prot · GE0948 · 1991-01-11 00:00:00 — Det kommerockså förslag som skall leda till tidiga och effektivarehabiliteringsinsatser, så att fler människor kanvara kvar i arbete och slippa förtidspensionering.Då , som framställt interpellationen,anmält att han var förhindrad att närvara vidsammanträdet, medgav förste vice talmannen attKenth Skårvik fick delta i överläggningen i ställetför interpellanten.Anf. 47 ():Fru talman! Jag vill först och främst tackaarbetsmarknadsministern för svaret samt beklagaatt inte själv kan ta emot det. Hanhar blivit kallad till att tjänstgöra inom i Köpenhamn.Jag försöker alltid vara så positiv som möjligt i minbedömning av ministrars svar på frågor ochinterpellationer. Jag vill också tro att mycket starkt för de arbetshandikappadessituation och att hon verkligen vill försöka göra eninsats för dem.Det var en skrämmande lägesrapport somhandikapputredningen överlämnade under våren1990, där man visade på att dearbetshandikappades situation var mer eller mindrehopplös. Kommunerna var mycket omedvetna omsituationen för de utslagna. Sju av tioarbetshandikappade hade inte något arbete ellernågon meningsfull sysselsättning.För det mesta fördrev de arbetshandikappade sintid på torg, andra offentliga platser eller framförTVn i hemmet. Vilket liv att leva i stället för att haett lämpligt arbete som är anpassat just efter ensegen situation! Tänk, att få gå till ettarbete, att få se något växa fram ur händerna samtatt få träffa arbetskamrater och att ha någon att talamed!Fru talman! kan man säga att regeringen ibudgeten för villsatsa en hel del pengar och starta aktiviteter för attförsöka underlätta för dessa människor, som hardet svårt från många synpunkter. Detta är mycketbra, och det hälsar vi från sida medglädje. Vi hoppas uppriktigt att detta skall geresultat och underlätta livet för mångaarbetshandikappade.Jag anser dock att arbetsmarknadsministern talarväldigt litet om verksamhet, som frågornafrån mest handlar om, och om densituation som just nu befinner sig i.Det är ju så, , att på grund av attSamhall har varit mån om arbetsmiljö och ställt uppför sina anställda, har frånvaron minskat ganskamycket. Men systemet med ersättning för timmarhar medfört att har fått för mångaanställda. Det är alltså detta som begärthjälp med och ersättning för.Nu har man inte fått vare sig hjälp eller ersättning,vilket gör att man står i en situation där man måsteförvägra behövande anställning eller att mankanske t.o.m. måste avskeda en del från derasarbetsplats. Detta hoppas vi att skall klarautan drastiska åtgärder. Men nog kunde regeringenställt upp på ett bättre och snabbare sätt, om inteför så för de arbetshandikappades skull.Jag vet att många anser att borde få fler attgå över till den vanliga arbetsmarknaden. Det görsstora ansträngningar från sida för att ökaövergångarna, men det har varitsvårt att få i gång ett bra samarbete mellanarbetsförmedling, försäkringskassa och Samhall.Det går dessutom inte att komma ifrån att en delinte finner sig till rätta i sitt nya arbete utan kommertillbaka till i dess tryggare tillvaro medlikasinnade arbetskamrater.Givetvis kommer en ökande arbetslöshet attmedföra att dessa människor blir ännu mindrevälkomna på den vanliga arbetsmarknaden, vilketkan leda till en katastrof för många av dem. Därförbehöver bl.a. mera resurser för att kunnafullfölja den uppgift man är satt till att utföra.Jag tycker att det är positivt att finner nyaarbetsuppgifter för de arbetshandikappade närandra delar, t.ex. legoproduktionen, sviktar i en delregionala företag. Det är definitivt ingen orsak attinte ge mer resurser för att behålla eller attanställa fler arbetshandikappade.En utredningsman är tillsatt för att se över Samhallsverksamhet och hur arbetsinsatserna för dearbetshandikappade skall utformas i framtiden.Det är i och för sig inte fel att man emellanåt seröver ett företags verksamhet och målsättningar,men jag vill ändå fråga arbetsmarknadsministern:Är regeringen inte nöjd med verksamheteller med dess sätt att utföra sitt arbete med och förde arbetshandikappade? Finns det andra orsakertill att det finns en viss tveksamhet inför Samhallsverksamhet? Det känns som om det ligger något iluften, något som ännu inte har angetts som orsaktill att inte får mer resurser.