prot · GE09116 · 1991-05-22 00:00:00 — Men vi måste ändå kräva att ocksåkvinnorna tar sitt ansvar i facket. Det tror jag att dekommer att göra i större utsträckning i framtiden.Nu är min talartid slut. Jag får återkomma senare.Anf. 66 ()replik:Herr talman! Jag tycker att det är konstigt att höraGustav låta som vissa andrasocialdemokrater och förfalla till en demagogi somjag tycker att borde stå över.Vi tror inte att man löser detta genom privatisering.Det är ingen här som har förespråkat att vi skall gåin för en privatisering av hela vårdområdet eller enprivatisering av hela omsorgen eller av skolorna. Viförespråkar mångfald, alternativ, konkurrens. Låtoss slå fast det en gång för alla. Vi är övertygade omatt det skulle vara av godo även för de kvinnor somhar det sämst ställt på arbetsmarknaden i dag.Jag tycker att det känns angeläget att ta upp fråganom arbetsvärderingen och likaså kravet på att denutredning som skall behandla den viktiga frågan omatt få fram lika lön för likvärdigt arbete när detgäller kvinnor och män, verkligen får till uppgift attföreslå ett arbetsvärderingsinstrument. Vi har jupratat om detta hur länge som helst. bör den härutredningen verkligen lägga fram ett sådant förslag.Om man inte tror att den utredning som regeringenskall tillsätta klarar av detta, varför gör man den dåinte till en parlamentarisk utredning? Då kanske vii de icke-socialistiska partierna kan komma medtips till socialdemokraterna; vi har studerat detta iEG och på andra håll.Jag skulle också vilja ta upp frågan om de aktivareglerna i jämställdhetslagen. Jag har också lästJämsides, vilket jag tycker är en utmärkt tidning.Den är ett klart bevis på JämOs viktiga arbete attbedriva upplysning och information omjämställdhetsarbetet. I tidningen sägs att reglernaom de s.k. aktiva åtgärderna enligt förslagetfortfarande kommer att ersättas av andra regler ikollektivavtal. Ja, så är det. Detta innebär attJämO alltjämt kommer att sakna maktmedel för attfå till stånd reella förändringar även i de fall manuppmärksammar missförhållanden. Det är jukruxet. Vill socialdemokraterna stärka JämOs rolleller inte?Anf. 67 () replik:Herr talman! Jag vidhåller inte, ,att du pratar om historien. Men du befinner dig ihistorien. Du beskriver nutiden men har ingavisioner. När det gäller framtiden ochmålsättningen för jämställdhetspolitiken finns deten bred enighet om de övergripande målen.Jag har inte heller någon övertro på lagstiftningen,men lagens uppgift är ju ändå att klargöranormsystem och hur samhället vill att det skall vara.Vi har lagstiftning på en massa områden som ärsvåra att kontrollera, t.ex. hastighetsbegränsningenpå vägarna eller lagstiftningen om ekonomiskbrottslighet i landet. Jag tror inte att GustavPersson skulle komma på idén att föreslå att viskulle ta bort de lagarna bara därför att vi inte kankontrollera att de efterföljs. Så fungerar det jufaktiskt inte.Gustav säger också att vi tvingadesförsämra socialförsäkringen; jag antar att hanmenar sjukförsäkringen. Detta drabbar ju delågavlönade kvinnorna som har de tyngsta jobbenmycket hårdare än det drabbar t.ex. direktörerna inäringslivet. Därför är det en orättvis försämring.En av de viktigaste jämställdhetsförändringarna ärju att man kan garantera arbete åt alla -- arbete åtalla kvinnor. Tyvärr är ju risken den att regeringenoch socialdemokraterna är på väg att lämna denövergripande målsättningen. Det ser jag somväldigt allvarligt.Om man frågar kvinnor vad som är viktigt förutomarbete får man veta att det är sex timmars arbetsdagman vill ha. Varför använder man t.ex. inte denökande arbetslösheten till att påbörja enarbetstidsförkortning? En kvart under denärmaste fyra åren skulle sänka arbetstiden till sjutimmar. när arbetslösheten ökar borde detfinnas utrymme och möjlighet att genomföra ensådan förändring, som skulle vara en stor och viktigjämställdhetsreform.Vi talade tidigare om att kvinnorna har en ganskastor andel i de parlamentariska församlingarna.Men i takt med att den