prot · GE0977 · 1991-03-13 00:00:00 — Men kammarrätten, ,friar inte i alla mål som överklagas dit, utan den gören bedömning i det enskilda fallet.Vi har hållstationer på olika punkter där vi finnerdet angeläget att avvakta vad som händer påområdet, göra en utvärdering och se vilka reglersom behöver skärpas. Det sade jag redan i mittinledningsanförande, och det är så vi måste arbeta.Det finns sådana tidpunkter på varje område. Vimåste ha ett underlag så att vi kan gå fram på ettriktigt sätt. Det är först då vi kan nå en bra position,och det gäller också regler för djurägare.Jag beklagar självfallet alla de fall där djuren utsättsför lidande och inhuman vård. Det är inte bra. Vihar den inställningen, och vi måste hjälpas åt. Mendet gör vi inte genom att anklaga varandra närnågon vill gå längre. Vi borde försöka enas om attdetta är mycket viktigt och gemensamt följautvecklingen på detta område.Jag skall komma tillbaka till frågan omsvanskuperingen, . Ni vill hävda engenerell möjlighet att kupera på valpstadietsamtliga hundar. Det finns även här möjlighet attgöra kirurgiska ingrepp och amputera svansen påde hundar som har skador på svansen. Det finnsnaturligtvis hundar bland alla raser där det tvärtomär ett naturligt beteende att visa sina reaktionermed svansen. Det ligger i djurens naturligabeteende, och vi skall så långt möjligt se till attdjuren lever under naturliga förhållanden, IngvarEriksson. Det kan då inte bli fråga om någongenerell regel om svanskupering.När det sedan gäller kompensation har det givitsrespit för detta. Men självfallet står samhället fastvid det förbud som ålagts.Förste vice talmannen anmälde att AnnikaÅhnberg, och anhållit att till protokollet få antecknat attde inte ägde rätt till ytterligare repliker.Anf. 104 ():Fru talman! Jag är glad att sitterkvar i kammaren fastän jag kommer in i debattenlitet mot slutet.Jag vet inte om uppvisarnonchalans eller okunskap eller om det möjligen ären kombination utav båda. sadei början av sitt anförande att man återkommit medmotioner om svanskuperingen och en utvärderingav den fastän utskottet sade nej . Vikommer självfallet tillbaka, eftersom tiden harvisat att vi hade rätt.Man beräknar att en tredjedel av de unghundarsom används i jakt har råkat ut för sådana skador vivarnade för. är det fråga om mycket ungahundar. Det är möjligt och ganska säkert att dennatrend tyvärr kommer att visa sig hålla till hösten1991 och att ännu fler kommer att drabbas av detta.De kanske råkar ut för en smärtsam amputationoch en lång läkningsperiod efter detta.Jag har svårt att föreställa mig något meranmärkningsvärt från anhängare till ett effektivtdjurskydd än att motsätta sig en utvärdering av enifrågasatt reform. Om, och jag säger om, detstämmer att svanskuperingsförbudet är till skadaoch att det förorsakar lidanden för vissa hundrasermed viss funktion i samhället, anser jag detsjälvklart att vi skall medverka till en utvärdering.Har tillskyndarna till en utvärdering, således vi,rätt, måste självfallet också vidtaåtgärder. Har tillskyndarna fel, är det utmärkt attfå detta bekräftat. Då har vi fått veta att vi haft feloch fått detta bekräftat. Men jag kan inte begripaatt man kan säga nej till en utvärdering.Det är lätt att konstatera att majoriteten ikammaren går ifrån de krav som jag anser attdjurskyddet har rätt att ställa på . Det harhävdats, som jag tidigare sade, att så många som entredjedel av dessa hundar får skador. Jag tror attHåkan i debatten med missförstått vad det gäller. Det är fråga om vissahundraser som används på ett visst sätt och har enviss funktion i samhället. Det är inte fråga om någotgenerellt upphävande av förbudet. Det har vi intebegärt, men det påstod i etttidigare inlägg.Det sades att innehar tätplatsen blandvärldens nationer i vad gäller djurskydd. Jaghoppas att det är rätt, men jag har svårt attföreställa mig det. Det verkar vara sammasjälvförhävelse som kanske framför alltsocialdemokraterna står för i . Men det är inte möjligt att det alltid ärjust vårt