prot · GE09129 · 1991-06-11 00:00:00 — Startdatum måsteligga tidigt, 1995 eller 1996 är i det senaste laget föratt man skall hinna avveckla under ordnade formertill 2010.Det är fråga om att stänga nästan en reaktor omåret. Jag gör den rimliga tolkningen att förslaget omatt stryka /96 innebär attavvecklingsstarten kommer senare och att detkrymper den tidsperiod som är tillgänglig fram till2010. Dessutom ökar det svårigheten attgenomföra en avveckling under ordnade former.Därmed minskar också trovärdigheten. Jagbeklagar att partierna som ingår iöverenskommelsen har dragit slutsatsen att 2010 ärviktigare än 1995/96. Det hade nog varit lyckligareom man hade hållit fast vid 1995/96 och satt ettfrågetecken vid 2010.Vår uppfattning är att eltillgången i ärgod. Det är ett bra läge att starta enkärnkraftsutveckling i. Demonstranterna frånfolkkampanjen här utanför på säger:Stäng en reaktor nu! Vi delar uppfattningen attdetta är möjligt utan att det uppstår elbrist i Sverigeoch sådana problem som är förknippade medelbrist.Energihushållningen är av central betydelse.Förbrukningen av el måste ner av flera skäl.Hushållning är en dynamisk kraft iteknikutvecklingen och kan ge eftertraktadeexportprodukter.Förnyelsebara, inhemska energislag skall utövervattenkraften stå för vår energiförsörjning, t.ex.biobränslen, vindkraft och även en liten del annat.Utsläppen av koldioxid måste minska. Jag delarinte uppfattning att det är ettsvek att ändra det beslut som gäller, det s.k.koldioxidtaket. Jag tycker att det är bra att det skeren precisering och en omformulering av dettabeslut. Det är en besvärlig fråga med flera faktorerinblandade: energi, produktion, trafik. Åtgärdermåste sättas in på många olika områden för attlångsiktigt få ned koldioxidutsläppen.Det betyder ju att användningen av fossila bränslenmåste minska, men också att, i den månanvändningen fortsätter, den skall ske på etteffektivare sätt. Ett exempel som vi har nämnt äratt man skall prova förgasning av restoljor somenergikälla vid industriella produktionsprocesser,t.ex. vid stålproduktion.Det finns ett antal andra viktiga områden, som jagbara kort skall kommentera.I betänkandet tar man upp kärnkraftensförsäkringskostnader. Det är bra att dessa flyttas ettlitet steg framåt, men jag tycker inte attkostnaderna flyttas tillräckligt långt framåt. Ägareav kärnkraftsanläggningar borde få ta hela detekonomiska ansvaret för eventuellt uppkomnaskador och hela den därmed förknippadeförsäkringskostnaden.Internationaliseringen av energimarknaden ärockså ett intressant område. Den innebär i bästafall effektivare utnyttjande av elenergi, men ocksåfrestelsen att göra ''billig'' svensk kärnkraftsel ochvattenkraft till en lönsam exportartikel. Därmedökas trycket att driva kärnkraftsanläggningarvidare och att eventuellt bygga ut orörda älvar.Om det är omöjligt att bygga fullständigt nyakärnkraftverk kan man bygga om de redanexisterande kärnkraftverken inifrån. Man görinvesteringar i befintliga anläggningar för att höjaeffektiviteten och i princip skapa nya anläggningar.Vattenfall bedriver projektering vid medbyte av oljegeneratorer i effekthöjande syfte. Detrör sig om investeringar i storleksordningen 3miljarder kronor. Vi anser att detta är någontingsom borde förbjudas i lag.Det finns många angelägna delområden att ta uppytterligare, men jag vill sammanfatta mittanförande med att betona att stoppdatum måstefastställas för det första kärnkraftsaggregatet för attkärnkraftsavvecklingen skall bli trovärdig.Avvecklingen av den svenska kärnkraften ärnödvändig.Jag yrkar bifall till reservationerna 2, 6, 24, 53, 63,104, 125 och 131.Anf. 69 INVAR () replik:Herr talman! ville påskina attcentern hade sålt sin själ för några tunnlandenergiskog och några tunnor etanol. Ingenting kanju vara mer felaktigt. I stället bedriver vi realpolitiksom ger möjlighet att påverka i vår riktning somalternativ till att inte göra någonting.Vid förra uppgörelsen var det helt uppenbart attlåsningen var total. Det fanns