prot · GE0967 · 1991-02-20 00:00:00 — Desovjetiska delegaterna tog på sig sitt ansvar,visserligen med ursäkter, men uttalade att deönskade en fredlig lösning.Sverige måste konsekvent och målmedvetet verkaför att alla ESK-stater respekterar och fullföljer deöverenskommelser som träffats. Det är väsentligtatt ratificeras och att fortsattanedrustningsförhandlingar kan äga rum. Sverigemåste vidare med kraft verka för attförhandlingarna inom ESK förs vidare medParisdokumentet som grund för såväl deförtroende- och säkerhetsskapande åtgärderna somnedrustningen.Det är viktigt att söka skapa en fredsordning förMellanöstern. När --avslutas ärdet angeläget att ha en beredskap för att bygga uppen sådan. Den fredsordningen måste innehållakomponenter som säkerhetsarrangemang, socialoch ekonomisk utveckling samt demokrati ochmänskliga rättigheter. Skall en fredsordning blibestående, måste den omfatta dessa områden. Demotsvarar de tre korgarna i den europeiskasäkerhetsprocessen.En varaktig och stabil fred i kan inteetableras utan en säkerhetsordning mellan Israeloch . Utgångspunkten för att lösa dennakonflikt finns i allt väsentligt i Camp David-avtalet.Gränsen mellan och fastställdes,och erkände existens.FN måste ha huvudansvaret för att ett fredsarbetestartas i . En framtida fredsordningskulle kunna bygga på FN-alliansen eller en merafast kärna av staterna vid , ,, , och . Med enstabil säkerhetsordning skulle möjligheterna för endemokratisk utveckling förbättras. är Israeloch de enda demokratierna i området.Mellanöstern har ett bra utgångsläge för en godekonomisk och social utveckling. avbefolkningen bor inom områden med storaoljeinkomster.Herr talman! Nedrustning lever inte sitt eget liv;den måste grundas på politisk tilltro ochsamförstånd, en demokratisk utveckling ochrespekt för de mänskliga rättigheterna. ,som kommit en bit i freds- och säkerhetsarbetet,borde kunna spela en roll även i . kan ge möjligheter för staterna iMellanöstern och utomstående stater att bidra i detarbetet.Anf. 35 ():Herr talman! i harjag haft en märklig upplevelse. I har jagsett hur människor som har varit förtryckta underett halvt sekel nu ser med hopp , hurde menar sig vara fria och självständiga. Deraskamp, det första steget mot självständigheten,började, kan man säga, dådet litauiska parlamentet, ofLithuania, förklarade att var en oberoenderepublik. efteråt kom dementin frånHögsta . Man sade att detta var fel och attdetta inte var legalt.Turerna fortsatte . Vi kommer ihågdem, blockaden, och vi kommer ihåg kulmen den13 januari , då tankar, kanoner och kulorriktades mot obeväpnade människor. 14 människordödades, och 676 sårade fick uppsöka vård.Jag träffade ett antal människor som hade stått vidTV-tornet. De var beslutsamma och modiga. Desade: Vi skulle ha stått kvar. Jag träffade också folksom stod vid parlamentet, dit tankarna aldrig kom.Även där fanns beslutsamhet och bestämdhet attLitauen är deras. Den sovjetiska röda armén harinte bestämmanderätt där.Några dagar därefter, , beslötSupreme att arrangera enfolkomröstning, en opinionsundersökning. Manställde följande fråga till folk: Anser ni attLitauen skall vara ett självständigt ochdemokratiskt land?Folkomröstningen ägde rum , och jaghade nöjet att bevaka den i en stad som heterJonava, en mindre stad på landsbygden nordvästom Vilnius.Omröstningen var fri och hemlig. Man röstade eftersin övertygelse, och det förekom inget fusk, vilketjag och flera andra kan intyga. Det fanns mångavästeuropeiska parlamentariker på plats.Efter det att människor hade röstat intervjuade jagett antal personer. Jag frågade dem: Har ni röstattidigare? Nej, det har inte varit så intressant. Vi harinte kunnat påverka någonting tidigare, sade de.Jag frågade: Har ni fått fullständig information omja- och nejalternativen? Många sade: Ja, visst harvi fått det, men vi läste väl aldrig nejalternativetordentligt. Andra sade: Ja visst, vi har röstat nej. Vimenar att framtid är inom Sovjetunionen.Totalt sett deltog i denna