prot · GF0935 · 1991-11-29 00:00:00 — Jag tror att vi är mångakvinnor som värnar om detta.Det skulle vara intressant att, som någon här togupp i debatten, få rubriker när det gäller varsel omkvinnojobb. Det vore intressant omarbetsmarknadsdepartementet tog fram siffror omdetta och tittade på vad dessa besparingar innebärför kommunerna. Vilka varsel blir det ikommunerna, vilka tjänster handlar det om, och ärdet fråga om män eller kvinnor?Det blir ofta stora rubriker på många orter närindustrier läggs ned: 150 är varslade, 200 ärvarslade osv. Men när krisbranschen kommuneroch landsting lägger ner verksamhet, då ser vi ingarubriker, eftersom det handlar om kvinnojobb. Dåtiger arbetsmarknadsministern, och det är mycketbeklagligt.Anf. 49 ():Herr talman! Man kan tydligen läsa ett svar påmånga olika sätt. Själv tolkar jag det här svaret sompositivt då det framhålls att det är viktigt attkvinnor inte skall vara ett slags dragspel in och utpå arbetsmarknaden alltefter konjunkturernassvängningar. Det är angeläget att det inte blir så.Jag håller helt med statsrådet om betydelsen av ettkonkurrenskraftigt företagande och en ökadekonomisk tillväxt i vårt land. Annars hotas dengenerella välfärd som vi alla värnar om.Det är alldeles riktigt att kvinnor skall stimulerastill otraditionella utbildningar. Det gäller inte baraarbetsmarknadsutbildningar utan också andrautbildningar. Tyvärr räcker det inte med detta, utandet gäller att också stimulera arbetsgivarna tillotraditionella anställningar. Alltför många kvinnorhar nämligen genomgått speciella AMU-utbildningar och andra utbildningar och har ändåmycket svårt att få jobb i de yrken som de utbildatsig till.Jag tycker det är mycket positivt av den nyaregeringen att avskaffa hindren för privatföretagssamhet inom den offentliga monopolen.Jag har träffat många kvinnor som har känt sigfullständigt frustrerade över att inte ha kunnatstarta eget. Många har också sedan lång tid tillbakat.ex. i , varit deltidsarbetslösa inomlandstinget. där har sedan många åranvänt kvinnor som ett slags pusselbit i sinschemaläggning. Hela 2000 kvinnor har sedan långtid tillbaka varit deltidsarbetslösa. Det är inte rättatt behandla kvinnor på det viset.Det är viktigt att de regionala utvecklingsfondernatar kvinnorna och deras småföretagsverksamhet påallvar. Ofta får man faktiskt en känsla av att maninom utvecklingsfonderna tycker att kvinnligtsmåföretagande är så småttigt. Kvinnor i allmänhetbörjar på så låg nivå för att arbeta sig uppåt. Defasar för att skuldsätta sig. Om man ser till deetableringsstipendier som har gått till kvinnor pålandsbygd kan man finna att kvinnor har mycketannorlunda och mindre projekt än män. Det ärgårdsbutiker, lantgårdscamping, gräsmatteodling,simbassäng för konvalecenthästar, tillverkning avekologisk youghurt, med hunddagisoch kooperativt allaktivitetshus. Det är alltså litetannorlunda projekt som måste tas på allvar.När nu regeringen säger att man skall ge NUTEKi uppdrag att se över de hinder som kan finnas förkvinnliga företagare, så tycker jag att det är mycketbra. Länsstyrelserna i , och har tillsammans medglesbygdsdelegationens kvinnogrupp bedrivit ettprojekt här i som heterHandelsgården. Man har en butik där duktigakonsthantverkare från dessa län erbjuder sina varortill en större publik. Detta kvinnliga företagande ären form av förvaltning av ett viktigt kulturarv.Projektet var tänkt att pågå ,men det blir . Man får därförhoppas att många stockholmare hittar till den härbutiken. Från början var det meningen attprojektet skulle pågå , men man stötte påett oväntat mostånd inom . Det är faktisktinte alla tjänstemän som anser att kvinnligaföretagare i glesbygd är något att satsa på. Därförär det viktigt att regeringen stöder sådana härprojekt. Moståndet från gjorde att tre ländrog sig ur, men de tre län som var kvar fick stöd.Av landets alla småföretagare är bara 12 %kvinnor. Olika myndigheter måste förstå attkvinnors företagande är en näring och inte enhobby.Jag instämmer med det som står sist i svaret,nämligen att det är av största vikt för denekonomiska utvecklingen att ny- ochsmåföretagandet får möjlighet att utvecklas inomalla sektorer och branscher. Det visar sig nämligenrunt om i världen att det är just i småföretag somdet finns möjligheter till nya jobb. Det gäller inteminst för kvinnorna som vi värnar om.Anf. 50 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! Låt mig börja med att säga till LahjaExner att det den här gången faktiskt är männensom har råkat värre ut än kvinnorna när det gällerarbetslöshet. 