Även om det är bra, så hjälper det inte för alla atttillföra en massa pengar för att förbättraarbetsmiljön för de anställda i olika företag. En del,och det är ganska många, har ett medfötthandikapp eller får ett sådant av andraomständigheter. Därför behöver de hjälpoch insatser för att kunna fullfölja sin uppgift isamhället.Anf. 48 Arbetsmarknadsminister ():Fru talman! Jag tror att många här i kammaren,, är besjälade av just alla de insatsersom görs nu och som kommer att fortsätta attbehövas för de handikappade.Att jag nämnde den diskussion som kommer attuppstå med utgångspunkt iarbetsmiljökommissionens tankar beror på att jagtror att både och jag ser att det varjeår produceras arbetshandikappade som skullekunna undvikas med hjälp av en annanorganisation på arbetsplatserna och ett annatarbetsmiljöarbete. Jag tror också att vi är överensom att många av dem som står utanförarbetsmarknaden med ett bättre system förrehabilitering skulle kunna komma tillbaka tillarbetet än . Det är viktigt attnämna dessa saker. Hela denna syn hänger ihopmed hur arbete åt de handikappade, oavsett hurhandikappet har uppstått, skall kunna skapas.Jag har betonat här i kammaren att jagär mycket nöjd och imponerad av . Samhallhar fyllt en ovärderlig funktion somSamhall har funnits i nuvarande organisation, ochSamhall kommer att fortsätta att spela sammaavgörande roll också i fortsättningen. Det finnsalltså inga bakomliggande onda avsikter i dennadiskussion. Jag har känt att det är ansvarsfullt ochriktigt gentemot att göra enöversyn av verksamheten, precis som Samhallsjälvt har ett ambitiöst och omfattandeöversynsarbete av sin verksamhet på gång. Det skermot bakgrund av det jag nämnde iinterpellationssvaret, nämligen den hårdnandekonkurrensen för legotillverkningen, som gör måste se över på vilka områden det går attskapa ny sysselsättning och nya arbetsuppgifter.Det är ett oerhört bra och viktigt arbete.Avsikten med översynen är ingen annan än det somstår i direktiven till den utredningsman som göröversynen. Denna kommer också att få en storbetydelse även för . Vi är många sombehöver inte försvara, men dock betona, närsysselsättningen blir svårare att upprätthålla hurviktigt det arbete är som och andrainstitutioner utför. Det skulle vara svårt, för att intesäga omöjligt, för många grupper att annars kunnaha ett värdigt arbete, i eller ute på denvanliga arbetsmarknaden.Slutligen har vi timramen. Det är inte bara en ökadnärvaro bland de anställda som förklarar varförtimramen har överskridits. Det beror också på attövergångarna till arbete utanför avnaturliga skäl har blivit färre . Det harockså nyanställts fler än vad timramen harmedgivit. För att balansera dessa effekter fickSamhall möjlighet att utjämnasysselsättningsvolymen mellan de olikabudgetåren. För det ''överutnyttjande'' som harskett vill ha kompensation. Det är viktigtatt veta att har på egen begäran fåttmöjlighet att göra en balansering mellan de olikaåren. Det är också viktigt att det av. Samhallkommer att fortsätta att spela samma viktiga rolloch har samma omfattning också i den kommandebudgeten och därmed också möjligheter attfortsätta att balansera ökningen under de år somkommer.Anf. 49 () :Fru talman! Jag vill återigen tacka försvaret. Särskilt det sista var mycket klargörande.Jag vill tro att arbetsmarknadsministern har ettbesjälat hjärta när det gäller att arbeta för dearbetshandikappade i den situation som har varitoch som råder. Jag tror på detta, och jag skallfortsätta att känna förtroende förarbetsmarknadsdepartementet och ministern iarbetet för de arbetshandikappade -- givetvis ocksådå för . Jag har en stark känsla för ,och jag vet att gör ett fint och uppskattatarbete, även om det även klagas på