omröstning. Det varett större valdeltagande än vid andra val. Över90 % av dem som deltog svarade ja. Några procentav valsedlarna var ogiltiga. Och det var inte mer än6 % som sade nej.Med denna starka demonstration av det litauiskafolkets vilja gick parlamentet till beslut ,alltså måndagen . Då accepterade manenhälligt en resolution där man förklarade attLitauen är en självständig och demokratisk stat.Jag hade nöjet att vara med i det litauiskaparlamentet, och jag var tacksam att jag inför detlitauiska parlamentet fick framföra minagratulationer och mitt hopp om ett framtidasamarbete mellan länderna runt Östersjön.Måndagen och tisdagen var det enkonferens i vilken ett antal parlamentariker frånandra länder i deltog. Den ägde rum påVilniusuniversitetet och på Kaunasuniversitetet.Man behandlade frågor om det fria iEuropa. Man behandlade frågor om gränserna -- ärde omstridda eller inte, är de historisktberättigade? Man behandlade ekonomiska frågor,oerhört svåra ekonomiska frågor. Man har nurubeln som valuta, men man måste få enkonvertibel valuta.Miljöfrågorna är mycket svåra. De är svåra för allaländer runt . är ju ett av våramest förstörda inomhav. Dessa frågor kan inte lösasav ett dessa länder, utan de måste lösas genomsamarbete mellan länderna runt , genomsamarbete mellan fria stater. Och jag kan säga, herrtalman, att ett sådant samarbete kommer attkomma till stånd.Det är något av en besvikelse att komma hit till densvenska och höra vilka missförstånd somtydligen råder. En av partiledarna talade omRyssland som . Han blandade ihopbegreppen fullständigt. Det är i , den ryska rådsrepubliken, som man talarom och har långtgåendeavtalsförhandlingar med . Vilken dag somhelst kommer man att träffa avtal. Man kommer attha avtal med andra republiker. Däremot är bandentill centralmakt brutna.Utrikesministern sade här att det, för att erkännaLitauens självständighet, fordras att har ettland, ett folk, ett parlament och kontroll överområdet. Jag vill påstå att trots att förnärvarande besätter två byggnader i medtankar och taggtrådsstaket -- obeväpnademänniskor står där och tittar, och jag har själv ståttutanför och tittat på -- och trots att harhundra tusentals man i olika läger i , ärområdet utanför dessa byggnader litauisk mark.Något utbrytningsförsök från sina nästen har Rödaarmén inte försökt sig på efter . Jagtycker att det finns starka skäl att hörsamma VytautasLandsbergis vädjan till västländer om erkännandeav staten . En liknande situation måstenaturligtvis också gälla andra baltiska stater när deså begär. och kommer ju att hamotsvarande opinionsundersökningar den 3 mars.Endast mellan självständiga stater runt Östersjönkan vi hoppas på ett framtida samarbete iekonomiska frågor, i miljöfrågor och i kulturellafrågor. Och jag ser fram emot detta.Anf. 36 ():Herr talman! Jag tänkte uppehålla mig vid en radövergrepp mot de mänskliga rättigheterna,övergrepp som pågår på flera håll i världen, mensom vi inte får glömma, trots att det pågår ett krig iGulfen och trots att vi alla med stor oro följerutvecklingen i Baltikum.Jag vill först ta upp . I pågår sedan fleraår en grym utplåningskampanj från sida,både när det gäller befolkningen och när det gällerkulturen.Genom bestialiska tvångssteriliseringar ochtvångsaborter av tibetanska kvinnor och flickor ochgenom en massiv inflyttning av kineser försökerKina bokstavligen utrota det tibetanska folket.Rapporterna från dem som lyckats fly talar sitttydliga språk. Barnen i skolan kiniseras, ochkulturskatterna i klostren stjäls och säljs iHongkong. Den tibetanska befolkningen ärungefär sex miljoner, och har kinesernaskickat dit mellan sju och åtta miljoner av sin egenbefolkning för bosättning. Till detta kommerungefär en halv miljon kinesiskaockupationssoldater, som med grymma metoderhåller tibetanerna i schack. Tibetanerna blir alltfärre i sitt eget land.Tibetanernas ledare , som flydde 1959,har oförtröttligt vädjat om världens stöd för enfredlig lösning av tibetanernas frihetskamp. Sverigefår