prot · GE09120 · 1991-05-28 00:00:00 — Medel har intebeviljats för samma projekt i följd.Individuellt inriktade projekt som handlar om attstärka självförtroendet hos kvinnor har underprojektverksamhetens senare del inte beviljatsmedel. I stället har förslag att förändraorganisationen eller skapa förnyade arbetsformerprioriterats.Det här säger jag för att något beskriva vilkakriterier som vi har använt vid bedömningarna. Detgår utmärkt väl att läsa om detta, och jag skäms inteett dugg över den fördelning som jag har gjort. Denär ganska rättvis.Anf. 214 ():Herr talman! Det här mycket intressant. Jag harläst de där papperna och har också räknat och settom det är riktiga siffror. De är någorlunda riktiga.Fortfarande har jag inte fått någon som helstförklaring på vad nya, okonventionella metoder ärför någonting. Det enda konkreta är att kvinnornassjälvförtroende skall stärkas och att det skall rörasig om långsiktiga åtgärder. Det bästa sättet attstärka kvinnornas självförtroende är att se till attkvinnorna får en bra utbildning och bra kunskaper.Det är sådant som i och för sig kräver mycket storainsatser av eget arbete. Men det är faktiskt så manfår jämställdhet, inte genom kurser där man talarom okonventionella metoder.Jag är ledsen. Jag har naturligtvis en avvikande synpå jämställdhetsarbetet. Egentligen är jag förpersonval och individuell syn även på politiken. Jagvet att , liksom andrakvinnoförbund, har sökt pengar. Vem söker inte fåpengar?Anf. 215 Statsrådet ():Herr talman! Om det nu är svårt att föreställa sigvad nya arbetsformer kan vara, kan jag väl säga attt.ex. fackliga organisationer som försöker nåkvinnor för att få dem engagerade i fackligt arbete,gör det på helt nya tider, anordnar barnpassning,funderar över arbetsformer, språk och över huvudtaget formerna för det fackliga arbetet -- alltsådelvis nya och okonventionella metoder -- verkarför sådana som projektpengarna faktiskt skallanvändas till. Det handlar om att anpassa sig efterkvinnornas villkor och därmed engagera många flerkvinnor. När vi har fördelat de här pengarna -- jagkan som sagt stå för det -- har det blivit en ganskajämn fördelning över de här tre åren. Vi har attbedöma på basis av de ansökningar som harkommit in. Vi ser på kvalitet och behov. Enligt våråsikt har projektverksamheten satt i gång mångabra processer, och det har uppnåtts många godaresultat.Anf. 216 ():Herr talman! Att okonventionella metoder bl.a. äratt man eventuellt skall bistå med barnpassning förbarnfamiljer eller att man skall söka uppmänniskorna där de möjligen är tillgängliga är inteokonventionellt för mig, men jag har väl somcivilekonom en okonventionell kvinnlig utbildning.I den utbildningen lärde man sig bl.a.marknadsföring, varvid det gällde att anpassa sigtill konsumenterna.Sedan till det som frågan gällde -- tiden. Jag tyckeratt det är felaktigt att utdela projektbidrag precisföre valrörelsen. Det var egentligen detta som minfråga gällde. Jag tycker att man borde ha nöjt sigmed att dela ut pengarna . Därefter skulleman ha låtit bli att dela ut pengar. Det här uppfattasmycket lätt som ett dolt selektivt partistöd i envalrörelse.Anf. 217 Statsrådet ():Herr talman! har läst på dåligt.Här rör det sig om den sista ansökningsomgången.Vi har ju en mängd ansökningar att ta ställning till.Det är klart att vi skall göra detta och avsluta helaprojektverksamheten som har pågått . Det ären fullt öppen process. Självfallet skall vi fullfölja arbetet.Sedan kan ju och andra hasynpunkter på hur den slutliga fördelningen blev. har två av suttit med och haft tillfälle att se påde hela. Det finns inget dolt eller konstigt, utan vifullföljer en projektverksamhet som tvärtom ärmycket bra, eftersom den förhoppningsvis kanpåverka representationen, så att det flerkvinnor. Om inte har upptäckt detförut blir kan jag säga att många av de fackligaorganisationerna arbetar oerhört traditionellt. Dehar inte alls sett på vilka kvinnliga behov som kanfinnas.Anf. 218 ():Herr talman! Det finns ju en möjlighet