prot · GE09125 · 1991-06-04 00:00:00 — Dethandlar även om den ganska mödosammaprocessen att hitta de metoder som möjliggör detta.Där tycker jag att politik brister: intei ambitionen, som jag delar, men i metoderna.De motioner som jag har haft tillfälle att studerainnebär sammanfattningsvis en oerhört hårddetaljstyrning och reglering av det svenskajordbruket och en tvångsanpassning till detekologiska lantbruket. Det måste ändå vara enprocess, som sträcker sig över tiden och som byggerpå att de svenska jordbrukarna ansluter sig tilldessa tankar, därför att de vill bruka jorden på dettasätt. Därvidlag har vi skilda meningar. Vi tror inteatt det svenska jordbruket skulle överleva denmycket hårdhänta omställnings- ochdetaljregleringsprocess som vill ledadet in i. Därför tycker jag att det är minst sagtövermaga av att anklaga alla andrapartier för att bedriva mord på det svenskajordbruket och den svenska landsbygden, medanmiljöpartiet skulle vara den stora räddaren. Riktigtså enkelt är förhållandet faktiskt inte.Anf. 161 ():Fru talman! Det är glädjande att vi är överens omde långsiktiga målen. Det borde kunna leda till enfruktbar diskussion också om medlen. har svenskt jordbruk förlorat ungefär 700 000hektar genom nedläggningar, igenplanteringar,förbuskning osv. väntar man sig att ytterligare500 skall tas bort urlivsmedelsproduktionen.Vår uppfattning är att större delen avjordbruksmarken bör användas förlivsmedelsproduktion. De medel som vi har anvisatär kraftigt höjda avgifter på konstgödning ochbekämpningsmedel, som sedan skall återföras tilljordbruket. Det är en viktig metod. Sedankonstaterar vi naturligtvis att vi har ett klimat, somgör att en fullständigt öppen världsmarknad förjordbruket är en omöjlighet, om vi över huvudtaget vill ha ett jordbruk i detta land. Vi får se tillatt det finns ett sådant gränsskydd att vi kanupprätthålla jordbruket i landet och utnyttja dennaresurs.Beklagligtvis är världsmarknaden sådan just nu attmånga fattiga människor inte har råd att köpa denmat som de behöver. Att i den situationen sägaokej, de har inte råd att köpa vår mat och alltsåskall vi lägga ner vår jordbruksmark, tycker vi är ettgrundläggande fel.De förslag som vi har lagt fram tycker jag inteantyder någon hög grad av detaljreglering.Avgiften på konstgödsel och bekämpningsmedel ären ganska normal statlig styråtgärd av sammakaraktär som dem som redan finns. Jag förstår interiktigt vad menar med att vi villdetaljreglera. Det är intressant att höra frånvänsterpartiet, som normalt anses vara det partisom vill detaljreglera mest, denna anklagelse att vii står för detaljreglering. Vi villanvända så generellt verkande medel som möjligt ivår politik.Anf. 162 ():Fru talman! tycks ha fördomar omvänsterpartiet, men jag har inga förhoppningar omatt i detta replikskifte kunna ändra på dem. Menjag vill gärna uppmana honom att noggrant studerasitt eget partis jordbruksmotioner.Såvitt jag vet finns det inget parti i den svenskariksdagen som förordar att vi skall ha en helt fri ochöppen handel utan något gränsskydd när det gällerlivsmedel. Detta tror jag att harmissuppfattat. I det globala perspektivet har man istället i en lång rad undersökningar konstaterat --och jag delar denna uppfattning -- att det störstahindret för tredje världens länder att utveckla sittjordbruk och delta i en livsmedelshandel på rimligavillkor är just den höga graden av subventioner ochskydd som industriländerna har för sitt egetjordbruk. Vill man göra tredje världens länder entjänst, bör man se till att de får möjlighet att handlamed livsmedel på rimliga villkor.Man har av andra skäl två gånger eftervarandra ganska kraftigt höjt miljöavgifterna påbekämpningsmedel och handelsgödsel. Jag delaruppfattningen att man skall ha miljöavgifter. Närman avskaffarprisregleringsavgifterna på dessa produkter, bör deöverföras till en miljöavgift. Om man i detta lägegår in för ytterligare höjningar av miljöavgifterna,är det inte alls säkert att detta får en styrande effekti den