inte förtröttas i arbetet att stödja iinternationella organisationer. Övergrepp mot demänskliga rättigheterna får aldrig sopas undermattan. måste alltid stå i första ledet när detgäller att reagera. Regeringen har under en lång tidvarit mycket njugg i sin behandling av sak. Det gläder mig att det nu är enförändring på gång och att faktiskt nämns iregeringens deklaration i dag.Ett annat land där övergreppen mot de mänskligarättigheterna har svårt att nå de svenskanyhetssidorna är Sudan.Den senaste Amnestyrapporten om pekarsärskilt på de övergrepp som riktas mot läkare ochsjuksköterskor, dvs. de människor som i någon månkan lätta sina medmänniskors lidanden i den svältoch terror som råder i Sudan.Det är framför allt människor i södra somprotesterar mot den muslimske diktatorns krav påmuslimsk lag i landet. Den kristna och animistiskabefolkningen utsätts för ofattbara lidanden ifängelser och genom tortyr, och på olika sättförsöker regeringen svälta ut den.Inbördeskriget har varat ända , menövergreppen har intensifierats efter defundamentalistiska muslimernas militärkupp 1983.Regeringen bombar nu byar i södra med detenda syftet att skrämma befolkningen till tystnadoch underkastelse och har också förbjudit Rödakorset att företa några som helst transporter inomområdet.Situationen förvärras av den annalkandesvältkatastrofen där mellan åtta och nio miljonermänniskor väntas drabbas. har gett ettbetydande humanitärt bistånd både genomUNICEF och andra organisationer. I dettasammanhang är det oerhört angeläget att påpekaatt man måste se till att hjälpen når också andra ändiktatorns anhängare. har hjälpen i alltförstor utsträckning nått diktatorns anhängare.Jag vill understryka vad sadetidigare i debatten, nämligen att i allt störreutsträckning måste medverka till att demokratiskasträvanden stöds i utvecklingsländerna. Bara omdemokrati råder kan mänskliga rättigheterupprätthållas. Bara om demokrati råder kan denekonomiska utvecklingen säkerställa drägligamateriella förhållanden för landets invånare.Herr talman! Slutligen vill jag ta upp övergreppenmot de mänskliga rättigheterna på betydligtnärmare håll, nämligen i . är ett landsom vill bekänna sig till den demokratiska sfären avEuropa. Trots detta är ett av de oftaståterkommande länderna i Amnesty Internationalsrapporter. Det är ständiga listor på försvinnanden,rapporter om tortyr inom polisen och ommänniskor som har satts i fängelse utan rättegång.Det är framför allt i sydöstra somövergreppen verkar vara värst. T.ex. kurderna ärmycket allvarligt utsatta. Den rapport som kom innehöll en lista på inte mindre än 22människor som tagits av polisen och som man nufruktar torteras i utfrågningsceller.Turkiet har ratificerat den Europeiskakonventionen mot tortyr den 25 februari 1988liksom FNs konvention mot tortyr. haremellertid Amnestys rapporter om tortyroffer intevisat något som helst tecken på att sina.Tjänstemännen är förbjudna att organisera sig,oorganiserad arbetskraft favoriseras iregeringsstyrda kommuner och nästan 300människor sitter tillbaka i fängelse i väntanpå att deras dödsstraff skall verkställas.Det är nu hög tid att åter agerar iEuroparådet. En undersökning har gjorts menTurkiet vill inte offentliggöra den. Det är alldelesklart att den innehåller uppgifter som man inte allsvill skall komma till kännedom. Sverigebör kräva att en ny undersökning görs som visar enförbättring, eller också måste medlemskapi omprövas. Rådets krav på attmedlemsländerna skall respektera de mänskligarättigheterna måste upprätthållas. Någon undantagför får inte förekomma.Sverige får inte förtröttas när det gäller att ständigthävda de mänskliga rättigheterna i internationellasammanhang. Det gäller speciellt att agera för desmå ländernas kamp för mänskliga ochdemokratiska rättigheter. De storas konflikteruppmärksammas ändå.Anf. 37 HANS ():Fru talman! Fredsansträngningarna ökar nu påolika plan. En fredlig lösning i kanvara i sikte. De som har argumenterat för kriget påbåda sidor har tillfogats betydande motgångar.USAs negativa inställning till den sovjetiskafredsplanen stärker misstankarna om att det finnsandra syften med de allierades militäraktion än atttvinga ut ur . måste aktivt ageramot att de allierade nu igångsätter sin markoffensivsom kan leda till ett katastrofalt blodbad med ettoändligt mänskligt lidande.Fredsopinionen vinner i styrka. Aktionsgruppenför fred i , som bildades den 5februari, har lyckats samla enskilda personer frånalla olika fredsrörelser i vårt land.Riksdagledamöter från fem riksdagspartier finnsockså med. Kraven som ställs är:-- ut ur .