en påtaglig risk för enbetydande utbyggnad avelproduktionsanläggningar baserade på fossilabränslen. Detta var ett jättekliv bakåt. Men mankan konstatera att detta hade det godamed sig att vi inte låser fast oss ännu mer i fossil-och kärnkraftsfällan.Det finns ju inte någonting som säger attavvecklingen inte kan starta /96 eller tidigare,utan det är resultaten som avgör. Det är därför somjag poängterar möjligheterna iuppgörelsen. Det är viktigt att betona att alla godakrafter nu skall samverka för att främja att dessamöjligheter utnyttjas och att vi inte ödslar alltförmycket kraft på en träta som inte leder någonstans.Jag riktar en mycket stark vädjan till alla attverkligen samla de goda krafterna för att se till attuppgörelsens möjligheter utnyttjas. Då når vi bästde mål som vi i linje 3 tillsammans har uppställt.Anf. 70 () replik:Herr talman! I samband med den föreståendekontrollstationen har vi ganska många gångerdeklarerat att vi i var beredda att påett konstruktivt sätt medverka i en uppgörelse fören trovärdig, långsiktig energipolitik, därkärnkraftsavvecklingen var en hörnsten.Regeringen valde av sina själ en annan uppläggningav det hela för att skapa en allians som skulle hållavid nya regeringskonsultationer. I stället för att ledatill målet en stabil, trovärdig energipolitik tror jagatt detta har skapat ytterligare förvirring.Trovärdigheten har också minskat.Ivar sade att starten kan komma tidigare än1995/96. Det betvivlar jag. Jag tror inte att syftetmed att stryka /96 var att sätta i gångmed en kärnkraftsavveckling tidigare.Jag ser värdet av fasta normer. Aktörerna påmarknaden har efterlyst sådana. Det här varegentligen det enda fasta som fanns. Att drivautvecklingen ett fungerande energisystem,kärnkraften, och parallellt med detta förvänta sigen utveckling av ett annat konkurrerande systemtror jag är lika fåfängt som att tänka sig att man kanbygga motorväg parallellt med järnväg och tro attjärnvägen skall utvecklas.Man måste bestämma sig. Antingen satsar man pådet system som vi nu har, kärnkraften, eller ocksåsatsar man helhjärtat på alternativen. Enhelhjärtad satsning på alternativen kräver att mansamtidigt startar en kärnkraftsavveckling.Anf. 71 () replik:Herr talman! Jag skall försöka uttrycka mig myckettydligt.Vi upplevde situationen som att det var mycketstarka krafter emot allt tänkbart arbete på denförnyelse av energisystemet som vi anser måsteutgöra grunden för att man slutligen skall kunnafatta beslut om en avveckling.Målsättningen med uppgörelsen är ju att verkligenfå i gång förnyelsearbete och därigenom skapa dengrundläggande förutsättningen för att startaavvecklingen. Med den ordningen har vi störrechans att vinna framgång än att bara benhårt hållafast vid årtalet och inte se till att vi också får enverklig förnyelseprocess i vårt energisystem.Anf. 72 () replik:Herr talman! Vi kommer inte att sluta med vårtpolitiska arbete för att främja alternativen ochkärnkraftsavvecklingen, . Vi kommerinte heller att lägga ned all vår politiska energi påatt gräla med om detta.Jag hoppas att har rätt i sinbedömning, vilket jag betvivlar. För min och förvårt partis del kan jag garantera att vi kommer attgöra vad vi kan för att skall få rätt.Anf. 73 ():Herr talman! ''Det finns ett skydd mot nästan allt som ärmot eld och skador genom storm och köld,ja räkna upp vad slag som tänkas kan.Men det finns inget skydd mot människan. ''Detta är ett citat av vår kanske mest visionäre poet,i hans Aniara.Den fråga som vi skall behandla har ett intimtsamband med frågan om människan skall kunnaskydda sig mot människans ogärningar. Vi vet attnaturen inte kan. I naturen utrotar människanart efter art. Kan människan skydda människan?Vi har kommit fram till denna riksdagsperiodsövergripande energibeslut. Det bekräftar ånyo vadsom redan tidigare varit klart -- bl.a. i samband meddebatten om miljöpolitiken -- nämligen att talet omatt alla partier val skulle varamiljöpartier var lögn. Man har tvärtom prioriteratned miljön. Den kan