imånga situationer. Men oavsett vad som görs finnsdet alltid människor som vill se negativt på vissauppgifter.De som man nu får möjlighet att spela medunder har använts för att komma till rättamed situationen. Men det hjälper endast idess verksamhet, det hjälper inte någonarbetshandikappad att få arbete. Framför allt i densituation som vi nu är på väg in i har en storuppgift. Det går inte att resonera bort att dearbetshandikappade kommer att få det svårare attfå arbete. Därför är det givetvis bra med de insatsersom regeringen har vidtagit och som redovisats iarbetsmarknadsministerns svar. Jag har intemissuppfattat arbetsmarknadsministerns svar pånågot sätt, utan jag tycker att det är skönt att vi kanklargöra hur vi ser på situationen från regeringenssida och från oss i . kan få kännaarbetsro och fortsätta arbetet som medvetskap om och regeringens stöd.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellation 1990/91:107 omsysselsättningsläget i länAnf. 50 Arbetsmarknadsminister ():Fru talman! har frågat mig om vilkaolika åtgärder regeringen är beredd att vidta för attmöta den vikande sysselsättningstrenden i Kalmarlän, bl.a. vilka nya sysselsättningstillfällenregeringen avser att lokalisera till länet. Några avde frågor som tar upp faller underindustriministerns och kommunikationsministernsansvar, men jag kommer att beröra även dessafrågor.Den ekonomiska utvecklingen leder nu till attarbetsmarknaden försämras -- vilket inger oro. Jagär medveten om de varsel som föreligger i Kalmarlän och att dessa kan medföra ökade svårigheter tillsommaren.Som jag har redogjort för i mitt svartill , är den försämring avarbetsmarknadsläget som märks i olika delar avlandet till stor del en följd av att löner och priser harstigit snabbare än i våra konkurrentländer.Produktiviteten har inte ökat i samma takt somlönekostnaderna. För att värna sysselsättning ochvälfärd måste den ekonomiska politiken inriktas påatt öka den svenska industrins konkurrenskraft. Enökad ekonomisk tillväxt och en lägre inflationstaktär en förutsättning för att klara sysselsättningen.Arbetsmarknadspolitiken, liksomregionalpolitiken, ingår som en aktiv del i densamlade ekonomiska politiken.Arbetsmarknadspolitikens uppgift måste i dettaarbetsmarknadsläge främst vara att underlättaanpassningen på arbetsmarknaden genom bl.a.arbetsförmedling och utbildning. På förslag itilläggsbudget beslutat att AMS fåromprioritera 300 milj.kr. Vidare harregeringen medgivit att AMS får utnyttjade av regeringen innehållna medlen om 309 milj.kr.till arbetsmarknads- och företagsutbildning. Tilldetta skall läggas medel för utbildningsbidrag.AMS får även använda 105 milj.kr. till att kraftigtbygga ut arbetsförmedlingens jobb-sökar-aktiviteter.Totalt beräknas 22 500 personer undervintern och våren bli föremål förutbildningsinsatser och matchningsåtgärder. Det ärarbetsmarknadsstyrelsens uppgift att fördelatillgängliga resurser med hänsyn till behov i olikalän. Jag förutsätter att en del av resurserna kommerKalmar län till del.Den nya regionalpolitiken ger störremöjlighet till en friare användning av länsanslaget.Detta innebär ökade möjligheter att anpassaåtgärderna efter behoven, bl.a. för allmäntnäringslivsfrämjande åtgärder och glesbygdsstöd.Medlen för regionala utvecklingsinsatser somlänsstyrelsen i län disponerar har enligtindustriministern ökat mycket kraftigt, från 9,5milj. /90 till 15 milj.kr.innevarande budgetår.Inom den statliga sektorn har ett omfattandeomstruktureringsarbete påbörjats i enlighet medregeringens skrivelse (1990/91:50) till riksdagen.Det är nu för tidigt att uttala sig om vilken verkandetta arbete kan ha med avseende på län.Agne har också frågat om regeringen ärberedd att vidta väg- och järnvägsupprustningareller andra infrastrukturella åtgärder i länet.Enligt kommunikationsministern ärinvesteringsplaner avseenden åren 1991--2000 förbyggande av riksvägar och länstrafikanläggningar idet närmaste klara. län har ett relativtomfattande riksvägnät. Trafiken på