utvecklingen sker flyttas juockså makten ut från parlamenten. Det tycker jagär allvarligt. Makten är ju numera t.o.m. på väg attflyttas ut från till . Det fungerar juså att maktens herrar nog vet att bevara sinapositioner. Det ser jag också som ett hot motjämställdheten och kvinnornas situation.När det gäller redovisningen av hur budgeten slårför män och kvinnor vill jag ändå vidhålla att jagtycker att det lilla man kan hitta ibudgetpropositionen är väldigt torftigt. Jag skulleönska att varje avsnitt i budgeten hade den härredovisningen. Jag uppfattade att det var så manmenade när man fattade de här besluten . Dåhade man sett mycket tydligt hur t.ex.trafiksatsningarna slår mot kvinnorna i dag.Kvinnorna är ju de som utnyttjar kollektivtrafiken,medan satsningen sker på motorvägsbyggen. Manhade även kunnat se hur satsningar sker när detgäller utbildning och andra områden.Anf. 68 () replik:Herr talman! Jag skall koncentrera mig på att frågaGustav hur det var med dispositiviteten närdet gällde jämställdhetsplanerna.Sedan vill jag ansluta till att taladeom att han gav sig in på alla områden och att det varfinessen med den här debatten när det gällerjämställdhetsområdet och kvinnors ställning i detsammanhanget. Jag exemplifierade med hur trögtdet går med jämställdhetsarbetet hos en offentligarbetsgivare. Då vill jag fråga det inte passa med att JämO hade tillsynenäven på det här området? Är att bryta upp det offentliga monopolet pådet här området för att bredda arbetsmarknadenför kvinnor?Om vi beslutsfattare överlämnar förtroendet åtparterna att se till att jämställdhetsarbetet drivsframåt genom att teckna jämställdhetsavtal, så harvi därmed också överlåtit ansvaret åtarbetstagarparten att beivra och övervakaarbetsgivaren så att han verkligen fullföljer detta.Då skall det också väckas talan om det är så att detinte fungerar. Detta har inte skett. Det råder alltsåen stor passivitet på det här området. Hur tänkerGustav komma till rätta med den?Anf. 69 iVårgårda (c) replik:Herr talman! Jag återkommer till frågan omarbetsvärdering. Vi i har länge krävt enparlamentarisk utredning för att åstadkommaarbetsvärdering. Det förslag som läggs fram ärnågon sorts halvmesyr. Jag hoppas att GustavPersson har tid att i det här svaret precisera ochmotivera varför man inte kan ta steget fullt ut ochsäga: ''Ja, men vi vill ha en arbetsvärdering.'' Detär fundamentalt viktigt för att vi skall åstadkommajämställdhet på arbetsmarknaden.När det sedan gäller dispositiviteten talade GustavPersson sig varm för att vi skall förlita oss påparterna och för att vi skall visa respekt för avtalenosv. Det finns erfarenhet när det gällerjämställdhetsområdet, och det har ju visat sig attdet inte har fungerat. I de allra flesta fall har mansänkt ambitionsnivån jämfört med lagen. Det ärdärför vi för fram vårt krav.Anf. 70 () replik:Herr talman! , jag har inte sagtatt vi skall ta bort lagstiftningen. Jag har sagt skall ha en balans mellan lagstiftning ochkollektivavtal på arbetsmarknaden. Det ger detbästa resultatet. Jag har inte sagt något annat. Jaghävdar att detta också skall gälla här. Vi har varit såframgångsrika på alla andra områden.När det sedan gäller dispositiviteten, och i , är detändå så att det skall finnas ett materiellt innehåll ikollektivavtalet som rör rekrytering,arbetsförhållanden och jämställdhetsplan. Därförgäller inte dispositiviteten fullt ut. Det är detta somär det viktiga.Sedan säger att vi har tio årserfarenhet av detta och att vi inte har lyckats. Ja,det är riktigt att det inte har varit särskilt bra. Detskall vi erkänna. Men är inte någon långperiod. Om man skulle börja med lagstiftning förhela arbetsmarknaden på det här området skulleman kanske få en sådan passivitet frånarbetsmarknadens parter att det skulle vara mycketvärre än att vi nu får kvinnorna inom LO, TCO ochSACO att driva sina frågor här. Det är denavvägningen som socialdemokraterna har gjorthela tiden. Jag tror att den är mycket viktig.När det gäller arbetsvärdering tror jag att vi måsteha det också. Men det är en komplicerad sak. Ävendär måste man få arbetsmarknadens parter att drivafrågan, eftersom vi inte kan komma till varjearbetsplats när det gäller varje detalj om vi skullesitta i och bestämma det här. Det ärockså mycket viktigt.Herr talman! Slutligen skulle jag vilja säga,eftersom det förmodligen är mitt sista anförande iden här kammaren, att jag är övertygad om att omkvinnorna fick mycket större inflytande och makt ivårt land och i hela världen skulle vi få ett bättreSverige och en bättre värld.