prot · GE0953 · 1991-01-23 00:00:00 — Man kan intebara ställa sig upp och säga att det där med handelär rätt så bra, men det är ju inte bra när manproducerar livsmedel i det ena landet som är sämreän de livsmedel som produceras i det andra landet,som det är en fri handel dessa länderemellan. syftar till att skapa en uniformhandel -- med uniform handel menar jagnaturligtvis en likformig handel, så nu inte dettauttryck missförstås -- på lika villkor som bidrar tillatt kan utveckla sin handel.Jag vill påminna om att en stor delav Uruguay-rundan är skapad för att Nord-- skall kunna avvecklas så långt det överhuvud taget är möjligt.Anf. 17 ():Herr talman! Den som inte lyssnar är lyssnade inte på vad jag sade. Jag sade att detfinns problem med . Dessa problem liggerhuvudsakligen inom jordbruksområdet. Man kaninte betrakta jordbruket och dess produkter som enindustri, som arbetar under likartade villkor påolika ställen i världen. Det är just därför som vimiljöpartister inser att världen hänger ihop.Det är som står för den snuttifieradevärlden när han menar att vi skall se till Sverigesintressen och att det är export som är detviktiga. Vi måste ha ett helhetsperspektiv och ställaoss frågan hur effekten blir för världen i övrigt.Utgångspunkten är just en handel på lika villkor.Hur skall man i ett bergsområde där man odlarjordbruksprodukter kunna konkurrera medjordbruk på de bördigaste slätterna i ett annatområde? Det säger sig självt att det är totaltomöjligt. Produktionen i bergsområdet kommer attslås ut om man inte vidtar några åtgärder.En åtgärd som det enskilda landet kan vidta är attinföra ett handelshinder. En annan åtgärd är att gestöd till jordbruket. Men det enskilda landet måsteha en möjlighet att ta till tullar för att skyddajordbruksproduktionen.Jag vill också peka på en annan motsättning i denhär debatten, som står för. NicGrönvall säger att han är en stor anhängare av ensameuropeisk handels- och jordbrukspolitik. Mendet är inte sameuropeisk politik han förordar, utandet är en deleuropeisk politik, nämligen EGspolitik. Det handlar faktiskt om en tullunion mellanSverige och EG, där tullarna utgör en barriärgentemot den övriga världen. Ett avproblemområdena i diskussionen inom --det tror jag håller med om -- har varitjust EG. EG är inte frihandelsvänligt.Vi i anser att handel i första hand skallbedrivas på lika villkor. Det betyder att inteskall konkurrera ut de producenter som finns i , utan skall konkurrera påsamma villkor som vi. Därför behövs detfortfarande vissa skydd för handeln.Talmannen anmälde att anhållit att tillprotokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare inlägg.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 1990/91:93 omjustitierådens löner m.m.Anf. 18 Justitieminister ():Herr talman! har mot bakgrund avvissa uppgifter i dagspressen frågat mig om jag ärberedd att genomföra sådana lönereformer förlandets högsta domare att dessa kan förbjudas attåta sig uppdrag vid sidan av domartjänsten.Utgångspunkten för fråga är attmånga justitieråd i betydande omfattning ägnar sigåt uppdrag vid sidan av sin tjänst som domare ihögsta domstolen. Detta beror enligt att justitierådens löner är så låga att det ärnödvändigt för dem att skaffa sig extrainkomster.Om jag har förstått rätt, anser han attdet måste införas ett förbud för justitieråd att åtasig bisysslor, detta för att justitierådens opartiskhetinte skall kunna sättas i fråga och för att de skallägna tillräcklig tid och kraft åt dömandet i högstadomstolen. Ett sådant förbud förutsätter enligt NicGrönvalls mening att justitierådens löner höjs.Beträffande frågan om lönerna kan jag svaramycket kort. Men undantag för högsta domstolensordförande ankommer det inte på regeringen attfastställa justitierådens löner. Det sköts av statenschefslönenämnd, utan inblandning av regeringen.När det därefter gäller frågan om jag är beredd attinföra ett totalt förbud för justitieråd att innehabisysslor, har jag anledning att svara mera