endast tillgodoses om den intehindrar ekonomisk tillväxt, EG-anslutning, frihetför kapital, varor och tjänster.Herr talman! Innan jag går vidare vill jag yrka bifalltill 21 av de 91 reservationer som jag står bakom iutskottet. Givetvis är även många av de återstående70 reservationerna som är viktiga, men med hänsyntill kammarens arbetsbelastning avstår jag från attyrka bifall till dem. Sålunda yrkar jag bifall tillreservationerna 3, 7, 8, 9, 10, 29, 40, 46, 52, 64, 81,88, 98, 100, 105, 119, 121, 128, 131, 137 och 143.Vi kan konstatera att det s.k. etablissemanget harfått sin vilja igenom i energipolitiken. Dettaetablissemang är ensidigt materalistiskt, kortsynttillväxtinriktat, utan förståelse för den globalamänskliga och ekologiska krisen. Dettaetablissemang har tagit befälet över politiken, ochsocialdemokratin har rättat in sig i ledet.Folkpartiet fanns där förut. Till vår sorg har ävencentern gett upp det mesta av sin gamla profil ienergi- och kärnkraftsfrågan. har sålt sinförstfödslorätt för en grynvälling, säger jag, inte förett par tunnor etanol. Men det kanske är ungefärsamma sak. Grynvällingen är några symboliskainsatser för förnybar energi av vilka de flestasannolikt kommer att visa sig verkningslösa.Moderaterna är ganska nöjda men försöker liggalitet närmare storindustrins intressen än de trekoalitionspartierna. Det är väl bara en tidsfråga närmoderaterna kommer igenom med ettutbyggnadsprogram för kärnkraften, vilket är denenda logiska följden av deras politik. I själva verketkommer ju redan nu med ettsådant utbyggnadsprogram. Genom moderniseringskulle de befintliga kärnkraftverken kunna presteralika mycket som två eller tre nya verk.Opponenter i energipolitiken är sålundavänsterpartiet och . Om man skalldöma efter antalet reservationer är miljöpartiethuvudopponent, vilket kanske beror på attenergifrågan står vårt hjärta närmare än inomvänsterpartiet, som ju ibland är kluvet när detgäller problematiken kring den ekonomiskatillväxten.Det gladde mig att höra tala om attvi behöver en förändrad livsstil. Jag tror att det ärviktigt. Jag håller också helt och hållet med honomom att är hotat. Jag håller med honomom att utskottsbehandlingen har varit kritisk ochganska svår. Där kan man väl kritisera olika parterför att inte ta itu med föregående årsenergimotioner under föregående år. Det hadesäkert varit möjligt, och det hade varit klokt. Mendet ville inte utskottsmajoriteten. Det har t.ex. letttill att det finns ett antal felaktigheter ibetänkandet. T.ex. på s. 157 står det omkoldioxideffekten i reservation 22, som jag harskrivit. Där kan man läsa: ''En sådan ökning kanäven accepteras''. Ordet även i denna meningborde i stället ha varit inte. Denna mening får alltsåprecis motsatt betydelse. Det är ganska betänkligtatt så sker i en reservation. Jag har talat medutskottskansliet som har lovat att detta, liksom ettpar andra liknande tråkiga fel, kommer att rättastill i det slutgiltiga betänkandet.Därför är denna dag, precis som måndagen den 3juni, en sorgens dag för miljöintressena i detta land.Miljöpartiet har misslyckats med att vända trendeni miljö- och energipolitiken. är det särskilttydligt. är beredd att köra över 1988års riksdagsbeslut, vilket var, som , ett ovanligt konkret beslut som innebar att enreaktor i och en reaktor i skulleavvecklas . Den kontrollstationsom skulle ha ägt rum 1990 kom genom regeringensförsumlighet inte att äga rum. ett förslag om uppförandet av trenya fossileldade kraftverk, vilket definitivt skulleha omintetgjort beslut om ettkoldioxidtak.Projektet ingick förmodligen i kraftindustrinspolitik för att hindra kärnkraftsavvecklingen. Endiversionsmanöver skulle jag vilja kalla detta, därman påstår att man måste ha mer el och framför alltatt el alltid måste ersättas med el. Vår uppfattningär att el i mycket stor utsträckning kan ersättas medvärme. Man använder ju en väldig massa el för ettså enkelt ändamål som att värma bostäder.Vi kan alltså från sida konstatera attvi har ett sämre