prot · GE09119 · 1991-05-27 00:00:00 — Andra harhandlagt det efter mig.Vi får inte ha sådana regler när sådana här frågorpraktiskt skall handläggas. Bekymret är att omotaliga regleringar omöjliggör saker och ting,kommer man ingen vart. Jag tror vidare attsocialministern skall tala med flera handläggare.Det finns fler exempel.Tillbaka till frågan om datumet. Vi skulle inte fånågot exakt datum för när praxisdiskussionenskulle sätta i gång. Det spelar inte så stor roll förmin del, för jag litar ändå inte på ett sådant datum,men kanske kan vi ändå få ett ungefärligt besked.En någorlunda hygglig tidsangivelse skulle kunnavara före eller efter valet -- låt mig säga det utan attvara alltför elak.Tillbaka till arbetsmiljöarbetet. Vad hararbetslivsfonden betytt? Arbetsmarknadsministernhade ingen statistik, sade hon för någon timmesedan. Har socialministern något annat intressantatt delge oss, så kan det bli en positiv avslutning pådenna debatt.Anf. 63 Socialminister ():Herr talman! frågade om jag stårfast vid minskningen av sjukpenningen. Ja,självfallet gör jag det. Men jag har varit ute påmånga försäkringskassor sedan den genomfördes,och jag vill säga några saker i anslutning till det.För det första: Det har definitivt inte inträffat någotkaos i sjukförsäkringssystemet på grund av denändringen.För det andra: Det finns en begynnande signal omatt personer går till jobbet fastän de borde hastannat hemma. För dem som har de lägsta lönernaoch som har få kronor på marginalen är dettaavgörande för att de inte skall anse sig ha råd attvara hemma. Detta måste vi följa upp.För det tredje: Vad beträffar fusk är det naturligtvisbra att sådant beivras, oavsett var det förekommer.Sedan konstaterade jag att utskottet i sin skrivningnär det gäller förtidspensioneringen säger attregeringen inte föreslår någon ändring. På denpunkten borde vi alltså rimligen vara överens.Till vill jag säga att datumet självfalletligger före valet. Det blir före detta,men jag vill ändå inte ange något bestämt datum.Beträffande arbetslivsfonderna har jag inte någonstatistik, men här handlar det om genomgångardirekt på stället, på de arbetsplatser där man harfått pengar till arbetsmiljöinsatser. Det rör sig förmin personliga del om ett femtontal genomgångar.Jag fick ett antal redovisningar i anslutning tillgenomgång av den offentliga sektorn, där man fåttfram mycket intressanta projekt med medel frånarbetslivsfonden för pilotarbete påarbetsmiljöområdet.Detta är kopplat till en hel del som gjorts med nyaaktörer på rehabiliteringens område. Sammantagetger det i varje fall mig en alldeles klar fingervisningom att det definitivt gäller ett både konkret ochseriöst arbete, som kommer att leda till ordentligaoch positiva resultat för folkhälsan i . Dettycker jag är mycket positivt.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )6 § och uthyrning avarbetskraft, m.m.Föredrogsarbetsmarknadsutskottets betänkande1990/91:AU20 Privat arbetsförmedling ochuthyrning av arbetskraft, m.m. (prop.1990/91:124).Kammaren biföll utskottets framställning om attbetänkandet skulle avgöras efter endast enbordläggning.Anf. 64 ():Herr talman! Det finns i vårt samhälle ingetområde där vi anser att verksamheten befrämjas avmonopollagstiftning. Vi kan se detta i vårt egetland, men också utomlands. Med monopolstagnerar produktionen av såväl tjänster som varor,och förmågan att hävda sig på marknadernaförloras. Verksamheten blir dyr, stelbent,byråkratisk och ineffektiv.Min första fråga till är: Delar StenÖstlund denna min mening?Avsaknad av konkurrens som drivkraft ochstimulans konserverar verksamheten ochförhindrar därigenom en offensiv utveckling. Dettagäller i allra högsta grad även vårarbetsförmedlingsverksamhet, som alltsedan 1935styrts av monopollagstiftning.Regeringens förslag till ny arbetsförmedlingslagföljer i stort sett den gamla lagen. Det är etthårdnackat försvar för en fortsättning på den gamlamonopollagstiftningen.Som jag ser det fyller arbetsförmedlingsmonopoletingen