prot · GE09113 · 1991-05-16 00:00:00 — Och jag står fast vid att det är fråga ommissgrepp att oplanerat avskaffa subventioner somvisserligen bör avskaffas, men detta måstesjälvfallet ske i harmoni med EFTA och EG. Dettavisar på ett påtagligt sätt att avreglering ochavveckling av subventioner sköts mycket valhänt aven regering som har som ideologisk målsättning attreglera och subventionera i stället.Det finns ett regeringsalternativ, , meden ny start för , och det finns ett annatregeringsalternativ med en avvecklad start förSverige. Det senare står socialdemokratin och KajLarsson för.Anf. 93 ()replik:Herr talman! Jag hoppas att det var av tidsskäl somjag inte fick något svar på min fråga om regeringenhar tittat på några alternativ. Vi har inte fått senågon konsekvensanalys av vad som händer medodlingslandskapets natur- och kulturmiljövård.Redan innan beslutet om nedläggning avsockerbruket fattades hotades justkulturlandskapet av den jordbrukspolitik som fempartier i enades om. Nedläggningen avåkermark var och är viktigare än att minskaproduktionen via ett mer ekologiskt jordbruk. Jagtycker att vi borde få alternativen ochkonsekvenserna något mer belysta i denna debatt.Vad som händer med landskapets natur- ochkulturmiljö på och är faktisktmycket viktigt. Vilka alternativ finns? Vilkasatsningar tänker regeringen göra?Anf. 94 () replik:Herr talman! Det är inte så enkelt att få repliktidenatt räcka till för att besvara alla frågor när det ärmånga frågeställare.Annika sade att jag beskrev historien fel.Annika känner igen det här betänkandet.På s. 16 säger utskottet att ''sockernäringen bör gesmöjlighet att utvecklas och göra nödvändigastrukturrationaliseringar''. På s. 18--19 fortsätterutskottet: ''När det gäller behovet av regional- ocharbetsmarknadspolitiska insatser hänvisadeutskottet i beslutet till vad som anfördes ipropositionen om åtgärder för att underlättaanpassningen och finna alternativ sysselsättning förde människor som friställs från sockerbruken. ''Det finns inte några reservationer från AnnikaÅhnberg eller någon annan om detta. Med andraord har man ställt sig bakom dessa signaler tillsockerbruken, till Sockerbolaget och tillregeringen.Vidare har man gjort en överenskommelse medSockerbolaget om att det skall ske en avveckling vidsockerbruket i och vidRoma sockerbruk på . Underdenna tid skall det ges möjligheter att finna annansysselsättning. Man skall naturligtvis inte sitta medarmarna i kors , utan man måstejobba. Men det är inte bara regeringen som skalljobba, utan man måste på det regionala planetarbeta för att finna sysselsättning. Vad regeringenkan göra är att ställa medel till förfogande, och dethar den gjort.Därför tycker jag att det läge som vi har hamnat ikunde ha varit mycket värre, eller om det nu blirverklighet av det som Sockerbolaget skrev i går ibrevet som är skickat till oss och till departementet.Man säger bl.a.: Eftersom den statliga ersättningentill Sockerbolaget för driften av öbruken inte allstäcker de faktiska merkostnaderna för denofördelakiga strukturen har Sockerbolaget redantidigare haft högre kostnader än nödvändigt.Med andra ord anser Sockerbolaget att bruken ärolönsamma, och man vill lägga ned dem.När vi då har kommit överens om att sockerbrukenskall få en omställningstid på två resp. ,tycker jag att regeringen har gjort en insats så attdetta inte sker helt plötsligt.Jag skall svara på en fråga från MarianneSamuelsson som jag tycker var ganska viktig. Jagsitter inte i fiskeristyrelsen.