63 000 män resp. 43 000 kvinnor ärutan arbete. av de varsel som föll ut ioktober hänfördes till näringslivet, därav över 50 %i det tillverkande näringslivet. Där finns det mycketmän. av varslen föll ut inom offentligsektor. verkar helt ointresseradav att av varslen föll ut inom näringslivet.Det finns mycket positivt att iaktta, om vi ser litetframåt. Den nya teknik som växer fram tar i höggrad bort gränserna mellan mäns och kvinnorsmöjligheter att arbeta inom t.ex. näringslivet. Detblir också svårt att skilja på tjänstemän ocharbetare. Om man ser processen i stort är jag inteorolig. Om man däremot ser till den svåraarbetslöshetsperiod som vi nu är inne i har mananledning att vara orolig för både män och kvinnor.Över hela landet inte minst på arbetsförmedlingar,länsarbetsnämnder, i olika näringslivsorgan och iolika grupperingar som finns, diskussioner omkvinnornas roll i arbetslivet. Syftet är att skjutafram deras roll på ett bättre sätt. Det rör sig omtusentals olika saker, och ur dem kommer mycketgott som och andraaktörer har anledning att ta till sig. Det finnsspecialstöd för kvinnor, t.ex. när de skall gå in itekniska yrken. De otraditionella medlen går attanvända.Jag är övertygad om att de kvinnor som tar på sigen företagarroll inom områdena vård och omsorginte är kvinnor som ser det som en sista möjlighet.Det finns en mängd kvinnor med goda idéer som devill förverkliga. De tror att de kan ge en bättre vård.Det här tror jag är mycket bra. Även om jag tyckermycket bra om kommun- ochlandstingsverksamheten, så kan jag den så väl attjag inser att det behövs mångfald i den.Rättvisefrågan måste ändå vårdas så att detoffentliga och det privata utbudet tillsammans gerrättvisa åt alla. Jag tror att vi får en drygare ochbättre vård genom att duktiga kvinnor tar fatt iproblemen på sitt sätt. Det måste konstateras attdet vi nu upplever är resultatet av den obalans somhar uppstått i svensk ekonomi och i andra ländersekonomi . Många av problemen ivårt land är tyvärr hemlagade. Dessa problem får vislita med mycket hårt under ett par år.Till vill jag säga att utsattabygder inte har råd att förlora sina unga kvinnor.De har redan förlorat tillräckligt. Det är en mycketviktig uppgift att regionalpolitiskt och på annat sättta fatt i detta problem. ligger förberedning i departementet. Visst vore det roligt omdet kunde utmynna i en speciell kultursatsning somväcker svensk och internationell uppmärksamhet.För att klara det behövs många goda krafter.Jag bevakar frågan om ytterligare medeloch för en diskussion därom inom och utomregeringskretsen.Låt mig också säga ett par ord till AnnaCorshammar-Bojerud. Höstens AMS-paket på 3,5miljarder kronor skall fördelas rättvist avlänsarbetsnämnderna till män och kvinnor samt tillolika områden beroende på hur svår arbetslöshetenär. Jag är medveten om att en stor del av arbetenamed vägar och husbyggen görs av män. Men dessajobb skall utföras av ännu icke arbetslösa i syfte attinte få ut än fler arbetslösa. Det är också riktigainvesteringar som vi behöver. Det gäller att skapaen framtidstro inom småföretagen, och det är vadregeringen på alla sätt försöker göra.Jag har sagt till berörda personer i mittdepartement att snabbt ta fram erfarenheter frånDanmark och om de lärlingssystem manhar där. I dessa länder är man mycket framståendepå detta område. Informationen i fråga skallföreligga inom kort.Till övriga debattörer ber jag att få återkomma inästa inlägg.Anf. 51 ():Herr talman! Många