annan funktion än att skydda AMS frånkonkurrens. tillfredsställer densocialdemokratins djupt liggande motvilja motprivat företagsamhet. Något annat skäl finns inteför att bibehålla en i vissa avseenden ineffektivverksamhetsform, som alltfort konserverar engammal och sämre fungerande arbetsmarknad somsaknar mycket av den virilitet som måstekänneteckna en ny tids ansträngningar att nå bättreresultat.Regeringens förslag som vi nu debatterar bortserfrån att ligger ljusår årsoffensiva, högteknologiska och mångfasetteradeSverige. Mer än ett halvt sekel -- så länge sedan ärdet vi fick den nu gällande arbetsförmedlingslagen.Regeringens förslag tar inte tillräcklig hänsyn till attså har förflutit sedan vi fick den lag omarbetsförmedling utan vinstsyfte som fortfarandegäller.I propositionen förs ett tämligen ingåenderesonemang om för- och nackdelar med monopol.I det resonemanget kommer regeringen fram till attarbetsförmedlingens tre funktioner -- information,förmedling, marknadspåverkan -- skulle försämrasom monopolet avskaffades. Detta, herr talman, ärju helt befängt.I stället är det ju så, att genom den utveckling inomdataområdet som vi haft är det ju möjligt ochnaturligt enkelt att förmedla dessa tre funktionerstjänster från ett otal även privata förmedlingar. Vibehöver bara se vad som åstadkommits inomreseförmedlingsområdet för attförstå att argumentet inte är hållbart. Utbud ochefterfrågan av lediga platser kan utan problemsamlas i en gemensam databank -- även omförmedlingen av lediga arbeten också sker på ettstort antal privata förmedlingar. Även nödvändigabedömningar av verksamheten om den bedrivs avsåväl offentliga som privata förmedlingar kan utansvårigheter ske på basis av den gemensammadatabankens redovisning.Regeringens lagförslag är inte baserat på elleranpassat till dagens situation och möjligheter. Detfinns helt enkelt i regeringens resonemang ipropositionen inte skäl att upprätthålla förbudetmot privata arbetsförmedlingar. Ett avskaffande avmonopolet, som t.ex. i , innebär attprivata förmedlingar kommer att kunna verka somkomplement till den offentliga delen. 90-taletsalltmer specialiserade arbetsmarknad, där ävenEG-marknaden kommer in, kräver en flexibilitetoch en mångfald av förmedlingstjänster. Dessatjänster blir bäst och billigast om de erbjuds underkonkurrens. Regeringens och också utskottetsnej till fristående förmedlingar innebär ett hinderför en effektivisering i arbetet att sammankoppladem som söker arbete med dem som erbjuderarbete.En ofta förekommande uppfattning blandarbetsmarknads- och förmedlingsfolk är attfristående/privata förmedlingar kunde bli brakomplement till de offentliga. ''Vi räds intekonkurrens, vi behöver ingen lagstiftning somskyddar oss.'' ''Regeringen borde hakunnat gå längre i sitt förslag till nyarbetsförmedlingslag,'' är en annan uppfattningsom kommit till uttryck bland länsarbetsdirektörer.Jag yrkar därför avslag på regeringens förslag till nyarbetsförmedlingslag.För att arbetsförmedlingsmonopolet skall kunnaavskaffas krävs att säger upp den s.k. nr 96. Eftersom denna konventionkan sägas upp endast -- senast den 17juli 1992 -- måste fatta sådant beslut -- föratt tid skall vinnas -- redan nu.Utöver detta bör den nu gällande lagen omarbetsförmedlingar ändras så att den inte längreomfattar uthyrning av arbetskraft. Vi menar i en avvåra reservationer att det är stötande för denallmänna rättskänslan att sådan uthyrningförekommer och accepteras trots att detta ärolagligt. Regeringens förslag till ändringar är häralldeles för luddiga och omgärdade med en mängdregler, hinder och undantag som omöjliggör en välfungerande verksamhet i dessa företag. Denutökade skyldigheten till MBL-förhandling utgörsåledes ett hinder, eftersom det avses krävas vidvarje enskilt anställningsärende av tillfälligpersonal.I enlighet med vårt yrkande om avslag påregeringens proposition ligger även att lagen omskyldighet för arbetsgivaren att anmäla ledig platstill den offentliga