prot · GE0958 · 1991-02-07 00:00:00 — Det är jufaktiskt fickdet förslag från som ihuvudsak ställde sig bakom . När nuregeringen har samlat krafter så länge hoppas jagman hunnit ta till sig att det ordagrantbegärde var ''en mera aktiv alkoholpolitik'' frånregeringens sida.Anf. 94 ():Herr talman! Fördelningsfrågorna måste ha en högprioritet. har klyftorna i vårtsamhälle vidgats på grund av att kapital undermånga år har strömmat över till de redanvälbeställda. Frånvaron av en kraftfullt fördfördelningspolitik har blivit uppenbar för allt fler.Det gör att vi har många grupper som ärbortglömda och åsidosatta och som har svårt att fåuppmärksamhet.Det gäller i hög grad de handikappade, som oftahar en låg bostadsstandard, begränsade möjlighetertill utbildning, svårare att få arbete och sämremöjligheter till en varierad och rikfritidsverksamhet än andra. Den genomfördaskatteomläggningen visar på en rad negativaeffekter för de handikappade genom ett urholkatbasbelopp, höjda taxor och ökade kostnader, t.ex.för bostaden. Det är svårt för handikappade attkompensera sig. Man har återigen glömt bort detglömda . Det gäller framför allt attekonomiskt och på annat sätt hjälpa dehandikappade ut i arbetslivet och tillgodosebehovet av bostäder. Talet om det glömda Sverigefår inte bara bli en munnens bekännelse, utan manmåste gå från ord till handling.Också bland de äldre är det många som inte får sinrättmätiga del av resurserna. Äldreomsorgensotillräckliga utbyggnad drabbar de äldre hårt. Denomsorg och vård ett land ger sina äldre är ett måttpå dess välfärd. Hållfastheten kommer att sättas påytterligare prov. ökar antaletpensionärer med minst 100 000, ochvårdbehovet ökar brant med stigande ålder.Från sida har ambitionen länge varit attsatsa mer mångsidigt. Anhörigvården måsteuppmärksammas och värderas på ett helt annat sättän . Att av all äldreomsorg utförs avanhöriga eller andra närstående är ett tänkvärtfaktum. Det är angeläget att ekonomiska ochsociala former som kanaliserar denna väldigavårdinsats skapas. Anhöriga måste kunna anställassom vårdbiträden vid längre vårdtider.Insatserna för de äldre skall naturligtvis varainriktade på att man skall kunna bo kvar i den egnabostaden . Även om hemtjänstoch hemsjukvård fungerar så upplever många äldresom saknar anhöriga eller har dem på långt avståndofta en stor ensamhet. Att ensamheten är total fårman med jämna mellanrum skakande påminnelserom genom massmedia.Det finns en gräns där det egna boendet upplevssom ensamt och utsatt. Just därför måste det finnasfler boendealternativ.En 87-årig kvinna berättar om hur ensam honkänner sig. Maken är död, och sonen och hansfamilj bor långt borta. Själv bor hon högt uppe i etthöghus. Benen bär inte riktigt. Hon ber om att fåkomma till ett ålderdomshem med eget rum, egnamöbler, delad gemenskap, omsorg ochmarkkontakt.Alltför många ålderdomshemsplatser har lagts nedunder 80-talet utan att nya har byggts. Detta är ettoförsvarligt slöseri. Det är orsaken till att brister påboendeplatser med större vårdinslag utgör en av desvaga länkarna i vårdkedjan.Det måste också skapas rättvisa ekonomiskalevnadsförhållanden för pensionärerna.Utformningen av pensionssystemet -- vårt störstafördelningssystem -- är då av största betydelse.Nuvarande skatteregler innebär att pensionärermed låg eller ingen ATP missgynnas avskattesystemet. Vi i har lagt fram ett förslagom en ny och förstärkt grundpension, som syftar tillatt undanröja denna orättvisa. Intentionen bakomvårt förslag är att alla pensionärer i vårt land skallha en ekonomisk grundtrygghet. Så är det inte . Många lever på marginalen och många haringa marginaler alls. Det visar sig nu närfinansieringen av skattereformen slår igenom.Sådant kan visserligen nödtorftigt kompenserasmed snabba brandkårsutryckningar somregeringens förslag om kompensation förskatteomläggningens höjda bostadskostnader. Mendet är en kortsiktig nödlösning som ersättning förbristande förutseende, trots att varningar tidigthöjdes mot att