utförligt.Men först vill jag framhålla att det inte finns någotsom talar för att justitieråd -- eller andra domare --har bisysslor och andra sidouppdrag i en sådanomfattning att det skulle gå ut över deras ordinariearbetsuppgifter.När det gäller de formella förutsättningarna förjustitieråd att inneha bisysslor faller det signaturligt att knyta an till att det i regeringsformen(1 kap. 9 §) slås fast att domstolarna i sinverksamhet skall beakta allas likhet inför lagensamt iaktta saklighet och opartiskhet.Det är självfallet av yttersta vikt att dennagrundläggande objektivitetsprincip upprätthållsinom rättsskipningen. Därför måste mycket högakrav ställas på domarnas integritet och opartiskhet,och det är nödvändigt att begränsa domarnas rättatt åta sig vissa typer av uppdrag vid sidan omdomartjänsten. En reglering med sådant syfte finnsockså. Genom en bestämmelse i lagen om offentliganställning (6 kap. 1 §) förbjuds domare och andraoffentligt anställda att inneha förtroendeskadligabisysslor, dvs. sådana bisysslor som kan rubbaförtroendet till deras opartiskhet itjänsteutövningen. För domare finns vidaresärskilda bestämmelser om jäv som utesluter endomare från handläggning av ett mål i vilket hansställning till parterna eller saken kan innebära enfara från objektivitetssynpunkt.Det är den enskilde domaren som själv skall avgöraom en bisyssla är förtroendeskadlig eller inte. Omdomaren känner tveksamhet, har han eller hon rättatt få besked i frågan av sin arbetsgivare. Förjustitieråden lämnas ett sådant besked avregeringen.Det finns vidare föreskrifter som tar sikte på attförhindra att domare åtar sig så många ellertidskrävande uppdrag att det går ut över arbetet idomstolen. För justitieråden finns en sådanbestämmelse i chefslöneavtalet (5 §). Enligt dennabestämmelse är ett justitieråd skyldig att uppge omoch i vilken omfattning som han eller hon innehareller avser att åta sig bisysslor. Enligt avtalet kanregeringen besluta att ett justitieråd inte får åta sigen viss bisyssla eller att han eller hon skall upphöramed en bisyssla som inverkar hindrande påtjänsteutövningen.I det här sammanhanget bör ocksåuppmärksammas att justitieråden enligträttegångsbalken (3 kap. 4 §) är förbjudna attinneha eller utöva andra ämbeten. Denbestämmelsen -- och grunderna för den -- är givetvisav intresse när det gäller att bedöma om ettjustitieråd bör åta sig en viss bisyssla eller inte.Enligt min uppfattning är de begränsningar idomarnas rätt att inneha bisysslor som jag nuredogjort för tillräckliga för att garantera såväldomstolens och justitierådens opartiskhet somkravet på att intrång inte får ske i den ordinarieverksamheten. Domare -- inte minst ledamöterna ihögsta domstolen -- får för övrigt på grund av sinutbildning och yrkeserfarenhet anses ha särskildaförutsättningar att själva avgöra om en bisyssla ärförtroendeskadlig eller olämplig av annananledning. Jag anser därför att det inte ärnödvändigt att införa ett sådant totalt förbud motbisysslor som förespråkar.Ett annat skäl mot ett sådant förbud är att det finnsstarka samhälleliga intressen som talar för attjustitieråd och andra domare bör få åta sig vissatyper av bisysslor. Jag tänker då i första hand påutrednings- och lagstiftningsuppdrag. För att viskall kunna behålla den höga kvaliteten iutredningsväsendet är det av största vikt att vi kanpåräkna medverkan av landets främsta jurister.Med hänsyn till att ersättningen för ett uppdrag somkommittéordförande uppgår till . per dag ärdet lätt att inse att justitieråden inte åtar sig sådanasysslor för pengarnas skull. Jag har svårt att se attdenna typ av bisysslor skulle vara ägnad att minskatilltron till justitierådens opartiskhet.En annan bisyssla som är vanlig bland justitierådoch andra domare är skiljemannauppdrag.Skiljeförfarandet används i stor omfattning somtvistlösningsintrument, främst i affärstvister ochandra kommersiella mellanhavanden. Inte sällanhar rättsförhållandet internationell anknytning.Skiljeförfarandet har