Även många andra frågor har haglat över mig, mendet är omöjligt att hinna svara på alla under dessatre minuter.Jag skall avsluta med att säga att när AndersCastberger börjar tala om en ny start för Sverigeber jag faktiskt att få återkomma i många andrasammanhang, eftersom jag gärna vill debatteradetta. Det finns mycket att säga om det, AndersCastberger.Tredje vice talmannen anmälde att AnnikaÅhnberg, och anhållit att till protokollet få antecknatatt de inte ägde rätt till ytterligare repliker.Anf. 95 ():Herr talman! Praktiskt taget harriksdagen debatterat arbetsmarknadspolitiskafrågor, inte minst sådana av stor regionalpolitiskbetydelse. Behandlingen av jordbruksutskottetsbetänkande Näringspolitik för tillväxt har ocksåkraftig anknytning till regional- ocharbetsmarknadspolitik. Betänkandet som vi nubehandlar tar alltså upp regeringens förslag omavveckling av stödet till sockernäringen på Ölandoch . En majoritet i utskottet har ocksåställt sig bakom regeringens förslag.Då det gäller sockerbruk anser dockutskottet att regeringen bör återkomma tillriksdagen i de fall problem skulle uppstå vad gälleralternativ sysselsättning till den föreslagna tidpunktdå stödet har föreslagits upphöra. Därmed menarvi att det finns ytterligare möjligheter.Vid beslutet om avskaffande av sockerregleringenuttalade utskottet bl.a. attprisbildningen och produktionens storlek i och medavregleringen blev en fråga för marknaden att lösaoch att sockernäringen borde ges möjligheter attutvecklas och göra nödvändigastrukturrationaliseringar. Utskottet framhöll viktenav att forskning och utveckling av produkter medsockerbetor som bas kunde fortsätta och uttaladesom sin uppfattning att en avreglering medbibehållet gränsskydd inte behövde innebära någonminskning av produktionen. Utskottet förutsattedock att den internationella situationen ochutvecklingen på export- och importområdenaskulle följas med uppmärksamhet, bl.a. medhänsyn till de skillnader i fråga om gränsskyddm.m. som föreligger mellan och EG.Då det gäller svensk sockernärings framtid finns,menar vi, goda förutsättningar, men endast omnäringen får någorlunda lika villkor som EGsbetodlare och sockerindustri har. En del storaproblem finns dock . Hotet om ett ensidigtsänkt gränsskydd är ett överhängande hot.Utskottet behandlar just nu en proposition med ettsådant förslag. Det är djupt beklagligt med hänsyntill att vi i enöverenskommelse var helt eniga om att jordbruketinom ramen för ett oförändrat gränsskydd skulle gåin i den här omställningsprocessen.En annan viktig faktor, inte minst för öbrukensframtid, är det förhållandet att åretssockerbetsareal har minskat med inte mindre än10 . Detta beror på att vi i tre åri rad har haft ovanligt goda skördar. Överskottettrycker arealen, men också betpriset. Årets betprisär för betodlare sämre än det man har iEG. Dessutom leder detta uppenbart till attproduktionskostnaderna per ton betor och även perton socker är högre vid ett lägre utnyttjande avinvesteringar som gjorts såväl hos odlare somindustri. Det är ytterligare en press på näringen.Vi moderater har, herr talman, arbetat aktivt för attöverskottssockret skall få lyftas ut ur landet. Det ärmed stor besvikelse vi noterar att vi inte har fåttgehör för dessa strävanden. var t.ex.såväl odlare som industri beredda att lyfta utöverskottet och, märk väl, , stå förkostnaderna härför själva. har alltsåfel då han säger att det var fråga om stöd för att lyftaut överskottet och att det skulle innebära en nyreglering. Det är inte fråga om det.Jordbruksministern sade som sagt nej till dennaexport, trots att inte är uppbundet av någraavtal som hindrar export. Vi beklagar detta djupt.Därför har vi de här problemen . Därför ärockså hotet mot öbruken betydligt större än detskulle ha behövt vara. Problemen medöverskottsareal blir därigenom knappast mindreunder innevarande år och kanske också under fleraår framöver. säger att det finns 100 000ton socker i lager. Det är riktigt. Men hjälp då tillatt få bort detta genom att stödja vår reservation nr4 till det betänkande som vi nu behandlar.I den reservation som benämns Överskottslagret avsocker m.m. utgår vi moderater från att det, dåregleringen upphör, kommer att öppnasmöjligheter för export av socker, t.ex. det överskottsom pressar ned odlingsarealenunder den nivå som normalt motsvarar detinhemska behovet. Därvid får sockernäringensparter, odlare och industri, själva bärakostnadsansvaret. De är uppenbarligen