lilla land som står för det bästa på allaområden.Jag tror således att framtiden tyvärr kommer attutvisa samma tendens när det gäller skador. Jag harockså en känsla av att det gått mänsklig svaghet ochprestige i denna fråga och att man därför är ovilligatt erkänna att svanskuperingsförbudet har sinanackdelar. Förbudet var förhastat och skaparlidande i vissa fall. Det finns en risk för att vi fårsämre brukshundar. Enbart räddningsverketefterfrågar 2 500 hundar . Om vi får ensämre avel får vi sämre brukshundar, sämresökhundar för t.ex. narkotika och mögelskador,sämre blindhundar m.m. Detta gäller om dekommer från de raser som kuperas, annars gällerdet naturligtvis icke.Enligt uppgift har man i hela antagit deninternationella djurskyddskonventionen, men manhar på flera håll, utom i och , gjortundantag för svanskuperingen. Man har i dessaländer konstaterat de negativa konsekvenserna ochhar inte velat följa konventionen.Av respekt för de arbetsformer som vi i enighetbeslutat om kommer jag inte att yrka bifall tillreservation nr 10. Men jag vill säga att vinaturligtvis, trots vad hävdade isitt första inlägg, kommer att återkomma. Om vårafarhågor är riktiga och lidandet för dessa hundarhar ökat, vore det dåligt av oss om vi inte komtillbaka, trots att anser att vi inteborde göra det.Anf. 105 () replik:Fru talman! Självfallet lyssnar jag på ElisabethFleetwoods inlägg om djurskyddet, något som jagsjälv har intresse för. Men det gäller här en speciellfråga, nämligen utvärdering. här för de problem som finns, hur svårtdet var att utveckla aveln och alla skador somuppkommit genom att fattat beslut omförbud mot svanskupering. Men har redan utvärderingenklar. Ni vill ju upphäva beslutet. Beslutet har variti kraft , och det tar ju ändå tid även förhundar att bli vuxna. Det finns inte ett underlag föratt kunna göra en utvärdering efter det attbestämmelserna endast varit i kraft i ett år.Vi måste självfallet, liksom i andra frågor, se till detlitet längre perspektivet. Låt oss också se till vadandra länder kommer fram till. Även om manhittills bara har fattat ett liknande beslut i ,kommer det signaler från andra länder att man därkanske har för avsikt att följa efter. Också i dessaländer vill man sträva efter en human djurvård ochatt djuren skall ha goda förhållanden. Vi vet att detfinns ett signalsystem där djuren använder svansen.Nu har vi ett förbud mot generell kupering. Det ärenbart om svansen skadas som det finns möjlighetatt amputera. Låt oss se på detta i ett litet längreperspektiv innan vi gör någon utvärdering. Enutvärdering innebär att man vill upphävaförbudet.Anf. 106 ()replik:Fru talman! Det var en märklig replik! Vi begär enutvärdering, men det finns ju redan en utvärdering,säger . Vi har inte gjortnågon utvärdering utan vi har lyssnat på brukarnaav dessa hundar.Vi vill att begär en utvärdering hosbrukare, veterinärer, medicinare osv. De skall ståför utvärderingen, och efter deras resultat skall visedan fatta beslut åt det ena eller andra hållet. Vihar inte sagt något om att vi är övertygade om detena eller det andra, utan i den här motionen sägervi att tvivel har uppkommit och att en utvärderingdärför bör göras.Håkan pratar om signaler om att andraländer kan följa efter. Nej, tvärtom -- man följerefter när det gäller det allmänna djurskyddet. Manhar t.o.m. särbestämmelser om under vilkaförhållanden det är tillåtet att kupera svansar hosde raser där man har funnit skador och lidande. Såär det.Jag skulle tro att man i också kommer attbegära en utvärdering, om man inte redan har gjortdet. Vårt krav kvarstår således, och vi återkommer.Anf. 107 () replik:Fru talman! Jag sade inte att vi hade en utvärderingklar, utan jag sade att ni, ochElisabeth , hade er utvärdering klar,genom att ni har radat upp problem som ni hävdarhar uppkommit genom förbudet mot kupering avhundsvansar.Vi har inte någon utvärdering klar, och vi vill hellerinte göra någon efter bara . Men ni har juredan bestämt att det finns sådana problem attförbudet borde