riktning som föreställer sig,nämligen att jordbrukarna hux flux slutar meddessa produkter och i stället ger sig inpå alternativ odling. Det kan få helt andra effekter.Det kan leda till att man i stället över huvud tagetger upp jordbruket, men det var inte detta som viville uppnå.Anf. 163 ():Fru talman! byggdes inte på en dag.Omställning av svenskt jordbruk kan inte heller skepå . Men det gäller att börja och komma igång med omställningen till ett ekologiskt suntjordbruk. Om jag är rätt underrättad, harvänsterpartiet alldeles uttalat att detaccepterar ett sänkt gränsskydd trots denöverenskommelse som träffades ijordbruksuppgörelsen . Detta kommernog att leda till ytterligare svårigheter ochytterligare nedläggningar av jordbruksmark.Anf. 164 ():Fru talman! Som jag förut sade kommer riksdagenredan i nästa vecka att få tillfälle att diskuteragränsskyddet. Jag tror att det är bättre att viåterkommer till denna debatt i det sammanhanget.Vi menar att enlivsmedelspolitik måste vara till nytta både förkonsumenter och för producenter. Därför tycker viatt gränsskyddet skall förhålla sig till de inhemskaprisnivåer som man får efter den avreglering somman fattade beslut om förra året i fullt medvetandeom att den skulle leda till ett prisfall. De effekternaskall föras fram och komma även konsumenternatill godo.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )11 § Prövningsförfarandet vid ansökan omvapenfri tjänstFöredrogsförsvarsutskottets betänkande1990/91:FöU9 Prövningsförfarandet vid ansökanom vapenfri tjänst (prop. 1990/91:169).Anf. 165 ():Värderade talman! Ett enigt försvarsutskottföreslår att antar ett av regeringenframlagt förslag om ändring i lagen om vapenfritjänst.Ett större ansvar kommer att läggas på den enskildevärnpliktige. har en utredare försöktkomma underfund med om den värnpliktigesmotvilja mot att lära sig använda vapen är så starkatt han skall beviljas vapenfri tjänst. Med detförslag, som vi nu skall göra till beslut, kommer envärnpliktigs ansökan om vapenfri tjänst att bifallaspå den vapenfries egen försäkran om han -- som detstår i lagtexten -- kan antas ha en sådan allvarligpersonlig övertygelse rörande bruk av vapen motannan som är oförenlig medvärnpliktstjänstgöringen.Värderade talman! Detta är en väldig framgång förde vapenfria tjänstepliktiga. De har ofta känt sigkränkta och missförstådda av nitiska utredare. Nusätts den värnpliktiges egen ärlighet i förstarummet.Även för liberalerna -- och våraföregångare i riksdag -- är det här etthistoriskt ögonblick.Tusentals svenska män har dömts till fängelse,därför att deras eget samvete hindrat dem från attbära vapen. Denna konflikt mellan staten och denenskilde har ofta diskuterats i riksdagen.Den första motionen i ämnet väcktes avJacob -- en av det svenska frisinnets storapionjärer i . har frisinnade,liberaler och folkpartister gång på gång föreslagitmer humana villkor för dem som av samvetsskälinte vill utbilda sig i vapens bruk. Via ett antalförbättringar har vi nu nått ändafram, som man brukar säga.Jag ser att på läktaren sitter folkpartisten . Han har utanför i en mängdtidningsartiklar pläderat för bättre behandling avde vapenfria tjänstepliktiga. Även för honommåste försvarsutskottets betänkande vara ettsynnerligen välkommet dokument.Jag vill inte att mitt inlägg här skall uppfattas somatt jag slår mig för mitt bröst och endast berömmerfolkpartiet liberalerna för ett enhälligt utskottsbetänkande om förfarandet vid ansökan omvapenfri tjänst. Ni har nog ändå förståelse för attjag med stor glädje fullföljer en lång kamp förde vapenfria med att yrka bifall tillförsvarsutskottets hemställan i betänkande1990/91:FöU9.Värderade talman! Jag vill sluta med att citera urtvå olika skrifter för att beskriva dem som vägrarbära vapen. Så här står det bl.a. i -- nr 32 i riksdag 1898: ''Vidare börerinras derom, att dessa personer icke i något somhelst afseende äro farliga för samhället. De ärofredliga medborgare, som icke gjort sig skyldiga tilllaster och brott. De