att se till attansökningstillfällena inte inträffar vid den härtidpunkten. Jag måste säga att det här inte hellerser bra ut från skattebetalarnas synpunkt. Detkommer att uppfattas på ett visst sätt, och det ärmöjligt att det skall uppfattas så. kanhävda vad som helst, och jag kan hävda någontingannat. Ingenting kan bevisas. Det var alltså densista fördelningen. Jag tycker att man inför ett valborde ha varit återhållsam. Man kunde ha delat utpengarna . Det hade gått utmärkt.Anf. 219 Statsrådet ():Herr talman! har något slagskonspirationsteorier. Jag säger att jag fullt öppetkan redovisa både ansökningar, resultat avansökningarna och våra bedömningar. Jag kan ståför detta till . För att ge väljarnamöjlighet att bedöma om det har funnits ensnedfördelning ber jag att få överlämna till MargitGennser en sammanställning som visarförhållandet mellan de politiska organisationernaoch mellan beviljade medel och sökta medel. Dåfinner att det faktiskt är en ganskajämn fördelning mellan de politiska partierna. Härhar inte någon vare sig gynnats eller missgynnats.Jag skulle kunna säga att vi har haft mycketdåliga ansökningar från det socialdemokratiskahållet, och därför tar vi naturligtvis chansen attstödja när det sedan kommer bra ansökningar. Såhar det också vid olika ansökningstillfällen varitbeträffande moderata samlingspartiet.Anf. 220 ():Herr talman! Jag vidhåller vad jag har sagtom tidpunkten. Jag tycker alltså att denna ärolämplig. Det här blir som ett partibidrag.När det gäller representationen kommer det nyasynpunkter efter valet. Jag har sett de olikasammanställningarna, och jag har faktiskt ocksåläst den redogörelse som finns i det härsammanhanget. Det handlar om en stor dossier.Inom parentes vill jag dessutom säga att jag ärsynnerligen skeptisk till att människorsskattepengar används på det här viset. I andrasammanhang är det ju mycket knappt om pengar.Överläggningen var härmed avslutad.36 § Svar på fråga 1990/91:576 om vården avpsykiskt sjuka flyktingarAnf. 221 Statsrådet ():Herr talman! har frågat migom verkställighet i avvisnings- ochutvisningsärenden beträffande psykiskt sjukaflyktingar som vårdas enligt lagen (1966:293) omberedande av sluten psykiatrisk vård i vissa fall.Jag utgår från att menarasylsökande. En flykting har ju definitionsmässigtstöd att vistas i landet. Frågan är ställd motbakgrund av ett verkställighetsärende beträffandeen asylsökande.Vården som sådan är inte ett hinder förverkställighet. En regel av denna innebörd infördesi lagen om beredande av sluten psykiatrisk vård år1980. I samband med detta uttalades ipropositionen att ''verkställighet av ettavslägsnandebeslut i princip skall kunna bryta vårdenligt LSPV. En annan ordning skulle nämligeninnebära att verkställighet inte kan ske förränpatienten skrivits ut slutligt. Eftersom vården syftartill att anpassa patienten till det svenska samhället,bl.a. med hjälp av försöksutskrivningar,uppkommer lätt en anknytning hit som sedan kanomöjliggöra verkställigheten avavlägsnandebeslutet. Frågan när verkställighetskall ske får enligt kommittén avgöras motbakgrund av när sjukdomsbilden tillåterverkställighet.'' Detta blev också beslut.Detta har också kommit till uttryck i den regel iföreskrifterna som hänfört sigtill. En annan sak är att sjukdomen kan vara av såallvarlig art att verkställighet inte bör ske. I sådanafall har den asylsökande beviljats uppehållstillståndav humanitära skäl.Jag har inte för avsikt att verka för en ändring av deregler som finns på området.Anf. 222 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet för svaret. Detär klart att en människa som flyr från sitt land alltidkänner sig hotad. En flykt är en traumatiskupplevelse, och en människas tillvaro i exil innebären rad förluster och separationer. Både viktigapersonliga och sociala relationer går förlorade. Omen person dessutom drabbas av en mycket svårpsykisk sjukdom och den här personen inte frivilligtsöker vård -- i stället blir det fråga om tvångsvård --blir situationen ännu