prot · GE0948 · 1991-01-11 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1990/91:48Fredagen den 11 januariKl. 9.001 § Ny riksdagsledamot m.m.Upplästes och lades till handlingarna följande frånvalprövningsnämnden inkomnaBerättelse om granskning av bevis förriksdagsledamot och ersättare förriksdagsledamöterTill valprövningsnämnden har från riksskatteverketinkommit bevis om att (),, utsetts till ny ledamot av riksdagenfr.o.m. sedan ()avsagt sig sitt uppdrag som riksdagsledamot. Tillersättare för riksdagsledamöter har utsetts , (s):har denna dag granskatbevisen och därvid funnit att de blivit utfärdade ienlighet med 15 kap. 1 § vallagen.Stockholm den 10 januari 1991Stig /§ Anmälan om kompletteringsval till utskottm.m.Talmannen meddelade att på grund av uppkomnavakanser hadedels socialdemokratiska riksdagsgruppen som nysuppleant i skatte- och arbetsmarknadsutskottenefter anmält ,dels riksdagsgrupp som nysuppleant i valprövningsnämnden efterorganisationssekreterare anmältBo Hammar.Talmannen förklarade utsedda tillsuppleant i skatteutskottetRune ()suppleant i arbetsmarknadsutskottetRune ()suppleant i valprövningsnämndenBo Hammar ()3 § Svar på interpellation 1990/91:86 omläroplanens framtida roll i skolanAnf. 1 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig omvilka bedömningar som ligger till grund förregeringens förslag om tydligare läroplaner och omdet är regeringens avsikt att sänka ambitionsnivån igrundskolan för att uppnå önskad tydlighet. Vidarehar hon frågat om jag delar uppfattningen attprinciperna för hur undervisningen bedrivs inte kanses som underordnade målen förämneskunskaperna.Jag redogjorde med anledning avriksdagsbehandlingen av propositionen omansvaret för skolan för debedömningar som ligger till grund för förslaget omutformningen av läroplaner. Jag anser det intenödvändigt att upprepa de argument jag dåframförde. Jag vill endast erinra om att ''motiv ochförklaringar'' inte skall undanhållas dem som ärverksamma inom skolan. Det är däremot inte,enligt min mening, nödvändigt eller önskvärt attolika motiv och förklaringar finns med iläroplanerna. De kan mycket väl presenteras i t.ex.kommentarer till läroplanerna i enlighet med vadsom föreslogs i propositionen om ansvaret förskolan.Enligt förslaget om utformningen av läroplanernaskall det förutom mål även finnas riktlinjer förarbetet, vilka är bindande för lärarna. Deövergripande principerna för hur undervisningenskall bedrivas betraktar jag som sådana riktlinjer.Det är en självklar utgångspunkt vid utformningenav kursplaner för olika ämnen att dessa inte fårstrida mot läroplanernas mål och riktlinjer.Det är regeringens avsikt att läroplaner ochkursplaner skall utformas så att de fungerar somkonkreta verktyg för planering och utveckling av enskola med mycket höga kvalitetsambitioner.Anf. 2 ():Herr talman! Läroplanerna kommer att bli deviktigaste centrala styrdokumenten i framtidensskola. Därför hoppas jag verkligen att vi skallkunna föra en diskussion kring hur de skall varautformade och vad de bör innehålla.Jag vill tacka statsrådet för svaret på mininterpellation, men jag tycker att svaret var mycketmagert.Anledningen till att jag ställde mina frågor är att jagkänner stor osäkerhet inför de mycket kortfattaderiktlinjer som angavs i propositionen om ansvaretför skolan, och varken utskottsbehandlingen ellerriksdagsdebatten efteråt har klarat ut dessafrågetecken.Som jag ser det, finns det två typer av problem, somdelvis kan verka motstridiga, som reser sig när mantalar om tydliga läroplaner.Det första problemet är att skolan inte kan styrasmed enkla direktiv -- det spelar ingen roll hurtydliga de är. Undervisning och kunskapsutvecklingär inte sådan till sin natur att det går att styraskolans verksamhet på det viset. Dessutomomfattar skolans verksamhet så många människoratt det inte låter sig göra så enkelt. Därför menarjag att det är fel att förespegla någon att vardagen imer än 10 000 klassrum kan ändras från en läroplantill en annan.Problem uppstår om man går alltför långt ikompromissandet om läroplanerna mellan de olikapolitiska partierna -- det inser jag -- men samtidigtmotsvarar ju detta kompromissande olikauppfattningar som finns i samhället och bland demsom är verksamma i skolan. Det spelar därför storroll för hur läroplanerna kommer till uttryck iskolans vardag.Detta betyder dock inte att läroplanerna äroviktiga -- jag vill inte missförstås på den punkten.Läroplanerna