lefva ett fromt lif och vilja varatrogna undersåtar. De vörda Konungen och älskafäderneslandet, men de hålla före, att de kunna visaKonungen sin vördnad och fosterlandet sin kärlekutan att lära sig vapnens bruk. ''Det var alltså 1898.En modernare version har skrivit.Först citerar han dåvarande justitieministerLennart :''Min bestämda uppfattning är att frihetsberövandei någon form bara kan försvaras med renaskyddssynpunkter. En del människor måste pånågot sätt tas om hand för att vi skall kunna skyddaoss från dem. Det gäller yrkesmässigt bedrivenbrottslighet, narkotikalangare, grova våldsmän,osv. ''I ett upprop med anledning av att enhungerstrejkande vapenvägrare släpptes urfängelse skriver :''Lås era dörrar! Friden är slut!Vapenvägrarn har sluppit ut!Upptrappa kampen mot ickevåldsverkare!Skaffa poliserna muskelförstärkare!Tänk om han kommer där, och galen,och vägrar anfalla folk på Centralen!Tänk om han gör sig oskyldig till dråp,orånar gummor och oblåser skåp!Tänk om han ickevåldför sej på tjejer!Sätt'en i buren igen, !Mot en sån där kan man inte va snäll.Somliga måste man sätta i cell.Humanitet, i princip, är försvarlig,men denne man är ju samhällsofarlig!Stoppa den brottsliga galenskapen:skyldig till oinnehav av vapen!Sätt honom åter på slangmatsdieten!Han är en fara för osäkerheten. ''Värderade talman! Kampen för enrespektingivande behandling av vapenvägrare ärförd till ett lyckligt slut.I detta anförda instämde ().Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )12 § betänkande1990/91:FöU10 Sotningsverksamheten (prop.1990/91:161).Anf. 166 HANS ():Fru talman! Om det föregående ärendet innebäratt ett av de principiellt viktigaste besluten underdet här fattas efter nästan 100 års kampför respekt för individen som har förts till sittslut, är det här ett litet mera prosaiskt betänkande.Det handlar om sotning.Även här kan man tänka litet bakåt i tiden. Jaghävdar att vårt sotningsväsende egentligen är ettslags kvarleva av skråväsendet. Man kan säga -- detgäller den offentliga sektorn -- att det som finns harett oerhört övertag mot någonting nytt. Attnågonting finns är det starkaste argumentet för attdet skall finnas kvar.Frågan ställdes inte minst här i : Behövs sotning? Då sade man iriksdagen att man inte visste det, men att manskulle kunna låta verken undersöka saken. Hademan velat införa någonting hade det naturligtvisinte räckt som argument, men när man skall ta bortnågonting måste man först veta om det behövs.Det har tagit nu ett halvt årtionde för att utredadetta, vilket skett med hjälp av en myndighet ochnaturligtvis av representanter för sotarna. Man harkommit fram till att det nog är bra med sotning. Detgår inte att säga att det skulle bli fler bränder omman inte hade sotning, men sotning är förmodligenbra. Det är naturligtvis svårt över huvud taget i detpolitiska arbetet att ompröva saker, eftersom det ärett så oerhört trögt system och det som finns har ettså oerhört övertag.Nu föreligger alltså en fyrpartireservation, som i ettavsnitt utgår från en enskild motion av BarbroSandberg och som gäller sotning. Man skriver ireservationen ''att regeringen bör prövamöjligheten att låta det reglerade kravet påsotning -- -- -- utgå ur räddningstjänstlagen -- -- --. ''Det innebär inte att man vet om sotning är bra ellerinte. Men det får man bedöma. Det finns väldigtmycket som kan vara bra när det gäller att undvikabränder -- hur folk uppträder, olika material osv.Det finns mycket att göra där. Sotning är en avmånga åtgärder, och den får vägas mot andra. Detnaturliga är att försäkringsbolagen betonar att detär viktigt med sotning och att det påverkarpremierna. Det blir förmodligen så nu att vi sätterin väldigt mycket resurser på sotningssidan. Hadepengarna satsats på annan brandförebyggandeverksamhet, hade det förmodligen varit bättre.Detta innebär alltså inte att sotning skall upphöra,utan det får ankomma på de människor som bor ioch äger hus att ordna saken tillsammans medförsäkringsbolagen. Det behövs inte