upphävas. Det var det jag sade,!Anf. 108 ()replik:Fru talman! När läserprotokollet hoppas jag att han ser att hanförvanskade vad jag sade. Jag sade inte att vi harbestämt att förbudet skulle upphävas. Jag sadeprecis tvärtom -- vi vill ha en utvärdering eftersomvi har fått signaler om att det finns problem.Jag sade inte heller att vi har utvärderingen klar.Jag sade att det inte är vår uppgift, utan vår uppgiftär att begära en utvärdering som är objektiv. På detobjektiva underlaget skall vi sedan fatta beslut omändringar, om det visar sig vara rätt. Den vägenskall vi naturligtvis följa, precis som i andra frågorhär i kammaren.Anf. 109 ():Fru talman! och jag har återigenyrkat på ett tillägg i den nya djurskyddslagen så attdet genom dispens från lagen skall vara tillåtet medkoscherslakt i Sverige.Det är smärtsamt att år tvingas konstateraatt ledamöterna i jordbruksutskottet helt avstårfrån att värna om religionsfriheten för ett stort antalsvenska medborgare, som man heltnegligerar utlåtanden från experter som hävdar attdjurskyddet inte är hotat när man i andra länderanvänder och därför godkänner slaktmetoder somger koscherkött.I fråga om religionsfrihet borde ledamöterna iSveriges riksdag inte hysa något tvivel om attreligionsfrihet måste garanteras medborgarna i vårtland. Det vi nu diskuterar berör en av de mestgrundläggande rättigheterna: Rätten att utöva sinreligion i enlighet med samvetets bud.Den nu aktuella frågan kan på intet sätt jämförasmed det man kan beteckna som sedvänjor i andraländers kulturer som ligger så långt från svenskrättsuppfattning att de måste förbjudas i vårt land.För att ta ett exempel som alltid dyker upp idebatten kan jag nämna barnäktenskap ochkvinnlig omskärelse. Vad det något kryptiskayttrandet i utskottets överväganden syftar på gårinte att tyda.Det förtjänar att nämnas att det förbud vi har iSverige drabbar såväl troende judar som muslimskatrosbekännare. Både judisk och muslimsk religiöslag påbjuder detaljerade regler för kosthållning ochtillagning av mat.Religionsfrihetsfrågor ligger givetvis inte inomjordbruksutskottets kompetensområde, men LarsLeijonborg och jag har som motionärer varje årpåpekat att frågan borde hänskjutas tillkonstitutionsutskottet, eftersom det är i dettautskott en fråga som gäller respekten för den i vårtland grundlagsfästa religionsfriheten skallbehandlas. Liknande synpunkter förs nu fram i detsärskilda yttrande som har fogat tillbetänkandet.Även har man valt att låta motionen behandlasav jordbruksutskottet, och det har alltså även i årvarit frågan om djurskydd som blivit avgörande.Jag ser inget fel i att även denna aspekt belyses.Tvärtom välkomnar jag den debatten. Däremotkan jag absolut inte godta de slutsatser somutskottet har kommit fram till, lika litet som jag kangodta det avslagsyrkande som man har landat på.Min absoluta övertygelse är att slakt som ger köttsom är koscher inte är mer smärtsam än våragodkända metoder. Den övertygelsen delas av ettantal experter.Jag vill först och främst slå fast att när vi motionäreryrkar att man genom ändring i den nu gällandedjurskyddslagen äntligen skall avskaffa 1937 årsförbud mot koscherslakt, utgår vi från att deslaktmetoder som skulle tillåtas skall vara sammasom tillämpas t.ex. i vårt grannland , detland från vilket vi importerar koscherslaktat kött.Grunden för all slakt som ger kött som är koscherär att den judiska religionen förbjuder djurplågeri.Ansatsen till detta finns redan i ,som uttryckligen förbjuder bl.a. stympning av djursamt jakt. Det är därför en troende jude aldrig kantänka sig att äta ren- eller älgkött, eftersom dessadjur inte avlivas på ett smärtfritt sätt och köttetdärför inte är koscher.Moseböckernas föreskrifter har senare utvecklatstill dagens slaktmetoder. Danskarna tillämparmetoder som godkänts av ``Det etiske rådvedrörende Husdyr``, som säger att den person somskall utföra slakten måste undergå särskildutbildning för att bli godkänd. Det ställs ocksåspeciella krav på den judiske slaktaren, som måstegenomgå