är viktiga styrdokument och spelaren stor roll när det gäller utvecklingen av skolanoch när det gäller vardagen i klassrummen. Men detär farligt att säga sig att blir man bara tillräckligttydlig så går det att snabbt göra förändringar iskolan. Så tror jag inte att det är. Man får akta sigför att skapa orealistiska förväntningar.Det andra problemkomplexet har att göra medarbetsformerna. Allt tyder nämligen på attarbetsformerna i skolan blir allt viktigare. Jag troratt en stor majoritet av elever och föräldrar delaruppfattningen att principerna för hurundervisningen bedrivs är minst lika viktiga sominnehållet. säger också att handelar den uppfattningen, och det tycker jag ärmycket bra.Att arbetsformerna blir allt viktigare tror jag harflera skäl. En anledning är att arbetslivet förändrasoch ställer nya krav. Litet tillspetsat kan man sägaatt om en gammal tids arbetsliv ställde krav på atteleverna skulle lära sig komma , sitta still ochhålla tyst, så ställer en ny tids arbetsliv helt andrakrav på samarbetsförmåga, förmåga att se helheter,att ta egna initiativ och att kritiskt granska ettökande informationsflöde.Ett annat skäl är att arbetsformerna är avgörandeför elevernas inflytande. Detta tror jag är kärnan ide undersökningar som säger att elevernasinflytande är störst på lågstadiet och sedan minskarju högre upp i skolan man kommer. Det tror jagberor på att arbetsformerna är mer traditionella närman kommer upp till högstadiet och gymnasiet.Också den ungdomskommitté som regeringen hartillsatt för att komma med förslag om hur elevernasoch ungdomarnas inflytande kan öka har sagt attjust arbetsformerna har avgörande betydelse.Förändrade arbetsformer gynnar alla elever, menmest de elever som vanligtvis missgynnas i skolan.Det finns ett flertal undersökningar som visar attdels flickor, dels elever ur arbetarklassen gynnas avandra arbetsformer än de traditionella och i störreutsträckning tillgodogör sig undervisningen.Jag anser att arbetsformerna i skolan måsteutvecklas och förändras. Detta är också på gång påmånga håll, och jag är optimistisk ,men det är viktigt att de skrivningar som finnsi exempelvis Lgr 80 inte bara försvinner. Jag tänkerpå sådana skrivningar som att ensidigkatederundervisning är utesluten om man skall haett elevaktivt arbetssätt. Det är viktigt attskrivningar med den typen av intentioner finnskvar. För trots att det står så är ju ensidigkatederundervisning fortfarande den vanligastearbetsformen i skolan. Delvis beror detta påorganisatoriska förhinder, men det beror också påatt det tar tid att förändra skolan. Lärare undervisarsom de själva blivit undervisade eller som de fåttlära sig under sin grundutbildning pålärarhögskolan, föräldrar kräver ofta enundervisning som påminner om deras egen skoltid,osv.Vill man förändring måste det finnas vissa riktlinjeri de centrala styrdokumenten av typ läroplan, ocksåbeträffande arbetsformerna, för annars tror jag inteatt vi når någon förändring. Och jag menar attförändring är viktig -- av flera skäl, som jag harredogjort för.Jag hoppas att jag tydligt har framställt mina frågor,som ju är ganska komplexa. Jag tror inte att det gåratt föra en enkel debatt om läroplanen. Men jaghoppas att det ändå skall gå att föra en debatt, fördet här är så pass viktigt.Mot bakgrund av vad jag här har sagt vill jag frågaskolministern: består tydligheten i de framtidaläroplanerna? Jag har i varje fall inte blivitklar över det. Det talas om tydliga läroplaner --men på vilket sätt? Detta är avgörande för hurläroplanerna skall ses och för hur jag och mitt partiskall se på de riktlinjer som regeringen harpresenterat.Anf. 3 ():Herr talman! Jag vill börja med att säga att jagtycker att den här interpellationsdebatten ärmycket viktig.Alltför sällan får vi debattera innehållsfrågor medskolministern. Vi får i alla fall inte svar på de frågorom skolans innehåll som vi ställer i debatter. Ochdet visar sig att det är så också. Inte ettord från skolministern om vilka kunskaper ochfärdigheter som eleverna skall få i skolan. Ordetkunskap används inte ens i svaret. Men det ärganska typiskt för skolminister är föga intresserad av innehållet. Ominnehållsfrågorna får vi alltså inga besked.Frågor som rör skolans mål, innehållet i skolansarbete och de kunskaper som eleverna behöver ärcentrala. De blir också allt viktigare när beslutenom skolan i övrigt skall decentraliseras.Jag vill framhålla att vi moderater anser attdecentraliseringen