skall få ett bättre grepp om vadvi sysslar med i vår produktion och i vårvaruframställning.Jag yrkar bifall till reservation 77. Den bygger påen motion som jag själv skrev 1975, innan jagkom in i , och som jag menar fortfarandeär i högsta grad aktuell. Jag gläder mig åt att detfinns en viss förståelse för att livscykelbegreppetbehöver komma in i vår beslutsprocess. Det ärangeläget att producenterna frågar sig, när destartar produktionen, hur livscykeln för produktenskall se ut och deklarerar sina avsikter ända fram tillskrotningen.Som gammal konstruktör vet jag att ingenkonstruktör har planerat för skrotning. Jagtycker att det vore en självklar plikt för varjeproducent och varje konstruktör att tänka igenomhur råvarorna i produkten, när produkten en gångär uttjänt, skall kunna återvinnas.