finansieringen skulle slå hårt motsvaga grupper bland barnfamiljer och pensionärer.Då bemöttes våra invändningar med en självsäkerförsäkran om att alla skulle få det bättre. närresultatet visar sig på ett för alla uppenbart sätt, dåförsöker man lappa och laga. Man kastar in jästenefter degen och tvingas återigen in på bidragsvägen.Den rundgång som skulle undvikas är i full gångigen.Det kan befaras att finansieringen avskatteomläggningen får fler orimliga konsekvenser,som i sin tur föranleder regeringen att göra flerbrandkårsutryckningar.Fördelningspolitiken berör i allra högsta grad ocksåbarnfamiljerna. Deras situation och förutsättningarvarierar starkt. För flertalet familjer är det svårt attklara sig på en lön, och möjligheterna för den somönskar stanna hemma och själv ta hand omsina små barn är begränsade.För att föräldrar skall kunna förvärvsarbeta krävsnågon form av barnomsorg. Länge drevsocialdemokraterna tesen att den enda barnomsorgsom var tillåten var den i regi. Men efterhand har man lättat på den inskränkningen.Alternativa möjligheter har fått komma fram,vilket vi i välkomnar.En annan skevhet som framstått som gåtfull ärhindret för att bedriva barnomsorgi egen regi med hjälp av de statliga och kommunalabidrag som länge har utgått till andra samfund. Nuhar också den saken fått en lycklig lösning. I åretsbudgetproposition skriver att degamla hindren nu undanröjts och att det alltså ärfritt fram för församlingar överallti vårt land att söka statliga och kommunala bidragför att inrätta barnomsorg. Därmed kan kyrkanåter knyta an till en tradition som har sin djupastemotivering i kyrkans centrala gärning.Jag vill passa på att rikta ett tack till BengtLindqvist för den insats han har gjort för att fådenna ändring till stånd. Det hela hänger nu på attkommunerna inte lägger hinder i vägen. Det ärangeläget att det här beslutet verkligen blir känt.Jag hoppas att vi kan räkna med medverkan i detta. När jag är ute och talarmed folk gör jag allt för att upplysa om beslutet.Enligt uppfattning måste familjepolitikenför att passa alla utgå från barns och föräldrarsbehov. Resurserna måste fördelas på ett rättvistsätt. Det statliga stödet till barnomsorgen skall utgåsom en vårdnadsersättning till föräldrarna, lika föralla barn. Man skall ha rätt att dra av de faktiskakostnaderna för barnomsorg på samma nivå somersättningen. Vårt förslag om vårdnadsersättningger familjerna större valfrihet.När chockrapporterna om kraftigt ökat antalsocialbidragssökande nu följer iskatteomläggningens kölvatten, måste det vara enviktig uppgift att åstadkomma en hållbarskattepolitik. Det är också viktigt ur socialpolitisksynpunkt. Man får inte kasta ut nya bidrag till ettlapptäcke som knappast ens nödtorftigt hjälperdem som hamnat på skatteomläggningensskuggsida.Vi föreslår två viktiga åtgärder som ger enrättvisare fördelning av välfärden, nämligen sänktmatmoms och sänkt skatt på boendet. Det äråtgärder som skulle gynna de stora grupper som harfått det sämre ställt i genomskatteomläggningens orättvisa finansiering.Anf. 95 ():Herr talman! Jag kan instämma i de beskrivningarsom har gjorts från talarstolen tidigare. De skullekunna sammanfattas med att vad vi kan bevittna är faktiskt en social nedrustning. Man frågar sigju om detta verkligen var vad socialdemokraternahade tänkt sig.Vad vi bevittnar är effekten av det som hardiskuterats tidigare här , effekten avskattepolitiken. Vi ser hur den urholkar detgenerella välfärdssystem som under så lång tidbyggts upp i -- ganska framgångsrikt, fårman säga, om man gör en internationellbedömning.I dag är socialdemokraterna med all tydlighet påväg att lämna grunderna för den generellavälfärdspolitiken i -- tyvärr, säger vi frånvänsterpartiet. Vi skulle naturligtvis gärna värnaom den generella välfärdspolitik som har.Tyvärr väljer socialdemokraterna att tillsammansmed olika borgerliga partier urholka det systemet,nu senast med skatteuppgörelsen tillsammans medfolkpartiet.Det är litet märkligt att ,som är