mera bekymmersam för denhär personen.Genom de allmänna råd som harutfärdat har det blivit möjligt att utvisa flyktingarsom vårdas i enlighet med lagen om slutenpsykiatrisk vård. verkställdes ett sådantutvisningsbeslut i . En psykiskt svårt sjukflykting utvisades. Sittande i rullstol flögs den härpersonen till sitt hemland. Denna händelse harbeskrivits som en tragedi för den enskilde. Men detvar pressande också för personalen.Det är uppenbart att det i det här fallet råddedelade meningar om de hälsomässiga risker sompersonen i fråga löpte i och med utvisningen.Invandrarministern kan inte tänka sig att ändra pålagen. Det hade jag nog inte heller väntat mig atthon skulle vara beredd att göra. Men jag undrar:Kan invandrarministern tänka sig att initiera enuppföljning, så att vi får reda på hur det går i sådanahär fall? Det kanske blir en lagändring senare, omdet skulle visa sig att den här lagen hälsomässigtrent av är farlig för en människa.Anf. 223 Statsrådet ():Herr talman! Jag håller med om att en flykt i sig,och kanske framför allt den situation som utlöser enflykt, i kombination med en osäkerväntan i kan vålla allvarliga psykiskaproblem. Det är dessutom ganska vanligt att sådanthär utgör ett humanitärt skäl för att människor skallfå stanna i vårt land. Men det är också ibland etthinder för verkställighet av beslut. En bedömningmåste göras i varje enskilt fall.Ibland får sådana här utvisningar ganska storuppmärksamhet. Självfallet gör vi uppföljningar.Framför allt har jag i en tidningsartikel läst om hurdet blev med verkställigheten i just det här fallet,och det gick trots allt bra.Det är viktigt att vi skapar oss en bild avförhållandena och att en uppföljning sker. Jag kanlova att vi meduppmärksamhet, naturligtvis, kommer att göra enuppföljning. Men ofta handlar det, som sagt, omolika bedömningar från olika läkare. Jag kan barakonstatera att det i de fall som jag har försökt attfölja upp har gått bra, trots att vi har så att sägaframhärdat och utvisat människor.Anf. 224 ():Herr talman! Vi verkar vara överens i det härsammanhanget. Jag tror att det är mycket viktigtjust att en uppföljning görs. Det gäller ju att lära avvad man har gjort. Jag tackar än en gång försvaret.Överläggningen var härmed avslutad.37 § Svar på fråga 1990/91:621 om praxis iutvisningsärendenAnf. 225 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig omSverige utvisar människor som hotas av dödsstraff.Svaret är: Nej!Anf. 226 ():Herr talman! Jag får tacka så mycket för ett raktoch bra svar. Jag ställde frågan, därför att jag dåoch då får rapporter som oroar mig och som tyderpå att sådant här kan ske på grund av att praxis ärdålig i sådana här ärenden. Jag undrar: Är detverkligen så, att handläggarna inte ger en persontillfälle att muntligt framlägga sin sak? Är det alltsåbara det första polisförhöret som gäller?Det kan ju handla om en person som har varit aktivi i . Kanske nämner vederbörandeinte detta vid det första polisförhöret av rädsla föratt bli terroriststämplad. Sedan har det ju skett enskärpning av asylpolitiken. Den här personen blirsenare dömd till döden i . Men vederbörandefår inte framlägga sin sak inför någon handläggarepå vare sig det berörda departementet eller hosinvandrarverket. Rättar man sig verkligen endastefter det första polisförhöret? Det kan ju ha . Den 16 majvägrade regeringen att gå med på en överprövning.Kan det gå till på det sättet?Kan alltså det första polisförhöret vara så tungtvägande i ett så här allvarligt fall som gäller ettåtersändande av en dödsdömd till ? Jag förståratt vi inte kan diskutera enskilda fall här ikammaren. Men jag undrar om en person sombefaras vara dödsdömd kan utvisas på grundval avett polisförhör som hölls utanatt handläggaren efter detta har talat med personeni fråga. Kan man inte ordna så, att det blir ett nyttpolisförhör varvid en handläggare är närvarandet.ex.?Anf. 227 Statsrådet ():Herr talman! Jag skall gärna vid tillfälle ta mig tidoch mycket noggrant gå igenom med det går till i