någon specielllagstiftning om detta.Jag yrkar, fru talman, bifall till reservation 2.Anf. 167 i ():Fru talman! Jag är sannolikt inte den rätte att fördet första replikera och för detandra att yrka bifall till utskottets hemställan vadavser momenten 1 och 3. Om jag likväl gör det, sågör jag det på den, som vi moderater tycker,tämligen goda grunden att när det gällerfolkpartiets reservation 1 tycker vi ungefär lika.Men vi har uppriktigt sagt i vår grupp intediskuterat de praktiska konsekvenserna av att heltprivatisera räddningstjänsten i denna del. Det för,fru talman, med sig att jag inte är beredd att stödjaden, även om jag för övrigt delar denna synpunkt.Hur det nu blir, fru talman, med yrkandet angåendemoment 2 vet jag inte. Rimligen kommer ingen attyrka bifall på den punkten, men vi får väl se hur detblir när propositioner ställs på detta . Detvore intressant att erfara en situation där ingen defacto har yrkat bifall på en punkt, men där möjligenreservationen, med den enkla logik som skulle hagällt i annat sammanhang, kan bli bifallen avkammaren utan att någon har yrkat bifall tilldensamma.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )13 § Uppskov med behandlingen av vissaärendenFöredrogsförsvarsutskottets betänkande1990/91:FöU12 Uppskov med behandlingen avvissa ärenden.Andre vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas . )14 § Handel och tjänster påvärdepappersmarknadenFöredrogsnäringsutskottets betänkande1990/91:NU37 Handel och tjänster påvärdepappersmarknaden (prop. 1990/91:142).Anf. 168 ():Herr talman! Det pågår en modernisering och enomstrukturering av lagstiftningen påvärdepappersområdet. Man kan säga att det är ettresultat av värdepapperskommitténs arbete, därden nya insiderlag som trädde i kraft i februari i årär det första steget och det som föreslås i det härbetänkandet om handel och tjänster påvärdepappersmarknaden det andra steget. Etttredje steg följer.Det handlar alltså om en modernisering, enuppfräschning av verksamheten, en anpassning tillinternationella regler, anpassning till förändradteknik, dvs. i huvudsak en datorisering avverksamheten. Det har visat sig vid behandlingenatt det egentligen bara är representanter förvänsterpartiet och som delar defarhågor eller förbehåll somvärdepapperskommittén uttryckt i samband med lagt fram sitt förslag.Jag skall nöja mig med att kortfattat referera någraavvikande uppfattningar.Vi, men inte utskottsmajoriteten, föreslår att detnu existerande förbudet om blankning skallbibehållas. Oäkta blankning, en annan företeelse iden här branschen är inte lagreglerad -- den är intetillåten men inte heller förbjuden. Vi föreslår attdet införs lagregler som förbjuder blankning.Det är viktigt att det finns betryggande säkerhet isamband med handel av värdepapper. Vi framförsynpunkter i reservation att det skall vara möjligtför fondkommissionär och clearingorganisation attavsluta sådana kundkonton där säkerhetskraveninte är uppfyllda.Slutligen blir det med föreliggande förslag möjligtför fondkommissionär att handla för egen räkningparallellt med att man handlar för kundernasräkning. Det har påpekats att detta bäddar förintressekonflikter, som majoriteten i och för siganser vara hanterbara och kunna motverkas medden typ av redovsningssystem som finns. Våruppfattning är att tilltron till handeln ochmöjligheterna för kunderna att bli rättvisstbehandlade samt undanröjande avintressekonflikter bättre sker genom att det intetillåts för fondkommissionärer att bedriva handelför egen räkning.Med tanke på att jag är ensam på någon avreservationerna och har glädjen att dela de flestamed i är sannolikhetenför att finna majoritet i kammaren relativt liten. Jagsäger som man numera brukar säga att jag står fastvid mina åsikter, men nöjer mig med att yrka bifalltill reservation 5 om fondkommissionärs rätt attbedriva handel för egen räkning.Anf. 169 ():Herr talman! Jag skall villigt medge att miljöpartiethar begränsade kunskaper när det gäller handelmed pengar.Inom