speciell utbildning där det ställs höga kravpå såväl det religiösa som det yrkesmässiga. Detfinns alltså en garanti vid tillämpning av dennaslaktmetod.Ett av de kriterier som måste vara uppfyllda för attköttet skall vara koscher, dvs. rent och tillåtet, ärförutom det nämnda kriteriet om smärtfrihet att såmycket blod som möjligt lämnar djurkroppen.Djuret måste också vara helt friskt. Djuret avlivasdärför utan föregående bedövning genom att manmed ett snabbt snitt öppnar halspulsådern. Dennaspeciella slaktmetod, som hos judarna kallasskäktning och hos muslimerna halal, används överstora delar av världen. Den kniv som användsmåste vara felfri och oerhört vass.Kroppspulsådern skärs av, och djuret förlorarmedvetandet.Eftersom det är viktigt att rätt belysa allamöjligheter till smärtförnimmelser, måste detpåpekas att eftersom just nötkreaturs hjärna får sinblodtillförsel från ytterligare ett håll, tar det någrasekunder innan medvetandet har släckts.Smärtförnimmelsen under dessa få sekunder kaninte mätas. Men vi kan jämföra med om vi t.ex. görett snitt med rakblad, då vi vet att det inte blir någotomedelbar smärta.Det är däremot ställt utom allt tvivel att all slaktmedför stress för det aktuella djuret. Att påstå attdenna stress skulle vara mer utpräglad vidkoscherslakt saknar grund. All forskning visar attstressen är kopplad till den tid då djuret förs tillslaktplatsen inte till slaktmomentet.I den diskussion som har förts mellan experter medanledning av att förbudet mot koscherslakt harprövats, har det funnits delade meningar omhuruvida denna slaktmetod skulle vara merplågsam än de metoder som vi godkänner i ledamöter har år valtatt luta sig emot i huvudsak en expert, som hävdaratt slakten medför större lidande.Jag anser att detta är ett märkligt ställningstagande.Dels finns det andra expertutlåtanden, som sägermotsatsen, dels godkänner andra länder, som harväl så höga krav på djurskydd som vi har i vårt land,koscherslakt. Dessutom godkänner vi i Sverigeimport av i koscherslaktat kött.Det var inte heller, fru talman, djurskyddet som varavgörande när den ursprunliga lagen antogs 1937.Justitieminister hävdade attförbudet skulle införas ''oavsett hur det förhåller sigmed graden av det lidande som -- -- -- tillfogasdjuret''.Fru talman! Det är verkligen att vi nu göross kvitt det förbud som innebär en fläck på Sverigei fråga om respekten för svenska medborgares rätttill religionsfrihet. Jag yrkar bifall till motion1989/90:Jo518.Anf. 110 () replik:Fru talman! sade attjordbruksutskottet har avvisat dessamotioner. Jag är glad för det. Vi har påpekat att viser mycket humant på djurvården, också till ochmed slakten. Det gäller att ha humana förhållandenunder djurets hela livskedja.Beträffande koscherslakt är det helt riktigt somKerstin säger att olika veterinärexperterhar olika uppfattningar, naturligtvis beroende påvilken religion man bekänner sig till. Men vi haranlitat de svenska veterinärexperterna pålantbruksstyrelsen.Det är inte så, , att djuret förlorarmedvetandet i och med att halspulsådern skärs avutan det är först sedan blodet har pumpats ut somdjuret förlorar medvetandet. Undersökningar harvisat att djur har kraftiga reaktioner ända upp till40 sekunder efteråt. Det kan vara en mycket långtid, om man ser ett djurs lidande under den tiden.Därför är det viktigt att vi i vårt land harbestämmelsen att djuret skall bedövas innanavblodning sker.Jag är inte någon religionsexpert, men jag har ändåstuderat vad som sägs i lagen beträffandereligionsfrihet. Det är att man fritt skall uttryckasina tankar i tal och skrift och att man fritt skall fåanordna möten. Detta har ingenting att göra medvilken lagstiftning som gäller på andra områden.Kerstin nämnde själv omskärelse. I denfrågan tillåter vi inte andra religioner att verka häri landet, med metoder som vi inte kan acceptera.Men beträffande koscherslakt hävdas att förbudetinnebär en inskränkning i religionsfriheten.Fru talman! Jag yrkar bifall till utskottetshemställan.Anf. 111 () replik:Fru