en viktig funktion bl.a.genom att det är smidigt och snabbt. Frånrättssäkerhetssynpunkt är det angeläget att det ärerfarna och skickliga jurister som medverkar iskiljeförfaranden, och särskilt gäller detta den somär ordförande i en skiljenämnd eller verkar somensam skiljeman. En naturlig grupp för rekryteringav dessa kategorier av skiljemän utgörs enligt minmening av justitieråden. Risken förförtroendeskada vid denna typ avskiljemannauppdrag kan typiskt sett bedömas sommycket liten, eftersom uppdraget inte härleder frånendast den ena parten utan från bägge. Till dettakommer att skiljemannauppdrag kan gejustitieråden en värdefull inblick i enskildverksamhet, som kan vara till nytta i derasdömande i högsta domstolen.Anf. 19 ():Herr talman! Jag ber att få tacka justitieministernför svaret. Jag är särskilt glad över att det är så välgenomarbetat och att denna katalog över regler harsamlats i svaret. Det är värdefullt för framtidaöverväganden om denna fråga.Jag får väl också säga att ingenting i svaretöverraskar mig nämnvärt. Det här är ju en frågasom inte är av högsta angelägenhetsgrad i vår tidutan mer en fråga av utvecklingsnatur -- hur vill vise och utveckla vårt rättsväsende, och vilkainstrument kan man använda för det? Jag tror attjustitieministern och jag är alldeles ense om attdomstolsväsendet är det förnämsta instrumentetför att utveckla ett lands rättspolitiska frågor och atthögsta domstolen därvid har en helt unik roll.Jag kanske skall säga att en hel del av dekommentarer som kan komma att göras underdenna debatt också har avseende påregeringsråden, dvs. Men för enkelhetens skull avserjag att tala om justitieråden.Justitierådens ställning borde enligt minuppfattning vara -- och på den punkten är detnaturligtvis intressant att höra vad justitieministernsjälv säger i saken -- sådan att den kan jämförasmed den som råder i . Där är ledamöterna avhögsta domstolen faktiskt kända av hela folket. Jaghar tidigare framfört synpunkter i motionsform häri på hur justitieråd utses. Och det voreintressant att mera i belysning av värdet av enallmänt aktad domarkår i högsta domstolen få vetalitet om hur justitieministern ser just på frågan omhur justitieråden utses. är det regeringensom utser justitieråden, och därför är det alltid riskför att det uppstår oro för att det sker politiskautseenden. I har man ett panelförfarandesom jag anser tillfredsställer rättssäkerheten ochlyfter fram domarnas ställning mycket mer än vadsom är fallet med vårt nuvarande förfarande.En domare som i en eller annan form arbetar medandra uppdrag utsätter sig för två saker. För detförsta minskar han sin ordinarie arbetstid. Det gårinte att förneka att allt arbete måste utföras pånågorlunda ordinarie arbetstid, och därmedminskar han den tid som han har tillgänglig för sinviktiga och svåra uppgift i högsta domstolen. Fördet andra kommer han i förbindelse med och irelation till parter, människor, företag och andradomare. Det gäller för alla de sysslor ochmöjligheter som justitieministern har pekat på. Detgäller kanske i särskilt hög gradskiljemannauppdragen, som det är mycket vanligtatt justitieråd åtar sig. I detta sammanhanguppträder justitieråden ganska ofta somordförande i skiljenämnd, men ibland som enskildskiljedomare och får där samverka med andrajurister och med partsintressen av olika slag ochkan därefter utsättas för påståenden ellerantydningar om särskilda relationer till enskildaparter.När det gäller justitierådens verksamhet ilagstiftningsarbete såsom ordförande i utredandenämnder och annat är det alldeles klart attjustitierådet därefter har en ytterligt speciellhållning till det rättsområdet. Han har därsamarbetat med andra jurister som kanske skalldöma i andra ärenden som vilar på denna domaresuppfattningar när han då var ordförande iutredningsnämnden. Risken är, som jag ser det,mycket stor att denna domare, som har det högstarättsskipande ansvaret i vårt land, i alltför hög gradi sin framtida verksamhet som domare och