ett utvisningsärende och visa på demöjligheter som finns när det gäller att görakompletteringar.Helt kort vill jag bara säga följande. Om ett ärendehar varit föremål för behandling i ett och ett halvtår, och då har ärendet kanske tagits upp i flerainstanser och överklagats ändå upp till regeringen,har det -- inte minst genom att personen i fråga harhaft ett juridiskt ombud -- alltsedan det förstapolisförhöret funnits rikligt med chanser att görakompletteringar.Jag har här i kammaren talat om attjag har full förståelse, och detta måste vi inse, attinte allting som är väsentligt i ett ärende kommerfram vid det första polisförhöret. Det beror dels påatt man kanske inte riktigt vet vad man skallberätta, dels på att man inte vågar berätta allting.Den ursprungliga frågan kvarstår: Utvisar vimänniskor som hotas av dödsstraff? Om vibedömer att det finns en risk för dödsstraff, skallpersonen i fråga, så står det faktiskt i lagen, beviljasasyl. Den här personen skall t.o.m.flyktingförklaras här.Anf. 228 ():Herr talman! Också jag förstår att det handlar omsvåra bedömningar i det här sammanhanget. Menjag känner inte till hur det i detalj fungerar när detgäller praxis. Det som oroar mig när jag tar del avrapporter av det här slaget är att man inte tycks viljalåta den enskilde framlägga sin sak muntligt, trotsatt ett juridiskt ombud upprepade gånger har krävtatt detta skall vara möjligt. Ändå får man alltså inteframlägga sin sak. På något sätt tycks man frånhandläggarnas sida vara rädd för att konfronterasmed personen i fråga. Så får det inte vara, även omdet handlar om svåra saker.Även i det enklaste brottmål har man ju rätt attframlägga sin sak muntligt. Jag tror att det så attsäga har mentalhygienisk betydelse för denenskilde att vederbörande känner att de är tillåtetatt framlägga sin sak. Om det sedan finns skäl somgör att man inte tror på vederbörande är en annansak. Vad jag är har talat om tror jag emellertid ären viktig bit.Överläggningen var härmed avslutad.38 § Svar på frågorna 1990/91:634 och 650 omflyktingbarns rättigheterAnf. 229 Statsrådet ():Herr talman! har till mig ställt enfråga som har sin bakgrund i att en familj iSödertälje med fyra barn skall utvisas.Annika hänvisar till att ett beslut omutvisning och återkallellse av uppehållstillstånd kanhävas om det finns ''tillräckliga humanitära skäl avsynnerlig art'' och har frågat vilka skäl regeringenanser vara tillräckliga i ett sådant fall som det härangivna.Ylva har ställt en liknande fråga ochundrar vilka omständigheter som skall föreligga föratt ''tillräckliga humanitära skäl av synnerlig art''skall föreligga.Jag har valt att besvara frågorna i ett sammanhang.Det är utomordentligt svårt att här i kammarendiskutera enskilda fall, därför att sekretessenhindrar mig att redovisa hela bakgrunden. I det härärendet känns en sådan begränsning extra svår. Enhel del är emellertid redan känt via media. Så hardär bl.a. framgått att föräldrarna vid inresanförnekade att de hade pass, vilka dock senarepåträffades, samt att de felaktigt anförde att de varstatslösa, medan de i själva verket var syriskamedborgare. De har ljugit medvetet. Om de hadelämnat korrekta uppgifter hade de inte beviljatsuppehållstillstånd.Enligt utlänningslagen, i den lydelse lagen hade närdetta ärende avgjordes, kan ett uppehålls- ocharbetstillstånd återkallas om utlänningen harlämnat oriktiga uppgifter om sin identitet ellerandra omständigheter. , i den lydelse av lagensom och varitmed och beslutat, står det att sådant tillstånd skallåterkallas.När det finns ett lagakraftvunnet avlägsnandebeslutoch utlänningen gör en ny ansökan omuppehållstillstånd, får en sådan ansökan enligtutlänningslagen bifallas bara om ansökan grundarsig på omständigheter som inte har prövats förut iärendet och om utlänningen har rätt till asyl häreller det annars finns synnerliga skäl av humanitärart. Som exempel på skäl av humanitär art nämns imotiven till lagen att det skall finnas allvarlig faraför utlänningens liv eller hälsa. Det