skall gå ännu längre. Vadskolministern gör är att han flyttar beslutandet frånen nivå till en annan -- nämligen tillkommunpolitikerna. Vi moderater vill låta varjeskola själv besluta om inriktning, om arbetsformeroch om hur man skall styra verksamheten. Menmålen måste först bli klarare. Dessutom måsteläroplanen bli tydligare. Eleven skall kunna välja --pengarna skall bildligt talat levereras vidskolporten. Skolministerns förändringsarbetebeträffande skolsystemet börjar i fel ände. Förstborde alltså målen och läroplanen vara klarlagda.Sedan kommer det övriga.Det är ett stort problem att skolans mål intetillräckligt klart anger att huvuduppgiften är att gekunskaper och färdigheter. Läroplanen har intevisat sig vara tillräckligt tydlig. Den har inte varittillräckligt tydlig i ett decentraliserat system.Lgr 80 innebar en välgörande och välkommenuppstramning. Om ett borgerligt styre hade fåttfortsätta skulle användningen av den ha varitannorlunda.Alltmer har lagts in i skolan efter krav frånutbildningsbyråkratin, politiker av skilda slag,samhällsdebatten och olika trender. Både nyamoment och aktiviteter av olika slag har förts inutan att annat har tagits bort. Skolanskunskapsförmedlande roll har nedtonats.Ämnen läses i block. Vissa ämnen åsidosätts, somockså den nationella utvärderingen visar.Religionskunskap och samhällskunskap t.ex. finnsknappast i av årskurserna 4 och 5. Ytligorientering får ersätta grundliga kunskaper.Hemuppgifterna används inte överallt som ettnaturligt hjälpmedel när det gäller att öva och lära.Allt detta leder till att läroplanerna måste lyfta framskolans centrala uppgift. De måste vara tydliga, ochde måste klart ange vad eleverna skall kunna.Det leder inte alls till den torftighet och betoning avdrill och ensidig färdighetsträning som YlvaJohansson fruktar.Jag håller dock helt med om att skolansundervisning måste syfta till en djupare förståelsehos eleverna och att den måste ge elevernakunskaper som de själva kan använda. Detta måstesjälvfallet anges i en tydlig läroplan -- annars är deninte tydlig nog.Men man kan inte skapa förståelse hos eleverna ochge dem användbara kunskaper om de inte hargrundliga baskunskaper och basfärdigheter. Därmåste läroplanen vara utomordentligt tydlig. Vi göreleverna den allra största otjänst om vi får dem atttro att de kan klara sig med en övergripandeorientering utan grundläggande kunskaper, somoftast måste nötas in. Förståelse, helhetssyn,överblick och möjlighet till kritisk granskning fårman bara om det finns ett gediget kunnande ibotten. Att förespegla något annat är att luraeleverna.Multiplikationstabellen måste så att säga sitta hosvar och en för att det skall gå att klaramatematiken. Tema på verb måste man ocksåbehärska för att kunna uttrycka sig begripligt påfrämmande språk osv. Öva stavning måste manäven för att kunna skriva så, att andra förstår vadman har skrivit.Så till arbetssättet i skolan. Ja, övergripandeprinciper för hur undervisningen skall bedrivas böranges i läroplanen. I övrigt skall man inte föreskrivaarbetssätt. Hur arbetet konkret skall bedrivas hörju intimt samman med lärarens personlighet,elevernas behov och det avsnitt av ett ämne somskall behandlas. Alla som arbetar i skolan vet attläraren måste arbeta på olika sätt i olika grupperoch med olika moment.Om vi stärker skolans uppgift att ge kunskap genomtydliga mål och läroplaner kan vi med förtroendeöverlåta på lärarna att arbeta så, att målen nås. Dekommer att söka sig fram till de arbetsformer somär bäst när det gäller att nå uppsatta mål.Herr talman! Jag vill ställa tre frågor tillskolministern:1. Kommer skolans kunskapsförmedlande uppgiftatt lyftas fram i läroplansöversynen?2. Kommer ämnena att stärkas i skolministernsläroplansarbete eller fortsätter den s.k.blockläsningen i SO och NO, som kan innebära attvissa ämnen sätts åt sidan, såsom rapporter i dennationella utvärderingen nu utvisar?3. Kommer hemuppgifterna att tydligt lyftas framsom ett självklart arbetssätt för skolan?Anf. 4 Statsrådet ():Herr talman! Till vill jag säga atthennes sätt att föra debatten visar hur svår fråganegentligen är. Det finns inte några enkla svar ellerenkla angreppssätt. Å ena sidan finns det saker idagens läroplan som är bra. Där finns det sådantsom vi inte vill missa. Å andra sidan finns det sakerdär som vi borde kunna lyfta ut.Jag är inte tvärsäker. Det skall jag medge. Jag ärheller inte på något sätt ute efter att driva en