framförallt i sin relation till andra domare faller tillbaka påde uppfattningar som han intog i sin utredning.Det är därför som jag anser att det främsta medletatt lyfta upp justitierådens ställning över varjemisstanke och över varje möjlighet till antydanvore att införa ett förbud mot bisysslor. Då skulledet förbudet naturligtvis vara förenat med ettmycket rejält lönelyft. Vi måste komma ihåg, frujustitieminister, att en svensk dagstidning skrev omdet här ämnet. Det gjorde den möjligen i syfte attsälja lösnummer, men också alldeles säkert därföratt den tidningen betraktade detta som något sommöjligen kunde vara ett allvarligt samhällsproblem.Och nog är det väl ändå ett allvarligtsamhällsproblem när landets högsta domare tilldels håller sin levnadsstandard uppe med olikaformer av bisysslor vid sidan av sin ansvarsfullauppgift som domare.Jag vill än en gång framföra mitt förslag, och detförefaller som om justitieministern i sin hand harmöjlighet att lösa lönefrågan. Alldeles klart är välatt om regeringen höjer ordförandens lön så följerde övriga justitieråden efter med sina krav ichefslönenämnden. Den frågan är alltså ingetproblem.Med det anförda, fru justitieminister, vill jag gärnaha era synpunkter på de svårigheter jag har pekatpå när det gäller att upprätthålla oförvitligheten nären person har många olika sysslor.Anf. 20 Justitieminister ():Herr talman! Såvitt jag förstår av är det framför allt skiljemannauppdragensom bekymrar honom. Jag hoppas därför att detkrav på ett förbud mot bisysslor i varje fall inte skallgälla justitierådens medverkan ilagstiftningsprocessen. Att utesluta landets högstajurister från det värdefulla bidrag de kan ge genomkommittéuppdrag vore verkligen att utarmarättsbildningen i Sverige.När det gäller skiljemannauppdrag vill jag mot NicGrönvall säga att jag anser det vara värdefullt attvåra domare på alla nivåer har möjligheter attockså engagera sig i den rättsskipning som skerinom ramen för skiljemannaförfarandet. Det äringet ovanligt för att domare har möjlighetatt ta på sig den typen av uppdrag. Sammaförhållanden gäller för övriga Norden.För en domare som tar sådana uppdrag är detnaturligtvis viktigt att det inte kan uppstå ensituation där domarnas opartiskhet på något sättkan komma i fråga. Det har också fattatsregeringsbeslut som har inneburit att man harförbjudit domare att påta sig skiljemannauppdragsom har varit av oacceptabel karaktär. Det handlarom uppdrag från enskild part. Jag anser att det ärviktigt att se på formerna för dessa uppdrag och ivilket sammanhang de tas. Allaskiljemannauppdrag är inte acceptabla.Nic lösning på problemet går via lönerna.Jag är något förvånad över att han somutgångspunkt för sitt resonemang har attjustitierådens engagemang i skiljemannaförfarandeutgår från behovet av att skaffa sig högreinkomster. säger att det är ettallvarligt samhällsproblem att justitieråden för attlivnära sig måste ta skiljemannauppdrag. Detkanske kan vara av intresse att höra vilka lönerjustitieråden har. Helt riktigt harregeringen beslutat om ordförandens lön, och denär . Övrigajustitieråds lön är . Jag vill också pekapå utvecklingen . Under drygt fyraår har det skett en ökning av justitierådens lönerfrån . Jag skulletro att skälet till att justitieråden ägnar åtskiljemannauppdrag och lagstiftande uppdrag inte iförsta hand är för att kunna livnära sig utan för attde anser att det är värdefulla uppgifter, där de kanbidra till rättsutvecklingen i vårt land och öka sinegen kompetens såsom domare.Anf. 21 ():Herr talman! Nej, det är alldeles självklart så, frujustitieminister, att dessa män och kvinnor intearbetar på sin fritid med skiljeuppdrag för att deskall kunna livnära sig. Man kan livnära sig på enlön på , och på . också för dendelen. Men det handlar om att åstadkomma enslutpost i domarkarriären som återgerdomarkarriären attraktivitet för unga jurister somhar läggning för domaryrket. Och det handlar omatt rätt avlöna och belöna personer som genomlångvariga