sägs likaså imotiven att humanitära skäl också kan finnas iandra situationer, t.ex. om verkställandet avavlägsnandebeslutet har fördröjts under avsevärdtid på grund av omständigheter som utlänningeninte har kunnat råda över.Låt mig också kommentera en uppgift i YlvaAnnerstedt fråga -- som jag också sett itidningsartiklar om den här familjen -- nämligen attvi i skulle ha en regel som säger attbarnfamiljer som vistats här skallbeviljas uppehållstillstånd. Detta är fel.Regeringen har genom beslut bildat den s.k.barnpraxisen, vilken innebär att en barnfamilj sominte fått sitt första beslut får stanna, ominget särskilt talar emot. Detta har inget som helstmed det här ärendet att göra.Anf. 230 ():Herr talman! Jag ber att få tacka för svaret påfrågan, som dock egentligen knappast är ett svar påmin fråga.Låt mig först säga att det skrämmer mig när våraord om solidaritet med flyktingar alltmer reducerastill att bli ord som inte åtföljs av handling. Jagtycker att det här konkreta fallet, som vi nu delvisdiskuterar, är ett exempel på hur våra ord omsolidaritet, om stöd till flyktingbarn, omhumanitärt bistånd urholkas och inte motsvaras avden önskvärda handlingen.Låt mig också säga att statsrådet i sitt svar påpekaratt barnpraxisen tillämpas när beslut inte har fattatsi första instans. Låt mig då påpeka att från börjanavsåg barnpraxisen, när den infördes ,att gälla när regeringen inte hade fattat beslut inomett år. Så ändrades innebörden ibarnpraxisen, som om det ur barnens synvinkel inteskulle spela någon roll i vilken instans beslutfattades. Det viktiga ur barnens synpunkt måstevara hur länge de har vistats i det här landet.Låt mig vidare säga att det faktum att man har varitnärvarande i kammaren när ett beslut har fattatsinte behöver betyda att man stödjer beslutet, i dethär fallet alltså att ordet kan har ändrats till skall.Jag delar inte uppfattningen att det skall vara så.Egentligen gäller frågan när man kan anse att detföreligger synnerliga skäl. På den frågan svarar intestatsrådet. Däremot sägs i svaret att man skallkomma in med ny ansökan. Jag vet inte omstatsrådet menar att man i det här fallet skall göradet.Jag skulle kort vilja hänvisa till vad statsministernsade när jag ställde en fråga till honomsom handlade om flyktingbarn, liksom den härfrågan handlar om. Han sade: ''Jag anser att detfaktum att vi har skrivit under FN-konventionenom barnens rättigheter gör att vi har ytterligareanledning att mycket noga följa varje särskilt falloch se om vi brister. I så fall får vi undersöka vad vikan göra för att situationen skall bli bättre. ''Jag anser inte att regeringen har gjort det i det härkonkreta fallet. Jag tycker att det är skrämmandeatt man kan skriva under konventioner och sedaninte ta hänsyn till dem i sitt arbete.Anf. 231 TREDJE VICE TALMANNEN:Jag får upprepa min tidigare uppmaning tillkammarens ledamöter att hålla de tider som enligtriksdagsordningen gäller för debatter av detta slag.Anf. 232 ():Herr talman! Jag ber att få tacka statsrådet försvaret. Som säger är det häregentligen inget svar på de frågor som vi har ställt,utan det hela handlar om vad vi kan göra . Menhär är det fråga om en familj i stor nöd och inteminst med fyra barn, som har rotat sig i Sverigeunder och som skall ryckasupp ur den enda trygga tillvaro som de har just nu.Även om föräldrarna medvetet har ljugit, somstatsrådet säger, måste man fråga sig: Vilkenmänniska på flykt skulle inte göra det om man harsådana erfarenheter av myndigheter som de flestaflyktingar har som kommer till vårt land? Iflyktingkonventionen sägs tydligt ifrån att barn inteskall straffas för föräldrarnas handlingar. Härtycker jag att det föreligger ett fall som i allra högstagrad motiverar att man tar hänsyn till humanitäraskäl. Dessa fyra barn behöver det stöd som enhumanitär behandling i skulle ge dem.Jag tycker att man skall behandla barn anständigt.Det är inte anständigt att slänga ut dessa fyra barn,även om föräldrarna medvetet har ljugit och förtmyndigheterna bakom