talman! Det var ett märkligt yttrande. Det lätsom om de experter som anser att det inte är merutan snarare mindre smärtsamt att koscherslaktadjur skulle ha en speciell religiös tillhörighet. Detskall bli intressant att se i protokollet om det vardetta menade. Det är inte så.Det har inte med veterinärens eller forskarensreligion att göra, utan det är hans insikt i ämnet somär avgörande.Jag sade tidigare att det finns sedvänjor. Kvinnligomskärelse är en sedvänja som vi inte kanacceptera, och det finns andra sedvänjor vi inteheller kan acceptera. Men frågan om att äta köttsom är koscher avser muslimers och judarsmöjlighet att utöva sin religion.Apropå vad som har sagts om tidsrymden vill jagcitera ett utlåtande från :''Under förutsättning att detta'' -- dvs. snittet --''sker under mycket kort tidsperiod, dvs. med ettsnabbt snitt torde risken för smärta vara liten. Ettinsnitt genom människans hud leder till mycketringa eller ingen omedelbar smärta. Smärtanuppträder först med viss stor tidsfördröjning. Viddet aktuella snittet upphör blodcirkulationen tillhjärnan vilket innebär attmedvetslöshet inträder och därmed oförmåga attuppfatta en smärta som uppträder medfördröjning. Förekomst av reflexer såsomblinkreflexen efter det att snittet har genomförtsinnebär inte att djuret är vid medvetande eftersommedvetandet försvinner långt innan dessa reflexerhar eliminerats på grund av den tilltagandesyrebristen i såväl hjärna som perifera vävnader ihuvudet. ''Detta yttrande är avgivet av ,professor i fysiologi vid universitet.Anf. 112 () replik:Fru talman! Jag sade inte att det alltid var så att deexperter som uttalar sig till förmån för koscherslaktskulle ha någon speciell religiös tillhörighet, menjag sade att även det kan komma in i bilden. Omdet är fråga om experter av judisk härkomst är dethelt självklart att man ser detta som humant. Motdet utlåtande från somKerstin anförde står de experter vi anlitarinom lantbruksstyrelsen, vilka säger att djuren harmycket mycket kraftiga reaktioner ända upp till 40sekunder efter det att man har gjort snittet ihalspulsådern. När det gäller stora djur,storboskap, är det sedan djuret har pumpats påblod som bedövningen sker. Det går inte att kommaifrån att så är fallet. Alla som har sett en slakt kanju intyga detta.Anf. 113 () replik:Fru talman! Det är inte fråga om en lång tidsrymd,och det är inte fråga om hur vi som ser på slaktenuppfattar den. Det är i stället fråga om hur djuretuppfattar slakten. Det tycker jag att vi skall ha klartför oss.Det finns ingen anledning att förlänga debatten,utan det är bara att konstatera att man ijordbruksutskottets bedömning av den här fråganinte tar upp fakta på rätt sätt. Jag beklagar att vifortfarande är långt ifrån att få till stånd en ändringav det som är en skamfläck för vårt land.Anf. 114 ():Fru talman! Jag hade inte tänkt ta del i den härdebatten, men när jag upptäckte att det fortfarandefinns förespråkare för den barbariska traditionenatt klippa av svansen på hundar, dvs. hundarnastalorgan, var jag tvungen att säga vad jag tycker.Hundar som har svans löper risk att bli skadade,påstår somliga hunduppfödare 1991. Sammaargument hördes i kammare när man förbjöd öronkupering avhundar. Då sade man att hundar som har öronskadar sig och att sådana hundar inte kan användastill jakt ute i skogen.I dag finns det hundar som kanske skadar sina öronnågon gång, men ingen kommer på den befängdaidén att säga att vi skall klippa av dem öronen.Den allmänna veterinärenheten pålantbruksstyrelsen har gjort en utvärdering sombygger på en enkät där man har tagit reda på hurmånga svansskadade hundar som har tagits tillveterinär sedan kuperingsförbudet infördes. Av 125svansskador av olika art tillhörde 31 hundar av des.k. Den slutsats man borde draär givetvis att man skall kupera svansen på allahundar, även på raser som normalt inte kuperas, såatt de inte riskerar att skada svansen.Argumentet att man månar om hundens väl och veväger nog inte lika tungt som kuperingsuppfödaresoch