(Applåder)Anf. 71 Statsrådet ():Herr talman! Det råder en bred politisk enighet ommålen för jämställdhet. Men när jag såg att det var66 reservationer fogade till utskottets betänkandetänkte jag: ''Vad är det här? Hur skall det gå medförslaget om en ny jämställdhetslag och vårproposition om jämställdhet?'' Detta visar ju ocksåatt åsikterna om framför allt de metoder som skallanvändas för att nå målen går isär. När jag lästeigenom betänkandet märkte jag att på deavgörande punkterna finns det egentligen ingensamlad opposition. Väldigt mycket handlar omdetaljer och enskildheter. Jag noterade också attdet inte heller finns någon samlad borgerlig linje ijämställdhetspolitiken.Jag tycker att jämställdhetsarbetet under 90-taletför det första skall handla om kvinnors rätt tillarbete och en rättvis lön. Men även om rätten tilldet goda arbetet där man inte behöver riskerahälsan, utan kan få ta ansvar och utvecklas. För detandra måste kvinnors och mäns möjligheter attförena föräldraskap och yrkesarbete förbättras medsärskild betoning på att öka pappornas uttag avföräldraledighet. För det tredje måste kvinnorskunskap och erfarenhet få påverka besluten. ''Varannan damernas'' måste bli verklighet. För detfjärde: Kvinnofrid! Bort med våldet mot kvinnor.För det femte måste det handla om kvinnorna ochEuropa och egentligen även om kvinnorna ochvärlden.För att nå jämställdhet måste vi förändra attityderoch värderingar. Det är vi säkert överrens om. Mendet handlar också om konsekvens. Att tala förjämställdhet och föra en politik som ledertill ökade klasskillnader är inte trovärdigt.Jämställdhet är en fråga om rättvisa. Därför måstearbetet för jämställdhet mellan könen gå hand ihand med strävandena för jämlikhet mellan olikagrupper i samhället.Som socialdemokrat kan jag aldrig acceptera attjämställdhet bara skall handla om kvinnorna ochmännen högst upp på klasstrappan.Arbetsmiljökommissionens och LOs rapporter omLO-medlemmar i välfärden visar med skrämmandetydlighet vilket starkt samband som finns mellanvillkoren i arbetet och villkoren utanför arbetet. Inästan alla avseenden är det arbetarkvinnorna somdrar det kortaste strået, som har de sämstaarbetsmiljöerna, det minsta inflytandet, de lägstalönerna och som oftast har obekväma elleroregelbundna arbetstider. Vem som helst fattar välatt det inte räcker med attitydförändringar för attutjämna dessa orättvisor.Det krävs också politiska lösningar för att klarasådant som vi inte själva, var och en av oss, kanlösa. Utan en ekonomisk politik med arbete åt allasom mål skulle vi inte ha kommit dit där vi är i dag.Det hörs ju att det är svårt just nu för dem somgärna vill svartmåla , vilka avsikter man änkan ha med det. Det har ju kommit uppgifter omatt vi faktiskt betraktas som ett välfärdsland. Vi harkommit mycket långt när det gäller t.ex. mänskligarättigheter. Om vi accepterar arbetslöshet som ettekonomiskt politiskt medel är kvinnorna de förstasom drabbas. Därför krävs enarbetsmarknadspolitik som inriktas på aktivaåtgärder som t.ex. utbildning i stället förkontantstöd eller dold kvinnorarbetslöshet.Det krävs en arbetslivspolitik som ställer krav påvåra arbetsplatser och sätter stopp förexploateringen av löntagare. Det krävs en politiksom i stället stimulerar förbättringar av dåligaarbetsmiljöer. Vi socialdemokrater accepterar inteatt människor spottas ut från arbetsplatser när deförbrukats och inte kan producera mer. Här går enskiljelinje. Människovärde