arbetsförmedlingen upphävs. Vianser därför i en annan av våra reservationer attregeringen bör återkomma till riksdagenmed förslag härom.I ytterligare en reservation tar vi uppnödvändigheten av att få till stånd väl fungerandearbetsförmedlingar för kulturarbetare. Dessaoffentliga kulturarbetsförmedlingar har inte löstproblemen. I vår reservation visar vi på attfristående förmedlingar skulle kunna bli effektivareän de offentliga. I samma reservation visar vi ocksåatt den erfarenhet och kunskap somcentrumbildningarna besitter skulle kunna nyttjaspå ett bättre sätt.Vetorättsreglerna tar vi upp i den sista av vårareservationer. Dessa regler används ibland av defackliga organisationerna för att hindra ävenseriösa företag. Dessa åtgärder har ofta drabbatenmansföretag och har därigenom kommit att bliett hot mot etableringsmöjligheterna. Det krävsdärför ändringar i 39 § i MBL som undanröjer dessapåtalade missförhållanden. Avsaknaden av avtal --kollektivavtal -- kan inte i sig innebära grund för ettveto. Alltför många enmansföretag har kommit attdrabbas av fackets orimliga och orättmätiga krav.Därför bör regeringen lägga fram förslag omändringar i den ovan anvisade riktningen.Vi har i ett särskilt yttrande -- om regeringensförslag bifalles av kammaren -- pekat på hur de nyauthyrningsbestämmelserna kommer att slå.Tidsgränsen 4 månader innebär att företaget intekan lösa problemen genom att 4-månadersregelninte räcker till för att klara t.ex. en barnledighet,hur MBL-förhandling skall ske enligt 38 § även vidkorta inhyrningsperioder och med korta varsel, omen chaufför, kontorist eller telefonist behöverersättas för . Ofta rör sådanainhyrningar enstaka dagar. sombehöver personal eller uthyrningsföretagetkommer att kunna arbeta rationellt.Sammanfattningsvis anser jag därför attregeringens förslag till lag om privataarbetsförmedlingar, uthyrning av arbetskraft samtändringar i MBL-lagen skall avvisas. Jag avvaktar idet här skedet med yrkandet om bifall till vår förstareservation i det här betänkandet. Det kommersenare i debatten.Anf. 65 ():Herr talman! Innan vi fattar beslut om en nyarbetsförmedlingslag borde vi mera grundligt sättaoss in i hur arbetsmarknaden fungerar och vadvi tror om framtiden. Det råder inget tvivel om attbehovet av en flexibel och serviceinriktadarbetsförmedling är större . Får vi då enny lag som främjar utvecklingen i en sådansituation? Tyvärr måste svaret, herr talman, bli nej.Stora tekniska och funktionella förändringar harägt rum på dagens arbetsmarknad. Ändå har vi enlagstiftning som på det här området är 56 årgammal. Det är viktigt att slå fast att en reformändock är angelägen.Det förslag som ligger på bord föravgörande och beslut har rubriken och uthyrning av arbetskraftm.m. Detta är en missvisande varudeklaration.Socialdemokraterna vill behålla det principiellaförbudet att bedriva arbetsförmedling iförvärvssyfte. Visserligen föreslår man en formellutvidgad möjlighet att efter tillstånd avarbetsmarknadsverket bedriva alternativarbetsförmedling, s.k. head-hunter-verksamhet.Därtill skall s.k. uthyrning av arbetskraftlegaliseras. Man tar ett steg framåt, men genast ettlika stort steg tillbaka. Regelsystemet som hängs påär byråkratiskt, svårtillgängligt och torde knappastbli användbart. Till saken hör att regeringensmycket snäva förslag har ytterligare kompliceratsgenom att utskottets socialdemokrater går på enannan -- och snävare -- linje än vadarbetsmarknadsministern har tänkt sig.Herr talman! Regeringen har ju under dennamandatperiod blivit kritiserad för att förhala ochskjuta upp besvärliga ställningstaganden.Reformering av arbetsförmedlingslagen är ettskolexempel på detta. När den s.k. 1985, alltså , förordadeatt arbetsförmedlingslagen borde ses över för skulle kunna vinna ökad klarhet och få denbättre utformad, pågick redan en s.k. teknisköversyn inom regeringens kansli. Kravet varnärmast att ge den en förutsättningslös inriktningdärför att lagen är svår att tolka och tillämpa.Vidare uppmanades