ljuset. Här finns tillräckligtmed humanitära skäl för att regeringen skullekunna ändra sitt beslut, utan att några prejudikatskulle skapas.Anf. 233 Statsrådet ():Herr talman! Jag skulle gärna ta en debatt omanständighet just . Det åligger regeringen attpröva mot de lagar som har stiftat. Omman sedan inte ställer upp på de lagar som man harvarit med om att stifta här i får står för ensjälv.Jag kan förstå att det kan vara svårt när det uppståren lokal opinion eller någon ber en riksdagsledamotatt engagera sig i ett enskilt fall. Jag har självupplevt det som riksdagsledamot, för man har intealltid hela bakgrunden i ett ärende klar för sig. Menman gör det ju otroligt lätt för sig om man baraskjuter hela skulden på ett statsråd, som bara haratt tillämpa de lagar som har stiftat, ochbörja tala om bristen på solidaritet!Jag har nämligen ansvaret för -- jag är knappastensam om det i denna debatt -- att tillämpningen avlagen också blir trovärdig och rättvis, ävengentemot dem som inte kan mobilisera en lokalopinion eller väcka frågor i . Det skulleinte vara rättvist, och , om man först skulle kunna lämnafelaktiga uppgifter för att få ett uppehålls- ocharbetstillstånd och därefter, sedan tillståndetåterkallats och avvisningsbeslut meddelas, kunnagömma sig i landet och begära omprövning avärendet och anföra lång vistelse somhumanitärt skäl. Lika orimligt tycker jag faktisktatt det är att hänvisa till barn. att det här handlar om flyktingbarn. Vi hadeinte ansett att det handlar om flyktingar om vi hadefått de riktiga uppgifterna från början. Då hadefamiljen inte fått uppehållstillstånd som flyktingar.Anf. 234 ():Herr talman! Jag hoppas i alla fall att statsrådet ochjag är överens om att det handlar om barn. Jaghoppas också att vi kan vara överens om att Sverigehar ratificerat FNs konvention om barnensrättigheter. I denna konvention sägs t.ex. attkonventionsstaterna skall tillförsäkra det barn somär i stånd att bilda egna åsikter rätten att frittuttrycka dessa i alla frågor som rör barnet, varvidbarnets åsikter skall tillmätas betydelse iförhållande till barnets ålder och mognad.Jag undrar om man har gjort det i detta fall. Görman det i sådana här fall? Jag ifrågasätter det. Jagtycker också att statsministerns svar på min fråga itorsdags antydde att han inte heller var riktigt säkerpå att man verkligen hade gjort detta i det härfallet, och kanske även i andra ärenden, medutgångspunkt i konventionen om barnensrättigheter, som vi alltså ställt oss bakom.Låt mig också säga att det i det här konkreta falletfaktiskt var så att det även efter det att det avslöjatsatt familjen kommit hit under uppgivande av falskauppgifter om identitet tog väldigt innaninvandrarverket fattade sitt beslut. Det var i sig ettskäl till att man skulle ha kunnat tillämpabarnpraxisen.Anf. 235 ():Herr talman! Statsrådet hänvisar till att man intekan ha hela bilden klar för sig. Det är naturligtvisså. Men frågan gäller inte bara den här enskildafamiljen. Fallet med den här familjen illustrerar hurbarn kommer i kläm, därför att föräldrarna harlämnat oriktiga uppgifter. Men vi borde kunna följabarnkonventionen, där det sägs att barn inte skallbehöva lida för föräldrarnas handlingar.Nu är situationen som den är, även om vi inte harhela bilden klar för oss. Barnen finns här och harvarit här . Det är omänskligt attslita upp dem ur sin miljö.Anf. 236 Statsrådet ():Herr talman! Vi är överens om att det handlar ombarn. Låt oss också vara överens om att det härfallet inte har någonting med barnpraxisen att göra,varken så som den var formulerad när jag en gång itiden införde den eller så som den är formulerad . Den skulle ändå inte ha tillämpats. Den härfamiljen fick uppehållstillstånd . Mendet är inte detta det handlar om, utan barnpraxisenhandlar om att se till att inte myndigheternastillkortakommanden när det gäller att snabbt fattabeslut skall drabba barnfamiljer. Men här skulle viskapa en praxis som innebär att barnfamiljer intebehöver vara sanningsenliga om sitt ursprung.