ställs motmarknadsvärde.Det krävs en familjepolitik som gör att bådekvinnor och män kan förena avlönat arbete ochföräldraskap. Det krävs en välfärdspolitik som gertrygghet för alla vid sjukdom och ålderdom. Vikommer alltid att behöva ställa upp för varandrasom anhöriga, men det måste bygga på frivillighet.Vi skall inte tillbaka till ett system där kvinnornaoavlönat skall ta huvudansvaret.Kvinnornas inflytande är ett viktigt mål i sig. Det ären fråga om demokrati och rättvisa. Men det ärockså ett medel för att påverka beslut som ärviktiga för både kvinnor och män. Kvinnorna iSverige har en hygglig del av den politiska makten,men knappast någon makt alls inom det privatanäringslivet. Det skulle vara intressant om någon avdebattörerna också vågade sig på att bedöma hurdet ser ut i det privata näringslivet.Vi har räknat fram att det finns kvinnor iriksdagen, och vi har räknat hur många kvinnor detfanns i styrelserna i de största börsnoteradeföretagen och fann att det var . Detta ärviktigt att se i när många gör allt för attmisstänkliggöra politiken och politiskt arbete.Den handlingsplan för jämställdhet som riksmötetbehandlade ligger fortfarande fast.Men jag tycker egentligen inte om uttrycket att den''ligger fast''. Jag hoppas att det skall röra på sigganska ordentligt. Arbetet fortsätter på alla deområden som handlingsplanen beskriver.Den proposition som behandlas här , Olikapå lika villkor, innebär viktiga steg framåt ijämställdhetsarbetet. Propositionens inriktningmarkerar också de områden där regeringen anserdet särskilt viktigt att flytta fram positionerna. Denoffentliga debatten har bara handlat om vissa delarav propositionen, och det kan finnas anledning attnämna de övriga frågor som är viktiga.Jag vill först kommentera förslaget till den nyajämställdhetslagen där kraven skärps på det aktivajämställdhetsarbetet på arbetsplatserna och sominnebär en skärpning av förbudet motkönsdiskriminering. Den lagen blir ett bättreverktyg i jämställdhetsarbetet.Det har förts en mycket livlig debatt när det gällerfrågan om huruvida det skall finnas en lag eller ettavtal och om det är parterna eller JämO som skallutöva tillsyn och göra arbetet. Det är just detta dethandlar om. Vem tror vi är bäst skickad att göraarbetet? Hur skall arbetsgivarna motiveras attarbeta aktivt om JämO skall skötajämställdhetsarbetet, en statlig myndighet, ochlagen tar ifrån parterna ansvaret? Hur skall demotiveras om man låter JämO göra enöverprövning av avtalen?Vi måste först bestämma oss om vi anser att deprinciper som etablerats inom denarbetsrättsliga lagstiftningen är rimliga? Skall vi gåifrån dem och välja en helt annan modell? Skall vivälja en hybrid, som faktiskt också utredningeninsåg att det var, som innebär att avtalen påarbetsmarknaden överprövas? Vi kan vara överensi bedömningen att det inte har gjorts tillräckligt.Men jag anser inte att det är skäl till att säga att manskall ta ifrån parterna detta ansvar och lägga det påJämO.Det är något märkligt att höra att borgerlighetenplötsligt tror så mycket på myndigheten ochmyndighetsansvar och är beredd att bygga ut JämOså att JämO utövar tillsyn över hela den svenskaarbetsmarknaden när det gäller jämställdheten.Hur kritisk jag än är anser jag att det är parternapå arbetsmarknaden som även i fortsättningen skallgöra det mesta av arbetet.Det finns en punkt i utskottsbetänkandet som ärviktig att klara ut, eftersom det ställts frågor omdetta. Utskottet vill betona att syftet meddispositiviteten, dvs. att man kan sluta avtal påviktiga punkter när det gäller de aktiva åtgärderna,framför allt är att parterna i kollektivavtalen skallprecisera och konkretisera jämställdhetsarbetetmed hänsyn till de behov som kan finnas inombranschen, företaget eller myndigheten. Det ärdetta det handlar om.Man kan aldrig springa ifrån, som MaggiMikaelsson påstod, lagen. Lagen anger vilkaområden som avtalen skall täcka. Vi vill väl ändåatt det skall slutas avtal och att parterna skall sättasig ner och resonera om