studier, doktorsexamen ochframgångsrik verksamhet i domaryrket eller i andrajuristyrken har visat att de besitter den speciellaförmåga som en domare måste ha. Det handlar omatt belöna dem på ett rimligt sätt. Och tycker jaginte, det måste jag säga, att de löner somjustitieministern korrekt återgav är rimliga. Jaganser att det är en orimlig belöning för en lång ochtung juristgärning, och den ger inte domarkarriärenden och den åtråvärdhet som vi behöver gedomarbanan för att åter få dit de bästa juristernavårt land kan producera.Justitieministern säger att det finnsskiljemannauppdrag som inte är lämpliga. Däriligger enligt mitt sätt att se svaret på minfrågeställning, nämligen att om det finns någotskiljemannauppdrag som inte är lämpligt så kanförekomsten av skiljemannauppdrag innebära attjustitieråden generellt kan ifrågasättas för att deägnar sig åt enskild domarverksamhet. Det skullevi kunna undanröja om vi ställde kravet på dem attavstå från det och i stället gav dem en ekonomiskomständighet som hade två goda egenskaper, delsatt det ställs högre krav på dem, dels att mandärigenom skapar denna attraktivitet idomarkarriären.När det gäller lagstiftningsverksamheten ärjustitieråden en stor resurs. Men jag vill gärnaerinra justitieministern om den helt nyligenframlagda propositionen om ersättare förjustitieråd och dess avsikter. Det tycker jag i så fallskulle vara en alldeles rimlig lösning bl.a. för attundanröja den generande omständigheten attjustitieråden ersätts med . Det är enskam. Det kostar ju mer att administrera bidragetän att betala ut det. Men vi skulle framför allt ocksåundanröja invändningen att dessa domareåsidosatte sin väsentliga uppgift i högsta domstolenunder den tid de sitter som utredningschefer iviktiga lagkommittéer och annat. Jag tycker attjustitieministern skall överväga att åläggajustitieråden att då de tar storautredningsuppdrag utträda ur domarverksamhetenoch låta en ersättare inträda för dem.Anf. 22 Justitieminister ():Herr talman! Jag delar uppfattningså till vida att jag anser att det är mycket viktigt attvi ser till att domarbanan är en attraktiv yrkesbanaför dugliga unga jurister. Det är också skälet till attvi har lagt ner mycken möda på attvidta åtgärder som gör att domstolsväsendet kanfungera på ett sådant sätt att det blir attraktivt attarbeta i det.Men det handlar inte bara om löner, även om jagockså anser att löner är en viktig fråga. Det är ocksåandra typer av åtgärder som måste till. Det handlarom arbetssituationen i våra domstolar. Det handlarom intresse i själva arbetet -- hur arbetsuppgifternaär utformade och vilka möjligheter man har att åtasig uppdrag vid sidan av som är av stort intresse. Jagtror att underskattar våra domareavsevärt när han tror att det är enbart slutlönen ihögsta domstolen som avgör attraktiviteten för denbanan hos unga jurister. Jag tror också att det harmycket stor betydelse vad innehållet i arbetet idomaryrket ger. Och därvidlag tror jag faktiskt attfrågan om bisysslor har en viss betydelse isammanhanget.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellation 1990/91:114 om folk-och bostadsräkningenAnf. 23 Civilminister ():Herr talman! har frågat mig-- om FoB 90s relation till ,-- om uppgiftsinsamling för forskning utan attprecisera ändamålet med forskningen är iöverensstämmelse med datalagen,-- om FoB 90s användbarhet vid ett stort bortfall,-- om hur utfallet av FoB 90 kommer att påverkaeventuella förslag till folkbokföringar under årenframöver samt-- om hur jag ser på bortfallet och hur jag ämnaröka tilliten hos medborgarna för den datainsamlingsom anses nödvändig.Mina svar är följande.När det gäller frågan om FoB 90s relation tillEuropakonventionen och om ändamåletöverensstämmer med datalagen så framgår såväl avEuroparådets dataskyddskonvention ochrekommendation om forskning och statistik som avden svenska datalagen att ändamålet skall varaklart definierat. Ändamålet anger ramen för hur ettregister får utnyttjas. Genom FoB-lagen (SFS1989:329, ändrad 1989:908) har slagit fastatt ändamålet med FoB 90 är att framställa statistik,dvs. att framställa avidentifierat material.Därutöver har preciserat att statistikenskall användas för samhällsplanering, forskning ochallmän information.Den restriktiva ändamålsregleringen har ocksåkommit till uttryck i FoB-lagen genombevarandebestämmelsen. Så snart det av SCBupprättade registret över FoB 90 inte längre behövsför framställning av den anslagsfinansieradestatistiken, skall det lämnas över till förförvaring.Europakonventionen har omsatts till regler i deninhemska lagstiftningen, nämligen i den svenskadatalagen. Det är också med utgångspunkt i dennasom datainspektionen yttrat sig över förslaget tillFoB-lag. Datainspektionen har inte haft något atterinra mot ändamålspreciseringen.Frågan om FoB 90s användbarhet om bortfallet blirstort och om uppgifterna har förvanskats är förtidigt att besvara. Vi vet ännu inte hur stortbortfallet kommer att bli och det har ännu integjorts någon genomgång av FoB 90s kvalitet eftergenomförandet.SCB har skickat ut en påminnelse till598 000 personer. Erfarenhetsmässigt lederpåminnelsen till att en stor del av dem som intesvarar i första omgången då lämnar in sinauppgifter. Målet är naturligtvis att nå ensvarsfrekvens som är jämförbar med tidigareundersökningar. Vi kan redan konstatera attantalet svar som har kommit in har ökat väsentligtefter påminnelsen. Vid internationella jämförelserhar de svenska folk- och bostadsräkningarnanormalt en hög svarsfrekvens.I folk- och bostadsräkningen görs enkontrollundersökning, som har till syfte attkontrollera kvaliteten i framtagen statistik. Denskall visa om lämnade uppgifter förvanskats såmycket att det skulle minska undersökningensanvändbarhet. Personer som lämnat blankettermed uppenbart felaktiga uppgifter får dock enomedelbar anmodan att lämna in ny blankett. Derapporter FoB-kontoren lämnat till SCB visar attdet är relativt få som medvetet förvanskat svaren.Frågan om hur utfallet av FoB 90 kommer attpåverka eventuella förslag till folkbokföringarunder åren framöver förstår jag inte. Det finnsnumera inte någon koppling mellan folk- ochbostadsräkningen och den löpandefolkbokföringen.Avslutningsvis har frågat mig hurjag ämnar öka tilliten hos medborgarna för dendatainsamling som bedöms vara nödvändig iframtiden.Jag menar att framför allt tre aspekter äravgörande. Den ena är att förberedelsearbetet görsmycket grundligt, såsom i FoB 90, och att de somvarit med och fattat besluten tar ansvar för dem.Den andra är att de uppgifter som medborgarnalämnar uppfattas som nödvändiga och att deanvänds. Den tredje är att uppgifterna hanteras påett sätt som medborgarna känner förtroende för.Det är alltid nödvändigt att fortlöpande prövainriktning och omfattning av denna typ avundersökningar och i vilken grad de kommer tillnytta. Det är en avvägning mellan nytta,kostnader och människors attityder. Jag vill erinraom att nuvarande folk- och bostadsräkning har enhelt annan uppläggning än de räkningar somgenomfördes . Jag vill också erinra omatt den av regeringen tillsattastatistikkommissionen folk- ochbostadsräkning arbetar med frågor som rörframtida folk- och bostadsräkningar.Integritetsskyddet och datasäkerheten måstevidare ses över kontinuerligt och förbättras bådevad gäller lagstiftning och teknik. Jag kan i dettasammanhang nämna översynen av datalagen,arbetet med registerlagar på olika områden samtnya krypteringsmetoder.För egen del tror jag inte att man kan klara sig utandet slag av uppgifter som FoB-materialetrepresenterar om vi vill göra anspråk på att kunnaanalysera samhällsförändringar ochsamhällstillstånd.Anf. 24 ():Herr talman! Jag tackar för svaret. Att jag skrevmin interpellation utlöstes av att jag lästeprotokollet från frågedebatten mellan ClaesRoxbergh och civilministern . På enfråga hur det kunde komma sig att ett mindre antalskickade in uppgifter till FoB 90 svaradecivilministern att det berodde på de villoläror somspreds.