beredda pådet. Därmed kan också odlingsarealen, menar vi,hållas uppe vid produktionsbalans, inte minst föratt möjliggöra ett bibehållande av svensksockernäring av den omfattning vi hade ,även efter ett eventuellt EG-medlemskap. Vi kanerinra oss att åren innan gick in i EG hademan kraftigt ökat sin sockerbetsareal. Man hardärefter fått behålla den. Detta skulle verkligenockså innebära ökade chanser för öbruken.Beträffande öbrukens ställning har jag nämntRoma. Jag skall dock kommentera vår syn påMörbylånga. Vi moderater har fört fram den ireservation nr 6. Mot bakgrund av bl.a.arbetsmarknadsutskottets bedömning avsysselsättningsläget på södra menar vi att deresurser som står till förfogande,tillsammans med det belopp som utgår tillSockerbolaget, efter en eventuell nedläggning, somregeringen nu föreslår, är avsedda att användas förregional utveckling. Dessa medel skulletillsammans med Sockerbolagets aviserade medelkunna användas för en alternativ lösning vad gällerMörbylångas sockerbruk. En sådan lösning bordekunna innebära att just en bestämd tidpunkt för ennedläggning inte skall fastställas. Det är inte viledamöter i riksdag som är bäst skickadeatt avgöra den saken. Vi menar att det lämpligenbör ankomma på ansvariga länsmyndigheter, somär med problemen väl förtrogna, att i samverkanmed Sockerbolaget komma fram till den bästalösningen. Det bör vara det aktuella läget påarbetsmarknaden som avgöromställningsperiodens längd. ärdet läget inte det bästa i den här regionen. Vi vetockså att man har nedläggning på slaktsidan. Det ärockså en belastning.Dessa bedömningar, menar vi, givetvis bör görasinom ramen för såväl de av staten anvisade som avSockerbolaget aviserade medlen. I sammanhangetbör hänsyn tas även till den i övrigt aktuellaomställningen av jordbruket. Vi vet att det ärkämpigt ute på fältet. Vi förutsätter härvidsjälvfallet också att Sockerbolaget, inte minst medhänsyn tagen till deras monopolställning, är berettatt ta det ansvar som man är skyldig att ta när detgäller eventuella kommande förändringar. Detgäller såväl utveckling av alternativ till dagenssockerproduktion som tillskapande av nysysselsättning.Herr talman! Mot bakgrund av den verklighet somde flesta känner till -- hotet mot är intenytt -- menar vi att vårt förslag faktiskt borde liggaväl till för att få stöd. Det innebär attden bästa lösningen för denna region skall tas frami samverkan mellan myndigheter, jordbruk ochindustri. Detta bör kunna ske inom ramen för deekonomiska medel som staten avarbetsmarknadsskäl anvisar och den speciella delsom har gått och kommer att gå till sockernäringen.Det kan faktiskt innebära sockerproduktion även iett längre perspektiv. Jag vill uppmana kammarensledamöter att stödja den moderata reservationen,som syftar till samling för ett bra beslut som germöjligheter i berörd region.Herr talman! Jag yrkar bifall till reservationerna 4och 6 samt i övrigt till utskottets hemställan.Anf. 96 ():Herr talman! Nästan under hela min sexåriga tid iriksdagen har sockerbruket i varit medi den politiska bilden. Den bilden har varit enhotbild. Sockerbolaget vill inte driva så småenheter som och , även om devore lönsamma. Om detta vet man ingenting,eftersom någon särredovisning aldrig lämnas.Att sockerbolaget inte var intresserat fick jag heltklart för mig när jag gjorde ett fleradagar långt studiebesök på huvudkontoret i att lära mer om deras synsätt.Sedan dess har sockerberget också växt, som härhar omtalats. Även om detta bara motsvarar entredjedels års konsumtion är det naturligtvis enbelastning för bolaget i den situation som haruppstått.När sedan staten vill minska sina utgifter med de 12milj.kr. som går i regionalpolitisk stöd tillMörbylånga och mitt parti till stor del tyvärr delardenna uppfattning är förutsättningarna för fortsattdrift och därmed betodling helt borta -- staten är idetta fall detsamma som socialdemokratiskapartiet.Jag hade hoppats att slippa uppleva denna dag iriksdagen, för det är en sorgens