regeringen att beakta en radfrågor i sitt översynsarbete, bl.a. frågor om vad somär olaglig arbetsförmedling och vad som är laglignäringsverksamhet. Andra frågor som bordebeaktas enligt kommittén var sanktionssystemet.AMS samrådsgrupp kom till den slutsatsen att detbehövdes en mer genomgripande översyn än vadregeringen hade tänkt sig.Under hela 1980-talet har den gammalmodiga,monumentala och svårbegripligaarbetsförmedlingslagen fortsatt att gälla.De flesta instanser, inkl. regeringen, erkänner attden är svår, för att inte säga näst intill omöjlig, atthantera. Men icke förty har man i den byråkratiskadelen låtit kvarnen mala på. Seriösa skrivbyråer harav nitiska AMS-tjänstemän anmälts för olagaarbetsförmedling. De har också fällts i domstol.Detta trots att man har haft både kollektivavtal somtillgodosett alla arbetsrättsliga krav och i övrigt enseriös verksamhet. Som lök på laxen kan nämnasatt både regeringen, statliga myndigheter ochfackliga organisationer har varit dessa byråerskunder. Allt detta har visat på hur omöjligsituationen varit.Ett par år senare, efter den här kommitténsframstöt, fick jag i ettinterpellationssvar av arbetsmarknadsministernbeskedet att man höll på med vad hon kallade föröversynsarbete. Hon var dock inte beredd att gebesked om vad det skulle kunna utmynna i och inteheller när det skulle kunna tänkas vara klart. Svaretdå gav ett tydligt besked om att det var en s.k. hetpotatis.Vad var det då som gjorde att denna föråldrade lagvar så seglivad? I den politiska delen harsocialdemokraterna, trogna sin socialistiskaövertygelse om att de samhälleliga monopolenalltid är bäst skickade, gjort att förändringsarbeteti den här typen av frågor har suttit mycket fast. Påden fackliga sidan har LO, och för övrigt ocksåTCO, förkastat det ena förslaget efter det andra.Regeringen har suttit förlamad eller handfallen.Man har för övrigt varit så passiv, herr talman, lät LO vara med och diktera ett förslag sompresenterades i departementen ytterligare en tidsenare.När ansvarigt statsråd, 18 månader efter min förrainterpellation, svarade på en interpellationredovisade hon vad LO och TCO ansåg att manborde föreskriva de arbetsgivare som vill anlitauthyrningsföretag. , ,var regeringens uppfattning den att det behövdesytterligare överväganden. De skulle kunna ledafram till en form av promemoria. Regeringensambition var att lägga fram ett förslagsamma höst. Jag citerar för tydlighetens skull urstatsrådets interpellationssvar i denna del: ''Det äremellertid min avsikt att en proposition skall kunnaavges till .'' Året var1989.Herr talman! Det tog nästan två förregeringen att samla sig kring ett reformförslag.Trycket att åstadkomma en förändring har juhårdnat enormt. Förändringarna påarbetsmarknaden har accelererat. Det varegentligen bara socialdemokraterna, och till endel TCO som envetet och krampaktigt höll fast viden gammal lagstiftning, oförmögna att se de behovsom en ny tid kräver. Därför är resultatet att vi harett halvhjärtat förslag från regeringen.Propositionen är en halvmessyr. Ändå tarsocialdemokraterna i arbetsmarknadsutskottet ettsteg tillbaka. När det gäller reformer ochförändringsarbete på svensk arbetsmarknad har juinte den största fackliga centralorganisationen varitpådrivande. Det måste jag tyvärr säga. Det endaden lyckats med är att skrämma regeringen till attantingen vara overksam eller till att komma medförslag som inte fyller tidens krav. Medan kravenpå förändring från arbetstagare, företag ochorganisationer blivit allt starkare har inte minst LOenbart hävdat ett krampaktigt och konservativtmotstånd mot progressiva förändringar.Regeringen har å sin sida inte kraft och förmåga attgöra de förändringar som är av nöden. Inte ens detlilla gläntande på dörren som propositionenmedger har funnit nåd inför LOs centralaremisskrivare.I detta korsdrag har socialdemokraterna i utskottetgått ifrån regeringens uppläggning i lagförslaget. I10 § har man gjort förändringar som innebär att detblir