andra uppfödares funderingar om vad som ären vacker hund, vad som är mode, osv. Det haringenting att göra med djurens sätt att röra sig.Fru talman! Jag vill yrka bifall till utskottetshemställan under mom. 14. vill jag passapå att yrka bifall till reservationerna 6 och 7, somhandlar om buruppfödning av pälsdjur och omsaxfångade djur.Anf. 115 ():Fru talman! Jag blev mycket förvånad överMargareta sätt att uttrycka sig. Honpåstår att de som begär en utvärdering i den härfrågan inte skulle vara måna om hundens väl ochve. Jag skulle också vilja påpeka att denutvärdering som här hänvisartill är av ett så pass tidigt datum att vi inte kan räknamed den på samma sätt som med en utvärderingsom tar hänsyn till att en jaktsäsong snart är över --det är nämligen i samband med jakt som de flestaskadorna har upptäckts.Jag nöjer mig med detta, men jag vill gärna tillprotokollet föra att jag blev förvånad över attMargareta visar vad som enligt minuppfattning är bristande kunskap och bristandeförståelse för att även vi är djurvänner.Anf. 116 ():Fru talman! Jag tycker att det vittnar om att manär djurvän att man vill låta djuren vara såsom vårHerre har skapat dem och man vill låta dem bete sigpå ett naturligt sätt.Elisabeth sade också i sitt anförande attsituationen nu är bekymmersam för dem som föderupp vakthundar och narkotikahundar. Jag undrardå om vet hur många av dessahundar som är av kuperingsras. av dessahundar är svanshundar, nämligen schäfrarna.Anf. 117 ():Fru talman! Låt hundarna vara såsom vår Herrehar skapat dem, sade . Jag troratt vet att människan haranvänt hundar i sin tjänst . Denspecialisering och avel i fråga om hundraser somhar pågått har skapat de hundar vinu har, med de förutsättningar under vilka dearbetar. Många raser -- jag kan tyvärr inte säga hurmånga -- ser icke alls ut såsom en gångskapade dem. De är ett resultat av den avel vi hardrivit fram just för att få en typ av brukshund sompassar för det ändamål för vilket han skall användasav oss människor. När vi sedan frångår dettauppstår därför en risk för skador, vilket vi nu harpåpekat. Men det är skador som icke ärskyldig till.Anf. 118 ():Fru talman! Det är inte i första handbrukshundarna som somliga förespråkare förkennelklubben är ute efter, utan det är helt andrahundar.Bevare oss för de hundraser som människan haravlat fram! Vi har kortbenta hundar medintryckta nosar, hundar som nästan kvävs därför attmänniskorna har avlat fram sådant som skulle varatjusigt. Det gäller även chihuahua-rasen, somhåller på att tappa sina ögon. Jag tycker attmänniskan skall sluta avla fram hundar på det viset.Anf. 119 ():Fru talman! Jag kan hålla med om att de exempelsom nu nämnde är avarter.Det som våra förfäder gjorde på 1200-, 1300-, 1400-och 1500-talen kan vi emellertid inte göramycket år, utan det är bara att se till att följa uppde förutsättningar vi har givit de här djuren.När det gäller brukshundar är det till stor delvorsteh, riesenschnauzer och som utgören allt större procentuell andel avbrukshundsbesättningen. De är allakuperingshundar, och de blir alltså viktigare ochviktigare. Det är av den anledningen vi vill ha enutvärdering men inte något avskaffande i dagsläget.Har vi fel så lägger vi oss, men har vi rätt så går vividare.Anf. 120 ():Fru talman! Det är precis samma andas barn somfortfarande vill göra om hundarna efter människanseget intresse. Men som väl är finns det en stor grupphunduppfödare som välkomnat kuperingsförbudet.Anf. 121 ():Fru talman! Det är viktigt, ,att vi fortfarande har hunden i vår tjänst. Ett nyttanvändningsområde för hundar ärnarkotikaspaningen. Jag undrar om vi skulle viljavara utan våra narkotikahundars tjänster. Även pådet området tränar man hundar och avlar hundarsom har de rätta egenskaperna, de egenskaper somger dem de bästa förutsättningarna att fylla defunktioner i samhället som vi eftersträvar att deskall fylla.Anf. 122 ():Fru talman! Som jag sade tidigare ärschäferhundarna och narkotikahundarna inte någotproblem -- schäfern har svans.Anf.