detta vägnät ärdock väsentligt lägre än riksgenomsnittet. Enrelativ minskning av investeringsutrymmet förKalmar län har skett. Kommunikationsministernanser att län med avseende på vägstandardinte har sämre förutsättningar än något annat län.Banverket har i en plan för åren 1991--2000fastställt prioriteringar mellan olikainvesteringsprojekt. Planen baseras på enanslagsnivå för nyinvesteringar på totalt 1 miljardkronor , dvs. pågår enligtkommunikationsministern banupprustning mellanNybro och . Projektet kostar 67 milj.kr. ochberäknas vara klart 1991.Som jag har redogjort för innebär detav regeringen presenterade budgetförslaget /92 en förstärkning av dearbetsmarknadspolitiska resurserna. Medlen tillarbetsmarknads- och företagsutbildning och jobb-sökar-aktiviteter föreslås bli förstärkta med 3miljarder kronor, vilket i huvudsak kommer attfinansieras via arbetsmarknadsfonden. Dettainnebär en överföring av medel från det passivaarbetslöshetsunderstödet till aktiva åtgärder, ochdärmed fortsätter den aktivaarbetsmarknadspolitiken.Anf. 51 ():Herr talman! Jag ber att få tackaarbetsmarknadsministern för svaret. Det var ettlångt och väl genomarbetat svar. Jag är medvetenom att det var en omfattande interpellation medmånga frågor som täcker ett brett sakpolitiskt fält.Men det är en nödvändighet om man skall kunnadiskutera ett läns samlade situation, och jag villegöra detta.Det var magrare med de konkreta beskeden.Höjningen av länsanslagen t.ex. som åberopades,har skett i denna kammare genom en majoritetemot regeringens förslag, och det är inte endagången. Det har inträffat att de har justeratsupp.Vi fick inte ett enda jobb till län i det härsvaret. Jag hade inte väntat mig det heller. Avsiktenmed min interpellation var i första hand att från minsida informera regeringen och slå larm om den orosom vi alla i län känner för var som hållerpå att hända med jobben, med våra små företag ochmed sysselsättning och service över huvud taget.Kalmar län är ett regionalpolitiskt hårt prövat län.Vid konjunkturnedgångar och försämrad ekonomioch tillväxt i landet blir det alltid de svagasteregionerna och de människor som bor där som farmest illa. Skall sådana regionalpolitiska orättvisorkunna undvikas måste insatser från statsmakternasättas in tidigt och med kraft och beslutsamhet.I län har vi en hög andelunderleverantörsföretag, inte minst tillbilindustrin, som har uppenbara problem. Vihar en hög andel träindustri och leverantörer tillbyggmarknaden. Dessa går mot ett totalstoppnär det gäller byggandet. Detta är orsakat avregeringens politik. Därför kräver vi naturligtvisinsatser tillbaka.Nu säger arbetsmarknadsministern att hon ärinformerad om läget i län och att hon ocksåär oroad över sysselsättningssituationen. Det är ettgott tecken. Jag och vi i län förväntar oss dåett kraftfullt agerande från hennes och regeringenssida för länet och för länets sysselsättning. Det ärhelt nödvändigt. Vi har emellertid inte varit vanavid det tidigare från regeringens sida.Ökad ekonomisk tillväxt och lägre inflation är enförutsättning för att klara sysselsättningen, sägs detockså i svaret. På den punkten är jag emellertidorolig för var vi har socialdemokraterna i dag.Betyder det att målet om full sysselsättning nu skallöverges? I så fall är vi illa ute i län.Kalmar län är ett låglönelän. Det betyder atthuvuddelen av skattebetalarna i länet drabbats hårtav skattereformens effekter. är oron stor för attvi i länet också skall få bära nästa tunga börda föratt klara landets ekonomi. Så blir det omarbetslösheten tillåts stiga för att hålla tillbakalöneökningarna och inflationen. Det kommer attslå mycket hårt mot ett län som län. Det ärnaturligtvis en cynisk politik att man somlågavlönad får bära effekterna av skattereformensfinansiering som lönerna förlåginkomsttagare hålls nere för att det skall varamöjligt att klara landets ekonomi. Det kan vi icentern i län inte acceptera.Det finns inga besked i svaret omarbetsmarknadspolitiska insatser utöver denutbildning och