väl medveten om att en av effekterna blirjust att barnen, som hon talar så varmt ochengagerat för, far illa därför att man misterkompetens. Och man mister inte barabarnkompetens, utan också de instrument som vi äröverens om är absolut viktigast, nämligen att arbetaförebyggande i alla avseenden. urholkas intebara barnkompetensen utan kompetensen totaltsett, skulle jag vilja säga, ute på socialbyråerna ochute i olika verksamhetsområden.Det är just där det nödvändiga förebyggandearbetet sker där man finns ute i samhället -- isamarbete med barnavårdscentraler, skolor,fritidsgårdar och vad det nu kan vara. Där skullemänniskor behöva finnas som kan knyta kontakteroch se vad som pågår. Men där är det tomt.Socialsekreterarna sitter på sina socialbyråer ochräknar pengar för att få budgeten att gå ihop ochfunderar över vad man skall skära ner på härnäst.De frivilliga verksamheterna är naturligtvis det somman skär ner på först.Detta är mycket olyckligt, när en enig expertissamtidigt är övertygad om att det förebyggandearbetet är det absolut viktigaste och att det är detidiga insatserna som ger något resultat. Det härär en effekt av skattepolitiken.Vi ser det också inom barnomsorgen. Jagdebatterade det här med så sentsom . Jag frågade: Vad är det för vits medatt betala ut socialbidrag i stället för att betala utföräldraförsäkring? Vi har kritiserat regeringen föratt den inte står kvar vid sitt löfte att bygga utföräldraförsäkringen. ser vi effekterna.I hälften av kommunerna i väljerman att korta köerna genom att höjaåldersgränsen. Medvetet går man in för att ingabarn skall få barnomsorg! Dåsäger : Ja, men vi har sagt attkommunerna inte får frångå sitt ansvar förbarnomsorgen, det var inte meningen att det skullebli så här. Men verkligheten talar sitt tydliga språk:det blir så här på många håll! För många innebärdet att man varken harbarnomsorg eller föräldrapenning. Alltså återstårsocialbidragen.Jag har sagt det förut, och jag säger det igen: Detär förnedrande, inte bara för de personer somtvingas gå till . Det borde också varaförnedrande för en regering som vill kalla sigsocialdemokratisk. ''När vi får råd'', säger , ''skall vibygga ut föräldraförsäkringen''. Vad innebär det?När får vi råd? Finns det över huvud tagetnågonting som talar för att vi kommeratt få bättre råd att satsa på den generellavälfärdspolitiken?Något som bekymrar mig mycket är nämligen detfaktum att när blir medlem i EG, som juregeringen så hett önskar, innebär det att vi genommedlemskapet och genom den anpassning tillskattepolitiken som blir en nödvändighet kommeratt förlora många miljarder i skatteintänker. Vårteget husorgan, Från Riksdag & Departement, hargjort en uträkning där man säger att måstesänka sin allmänna moms från till 20 %.Därtill måste matmomsen sättas till . Statenförlorar då i inkomster, enligtriksrevisionsverkets beräkningar. Punktskatter somfordrar gränskontroll måste avskaffas. 1989 årsskatteutredning uppskattar att detta kan kostastaten . Till detkommer en anpassning av de svenskaenergiskatterna, vilket kan kosta 2 miljarder.Svenska skattehöjningar på alkohol och tobakaccepteras inte -- skattebortfall 7,5 miljarderkronor, uppger skatteutredningen. Sammantagetinnebär dessa uppskattningar att statens inkomsterav indirekta skatter minskar med ca 50 miljarderkronor, räknat penningvärde.Därtill skall läggas att statliga och kommunalainkomstskatter enligt regeringen inte får höjas,utan tvärtom skall sänkas. Därmed återstår alltsåbara drastiska nedskärningar inom den offentligasektorn eller i socialförsäkringssystemet! Såspekulerar man i denna artikel i . Jag tror att det är en alldeles riktigspekulation. Det är naturligtvis där man tvingasskära.Då undrar jag: Vad finns då kvar av den generellavälfärdspolitiken av den s.k. svenska modellen,som vi vet står sig väldigt väl i ett internationelltmått mätt?Jag har tjatat om det här , men jag harhittills inte fått något tillfredsställande svar. Hittillshar man från regeringens sida bara sagt att