av de arbetslösa kvinnornafinns i gruppen medelålders och äldre. En stor delav dessa har en kort och föråldrad utbildning. Debehöver först förbättra sin grundutbildning, ochdärefter behöver de en yrkesutbildning.Arbetsmarknads- och vuxenutbildning ställs därförinför mycket stora krav på resurser. Det behövsäven otraditionella lösningar när samhället skallgöra denna framtidsinvestering. En otraditionelllösning är helt enkelt att varva praktik ochutbildning, så att kvinnor vågar mer.TCO-distriktet i har för närvarande12 000 arbetslösa, och av dessa är kvinnormed ganska kort utbildning.Låt mig ge ett annat exempel från industrin.Beklädnads i har 3 029 medlemmar. 408 avdem är arbetslösa, och av dessa är kvinnor. Enmycket stor del av dessa arbetslösa är invandrare,som samt blev värvade till den svenska industrin i likhetmed vad jag blev. Många av dem har mycket dåligakunskaper i svenska och ingen yrkesutbildning alls.Andra har blivit friställda så att detnu krävs särskilda insatser för att förhindra att deblir utförsäkrade och hamnar i en situation där deblir varaktigt beroende av samhället för sinförsörjning.Det blir ordentligt med pengar tillarbetsmarknadsbudgeten enligt löfte frånarbetsmarknadsministern, om vi nu skall tro på vadtidningarna skriver. Jag hoppas att det verkligenblir så att arbetsmarknadsministern orkar klara avden uppgiften. Men det räcker inte med barapengar. Hur dessa pengar används är minst likaviktigt för framtiden. Arbetslinjen måste därförutvecklas ytterligare.Arbetsmarknadsministern fick ett brevfrån . I dettabrev står bl.a. följande:''Risken är uppenbar att kvinnoarbetslöshetenmarginaliseras. De tunga åtgärderna är naturligtvisriktiga men kommer områden till del där få kvinnorarbetar. Därför måste åtgärderna kompletterasmed satsningar som direkt bistår de mångaarbetslösa kvinnorna.'' Båda dessa åtgärderbehöver alltså vidtas.Anf. 52 ():Herr talman! Den här gången har männen detvärre, sade statsrådet. Ja, det är riktigt om manläser statistiken så ytligt som han gör. Jag ärövertygad om att statsrådet egentligen vet att justdet som kommuner och landsting med sindominerande kvinnoarbetsmarknad har kallas förmjuka varsel. Sådana varsel är just när vikariatupphör, när de timanställda inte får fortsätta attarbeta och när deltidsarbetslösheten smyger fram.Detta är något som inte uppmärksammas, och detär tragiskt om inte arbetsmarknadsministernerkänner att detta är en verklighet.Statsrådet säger att pengarna blir dyrare genom privatiserar. Det är möjligt att det går attarbeta effektivare under ett privat avtal. Påstädsidan kallas det att arbeta effektivare när mananlitar privata entreprenörer i stället förkommunalanställda städerskor. Det innebär ocksåsämre lön, betydligt större arbetsbeting och ettstörre antal arbetsskador. Jag tror inte att det är pådet sättet som kvinnorna vill att pengarna skallräcka längre inom vården och omsorgen.Inom kommunalarbetarförbundet ärarbetslösheten faktiskt uppe i , och dengruppen består nästan enbart av kvinnor. Blandkvinnor i åldrarna 25--är arbetslösheten så högsom . Dessa kvinnor är inte hjälpta av någotvårdnadsbidrag.Anf. 53 --BOJERUD(c):Herr talman! Efter att ha åhörtarbetsmarknadsministerns senaste inlägg känneråtminstone jag mig något lugnare. Jag tror inte attett införande av vårdnadsbidrag innebär att vikvinnor väljer att stanna hemma. Vi har kommitmycket längre än så. Det rör sig om idéer som hadekunnat framföras , men jag trorfaktiskt inte att vi kommer dithän. har vi införten ordning med valfrihet, och den tycker jag ärviktig.Någon här nämnde aktuell statistik och sade attmånga äldre kvinnor är arbetslösa. Men enligtoktoberstatistiken ligger den största arbetslöshetenhos kvinnor i åldrarna 20--. Det är alltså färrearbetslösa bland kvinnor som närmar sigpensionsåldern.Tanken på införande av ett lärlingssystem tyckerjag låter bra. Som jag sade tror jag att detär ett sätt att hjälpa kvinnor att välja otraditionellayrken. Det är lättare att välja ett yrke där man