arbetsförmedling som nämns. Harinte arbetsmarknadsministern någraarbetsmarknadspolitiska åtgärder utöver dessa atterbjuda oss? Det är min fråga.En gång arbetslös, alltid arbetslös är en stor risk.Exempel från andra länder där man tillåtitarbetslösheten att stiga visar attlångtidsarbetslösheten stiger och inte går ner närsysselsättningstrenden vänder uppåt igen. Det ärregionalpolitiska problemområden, just sådanasom län, som i första hand får ta särskiltmycket stryk i en situation medlångtidsarbetslöshet. Vad avserarbetsmarknadsministern att vidta för åtgärder motjust långtidsarbetslösheten i landet för attregionalpolitiskt värna inte minst svaga regionersom län?Det skall satsas tre miljarder på arbetsförmedlingoch jobb-sökar-aktiviteter. Det finns när det gällerdessa en risk för att ökad rörlighet leder till att vifår en fortsatt utflyttning av ungdomar från vårt läntill mera expansiva områden somstorstadsområdena. Vilka åtgärder vill regeringenvidta för att skapa jobb på hemorterna? Det äroerhört viktigt för oss.Då ligger naturligtvis investeringar för att byggaupp framtiden nära, t.ex. satsningar på utbildningoch kommunikationer. Då kommer vi delvis in påområden som arbetsmarknadsministern inte ärdirekt ansvarig för. Men jag kan naturligtvis intedela den uppfattning som lämnas i svaret, nämligenatt kommunikationsministern anser att län,med avseende på vägstandarden, inte skullebehöva några insatser. Dessa insatser tycks ,enligt budgetförslagen, gå till storstäderna, dendebatten får jag emellertid ta medkommunikationsministern.Infrastrukturella satsningar är viktiga försysselsättningen. Jag vill därför frågaarbetsmarknadsministern: bedömning, eller ärarbetsmarknadsministern beredd att, avarbetsmarknadspolitiska skäl, försöka förmåkommunikationsministern att görainfrastrukturella satsningar i län?Anf. 52 ():Herr talman! Jag vill naturligtvis instämma i vadAgne sade om den starka oro som vi iKalmar län känner för den framtida utvecklingen.Men vi vill inte framställa länet som ettkrislän. Det lockar inte företagare att komma dit.Det lockar inte människor att försöka flytta tilllänet. Vi vill ta fram det positiva somfinns i länet. Men många branscher, t.ex.underleverantörer till bilindustrin,skogsindustrin -- med den uppskjutna investeringeni bruk -- och glasindustrin har fått nyaproblem. Vi läser om dessa svårigheter.Kalmar län är ju dessutom ett agrart län, och därförkommer jordbruksomställningen, som vi ju alla harvarit ense om och som vi vet är nödvändig, attinnebära stora problem för län inte minstom hela verksamheter som t.ex. betodlingen ochsockerbruket kommer att tas bort. Då frågar mansig naturligtvis vad vi skall göra i stället. Om nuregeringens politik med inflationsbekämpning ochförsök att hålla lönerna i schack kan hjälpa oss såatt jobben inte försvinner, är det mycket bra. Menvi måste också få en mer differentieradarbetsmarknad.Arbetsmarknadsministern säger att det är för tidigtatt uttala sig om vilken verkanomstruktureringsarbetet inom den statliga sektornkan ha på län. Vi håller från folkpartietfullständigt med om att det är nödvändigt attomstrukturera och se över den offentliga sektorn.Men jag kan inte se att det är nödvändigt att nästanavlöva vissa län, vilket jag tycker att man nu hållerpå med.Arbetsmarknadsministern kan då naturligtvis sägaatt inte heller detta är hennes bord. Men dettakommer att ha effekter på den totalaarbetsmarknaden. Vi behöver administrativaarbeten inom t.ex. det statliga området för attkunna locka folk även till administrativa arbeteninom det privata näringslivet och inomkommunerna. Vi har mycket svårt att rekryteraarbetskraft inom vissa områden på grund av att denmedföljande inte kan få arbete. Ofta är detnämligen fråga om att en medföljande har arbeteinom samma sfär.Vi behöver därför en statlig sektor som är aktiv.Om man nu skall regionalisera landet, kommeraldrig kommuner i utkantslän som län attbli huvudorter. Vi kommer att förlora mångaarbeten som vi verkligen i stället