jämställdheten och kommaöverens om planerna för att föra frågan framåt? Vimenar att man på detta vis kan skynda påjämställdhetsarbetet även bland parterna.Lagen utgör dessutom ett golv, eller en miniminivå,för vad avtalen skall innehålla. Lagen anger kravenpå aktiva åtgärder med termer som ''underlättaför'', ''verka för'', ''främja'' och ''särskilt ansträngasig för''. Det är mycket svårt att se hur avtalenskulle kunna hamna under denna nivå. Tanken är istället just den som utskottet beskriver, nämligenatt detta skall preciseras och konkretiseras i avtalmellan parterna, och det anser vi väl alla. Jagmenar att man annars måste välja en helt annanrättslig form för lagstiftning om jämställdhet.Regeringen har valt den arbetsrättsligalagstiftningen. Vi anser att det är riktigt att göra detäven i fortsättningen, eftersom det är här som destora bristerna finns och det är här som man kangöra de viktigaste insatserna även i fortsättningen.Menar kritikerna verkligen att vi skall satsa medelför jämställdhetsarbete på att bygga upp enomfattande statlig kontroll?JämO har en mycket viktig uppgift även ifortsättningen. JämOs roll förstärks när det gällertillsynen på utbildningsområdet och möjligheternaatt hjälpa till med att utforma planer, att hållakontakt med parterna och se till att driva påutvecklingen. Den uppgiften måste JämO ha ifortsättningen, och regeringen förstärker JämOsresurser för att kunna sköta detta arbete.En löneutredning skall tillsättas för att ge oss bättrekunskap om löneskillnaderna mellan kvinnor ochmän och orsakerna till dessa skillnader. Det verkaribland som om man menar att detta inte vore enfråga för parterna på arbetsmarknaden, utan att detplötsligt gällde helt andra förutsättningar och att vimed lagstiftning skulle kunna ta över sådant som sköts genom förhandlingar mellan parterna påarbetsmarknaden. Menar ni verkligen detta, ellerär det bara ett uttryck för den otålighet ni känner?Utredaren skall naturligtvis se till att vi får förslagtill hur vi kan förbättra statistiken och göraskillnaderna synliga för att kunna resonera omorsakerna till dem. Flera talare har här framförtkrav på en arbetsvärdering. Kanske man skramlarlitet i förväg i detta avseende, eftersom regeringenhåller på att utforma direktiven. Självfallet anserregeringen att arbetsvärdering är en mycket viktigfaktor när det gäller att utjämna löneskillnadernamellan kvinnor och män. Men det är inte så enkeltsom att kräva att en utredare skall komma medförslag till ett arbetsvärderingssystem som skallkunna användas över hela arbetsmarknaden. Manmåste självfallet se på olika arbetsvärderingssystemoch i vilken mån de skulle kunna användas som ettverktyg.En annan punkt i propositionen som inte heller haruppmärksammats särskilt mycket är detomfattande åtgärdsprogram som föreslås för attmotverka våldet mot kvinnor. Ett anslag påsammanlagt 17,5 milj.kr. föreslås för nästabudgetår för att göra samhällets olika instanserbättre rustade att motverka våldet mot kvinnor ochge skydd, stöd och hjälp åt utsatta kvinnor. Våldetmot kvinnor får inte privatiseras.Det handlar om makt, om mäns makt över kvinnor,om föreställningen att män skulle ha rätt att fostraoch tukta sin kvinna även med våld. Detta är en storsamhällsfråga som vi alla måste ta ett ansvar för.Att betrakta kvinnomisshandel som enbart en frågaom brister i relationer mellan enskilda kvinnor ochmän leder lätt till ett vi-och-dom-tänkande.Jämställdhet är ingen separat smal politisk fråga.Många andra förslag och beslut är också viktiga föratt nå jämställdhet. Det gäller t.ex. åtgärder för attmotverka den ökade arbetslösheten, förbättringarav arbetsmiljön, vilket jag redan har nämnt, ochmöjligheter till kompetensutveckling i företagen.Det är viktigt att se hela politiken i ettsammanhang.Jag måste få ställa några frågor: Ansermoderaterna att ett vårdnadsbidrag, som gör detdirekt olönsamt för tvåbarnsmammor med mindreän . i årsinkomst att arbeta, skulle främjajämställdhet?Arbetslivsfonden har för