partiet har vi i allmänhet ganska god tillgångtill expertis. I nya partier finns ofta starkt inslag avfolk från den akademiska världen som ser att detbehövs någonting nytt på den politiska fronten.Vi har många lärare i . Det är ganskanaturligt. Lärarna ser på lång sikt, och de serbarnen och undrar hur deras framtid skall te sig. Vi har ocksåmånga läkare. Det är också naturligt. De ser deskador människor får av miljön, arbetsmiljön,droger och annat. Vi har många ingenjörer. Det ärockså ganska naturligt, tror jag. Ingenjörer serteknikens möjligheter att förbättra samhället på ettmiljövänligt sätt. Jag undrar vilken annanriksdagsgrupp som kan skryta med att ha 20 %utbildade vid tekniska högskolor.Men vi har ont om bankfolk. Man kan diskuteravarför. Vi saknar därför den omfattandedetaljkunskap som vi gärna hade velat ha när vibehandlade denna typ av fråga. Det är en kunskapsom jag tror väldigt lätt kan skaffa sig.Men vi tror att vi förstår de övergripandeprinciperna. Regeringens förslag är en omfattandeliberalisering av värdepappershandeln. Frånmiljöpartiets sida anser vi att det är ett dåligtförslag, som dessutom läggs fram vid en illa valdtidpunkt.Sverige förlorade 1990 påkreditförluster på finansmarknaden på grund avalltför spekulativa affärer i aktier och fastigheter.Då skall det bli lättare för fondhandlare att utvidgasin verksamhet, ge krediter, införa blankning osv!15 miljarder förlorade man . Det är drygten procent av bruttonationalprodukten.Det talas väldigt mycket om den ekonomiskatillväxten. Här har man spekulerat bort en procentav bruttonationalprodukten, medan vi under degångna 20 åren, under 1970 och 1980-talen har haften tillväxt på i genomsnitt om året.Men reaktionerna har inte varit starka, i varje fallinte från sida. Kreditförlusternafortsätter , som sviter efter de spekulationer somägde rum . Statens bank hade detförsta tertialet förlorat över en miljard, liksomman gjorde under samma tertial. Nyaförluster dyker upp i de stora sparbankerna.Det är förvisso icke tid för liberalisering och ökandeutrymme för spekulation och försök att tjänapengar på andras arbete, varken påfinansmarknaden eller bland värdepappersföretag.Rolf L har ju i detalj redogjort för innehålleti de flesta av reservationerna, och jag står faktisktbakom samtliga reservationer i betänkandet. Jagyrkar bifall till reservation 4 och 5. Den senarereservationen saknar tyvärr mitt namn.Anf. 170 ():Herr talman! Detta betänkande frånnäringsutskottet behandlar förslag till nya lagar omhandel med finansiella instrument och omvärdepappersrörelse.Dessa två nya lagar innebär att tre lagar på områdetkan upphävas.Till grund för förändringarna påvärdepappersområdet ligger främstvärdepappersmarknadskommitténs arbete, och detkom till före de stora finansiellakrascherna, så det hade ingenting med dem attgöra, -- som var inne på -- är ettandra steg i en planerad förändring av helaregelsystemet på värdepappersområdet. Ett förstasteg togs med den nya insiderlagen, ochett tredje aviseras för börs- ochclearingverksamheten.Som framgått av tidigare inlägg finns femreservationer fogade till betänkandet.Reservationerna har en delvis annan syn påblankning vid handel med värdepapper. Manförespråkar ett förbud, samt menar att det i lagenbör införas rätt för fondkommissionär att avslutaeller neutralisera ett konto om intesäkerhetskraven är uppfyllda.Utskottsmajoriteten anser i likhet med regeringenatt tidigare betänkligheter mot blankningförsvunnit i och med att fondbörsen blivit större ochatt man skapar förutsättning för effektivareprissättning.I den nya lagen införs bestämmelser för handelnmed optioner och terminer. Den väg som föreslås ipropositionen -- att det i avtalet skall preciserassäkerhetskrav och de påföljder som kan komma ifråga vid avtalsbrott och även när konto böravslutas -- anser utskottsmajoriteten tillräcklig ochavstyrker således reservationerna.De farhågor som det ges uttryck för i reservation 4anser utskottsmajoriteten överdrivna och avstyrkerdärmed