dag för oss medintresse av och anknytning till denna bygd.I detta sammanhang vill jag uttrycka min beundranför den kamp, senast manifesterad här , sombetodlare och anställda vid bruket fört alltsedanhoten började torna upp sig på samma sätt somåskmolnen från horisont ofta samlar sigöver fastlandet -- men kommer ovädret ävenöver sundet.En tanke måste också gå till de betodlare påfastlandet i Kalmarbygden och i somockså varit beroende av att Mörbylångabruketkunnat ta hand om deras betor. Skall de betornafraktas till 1993 eller upphör all odling?För egen del vände jag mig direkt tillProcordias styrelse och ägare, som då var samladetill bolagsstämma. I första hand riktade jag enuppmaning till dem att ge betodlare och brukytterligare frist, för att underlätta enomställning som kommer mycket abrupt. Iandra hand vädjade jag till ''att övervägaen kraftfull innovativ insats utöver de nu utlovade10 milj.kr. för att skapa ny sysselsättning i området.Jag kan lova att länet självt kommer att arbetamycket aktivt, men i denna svåra nedläggning, somberör ca 600 personers utkomst och som tar bortsjälva livsnerven på södra , behöverlänsinvånarna det ytterligare stöd som ärnärmast att ge. ''Jag har inte stora förväntningar på vad det faktumatt jag steg upp och yttrade mig på bolagsstämmankan leda till. Möjligen kan det leda till en aktivareinsats för att lägga någon ytterligare verksamhet urProcordias stora sortiment på Öland.Herr talman! Avslutningsvis vill jag betona attlänsmyndigheterna kommer att göra allt för attmotverka den negativa effekten av det beslut somriksdagen förmodligen kommer att fatta.I den förra debatten betonade jag nödvändighetenav höjda länsanslag i denna situation. Det kravetupprepar jag här. Men för att dessa skall hinna fåeffekt behövs med fortsattsockerdrift. Jag kommer därför i voteringarna attstödja det yrkande som framläggs om detta. Jag kanbara beklaga att jag inte fått hela partiet med mig.Men jag vet att några, bl.a. ,stöder samma förslag.Till allra sist vill jag bara beklaga om påGotland kommer att gå samma öde tillmötes somMörbylånga. Respittiden måste kraftfulltutnyttjas, helst för att trygga fortsatt drift, i annatfall för att få fram alternativ. Men finns det ettbättre alternativ än betan själv?Anf. 97 ():Herr talman! Betänkandet JoU25 med titelnNäringspolitik för tillväxt, som vi nu behandlar, ärett betänkande av stor betydelse för stora delar avden svenska landsbygden, och då inte minstsydöstra . Titeln på dokumentet avslöjarknappast innehållet i detsamma, men när man tittari det ser man att det berör fiske, sockerbetsodlingoch sockernäring.När vi tog del av den regeringsproposition somligger till grund för betänkandet var det nog mångamed mig som blev förvånade. Tillväxten skullealltså enligt regerings förslag ske bl.a. genomborttagande av fiskerilån och genom nedläggningav bruken på och !Herr talman! Låt mig först ta upp frågorna somgäller sockret. När man lyssnar på debatten --kanske inte här i kammaren men politikernaemellan ute i samhället och i massmedia -- får manlätt intrycket att det här en fråga som är avbetydelse endast för och . Givetvisär den här frågan av stor och avgörande betydelseför dessa öars framtid, men den är också av oerhördstor betydelse för fastlandsdelen av länliksom för östra . De sockerbetor somodlas i dessa båda fastlandsregioner levereras tillsockerbruket i Långa.För del är det ungefär 250 hektaråkermark och ett 30-tal odlare som är direktberörda. Till detta kommer transportörer, olikaserviceföretag, verkstäder, m.m. Totalt är dettusentals arbetstimmar som utförs inomproduktionen av sockerbetor i östra del.En nedläggning av bruket i Långa skulledrabba jobben och framtiden inte endast i MörbyLånga utan följaktligen också i östra vill slå fast att det givetvis blir mycket kännbartför hela , och kännbarast för Långa-området, om bruket läggs ned. Men det kommer attbli hårt nog för alla dem i östra som ärberoende av odlingen för utkomst. Det är