fårarbeta praktiskt än att lära sig det i skolan medhjälp av några veckors praktik.Det sägs att av dem som arbetar på detadministrativa området är kvinnor. De är alltså ioffentlig tjänst. Det är väl snart bara kvinnor ikammaren, och vi känner till detta. Jag självarbetar i offentlig tjänst och vet precis hur det är.Den avdelning som jag arbetar på har fått en nästanhalverad styrka, från 25 till 14 personer, och vi harknappt märkt det själva. Däremot märker vi det närvi arbetar.Det är inte bara arbetsmarknadsverket som skallagera i detta sammanhang, utan jag menar att ocksåmassmedia har en roll att spela. Det är viktigt , som någon sade här tidigare, talar om vadsom händer i kommuner och landsting. Det geremellertid inga rubriker, och därför är det inteintressant. Men kanske kan vi härifrån hjälpa till attskapa dessa rubriker.Anf. 54 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! Unga kvinnor har det mycketsvårt på arbetsmarknaden, , och jag är ordentligt oroad över att ungaarbetslösa flickor tenderar att gå mot längrearbetslöshetsperioder. Jag menar att vi därförmåste ta nya tag.Ines Uusmanns inlägg kändes litet konservativt.Det var så låst i det förgångna. Monopol är aldrigbra. Att uppnå rättvisa och lika rätt till vård är ettpolitiskt ansvar, men litet mer mångfald iproduktionen är bra för kvinnorna, inte tvärtom,som vill låta påskina.Ines Uusmann verkar inte heller medveten om attden nya regeringen ärver ett budgetunderskott på80--, som vi måste ta itu med attpruta ned rätt ordentligt. Det är nödvändigt. Vi sernu hur räntemarknaden fungerar när den interiktigt har förtroende för att regeringens föreslagnaåtgärder skall gå igenom och få stöd i beslut somfattas i den här kammaren. Detta får folket dyrtbetala genom höjda räntor.Den statistik jag hänvisar till är AKU-statistiken.Jag förstår att har egen statistik, somöverglänser den officiella svenska statistiken,eftersom denna underkänns. Jag kan emellertidicke underkänna den statistiken.Ines Uusmann nämnde i sitt första inlägg ocksåforskningen, som berör den socialdemokratiskatiden. Vi skall ta denna forskning till oss och görade förbättringar som behövs.Utbildning, , är åtgärd nummer ett,men det kommer också att behövas vissaberedskapsarbeten för dem som befinner sig i slutetav sin yrkeskarriär och för dem som är riktigtordentligt skoltrötta. Dessa måste komma in ipraktiska verksamheter inom de yrkesområden ditde vill. Har man som skoltrött suttit av tiden, skallman ju inte direkt fortsätta i skolan.Medlen skall fördelas rättvist. Jag vill också säga attjag kommer att göra allt för att hitta flertjänsteföretag. Jag vill utvidga gruppen till attomfatta också statens egna verk och myndigheter,som än så länge inte har bidragit -- mer änVattenfall, med fem eller sex jobb. Även de mångaorganisationer som finns i vårt land borde kunnadelta på samma sätt som privata tjänsteföretag.Gudrun sätt att läsa mittinterpellationssvar fick mig att tänka på en visshornprydd herre, som läser på ett visst sätt.Inte heller verkar ta någon somhelst hänsyn till det ekonomiska läge som landetbefinner sig i. Det blir jobbiga år. Vi har ett stort budgetunderskott, sommåste vårdas om det inte skall gå riktigt illa påarbetsmarknaden.Jag sade förut att det går litet pengar till vägar ochhusbyggen och att detta mest berör män, men idessa företags administrationer och i ritföretagen ärdet mycket gott om kvinnor som berörs avbyggsektorns nedgång. De åtgärder som sätts indär, lindrar alltså på alla områden.Det vore mig främmande att tala om närande ochtärande sektorer. Alla sektorer behövs i samhället.Jag tycker att det är förfärligt illa att de sektorersom skall sköta vår bytesbalans, dvs. i hög grad dettillverkande näringslivet, har en sådan snabbnedgång att det finns risk för att 150 000industrijobb försvinner . Detta är inte braför Sverige.Jag behöver inte särskilt kommentera synen påvårdnadsersättning. Jag tror att det är bra medvalfrihet, och jag vill inte omyndigförklara dagensunga kvinnor. Jag