-- Stoppa kriget genom eld upphör.-- Medge ingen vapenexport till de krigförande.-- Dra tillbaka de allierade militära styrkorna ochsänd fredsbevarande förband för att säkravapenvilan.-- Förhandla om en fredlig lösning.-- Genomför en internationellMellanösternkonferens för fred, gärna i .-- Öka de humanitära insatserna till krigets offer.-- Ta initiativet till omfattande bistånd till dekrigshärjade länderna.De är de enkla krav som aktionsgruppen har ställt.Runt om i landet genomförs demonstrationer ochopinionsmöten med just dessa krav, som vinner alltstarkare gehör. Men det finns en rad andraproblem, som jag också något skall beröra.Ett kollektivt säkerhetssystem är av stor betydelseför att upprätthålla fred världen. En ovillkorligförutsättning för att det skall kunna fungera är attdet upprätthålls strikt och med konsekvens i allasammanhang. Om så inte sker undergrävstrovärdigheten.Stormakterna har kunnat härja fritt i kraft av sinmakt och sin vetorätt i FN. Vi känner till deaggressionshandlingar som exempelvis ,och har vidtagit. Vem -- som ärrealistisk -- kan tro att FN med vapenmakt kanagera mot , , eller någon annanstormakt? Stormakternas vetorätt är för övrigt etteffektivt medel mot militära FN-sanktioner om denriktar sig mot någon av dem. Det tar avsevärd tidinnan man kan hoppas på en sådansinnesförändring hos stormakterna att etttrovärdigt kollektivt säkerhetssystem kanupprätthållas.Nu gäller det inte bara rätt tillsjälvständighet. Det är också fråga om storaoljeintressen, som världens ekonomiskastormakter vill ha kontroll över. Då kan man sättain militära sanktioner. Då räcker det inte medekonomiska sanktioner. Då får ett krig kosta, påden ena sidan, . Deekonomiska intressena är av allt att dömaförklaringen till USAs krigsaktivistiska inställning.USAs agerande i FN måste på nytt belysas.Det gäller nu att verka för att återupprättaförtroendet för FN och att försvara FN-stadgan.FN-stadgan medger bruk av våld endast i två fall,nämligen individuellt eller kollektivt självförsvarenligt artikel 51 och efter beslut av säkerhetsrådetenligt artikel 42. Artikel 51 avser ett eller fleraländers ställningstagande, vilket skall rapporterastill FNs säkerhetsråd.Beslut om militära åtgärder av FN kan enligt bara fattas enligt artikel 42 och enligt deprocedurregler som finns. Det betyder att om FNskall föra krig skall det ske enligt dessa regler. Nusäger generalsekreterare, vilket inte har varitså tydligt tidigare, att det här inte är FNs krig. Hanär också angelägen om att det skall bli en fredliglösning; i varje fall att man noggrant skall studeradet förslag som framlagts från Bagdad.Det är inte förenligt med anda ochbokstav att i detta speciella fall göra en innovationav den, vilket angetts vara den rättmätiga grundenför säkerhetsrådets resolution 678. En rad skäl talardäremot. Då FN som organisation genomgårbetydande förändringar i vitaliserande ochförstärkande riktning för att säkra fred ochsäkerhet bör givetvis inte FN göra en innovation avstadgan som leder till, eller riskerar medföra, ettstorkrig som sätter världsfreden i fara.I sådana situationer bör i stället följasstrikt. Viktiga förändringar av stadgan bör inte skegenom innovationer utan genom beslut av FNsgeneralförsamling på det sätt som föreskrivs ikapitel 18 i stadgan. Innovationer var och är underföreliggande omständigheter i hög grad olämpliga.Olämpligheten blir än