mångahundratals jobb som riskerar att försvinna, bilarsom blir utan frakter och investeringar som blirvärdelösa.Osökt anmäler sig givetvis frågan, som man skallställa till majoriteten, nämligensocialdemokraterna och folkpartisterna, iutskottet: Vad skall man, menar ni, odla i stället?Vad skall man, menar ni, få för jobb i stället fördem som försvinner? Var skall de som jobbar påbruket, i odlingen, med transporterna och inomandra delar av näringen få sin utkomst ?Var finns de jobb som de människorna har rätt attkräva? Är inte sanningen den att de jobben saknasoch att arbetsmarknaden i sydöstra idagsläget sannerligen inte är någon guldgruva?Dagligen och stundligen möts vi av rapporter omarbetslösheten. Vi möts av besked om varsel ochkorttidsveckor. Arbetsmarknaden i sydöstraSverige är ingen arbetsmarknad där man roparefter folk med starka armar till industrierna ellerandra arbetsplatser.Det stöd som har utgått till öbruken haregentligen aldrig varit öronmärkt för bruken, utandet har gått in i sockerbolagets plånbok centralt.Ölandsbruket är enligt de uppgifter som jag hartagit del av ett bruk som är lönsamt också om manräknar bort det stöd som avses för Ölandsbruket.Det finns alltså inte ens ekonomiska skäl för ennedläggning, det finns inte ens en ekonomiskaspekt i detta som är värd att beakta. Sanningen äratt det är ett ekonomiskt bärkraftigt bruk som görett bra resultat och som mänskligt att dömaegentligen borde ha framtiden för sig.Att man skulle kunna transporterabetorna till något av bruken i , som det harsagts, kan knappast anses vara realistiskt. Även omman för någon tid kanske skulle stå förtransporterna har Sockerbolaget aviserat att det nuunder successivt kommer att skära ned sitttransportansvar till maximalt frånaktuellt bruk. Transportkostnaderna blir dågivetvis orimligt höga, och lönsamheten för odlarnaskulle troligen försvinna. Det skulle bara vara enform av konstgjord andning under en kortövergångstid och nedläggning blir följden av detta.Vidare skulle det erfordras minst 10 000lastbilstransporter för att ta ned betornafrån sydosthörnan till . Även om vi skullekunna finna transportkapaciteten skulle detknappast vara miljöacceptabla transporter. Detskulle också innebära en ökning av belastningenoch mer slitage på ett vägnät som är hårtansträngt.Vi skall i det här sammanhanget också komma ihågatt när Sockerbolaget aviserar 50-kilometersgränsen är det inte bara denna odlingsom är hotad. Om Sockerbolaget vidhållerden synpunkten innebär det att odlingen också iden västra delen av , kanske också i dennordöstra hörnan av , kommer att vara ifarozonen inom en nära framtid.Sockerbetan är en växt med en lång växtsäsong --det har vi fått lära oss i biologin och i den praktiskatillämpningen. Det gör att den långt fram påsenhösten tar upp näring från marken. Det gör i sintur att läckaget av näringsämnen, framför alltkväve, minskar från de marker där betorna odlas.Den långa växtsäsongen och den godanäringsupptagningsförmågan gör också att vi fårräkna in sockerbetsodlingarna under begreppetgrön mark enligt det förslag som finns för attminska läckaget av näringsämnen till havet.Sockerbetan kräver också mycket näring ochgödsel, vilket gör den till en mycket lämplig gröda ide här djurintensiva delarna av landet. Den passarsom hand i handske i det sydostsvenska ochöländska jordbruket. Avfallet från bruket i form avbetmassa, melass, är bra foder för djuren.Sammantaget är det bara att konstatera attsockerbetsodlingen fyller en viktig funktion i ettmycket väl fungerande och noga avvägt kretslopp.Forskning och utveckling talas det mycket om.Forskning och utveckling brukar betecknas somsaker av oerhörd stor betydelse för svensk industriskonkurrenskraft, både i och inför framtiden.Men i det här fallet kan man konstatera attSockerbolaget inte har gjort några särskilt storaansträngningar -- om man nu över huvud taget hargjort några ansträngningar -- när det gäller att sehur sockret skulle kunna vara en resurs