tror att de vill jobba. En del, ettfåtal, väljer en annan väg -- låt dem ha den friheten!Nu väljer de den vägen utan att få någon som helstersättning.Det var ett mycket viktigt påpekande som IsaHalvarsson gjorde. Av de regionalpolitiska medlengår det mesta åt manshållet och väldigt litet tillkvinnor. Där måste det bli en ändring.Anf. 55 ():Herr talman! Jag kan försäkra omatt jag inte har läst interpellationssvaret som dendär hornprydda varelsen -- Fan heter han visst -- harläst . Vad jag kan se är att det är en mängdkanske hornprydda herrar som sitter i regeringenoch som på alla områden driver en politik som ärkvinnofientlig. Detta är ett område där manbedriver en diskriminerande politik.Det är inte alls så, , att jag inte ärupprörd över att arbetslösheten ökar över huvudtaget. Varje arbetslös människa innebär ettnederlag för den ekonomiska politik som denansvariga regeringen bedriver, oavsett vilken färgden har. Det är en mänsklig tragedi för dem som ärarbetslös.Men jag kan konstatera att man ser olika på denarbetsmarknad där männen dominerar och på dendär kvinnorna dominerar. Jag kan konstatera attdet faktum att de besparingar som kommuner ochlandsting nu kommer att vara tvungna att göra ---- kommer att fåmycket stora konsekvenser för den kvinnligtdominerade arbetsmarknaden, tydligen inte hosarbetsmarknadsministern ger upphov till likamycket oro som arbetslösheten inom de andraområdena. Jag menar att de naturligtvis speglar envärdering.Jag frågade förut: Kan arbetsmarknadsministern hafantasi nog att föreställa sig hur många varsel somdessa besparingsåtgärder kommer att föra med sigpå den arbetsmarknad som domineras av kvinnor?Och vad kommer det att få för konsekvenser församhällsekonomin i stort? Vi vet ju att detta inteär en tärande utan en närande sektor och att dendessutom på ett mycket intimt sätt är förbundenmed de andra arbetsmarknadssektorerna -- det hörihop.Det finns enligt min uppfattning anledning attbefara att det är kvinnorna som skall ta stötarnasom blir följden av det budgetunderskott somarbetsmarknadsministern talar om. Visst får vi lovatt bära bördorna allihop. Vi får väl allihop lov attvara med och ta ansvar för den klippekonomi somutvecklades . Men fördela dåbördorna litet mer rättvisst och se till att de som toghem stora vinster när det begav sig ocksånu är med och betalar för fiolerna! Denutvecklingen kan jag inte se i den ekonomiskapolitik som regeringen förespråkar.Den s.k. privatiseringen av vården och omsorgenger jag inte mycket för. Det handlar om enprivatisering av allas våra skattepengar, BörjeHörnlund. Den som vill driva en rent privatverksamhet kan göra det. Men kom inte ochprivatisera mina skattepengar och dessutom påståatt det ger mer vård och omsorg! Jag skulle viljafråga: Anser arbetsmarknadsministern att vårdenoch omsorgen också i fortsättningen skall finnas påarbetsmarknaden, eller skall vi stoppa tillbakadessa verksamheter, osynliggjorda och obetalda,innanför hemmets fyra väggar?Anf. 56 --BOJERUD(c):Herr talman! Privat företagande är, som har sagtstidigare i debatten, mycket viktigt. Att satsa påsmåföretagen är viktigt.Någon sade förut att kvinnor ofta börjar i det lilla.Det är väl möjligt att vi gör på det viset. Vi kanskeär försiktigare än vad männen är, vi vet hur mycketman har att förlora.Något som är viktigt men som inte tillhörarbetsmarknadsministerns område är skattebiten,som jag hoppas att man även med tanke på dettanoga ser över. Börjar man i det lilla på så sätt kanske har ett halvtidsarbete och vid sidan avdet startar en egen verksamhet, kan det uppståproblem i början. Man går ofta med ett stortunderskott.Även om man startar i det lilla är det nödvändigtatt ha ett relativt hyfsat kapital. Jag frågade tidigarearbetsmarknadsministern om man i sådana fallskulle kunna få någon hjälp, exempelvis garantierfrån staten. Jag fick aldrig något svar på min fråga.Vi som sitter här vet att vi har manliga normer. Detär bara så. Jag tror nog attarbetsmarknadsministern kan tänka sig ävenkvinnliga normer. Jag hoppas att vi kommer dit.