större då resolution 678 inteinnehåller några inskränkningar när det gäller debefullmäktigade staternas militära agerande varesig eller rum. De allierade styrkorna har fått istort sett fria händer i krigföringen, vilket fåttförödande konsekvenser för civilbefolkningen.Förutsättningarna för att stoppa kriget är nu mergynnsamma. fredsplan börstuderas noga och behandlas i positiv anda, då detsynes vara ett viktigt bidrag för att uppnå en fredliglösning av konflikten.De krigsaktiva krafternas inflytande överopinionen minskar. Fredsopinionen här och ute ivärlden har uppnått en framgång som måste följasav en stegrad kamp för att stoppa kriget och uppnåen varaktig fred i Mellanöstern.En FN-ledd breddad internationellMellanösternkonferens bör beslutas redan nu ochgenomföras möjligt, gärna i . Syftetbör vara att säkra folkens självbestämmanderätt iregionen, inkl. de palestinska och kurdiska folken.Det är nödvändigt att öka de humanitära insatsernaför krigets offer inte minst i och Irak.Initiativ bör också tas till planering av ettomfattande internationellt bistånd till dekrigshärjade länderna.Genom en samlad fredsinsats skapasförutsättningar, inte bara för en fredlig lösning avkonflikten i , utan även för attåterupprätta och stärka förtroendet för FN.I detta anförande instämde ().Anf. 38 ():Fru talman! Jag hade valt att debattera det svenskabiståndet och krav på mänskliga rättigheter imottagarlandet. Jag valde exemplet . Menförst vill jag i svensk översättning få läsa upp ettöppet brev till och folk. Brevetär daterat , , . ''Kära vänner!Jag sänder er vår broderliga hälsning och vårtacksamhet över det stöd som ni givit vårt landgenom åren. Vi vet att er hjälp är motiverad av erönskan till samarbete med vårt folk, iöverensstämmelse med svenskarnas humanitärasinnelag.Vi utgör ingen officiell röst, vi är en rörelsesom söker förändra vårt samhälle mot demokratioch frihet med fredliga medel.Vi är rösten från det folk som inte har någon röst,och även om vi å ena sidan kommer att vara fortsatttacksamma för er generösa hjälp, vill vi å andrasidan påminna er om att: 'Människan lever icke avbröd allena, utan också av de ord som utgår frånHerrens mun.' -- -- --Men, även om er materiella hjälp har ett högt värdeför oss, för folket, så kommer er förståelse, ersolidaritet och ert moraliska stöd för målet omdemokratisering och försoning i att ha ettännu större andligt värde.Gud välsigne och vare med alla familjer i Sverige.Med broderlig hälsningOswaldo as''Detta, fru talman, och värderade riksdagskolleger,är en bön om hjälp från en av de många kubanersom på hemmaplan kämpar för en annan tingensordning och genom fredliga medel hoppas nå enutveckling mot demokrati och mänskligarättigheter, inte minst yttrandefrihet.Den kubanske enpartistatens ideologi, marxism-leninismen, har alls inte givit åt var och en efterhans behov, lika litet som var och en bidragit eftersin förmåga. Det finns över huvud taget ingetkollektivistiskt statssystem som kan visa upp ettsamhälle där alla med liv och lust arbetar för detgemensamma bästa, där människor vårdar ochutvecklar vad man gemensamt äger. Det är precistvärtom, och utgör inget undantag. Det ärplågsamt att se förfallet i denna örepublik, somhade kunnat vara ett paradis mitt i ett varmt ochvänligt hav.Fru talman! För mig är det fullkomligt obegripligthur svenska regeringar under en lång följd av år harkunnat pumpa in biståndsmiljoner till utankrav på motprestationer eller utan att ens kritiseradet diktatoriska systemet. Så som biståndanvänds finns det all anledning att ifrågasättavilket värde det har för folk.Man kan ju invända att det hör till ett lands inreangelägenheter hur det behandlar sina egnamedborgare. Men så länge genom sitt medlemskap i ochhar bundit sig för en rad av de resolutioner somtalar om mänskliga rättigheter, så länge får Cubafinna sig i att ta emot kritik. Arresteringar ochfängslande av regimkritiker, utan föregåenderättegång och utan tillgång till juridiskt biträde, kaninte få