nästintill omöjligt att anlita hyrd arbetskraft.Avsikten har tydligen inte varit, varken frånregeringen eller än mindre från socialdemokraternai utskottet, att vi skulle få en väl fungerande ochkompletterande arbetsförmedling. Vi har uttrycktdet i en reservationsskrivning från den borgerligaoppositionen. Där har vi hävdat att den föreslagnalagen har så fundamentala brister och är så snäv attden bör avvisas.I kravet att arbetsförmedlingsmonopolet skall tasbort ligger inte att den offentligaarbetsförmedlingen skall inskränkas eller minskasina ansträngningar att ge en väl utbyggd offentligarbetsförmedling. Tvärtom kommer den offentligaarbetsförmedlingens insatser att bli ännu viktigarepå grund av den stigande arbetslösheten som ärpå gång. Kompletterande friståendearbetsförmedlingar har flera fördelar. Service tillsåväl arbetssökande som arbetsgivare kanförbättras och därvid också stimulera de offentligaarbetsförmedlingarna i deras arbete. Vi får en ökadmångfald, och det blir en större valfrihet för denenskilde. får de anställda iförmedlingsverksamheten utlopp för sinkreativitet.Beträffande arbetsförmedlingsmonopolet och vårtkrav att det bör avskaffas, skall noteras att det ärtankegångar som också fått stöd hos den högsteansvarige inom arbetsmarknadsverket.Generaldirektör har flera gångeruttalat att förmedlingsmonopolet mycket väl kanavskaffas. Vi är också angelägna om att slå fast atten god och kostnadsfri service skall tillhandahållasi hela landet. Det är alltså staten som skall svara fören effektiv och offentlig arbetsförmedling.Herr talman! Regeringen har alltså inte lyckatspresentera ett reformförslag som skulle kunna varabärande in trots sex årsförberedelsearbete. Min inledande fråga var omdetta var en lag som främjar en god och sundutveckling på den svenska arbetsmarknaden. Mittsvar blir nej. Därför blir det faktiskt en uppgift fören ny regering att utgå från de behov somarbetsmarknaden kräver. Skall vi få ett flexibelt ochblomstrande näringsliv med hög sysselsättning ochlåg arbetslöshet, måste vårt regelsystem främja ensådan utveckling. Regeringens förslag fyller intedessa anspråk. Det är därför angeläget attriksdagen avvisar regeringens förslag.Anf. 66 ():Herr talman! Det skulle gå att göra detta inläggmycket kort och yrka avslag på propositionen i desshelhet. Den vore faktiskt värd detta öde. Men densamhällsproblematik som den behandlar är förviktig för att man skall kunna lämna den utan enganska ingående debatt.Debatten om förslaget till en nyarbetsförmedlingslag är i grunden djupt ideologisk.Den följer på ett nästan ödesbestämt sätt denskiljelinje som blivit allt klarare ochinledningen av 90-talet. Den går mellan ensocialdemokrati som med näbbar och klor vill slåvakt om det man skapat -- i det härfallet -- och oss andra. Det ären socialdemokrati som stretar emot en utvecklingsom man innerst inne inte tycker om, intebehärskar och därför måste ge efter för litet grandför att tillfälligt tysta opinioner eller ta bort devärsta systemfelen.Vi andra, den borgerliga oppositionen i det härfallet, står öppna för de möjligheter som dendynamiska utveckling bjuder, ser de initiativ somidérika människor tar, som en tillgång i politikenoch drar av detta slutsatsen att det är dessa krafterför skapande och förnyelse som vi vill ge utrymmeför. Därför vill vi avreglera där monopolen härskar,skapa mångfald där monoliterna finns och ökavalfriheten för den enskilde.I grunden handlar debatten om just detta hur vibäst kan styra komplicerade ekonomier via planeller marknad. Det handlar också om vi skall gåframåt och tillåta även enskilda inslag på enmarknad som helt dominerats av offentligainstitutioner eller om vi skall anta en lag som redani dess utgångsläge är hopplöst föråldrad.Jag tycker att socialdemokraternas inställning i denhär frågan är förvånande. Inte minst mot bakgrundav den insikt om den ideologiska dimensionenshandikapp som förvisso finns hos f.d. tongivandestatsråd. Även nuvarande statsråd har en