behövde ha kvar.Vi vet att det är svårt att få nya arbetstillfällen, menjag kommer att fortsätta att motionera om statligaarbeten t.ex. till Västerviksregionen, där vi så välbehöver dem.Vi har glatt oss åt de ökade länsanslagen, och vi villinte att de på nytt skall prutas ned. Vi vill hamöjlighet att använda dessa anslag så fritt sommöjligt, inte minst inom turistnäringen.Det är också viktigt med en differentieradarbetsmarknad på grund av att vi har så mångagamla i län. I går kom uppgifter om att viär äldst i landet -- av befolkningen äröver . Får man inte arbetskraften att stannakvar, flyttar också familjer med. ärdet kvinnorna som svarar för omsorgsyrkena. INorrland har man sett att när en industri läggs nedpå en ort flyttar hela familjen. Det blir då gamlakvar, men det blir ingen kvar som tar hand om dem.Vi måste undvika detta problem i län om viskall kunna klara den situation vi nu befinner oss imed så många gamla.Jag vill framför allt vädja tillarbetsmarknadsministern att hon håller i minnetden helhetssyn som hon talar om. Det gäller intebara att vi skall ha en god industri, utan vi måste fåen differentierad arbetsmarknad. Jag har självarbetat inom arbetsförmedlingen så jag kännerverksamheten något, och jag vet att det inte finnsnågra arbetslöshetsinsatser såsom jobbsökning osv.som hjälper om vi inte får en differentieradarbetsmarknad.Anf. 53 ():Herr talman! Dess värre är det inte bara i Kalmarlän som arbetslösheten nu ökar. Detta måstegivetvis ha sina orsaker. Om man läserarbetsmarknadsministerns svar på ser man mitt på första sidan något avsvaret på det här problemet. Där står att denekonomiska utvecklingen nu leder till attarbetsmarknaden försämras, vilket inger oro.Alldeles riktigt, det är fråga om den ekonomiskautvecklingen, och för den bär självfallet regeringenhuvudansvaret. Vi har rekordhöga skatter ochavgifter, ett högt ränteläge, stigande arbetslöshet,höga kostnader i näringslivet, men låg tillväxt.Detta leder till ett problem av väldigt storadimensioner, och regeringen bär självfallethuvudansvaret. Vi har en krisekonomi i vårt land.Regeringen har själv direkt medverkat till attexempelvis län kan få mycket specifikaproblem i vissa delar. Jag kan nämna införandet avmoms på turism och rekreation. Detta kommer attdrabba särskilt hårt, eftersom man där ärmycket beroende av turistnäringen.Det finns också ett annat hot över , nämligendet framhöll omsockernäringens framtid. Detta är litet märkligt.Regeringen aviserade i budgetpropositionen attgränsskyddet skulle minskas, men skallexportförbudet finnas kvar när det gäller svensktsocker. Det går liksom inte ihop.Dessutom pågår utredningar och finns det förslagom att skall regionaliseras på det sättetatt man skall indela vårt land i storregioner ochlänens verksamhet på detta område skall minska.Ett antal jobb förs på det sättet bort frånexempelvis län.En annan sak som gör att det kan vara besvärligt attfullt ut utnyttja de möjligheter som redan nu finnsär de bidrag som staten ger till länen för olikainsatser. De är litet för snäva, och de borde kunnafå användas mera fritt. Även om jag anser attbidrag i sig inte löser problemen, måste de bidragsom det nu ändå finns beslut om användas på bästasätt.Arbetsmarknadsministern nämnde i sitt svararbetsmarknadsutbildningen. Det är väl bra, mendet är inte det grundläggande problemet. Sådanainsatser sätts ju in när det har gått snett. Detgrundläggande felet är att vi har en för svagekonomi, och den måste vi stärka. Man måstedärför försöka lägga om kursen.En annan viktig fråga är vilkainfrastruktursatsningar som behövs. Just ett län avKalmar läns typ skulle verkligen behöva ordentligainfrastrukturella satsningar när det gäller vägar ochannat för att kunna lyfta sig upp ur den negativatrenden. Skälet till att anslagen inte är större och attdet inte finns möjlighet att bygga mer vägar är atttrafikföringen på våra vägar redan är ganska låg.Detta kanske delvis beror på att vägnätet inte hållerden standard man kan kräva.