reservationen.Reservation 5 av -- det var en av dereservationer som man yrkade bifall till -- berör denrisk för intressekonflikt som kan uppstå omfondkommissionärer ges möjlighet att handla föregen räkning. Även här anser utskottsmajoritetenatt det är tillräckligt att tillstånd lämnas först efterprövning i det enskilda fallet. Reservationenavstyrkes.Med det anförda yrkar jag bifall till utskottetshemställan och avslag på samtliga reservationersom fogats till detta betänkande.Anf. 171 ():Herr talman! säger att dettabetänkande är grundat på en proposition och attdenna i sin tur är grundad på en utredning, somgenomfördes före de finansiella kriser som jaghänvisade till i mitt anförande. Det hade i så fallfunnits möjlighet för regeringen och utskottet atttänka sig för ytterligare en gång om detta var rätttidpunkt att införa en sådan liberalisering avfondkommissionärernas verksamhet.Propositionen lades, som sagt, efter det att dessaklara problem på finansmarknaden hade uppstått.Vi har en ganska omfattande kunskap om deproblem som har rått, det slarv som har förekommitoch de friheter som man ganska ofta har tagit sig påde finansiella marknaderna.Jag vidhåller alltså att detta var en mycket illa valdtidpunkt. Den gamla lagstiftningen var bättre änden nya. Det fanns därför ingen anledning attskynda fram med dessa förslag.Anf. 172 ():Herr talman! har iriksdagen upptagit denna kammares tid medganska många inlägg. Han har kämpat väl. Men jagmåste säga att jag blir mer och mer fundersam övermiljöpartiets framtidsinriktade modeller.Lars modell kan -- vad jag förstår -- inästan alla frågor sammanfattas med att det varbättre . Jag måste ställa en fråga till LarsNorberg: Syftar till att återgå till ettstamsamhälle? Är det en så lång tillbakagång sommiljöpartiet vill ha? Jag kan inte tolka LarsNorbergs inlägg i de flesta sammanhang på någotannat sätt.Det handlar faktiskt om att anpassa ävenvärdepappersmarknaden till och denverklighet som vi lever i. Det gäller att anpassa osstill länderna runt omkring oss, eftersom definansiella rörelserna kommer att bli mer och merinternationella. Det gäller att ge systemet enspänstigare modell, men även att sätta inregleringar där det behövs.Anf. 173 ():Herr talman! Det är möjligt att jag i någon mån ärkonservativ och att vi vill gå försiktigt fram. Vi haroroats en hel del av den yra som även företrädarepå den socialdemokratiska kanten har talat om --finansvalpar, börsyra osv. Detta inträffade i mittenpå 80-talet. Det var då yran var som värst ochpriserna på konst, fastigheter m.m. var som högst.Detta uppmuntrade den socialdemokratiskaregeringen, som den uttalade sinbekymran över yran på börsen och finansvalparnasverksamhet. Vi har sett en hel del av följderna.Detta borde mana till en viss konservatism ochförsiktighet i stället för att bara säga att vi måstehänga med. Man skall i stället bedöma om det ärjust nu som vi måste hänga med. Måste man alltidanpassa sig, eller kan man möjligtvis påverka ochstyra verkligheten efter de långsiktiga behoven?Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )15 § Verksamheten i Studsvikskoncernen,m.m.Föredrogsnäringsutskottets betänkande1990/91:NU48 Verksamheten iStudsvikskoncernen, m.m. (prop. 1990/91:184).Anf. 174 ():Herr talman! har alltsedanriksdagsinträdet 1988 regelbundet motionerat omen nedtrappning av verksamheten och enbegränsning av de statliga anslagen till Studsvik.Våra huvudyrkanden har varit att den kärntekniskaforskningen och utvecklingen skulle begränsas tillsådant som är relevant för kärnkraftsavvecklingoch slutförvaring. Utgångspunkten är attkärnenergin är en miljömässigt och moralisktförkastlig verksamhet som bör avvecklas både iSverige och internationellt. Utifrån detta börstatsmakterna agera.I vår motion 1988/89:N5 -- i anslutning tillregeringens förslag till den s.k. Studsvikslagen --yrkade vi att avgifter från kärnkraftsproducenternaför att ta hand om avfall, huvudsakligen frånÅgesta och Studsvik, skulle fastställas till 1öre/kWh.