sområmaterial i tekniska och industriella sammanhang.Vill man inte, eller är det möjligtvis på det sättet har känt sig trygg bakom det beslut sompolitiker har fattat om en självförsörjningsnivå? Nunär jordbruket genomgår en intern avreglering ärdet också dags att vi tar bort den 85-procentigasjälvförsörjningsgraden i fråga om socker. Denna85-procentsnivå borde rimligen kunna avskaffas,eftersom den inte längre fyller någon funktion. Detmåste väl vara näringen -- industri och odlare isamverkan -- som själv avgör om man kan och villförse land och folk med en större andel avsocker för konsumtion.Vidare måste vi släppa på hindren, så att vi kanmöjliggöra export av svenskt socker. Vill manockså i det här fallet exporteraöverskottskvantiteten och ta de priser som bjuds påvärldsmarknaden, måste man i rimlighetens namnkunna få göra detta.Det har här också talats om gränsskydden. Vi skalldå komma ihåg att faktiskt har högre gränsskydd på socker än vad Sverigehar. Det kan vara bra att hålla i bakhuvudet närman diskuterar förslagen om ensidiganeddragningar av gränsskyddet.Vi fattade i denna kammare beslut om denframtida livsmedelspolitiken ochjordbrukspolitiken. Besluten fattades i stor enighetoch innebar att betydande arealer skulle ställas omtill annan produktion än produktion av livsmedel.Denna omställningsprocess pågår nu för fullt, ochvi kan bara konstatera att om utskottets majoritetfår sitt förslag igenom, innebär det att ytterligareareal läggs till omställningen. Ytterligare hektaråkermark kommer då att tas ur traditionellproduktion, och fler landsbygdsföretag kommer attfå problem att brottas med.Om vi vill att hela skall leva -- och vi dåockså menar sydöstra -- är det enda rimligaatt kammaren bifaller reservation när detgäller frågan om sockernäringen och öbrukensframtid. Låt beslutet därför bli att stödet till bruketi skall utgå även somregeringen och följaktligen också utskottetsmajoritet föreslår. sockerbruk behövs.Sockerbetsodlingen i sydost behövs. Svensktjordbruk och svensk livsmedelsproduktionbehövs -- nu och även . En livskraftiglandsbygd behövs -- även i sydöstra . Om vilåter odlingen av sockerbetor och produktionen avsocker vara kvar, klarar vi också av dessamålsättningar.Kaj berättade tidigare i debatten ombrevet från Sockerbolaget. Det var väl bara enbekräftelse han då fick på vad resultatet ochkonsekvenserna blir av en illa förd politik påjordbruks- och livsmedelsområdet.Herr talman! Med detta vill jag instämma i centernsreservationer till betänkandet och yrka bifall tillreservationerna 3 och 7.Nu, herr talman, vill jag övergå till att tala omfiskerilånen. Regeringen föreslår att dessa lån skalltas bort. Om så skulle ske, skulle det vara till stortmen för det svenska fisket och för fiskeflottansförnyelse. Man får ibland höra att dessa lån skullevara en subvention till fisket eller en form avbidrag, med eller utan förpliktelser. Men detta är jufråga om lån, lån i ordets verkligaste bemärkelse,och i alla fall har jag fått lära mig att det man lånarfår man vara så god att ge tillbaka. Så är det ocksåmed dessa pengar, som skall betalas tillbaka medränta. Den enda subvention man möjligtvis kan talaom är att det på dessa lån är en något lägreräntenivå än på de lån man kan få i banker ochandra kreditinstitut. Jag skulle inte ens vilja kalladet för subventioner, utan jag skulle i stället viljasäga att detta är lån till en rimlig ränta.Jag är glad att en majoritet i utskottet har tagit demotioner som väckts i denna fråga på allvar och har följt uppmaningarna och intentionerna idesamma och skrivit i majoritetsyttrandet attfiskerilånen skall vara kvar. Detta innebär också attyrkandena i de motioner som jag själv ochtillsammans med andra har väckt i realiteten ärtillgodosedda.Detta gör det möjligt att förnya fiskeflottan på ettnågorlunda hyggligt sätt, vilket är till fördel och tillgagn för det svenska fisket vad gäller kapacitet ochrationalitet, konkurrenskraft och -- framför allt --säkerhet.