vid ettEG-medlemskap kommer vi att få ökad tillväxt,och då får vi mer att fördela. Jag vill påstå att detinte finns något linjärt samband, att en ökad tillväxtskulle ge mera att fördela eller att detta skullekomma de svaga grupperna till godo. Det finnsingenting som säger att det skulle bli så. Det berorhelt på hur man fördelar, och det beror på vem somhar makten att fördela och var besluten fattas. Fårman en ökad tillväxt som ges till dem som redanhar, blir det inte mer till dem som inte har. Enligtden skattemodell som man nu använder sig av ärdet faktiskt så att de som redan har får mera, desom inget har får mindre. Därav de växande köernapå socialbyråerna !Jag skall inte ta upp pensionärerna i det härsammanhanget, för det kommer MargóIngvardsson att göra senare, men vi känner ju tilldetta fenomen. Detta kommer inte att ändra sig omman fortsätter att bedriva en fördelningspolitik somgår ut på att de som redan har skall få och de sominte har skall inte få.Det skulle vara intressant att höra hur man frånregeringen har tänkt sig att dennaskatteintäktsminskning på lågt räknat 50miljarder -- det finns de som räknar med ända upptill 80 miljarder -- skall få effekt på det generellavälfärdssystemet. Jag skulle vilja ha ettklarläggande, även från de andra partierna, om viär överens om att vi i fortfarande skall haen generell skattefinansierad välfärdspolitik. Ellerskall vi gå över till ett annat system? Skall viinternationalisera oss och gå över till privataförsäkringar och checkar -- vad är det som står iutsikt? Det är en intressant framtidsfråga.Som avslutning vill jag bara beröraalkoholpolitiken, som någon tidigare tog upp. Härfinns ett bra exempel på vad som sker vid eninternationalisering. Vår möjlighet att bedriva ennationell alkoholpolitik kommer inte att finnaskvar, eftersom vi kan använda prisetsom styrmedel. Jag har sett i en tidning att BengtLindqvist är ledsen över det. Litet uppgivet sägerhan att medlemskapet i EG ändå är ofrånkomligt,så vi får väl hitta på andra lösningar. Det skulle varaintressant att höra vilka andra lösningar BengtLindqvist tänker sig för att få neralkoholkonsumtionen , som vi har uttalatoss för. Är det verkligen värt priset att gå med i EG,, när det på det här sättet försämrarvår sociala välfärdspolitik?Anf. 96 ()replik:Herr talman! säger att denskattereform som vi har medverkat till gör att barnfar illa och att barnkompetensen inte skall höjas. Såär det inte, . Den reformenmedför att vi får en stabilare samhällsekonomi ochen bättre tillväxt, och vi får mera att dela på.Det är i de länder där den politik som GudrunSchyman kämpar för är genomförd som man intetalar om barnkompetens och om att barn far illa --för där talar man om att barnen inte skall behövasvälta och om att de över huvud taget skall få taköver huvudet, att man har svårt med undermåligabarninstitutioner osv. För där råder ekonomisktkaos. Det är det vi motverkar genom vår politik ochvår skattereform.Anf. 97 () replik:Herr talman! Det där var väl ändå att blanda ihopstort och smått! , jagtrodde att vi tillsammans arbetade för enekonomisk utveckling i de östeuropeiskaländerna -- jag förmodar att det var de länderna dusyftade på. Jag trodde att också varintresserat av att det blev en ordentlig ekonomiskoch demokratisk utveckling i de länderna -- bl.a. förbarnens skull.Vad jag menar är att effekterna av denskatteuppgörelse som socialdemokraterna ochfolkpartiet träffade överenskommelse om kan vi senu. Det är ju den vi håller på och pratar om nu!Jag tror ju inte att barnkompetensen har försvunnitför att någon har tyckt att det var bra, utan när manmåste skära så börjar man ofta skära ner för deområden och de grupper där man tror att det skallmärkas minst. Man räknar kanske inte med att detskall bli så stora protester eftersom barn själva integör så mycket väsen av sig. Där har vi anledningentill att det är just de här områdena som försvinneroch inte någonting annat.Anf. 98 ()replik:Herr talman! Nej, , vi arbetarinte tillsammans