Även vi får väl hjälpa till.Att satsa på utbildning är viktigt. Somarbetsmarknadsministern sade blir det aktuellt förmånga kvinnor. Men jag vet också att många flickorär skoltrötta. Har man gått nio, tio eller iskolan, kanske man inte orkar fortsätta. Då är detmycket viktigt att det finns en beredskap att ta emotdessa unga kvinnor -- och även männen,naturligtvis -- ute i arbetslivet. Kanske kan de sedanbörja studera på nytt. Många väljer ju att göra pådet viset.Jag tror också att vi kvinnor själva måste hjälpa tillatt bryta den tradition vi har. Vi måste se till att visjälva väljer otraditionella yrken och att vi vågargöra det. Man kan ju faktiskt pröva, även om detsedan visar sig att det inte var precis vad man ville.Det finns ju också många unga kvinnor som prövarvårdyrken, fast det inte heller är vad de ville. Mende ser ingen annan utväg. Det är alltså ett givandeoch tagande.Anf. 57 ():Herr talman! Vi svenska kvinnor har, har det sagtsi den här debatten, ytligt betraktat hävdat ossrelativt väl ute på arbetsmarknaden. Men många avoss har en lång och ofta mångsidig erfarenhet avarbetslivet, och vi är faktiskt fast beslutna attkämpa för vår rätt till egen inkomst.Detta stod klart för mig ,när jag i träffade kvinnor som kämpade medtre olika deltidsjobb, som pusslade ihop det. Deville inte vara vare sig ekonomiskt beroende ellerarbetslösa.Kvinnors flexibilitet och kämpavilja kommersäkerligen att behövas framöver när många av dennya regeringens åtgärder kan leda till allvarliga hotmot den traditionellt kvinnliga delen avarbetsmarknaden. Innan man får ett riktigt fotfästepå arbetsmarknaden gäller det i alla fall att få innågra tår i dörrspringan.Många av oss politiskt och fackligt aktiva kvinnorär allvarligt bekymrade över vad de kommandemånaderna kan innebära i form av kraftigt ökandekvinnoarbetslöshet och vart detta kan leda.Vi som är folkvalda skall inte nöja oss med attbetrakta resultaten. Våra väljare kräver att vitränger bakom siffrorna. Sanningen är att bådesysselsättningen, arbetslösheten och möjligheternaför kvinnor att få del av hela registret inomarbetsmarknadspolitiken varierar mycket mellanolika landsdelar men även mellan olika orter i ettoch samma län.Kvinnornas situation på arbetsmarknaden är inte såbra som genomsnittssiffrorna för hela riket ledeross att tro. Jag ser dessutom ett par allvarligavarningstecken. Kvinnornas arbetskraftstalminskade mellan oktober 1990 och oktober 1991snabbare än männens, och antalet latentarbetssökande ökade med26 000. Att nästan 20 000 av de arbetslösakvinnorna är långtidsarbetslösa ställer krav påytterligare utveckling av dearbetsmarknadspolitiska medlen.Frågan är om arbetsmarknadsministern är bereddatt lägga detta perspektiv på den kommandebudgeten.Jag ser att finansministern har kommit tillkammaren, och även om hon inte har hört heladebatten hoppas jag att hon läser protokollet.Anf. 58 ():Herr talman! Jag skall börja med statistiken. Jaghar inte förnekat att de siffror som statsrådetanvänder är korrekta när de står på papperet. Mendet är, precis som säger, viktigt närman är politiskt ansvarig att kunna gå bakomsiffrorna och se vad de står för. Det var dendebatten som vi trodde att vi skulle kunna föra här,i stället för att använda härskarargument.När det sedan gäller budgetunderskottet tycker jagatt det är litet förmätet av en representant förregeringen att hänvisa till fördelar och nackdelarför kvinnor. Regeringen sänker ju skatten påkapital, förmögenheter, arv och gåvor, samtidigtsom den tar bort avdragsrätten för fackavgifter,höjer avgiften till A-kassan och inte tycker sig haråd att höja barnbidraget, som man hade lovat. Ärdetta en kvinnovänlig politik?Vi kan fråga alla de tjejer som är medlemmar iKommunalarbetareförbundet. Ett ensamståendesjukvårdsbiträde som inte har något barn förlorar700 kr. på den här politiken. En ensamstående medtre barn -- det finns sådana t.ex. i somjobbar i -- som jobbar föratt försörja sig kommer att förlora .