fortgå opåtalat, lika litet som vi stillatigandefår acceptera att människor utsätts för tortyr,drogning och annan kränkande behandling ifängelser och polisarrester.Fru talman! ekonomi har aldrig varit så dåligsom . finns , så därifrånkommer det ingen hjälp. har alltförmycket av egna bekymmer för att längre ha råd attbistå . Den viktigaste exportvaran, socker, harett mycket lågt värde på världsmarknaden, ochutan gångbar valuta börjar såväl energi somlivsmedel att ta slut. Man skulle kunna tro att FidelCastro i en sådan situation inte har något annat valän att släppa loss litet fri företagsamhet för attåtminstone ge kubanerna en chans att själva hållasvälten från dörren. Men någon annansinnesändring än en ännu oförsonligare attityd tillsina kritiker går inte att utläsa av hans handlande.Vartefter som den kommunistiska världen, så närpå , håller på att rämna stärks iövertygelsen att han är den siste försvararen av denenda sanna marxism-leninismen. ''tar inte ettsteg tillbaka, inte ens för att ta sats'', har han sagt. Isitt nyårstal till folket var budskapet ''hellre går jag idöden med mitt folk, än ger efter för någon form avkapitalism''. Över och husfasader lyserparollen ''socialism eller döden'' som har fåttersätta den tidigare maningen ''ellerdöden''.Missnöjet bland kubanerna är stort. Ungdomen ärdesillusionerad, för att inte säga demoraliserad,och kriminaliteten ökar snabbt. De ungagenomskådar dubbelmoralen och inser detlögnaktiga i alla planer, prognoser ochproduktionsresultat som visas i TV medanbutikshyllorna gapar nästan tomma, matköernabara växer och oxkärrorna får ta vid där lastbilarnahar givit upp.Men oppositionen har svårt att göra sig hörd i ettkorrumperat system. Medborgarkontrollen är sågott som total genom de s.k. kommittérna tillrevolutionens försvar. De finns i varjebostadsområde och är regelrätta angivericentralermed förgreningar till säkerhetspolisen.Trots svårigheterna finns det kubaner som hoppaspå en bättre framtid och önskar ett värdigare liv åtfolket, människor likt Oswaldo Payá i denkristdemokratiska rörelsen, vars idéer sprider sigsom ringar på vattnet. Även om de lägger vikten vidolika krav arbetar alla MR-grupper i motsamma mål. Det gäller fria val, flerpartisystem,amnesti åt politiska fångar, rätten till juridiskt stödvid rättegångar liksom rätten att fritt uttrycka sig ital och skrift.Utanför finns den nybildade, tvärpolitiskakubanska demokratiska plattformen. Det är enopinionsbildare och pådrivare för moraliskt stöd åtdem som inifrån arbetar för en fredligförändring. Ingen önskar ett nytt Rumänien.Både och skulle verksamtkunna bidra till att sänka den politiskatemperaturen i denna del av världen. genomatt helt upphöra med sitt stöd till , och USAgenom att avbryta den verkningslösahandelsblockaden, som ironiskt nog är FidelCastros bästa argument för att inte förändranågonting alls. Så länge den intensiva propagandanutpekar den illvillige grannen i norr som roten tillallt ont är det inte alldeles uppenbart för kubanernaatt landets svårigheter beror av de egna politiskaoch ekonomiska systemfelen.Både , Röda korset och Amestyinternational har vid flera upprepade tillfällenpåtalat brott mot mänskliga rättigheter.Sverige borde liksom EG dra tillbakasitt bistånd till dess att den kubanska statsledningenvisar sin vilja att respektera kravet på mänskligarättigheter, yttrandefrihet och en humanbehandling av sina medborgare.Fru talman! Både i vår närhet och längre bort ivärlden är människor utsatta för våld ochorättvisor. får sin beskärda del av enaldrig sinande ström av rapporter. Ju grymmare deär desto mer attraherar de världens intresse. Menför den skull får vi inte svikta i vårt stöd till dem somutan att använda våld strävar efter demokrati ochpolitisk frihet även inom suveräna stater.Den utrikespolitiska debatten var härmed avslutad.4 § Ärenden som skall hänvisas till utskottPropositionerna1990/91:84 till utrikesutskottet1990/91:96 till socialutskottet5 § Meddelande om remissdebattAnf.