förslag att behandla än1987/riksdag. Och vi har ånyo förlorat tre årdå nästan ingenting har gjorts för att sätta fart påenergieffektivisering och utveckling av deförnybara energikällorna. Utvecklingen som vi miljöpartister har suttit i hargått i en för miljön och energipolitiken katastrofalriktning.Det finns två segrare: kärnkraftsfanatikerna,främst inom storindustrin, och populismen. De harsamverkat.Kärnkraftsfanatikerna -- jag kallar dem så, därföratt deras intresse för energi är mera ideologiskt änekonomiskt -- har med sina stora resurser predikatatt skulle vara på väg mot ekonomiskkatastrof och växande arbetslöshet, om vi börjademed den försiktiga avveckling av en reaktor 1995och en 1996 som riksdag beslutade. Derasbudskap har på tusen vägar nått den storaallmänheten. Massmedia har med förvånansvärdensidighet och följsamhet gett spridning åtbudskapet. Den traditionella uppfattningen attökat välstånd och ökad energiförbrukning ärsiamesiska tvillingar har med allvar och nitinpräntats. Och fackföreningsrörelsen, som itekniska frågor alltid litar på industrin, har villigtställt in sig i ledet. Det intressanta är attkärnkraftsfanatismen och tron på det järnhårdasambandet mellan energi och utveckling blockerarindustrin från intresse och tilltro tilleffektiviseringar. Kort sagt, i detta avseende trorman inte på teknikens möjligheter. Samma sakgäller misstron mot förnybar energi, somsystematiskt förtalas från det hållet.Politikerna har inte varit opåverkbara. Vi har frånmiljöpartiets sida påpekat att regeringen med allsannolikhet har utsatts för hot från storindustrinssida. Det har ju offentligt bekräftats av VDBo Berggren som i en intervju i en franskaffärstidning har sagt:Att avveckla kärnkraften skulle skada vårindustrigren, och den är alltför viktig för föratt detta skulle få ske, fortsätter ochpekar på att branschen har en nettoexport värd 50miljarder kronor per år.Sveriges välstånd beror i första hand på oss,fortsätter han. Just därför kommer kärnkraften inteatt avvecklas. Skatterna och arbetsgivaravgifternakommer att sänkas, och vi kommer att blimedlemmar i regeringen är er gisslan? frågar den franskatidningen.Ja, just det, svarar Bo Berggren.Berggren har rätt, han vet vad han talar om. Vivanliga medborgare får inte veta vad som sägsmellan industrins ledare och statsråden. Men vi vetfrån dagens betänkande att regeringen har tagitintryck av hoten om nedläggning och utflyttning avindustrier.Svenska folket har också tagit intryck. Tjernobylligger , och det man gärna villglömma, det glömmer man, så kärnkraftsopinionenhar skiftat i kärnkraftsvänlig riktning. Och vårapopulistiska politiker har på bästa Ian-, Bert- ellerAlf-manér vätt på fingret och sträckt upp det ochfunnit varifrån vinden blåser. Så trotsstatsministerord om att kärnkraften inte hörhemma i ett civiliserat samhälle, och trots energi-och miljöministerord om att avvecklingen av deförsta två reaktorerna var ett oåterkalleligt beslut,återkallas beslutet, och vi får fortsätta att leva iIngvar ocivilicerade samhälle.För detta är socialdemokratin ensam ansvarig. Detfinns fortfarande en betryggande majoritet i dennakammare för att hålla fast vid åren 1995 och 1996för avveckling av de två första reaktorerna, om barasocialdemokraterna håller fast vid det. Med hänsyntill kraftbalansen och de stora marginaler som finnsi elsystemet och med hänsyn tillhushållningsmöjligheterna, så kunde två reaktorerstoppas , ja . Även för dettahade regeringen kunnat finna stöd i . Meni härskar storindustrins intressen meddiktatorisk kraft.Populismen i de två andra partier som deltog itrepartiöverenskommelsen är också uppenbar.