när det gäller att genomdriva detekonomiska system som arbetar för.Där har vi diametralt olika uppfattningar.Vår uppfattning är att detta leder till verkligt kaos --och det har ju visats mycket tydligt i de länder därdet har genomförts.Anf. 99 () replik:Herr talman! Det verkar vara en oöverstigligpedagogisk uppgift att tala om att vi aldrig har lagtfram någon ekonomisk motion som har gått ut påatt få en ekonomi som den man har fört i deösteuropeiska länderna. Det borde känna till vid det här laget. Våraekonomiska motioner är anpassade tillförutsättningarna i vårt land.Det är obestridligt att effekterna av denekonomiska politik som är med om blirjust att man tvingas att dra ner på många områdeninom offentligt sektor -- och man drar gärna in påde områden som handlar om barn och svagagrupper över huvud taget; just de grupper somfolkpartiet säger sig vilja värna om.Här ligger en motsättning, och den tycker jag att niskall ta och fundera på.Talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 100 ():Herr talman! Jag tänker tala om barnens situationi samhället.Miljöpartiet har en barnmotion, Barnens rätt, med27 punkter i hemställan. Jag kan naturligtvis inte taupp alla dessa , men jag skall tanågot.Våra barn och barnbarn kommer att få betala notanför att vi vuxna lever över våra tillgångar. Så är det.Vi får sansa oss nu och sluta roffa åt oss avframtiden.Miljöpartiet kräver en förbättring av miljön ,kärnkraftens avveckling och en snabbövergång till förnyelsebara energikällor för denenergi som oundgängligen behövs sedan allaenergieffektiviseringar har gjorts. Där får vi tyvärrinte så mycket draghjälp av de andra partierna.Vi måste skapa ett samhälle där man tänker så här:Blir det beslut som vi fattar nu rätt, sett ur barnenssynvinkel? Främjar det beslutet barnens intressen?Kan vi svara ja på de frågorna, har vi ettmänskligare samhälle, ett samhälle somtillfredsställer oss alla.Barn och ungdomar har svårt att få sinaintressen tillgodosedda gentemot andra grupper isamhället. har väckt en motion om attdet borde inrättas en ''barnkammare'' här iriksdagen -- inte beslutsmässig men med inflytande.Barn tillerkänns av lagstiftare, myndigheteroch samhällsplanerare inte en ställning som ärlikvärdig med de vuxnas. Barn har egentligen ingauttalade rättigheter. De är föremål för vissabegränsade skyldigheter från vårdnadshavares ochmyndigheters sida.Trots reglerna i ochsocialtjänstlagen är det många barn i dagensSverige som försummas och direkt far illa. Vi haralla läst om att misshandel och övergrepp på barnökar.Vi vill ha en parlamentarisk utredning om barnensrätt. Den skall utreda barns rättsliga ställning ochkomma med lagförslag, som inte enbart tar till varabarns rätt utan direkt främjar deras intressen. Denskall behandla omsorg om barn, barns personligaintegritet, barns talerätt i vid bemärkelse, barnsskadeståndsskyldighet, barns miljö, barnsdemokratiska rättigheter, hur man skall kunnaskydda barn mot att utnyttjas av kommersiellaintressen och slutligen en barnabalk.Jag förutsätter att snart beslutar om enbarnombudsman. Det finns verkligen ett behov avatt barnen får en företrädare som bevakar justderas intressen i all samhällsplanering.Vi måste också ha råd att satsa på förebyggandevård. Vi har lagt en motion som handlar om hurkommunernas och landstingens sparnit går ut överbarnen. Rörelsehindrade barn och ungdomar kanvara svårbehandlade t.ex. i konventionelltandvård, men det går utmärkt att behandla demom man har speciell kunskap och större erfarenhetav just sådana barn. Det kan ofta innebära attbarnet slipper den extra påfrestning somtandbehandling under narkos innebär. Det finnsbarn med speciellt skört käkben som lättfraktureras om tandläkaren inte har erfarenhet avsådan specialvård. Därför vill jag att vi skall behållabarntandläkarspecialiteten och barntandläkarna.Man bör inte ta bort dem, såsom är föreslaget.I håller man på att spara in skolläkarna. Justnu diskuteras om det ens är lagligt att dra in detjänsterna. Det