insikt omsammanhangen. Så måste man rimligen tolkaexempelvis bil. 12 till budgetpropositionen . Därbetonas ju med kraft den ändrade inriktningen ellerviktningen som skett i och med att det nu är deutbudsstimulerande åtgärderna som betonassärskilt kraftigt. Man inriktar sig påutbudsstimulans oavsett omfattningen av andrainsatser i arbetsmarknadspolitiken. I en effektivutbudspolitik ingår att förkorta söktiden för denenskilde när man skaffar nytt arbete. Det nyajobbet skall gå att få . Det gynnar denenskilde, företaget och ytterst samhällsekonomin.En kärnpunkt i det sammanhanget är attplatsförmedlingen fungerar bra. Detta ärnödvändigt inte minst i dagens konjunkturläge meden mycket snabb ökning av arbetslösheten. Mendet är faktiskt lika viktigt i högkonjunkturer. En välfungerande arbetsmarknad motverkar ocksåöverhettningstendenser och s.k. flaskhalsproblem.Den blir då ett led även i stabiliseringspolitiken.Regeringen för ungefär dessa resonemang inämnda propositionsbilaga. Men hur stämmerdenna utgångspunkt med det i lagförslag vars ödevi nu skall avgöra här i kammaren? Inte alls, enligtmin mening. Såvida det inte av socialdemokraternakan göras troligt att ett fortsatt de facto-monopol ärdet effektivaste sättet att förmedla arbete även på1990-talet.Enligt vår mening -- , ,-- såsom den kommer till uttryck i vårtrepartimotion, som jag härmed yrkar bifall till, ärdet en fördel om det parallellt med en välfungerande kostnadsfri offentlig arbetsförmedlingkan finnas en enskild arbetsförmedling somkomplement. Här som på andra håll inom denoffentliga sektorn tror vi att det är en fördel att detuppstår ett inslag av konkurrens genom flerproducenter och genom att den enskilde ges tillfälleatt välja.1990-talets ekonomi och samhällsstruktur kanknappast vara betjänt av ett regelverk --propositionen ändrar ingenting i detta avseende --som skrevs mot bakgrund av ett annat samhälle ändagens, nämligen 1930-talets.Kännetecknande för dagens och morgondagensekonomi är att det sker en övergång till fler tjänste-och serviceföretag, varav många är renakunskapsföretag. Dessa är specialiserade på sinasektorer, och det finns därför ensamhällsekonomisk vinst i om de kan ägna sig åt detde är bra på . Dagenslagstiftning är ett hinder för framväxten av sådanaföretag, trots att allt fler inser att de fyller en viktigfunktion i vårt samhälle. Detta anges t.o.m. ipropositionen med förslag till en nyarbetsförmedlingslag, jag tror att det står på s. 47.Dessa specialiserade företag ger näringslivet ochförvaltningarna den specialisthjälp de behöver vidaktuellt tillfälle utan att dessa behöver binda uppsig med fast anställda medarbetare, vilka kanske ärsvårt att hålla fullt sysselsatta i fortsättningen.Detta sagt om den del av lagförslaget som handlarom s.k. head hunting.Enligt propositionens förslag vill man tillåta dennaverksamhet, men bara via tillstånd och itaget. Dessutom skall detta endast gällaföretagsledare, verksledare och därmed jämställdpersonal, eller, enligt utskottets skrivning, de som''skall ha'' denna position på arbetsmarknaden.Jag vill gärna fråga socialdemokraternasföreträdare i denna debatt: Finns det något rimligtmotiv till varför just detta skall vara tillåtet? Vadfinns det för principiell skillnad irekryteringshänseende mellan en VD och andranyckelpersoner i ett företag? Varför skall justrekryteringskonsulter vara beroende av ettårigaAMS-tillstånd men andra typer av serviceföretag?Vilken osäkerhet skapas inte hos banker ochkreditgivare om man i utgångsläget när ett nyttföretag skall etableras vet att det bara har tillståndför sin verksamhet i sänder? Hur hinner ettföretag etablera sig i en bransch somdenna, som rimligen bygger på många kontakter,förtroende och nätverksbyggande? Man villrimligen kunna återkomma till sin kund, vilketförutsätter att verksamheten kan garanteras för enlängre tid än , dvs. så länge man kan garanteraen verksamhet på en fri marknad. Det krävsdessutom av en ny lag att den skall kunnaefterlevas.