Även där har man vätt på fingret och känt varifrånvinden blåser. ville lagstifta som slutår för kärnkraften i . I årär helt tyst på den punkten. Men det ärinte . Det går bra att hålla fast vid 1988 årslinje genom att rösta på reservation nr9. är tydligen inte här i kammaren, menjag hoppas att han hör mitt anförande på annat håll.Centern ville att avvecklingen skulleinledas, så snart det var rättsligen möjligt, medreaktorerna i samt . Påden punkten är helt tyst . Jag kan barapåpeka att ''rättsligen möjligt'' förmodligen är attpå någon månads varsel stoppa en av reaktorerna iRinghals, som ju är helägd av staten. Ettriksdagsbeslut torde vara tillräckligt.Detta är de mest påtagliga sveken i de gamlapartiernas energipolitik, men det finns mångaandra. som talar omkärnkraftsavveckling och halvering avenergiförbrukningen i , vilket hon har gjortflera gånger i offentliga sammanhang, lyser dekonkreta åtgärderna med sin frånvaro. Ett visstframsteg har gjorts med införandet avkoldioxidskatten, men sedan har det blivit stoppmed hänsyn till EG, vilket framgår av åretsenergiproposition. Jag skall återkomma till detta.Energin bör ses i ett totalsammanhang. Jag skall ettögonblick avlägsna mig från de invandakärnkraftskontroverserna för att sätta inenergifrågan i sitt vetenskapliga, globala och etiskasammanhang. Det är ju där vi bör börja, och det ärdär velat börja. Vilkaslutsatser kan vi dra av vetenskapliga fakta? Vilkaslutsatser kan vi dra om vi ser energifrågorna i ettglobalt sammanhang? Vilka krav måste ställas påenergipolitiken om vi vill uppträda som moralisktanständiga världsmedborgare?Alla dessa frågor undviker de grå partiernasystematiskt. Jag förstår dem, eftersom det ärbesvärliga frågor, och det kommer att avslöjas attderas politik är både vetenskapligt och moralisktundermålig. Att så är fallet är jag helt övertygadom, och därför säger jag det öppet, och jag ärberedd på att jag blir illa omtyckt.Ivar gav en excellent redogörelse förentropiproblematiken och energipolitikensgrunder. Där är vi helt överens, . Mennär man sedan kommer till praktiken är det sämreställt för , enligt min uppfattning.Vi har i våra partimotioner sagt att de mest användaenergikällorna uran, kol, olja och fossilgas ärknappa och ändliga reserver och att mänskligheteninte i längden kan förlita sig på dem. Dels därföratt de är knappa och ändliga, dels därför att de medhänsyn till sina miljöeffekter medför sådana riskeratt mänskligheten grundlägger sin egen undergångom man fortsätter att använda dem så långtreserverna räcker.Problemen utgörs framför allt av de fossilabränslens förbränningsavfall, molekylsoporna:koldioxid och andra livshotande gaser. Vidareutgör uranenergins avfall och dess strålningsfarorett problem. Men det är inte bara detta, nej, detgäller hela processen från utvinning tillavfallshantering och naturligtvis bruket,användningen. Kort sagt, världens storaenergiproblem heter: uran, kol, olja, fossilgas ochi-ländernas energislöseri.Detta är viktigt att fastslå, eftersom många tror attdet är den förnybara energin som är problemet. Detär alldeles fel. Den förnybara energin plushushållning och effektivisering är inga problem, deär lösningen. De ger oss möjligheter för enmiljövänlig och hållbar utveckling på denna jord.Det gäller att skilja på vad som är hot och vad somär hopp i energipolitiken. Hotet heter ekologiskkatastrof på grund av den rika världens slöseri medanvändningen av uran, kol, olja och fossilgas.Hotet heter kort och gott förintelse. Hoppet hetersolenergin.Jag tar mig friheten att citera professor ur hans bok energin, där hanbl.a. skriver följande: ''När en gång skapadeJorden, såg han till att energiförsörjningen blevordnad effektivt och säkert. Jorden försågs medenergi från ett fusionskraftverk, en medeltungstjärna som fick heta Solen. Säkerhetsavståndet tilljorden utmättes till 150 miljoner km.Kärnreaktionerna i den gigantiska reaktorn --beräknades pågå omkring 10 miljarder år innansolen skulle svalna och ställas av. Detta var denutmätta tiden för projektet jorden.Energin överfördes som ljusstrålning till Jorden.Detta är inte särskilt effektivt men i gengäldmiljövänligt. Genom ett sinnrikt val avrotationshastigheter ordnades en växling mellandag och natt och mellan olika årstider. Dettamedgav ett varierat växt- och djurliv på planeten.Fotosyntesen, blev instrumentet för att fånga