attstödja förbättringar av dåliga arbetsmiljöer ochrehabilitering av dem som skadats i arbetet.Omkring 60 % av de pengar som fördelats underdet första året har gått till kvinnor.Folkpartiet och vill skrotaarbetslivsfonden. På vilket sätt skulle det främjakvinnors arbetsmiljöer och gagna jämställdheten?Och kan ni ge mig något exempel på något land därmarknadskrafterna har löst problemen medarbetslöshet och dåliga arbetsmiljöer, något landdär marknadskrafterna har lett till jämställdhet?Folkpartiet och föreslårskattesänkningar på ochnedskärning av offentliga utgifter. På vilket sättfrämjar det jämställdheten och kvinnornas villkor?Charlotte föreslog i enartikel i att föräldraförsäkringen skall görasmer flexibel. Det var intressanta förslag, Charlotte.Samtidigt har din partiledare satt sig i knät påmoderaterna, som vill sänka föräldrapenningen till80 %. Hur kan sänkt föräldrapenning motivera flerpappor att stanna hemma med sina små barn? Hurskall lågavlönade kvinnor ha råd att utnyttja helaledigheten över huvud taget? Hur skallensamstående föräldrar klara sig?Folkpartiet och föreslår tvåkarensdagar. Hur förbättrar det villkoren för delågavlönade kvinnorna, som ofta blir sjuka avjobbet?Se upp, därför att i debatten höjs nu allt fler rösterom att kvinnor skall återgå till oavlönat vårdarbetei hemmen! och Hans TsonSöderström, VD för , använder EG som argument för attkvinnor kommer att få lämna arbetsmarknaden.Delar och denuppfattningen?Mats i beskriversvenska kvinnors yrkesarbete som ett''barnbytarsamhälle'', en kinesisk arbetsmarknaddär vi bara tar hand om varandras barn. Delarfolkpartiet och nedlåtandesyn på kvinnors förvärvsarbete? Är det också ermening att kvinnor skall hem igen till oavlönatomvårdnadsarbete? Jag har tyvärr inte hört någraprotester från ert håll.Återupprätta hemarbetets ära! utropar beskriver vad som väntar oss bakomskattesänkningarna. I ett sådant samhälle skulle dett.o.m. vara möjligt för den professionelltframgångsrika kvinnan att göra karriär. Hon kundeanställa någon som sköter hemmet.Det är alltså inte de professionellt framgångsrikakvinnorna som skall bli oavlönade vårdare ihemmet och knappast heller, fårman anta, utan det är arbetarklassens kvinnor ochdöttrar som skall nöja sig med oavlönat arbete ellermöjligen att få vara hembiträden åt deframgångsrika.Svante Nycander skriver i :''Om vi radikalt ska sänka skatterna som ett led ianpassningen till EG, måste vård och omsorgerflyttas tillbaka till hemmen. Kvinnorna får utförasamma arbete som men utan lön.'' Inte medett ord kommenteras vad den moderat-liberalaskattesänkningen med 30 miljarder skulle få föreffekter. Så jag frågar moderater och folkpartister:Vad kan kvinnorna i förvänta sig, om ni fårmöjlighet att genomföra en ny start för Sverigeefter valet ?Debatten om kvinnor och EG har tagit fart detsenaste året, och det är bra. Kvinnor skall vara medi Europadebatten, för den är viktig för oss alla.Men jag tycker att dagens debatt har ganska storabrister. Motståndarna sprider skrämselpropagandasom skapar rädsla, och rädsla är ingen brautgångspunkt när man skall ta ställning tillframtiden.En del anhängare väljer i stället att svartmålaSverige för att motivera medlemskap. Det kan manju också försöka sig på. Kvinnors villkor i Sverigejämförs med statistikuppgifter om något slagsgenomsnittlig EG-kvinna, som inte finns. Kvinnorsvillkor skiljer sig mycket åt både mellan de olikaländerna och inom varje land.EG beskrivs ofta som någon sorts stillbild. Men ivarje land pågår en utveckling i samma riktningsom vår, även om takten är mycket olika. För varjeår kommer allt fler kvinnor ut i avlönat arbeteockså i , även omanställningsvillkoren ofta är sämre än hos oss,särskilt för dem som jobbar deltid. Naturligtviskommer kvinnor också i andra länder att ställa nyakrav på samhällsservice som barnomsorg ochföräldraledighet, när allt fler yrkesarbetar.Den svenska välfärdsmodellen är inte alls ute. Denär i allra högsta grad en förebild för många av dehär kvinnorna.