påstår dock Malmös s-politiker attdet är.Handikappade barn har ett nog så besvärligt livutan att de skall behöva drabbas avsvångremspolitiken. Det är tvärtom vår skyldighet,som friska och aktiva, att låta de handikappade fåall den tekniska hjälp och omvårdnad som vi kanuppbringa. De handikappade skall kunna delta imesta möjliga mån i hela samhällslivet.Det finns tonårsbyråer. Dessa har man tidigaresatsat på lokalt, men lagt ned i besparingssyfte.Det är en snålhet som bedrar visheten. I stället föratt man på ett tidigt stadium hjälper ungdomar somhar behov av hjälp och psykiatrisk vård, låter mande vänta så länge att de blir sjukare och t.o.m.brottslingar. Trots att de behöver hjälp får alla inteens plats i § 12-hem utan döms till vård i eget hem,vilket är detsamma som ingen vård och hjälp alls.Till slut vill jag tala om barns rätt utanför Sverigesgränser.Den natt som kriget i bröt ut satt jaguppe och skrevmotioner till i sociala frågor. Det kändesnästan meningslöst att sitta uppe och lägga framförslag om hur man skulle kunna spara en miljonhär och en annan miljon där för att få budgeten attgå ihop så att varken barn, sjuka, handikappadeeller gamla skulle lida nöd i , sommiljoner vräktes ut i ett krig.Att ösa bombmattor över ett främmande land ochatt låta missiler skjutas upp från den ena sidangränsen och motraketer från den andra tycker jagverkar otroligt dumt. Att låta dessa stridsmedelträffas i luften och explodera innebär ettfullständigt vansinnigt slöseri med pengar. Ändåhar man i de miljonförlusterna inte räknat inforskning för att få fram så exklusiva vapen. Sedantillkommer frakten över halva jordklotet,utbildning av soldater som skall sköta hanteringen,trupptransporter över halva världen tillkrigsskådeplatsen och vistelsen där.Till sådana här vansinniga handlingar finns det hurmycket pengar som helst. Det är fråga om miljarderpå mycket kort tid.Vem talar t.ex. om svältkatastrofen i ,som var så hotande nära för ?Man hör inte längre talas om den. Är den borta?Å ena sidan har vi genom TV-rutan kunnat följakriget timme för timme, å andra sidan får vi baraveta vad stridsledningarna tillåter oss att veta.Självklart är de civila offren mycket större än vad vihar fått uppgift på. Så litet skada kan inte så mångabomber och missiler åstadkomma.I höstas var jag med på en konferens med WWPP,World Women Parlamentariens for Peace, iZimbabwes huvudstad kväll var vi hembjudna till en av värdarna, ochvi satt i den ljumma afrikanska natten och taladeom fred. Jag pratade med en man och en kvinnafrån de två största stamfolken i . De hadedels bekämpat varandra under kriget, dels de vita.Jag frågade hur man kunde leva tillsammans efterkriget och efter en fred som egentligen aldrig ficknågon vinnare. Vita och svarta och medlemmarfrån de olika stammarna arbetar sida vid sida, ochbarnen går i skolan tillsammans.De här exkombattanterna, berättade att det barafinns en lösning: ''Vi lär inte våra barn hata våraföre detta fiender. Vi vuxna arbetar tillsammans.Barnen går i skolan och leker tillsammans. ''Det här skall man jämföra med inställningen iMellanöstern, hatdemonstrationerna i ,inställningen i , , och blandpalestinierna och även den krigshetsandestämningen som man kan se i TV från USA.Det som skrämmer mig mest är hatet iMellanöstern. Vi har alla varit med om att startakriget. Hur får vi slut på det? Hur mår barnen iMellanöstern? Har de vatten? Har de mat? Kan de gå i skolan? Kan de fly om detbehövs? Blir de i så fall bombade på vägen? Vemtar emot dem? Gör vi det?De sociala problemen är verkligen inte lätta attlösa, varken här hemma eller utomlands.Anf. 101 Statsrådet ():Herr talman! Jag kommer att ägna mitt anförandeåt familjepolitiken, men jag är givetvis beredd attsenare i replikväxlingen ta upp de frågeställningarsom närmast berör mig av oss socialministrar.Familjepolitiken kommer med stor säkerhet attspela en stor roll i det kommande valet. Det hälsarvi socialdemokrater med stor tillfredsställelse. Barnär vår framtid.