ochlagra solenergin, också det i ett sinnrikt kretslopp.Kolsyra och vatten bildas vid förmultning ellerförbränning av växtdelarna. Dessa ämnen blir tillny växtbiomassa vid fotosyntesens förening avkolsyra, vatten och solstrålningens energi-- -- --.Människan har tagit sig före att söka efterliknaden himmelska tekniken i de jordiskalaboratorierna. Denna teknikförtrollning har letttill jordiska projekt, som äventyrarmänniskosläktets fortbestånd på jorden. Denjordiska kärnenergin ger kärnvapen försjälvförintelse , då ''tusen solar utlöses påjorden''. Människans ursäkt är att hon behöver meroch mer energi för sitt välbefinnande. I sinteknikblindhet ser hon inte det enkla ochuppenbarade. Hon gör det ofattbara misstaget attinte utnyttja de naturtillgångar och naturprocessersom ställde till förfogande för projektetJorden. Det ges nu bara en väg -- vägen bort frånkärnenergin på jorden.Energileveranserna med -- ljusets hastiget -- frånsolen och det sinnrika jordiskamottagningssystemet för att fånga in och lagraenergin har utformats för att räcka under helaJordenprojektet. Människan måste nu inse attprojektet kommer att kapsejsa, om hon inte hållersig till den instruktion som givits av den gudomligeprojektledaren. ''Det som är ett hot, är förställningen att ökadenergiförbrukning skulle göra oss rikare. Det ärklart att energibrist kan vara ett ont. När vi fryseroch svälter behöver vi mer energi. Men svenskenssituation är en annan. I medeltal förfogarsvensken över hjälpenergi som svarar motarbetsförmågan hos 50 slavar. Problemet med såmycken hjälpenergi är inte bara att vi förgiftar luft,mark och vatten med avfall. Vi sätter dessutomsprätt på andra ändliga resurser i rask takt:metaller, fosfor och andra , regnskogar ochåkerjord. Vi måste hushålla med dessa varor.Därför måste vi recirkulera, återanvända, menockså använda mindre, och spar vi energi.Här kommer moralen in. Det är en kombination avomsorg om oss själva, våra medmänniskor här ilandet, våra barn och barnbarn samt insikten att vii de rika länderna måste hushålla med jordensresurser med hänsyn till de fattiga i världen.Rättvisan kräver att vi förbrukar mindre. Samtidigtmåste vi få klart för oss att västerlandet inte dugersom mönster för utveckling, vilket begreppetutvecklingsländer antyder.Ajournering på grund av demonstrationPå grund av demonstration på åhörarläktarenbeslut kammaren på förslag av talmannenatt ajournera förhandlingarna till dess attordningen återställts.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl 17.11.8 § (forts.) Energipolitik (forts. NU40)Anf. 74 ():Herr talman! När avbrottet inträffade, hade jagbörjat tala om moral. Moralen är en kombinationav omsorg om oss själva, våra medmänniskor här ilandet och våra barn och barnbarn samt instiktenatt vi i de rika länderna måste hushålla med jordensresurser med hänsyn till de fattiga i världen.Rättvisan kräver att vi förbrukar mindre, ochsamtidigt måste vi få klart för oss att västerlandetinte duger som mönster för utveckling, sombegreppet utvecklingsländer antyder. Begreppetutvecklingsländer tyder på att vi tror att deländerna skall utvecklas och bli som vårt eget. Isjälva verket är vårt slösaktiga mönster heltoförenligt med en hållbar utveckling och globalöverlevnad.Vi har därför i formulerat våraenergimål i intim förbindelse med våra övrigamiljömål och med den mänskliga solidaritet som vibrukar definiera med våra fyra solidaritetskrav:solidaritet med naturen och djuren, solidaritet medkommande generationer, solidaritet med och solidaritet med svaga grupper i vårteget land.Vårt första krav är då att energianvändningen skallminska tills en halvering uppnåtts.Detta sker genom effektivare energianvändning,hushållning, dvs. gammaldags sparsamhet, samtslutligen genom förändrad livsstil ochsamhällsstruktur.Alla olika vägar måste användas för att nå målet,men det är nödvändigt att ha en budget och en årliguppföljning, om man skall nå ett mål. Så mycket vetjag sedan gammalt, när jag jobbade i industrin.