linjesom leder till konfrontation. Jag tror i stället att detvore bra om vi kunde komma fram till ensamstämmighet. Men det är uppenbart -- och detframgår när man tittar på dagens läroplan och påhur den fungerar -- att förhållandena inte är i taktmed det förändringsarbete som vi nu bedriver inomskolan och som egentligen är ett uttryck för en storförändring tvärsigenom den gemensamma sektorn.Detta arbete bygger på att de som utnyttjarverksamheten, som får del av den -- eleverna ochderas föräldrar -- ställer allt större krav påinflytande. De som skall möta dessa krav ärlärarna, de professionella i verksamheten.Lärarna måste få ett utrymme inom det regelverksom fastställs av riksdag och regering och som gerdem förutsättningar att möta uppdragsgivarna i envettig dialog. De skall inte behöva säga: Så får jaginte göra och så kan jag inte göra, därför attskolöverstyrelsen, eller regeringen harbestämt det.Tydliga ramar -- ja. Och inom fastställda ramarskall det finnas ett mycket stort förtroende för deprofessionella i skolans verksamhet. Det är detprincipiella resonemanget i den ansvarspropositionsom antog i december månad.Det är på den grunden som jag bygger när jagskriver direktiven till den läroplansöversyn somskall göras, vars syfte inte är att titta enbart pågrundskolan utan också, vidsamma tillfälle, på gymnasieskolan,vuxenutbildningen och, som det står i den i gårpresenterade budgetpropositionen, förskolan. Dethandlar alltså om ett samlat resonemang utifrån enoch samma grundläggande utgångspunkt för heladen verksamhet som samhället har för att fostra ochutbilda barn och ungdomar. I detta utomordentligtattraktiva läge befinner vi oss just . Vissa saker isamhällsutvecklingen måste få slå igenom iläroplanen. Utöver detta med professionalismenoch förtroendet för dem som arbetar inomverksamheten, som är en nödvändig förutsättning,tar jag naturligtvis fasta på det som Ann-CathrineHaglund pekade på, nämligen nödvändigheten avatt tydliggöra baskunskaperna. Det har ju pågått enprocess i den riktningen. skall vi se till att detklart och tydligt skrivs in. Det här är också kopplat,vill jag påstå, till det resonemang som vi just harstartat om betygsfrågorna och som skall ses i sammaljus. Skall vi ha målrelaterade betyg i skolan, sombetygsutredningen nu tittar på, kräver detnaturligtvis också en tydlighet hos läroplaner ochkursplaner.I övrigt kommer naturligtvis den starka och snabbainternationaliseringen att slå igenom iläroplansöversynen. Jag har talat väldigt mycketom vad jag ser som kunskapsområden som kommeratt växa i betydelse, mot bakgrund avinternationaliseringen.Det är språken, helt naturligt. Inte bara defrämmande språken, utan också vårt egetmodersmål, som naturligtvis i avinternationalisering behöver stärkas och även pålång sikt skyddas.Det är bakgrunden, i den meningen att jag måstekunna orientera mig i tiden. Hur ser mitt kulturarvut? Hur ser den historia ut som är kopplad till mittland, till min bygd, till mina föräldrars uppväxt?Hur orienterar jag mig på så sätt i tiden inför enutveckling där vi i allt större utsträckning kommeratt söka oss ut i världen, med alla möjligheter detinnebär? I ett sådant perspektiv är kultur,kulturarv, historia någonting som kommer att lyftasfram i läroplansöversynen.Jag har också pekat på de ekologiskafrågeställningarna. Även de kommer att vara storai läroplansöversynen. Där har vi den gigantiskautmaning som vi alla står inför. Om inte vi eller vårabarn hanterar den på ett klokt sätt, kommer vi inteatt ha en värld att leva i. Det vet vi om. Vi kan intefortsätta på samma sätt som . För att förändraett sådant beteende som man bär med sig sommedborgare eller konsument krävs kunskap. Denkunskapen skall ges i skolan. Ett skolsystem iframtiden kommer inte att vara legitimt ellertrovärdigt hos dem som tar del av undervisningen,om man inte tar upp de stora frågeställningarna.Där har vi några av de kunskapsområden ellerämnen, vilket man nu vill kalla det för, som vikommer att lägga tyngdpunkten vid när viförändrar innehållet i verksamheten. Principernaför läroplanen, principerna för hur man skall vägaav mellan mål och riktlinjer, principerna för hurman skall väga av mål och riktlinjer motkommentarer tog ställning till så sentsom för en månad sen. Dem behöver jag därför inteutveckla ytterligare.Anf. 5 ():Herr talman! Jag har inget att invända mot deämnesmässiga betoningar som skolministernaviserar för läroplanen. Men den oro som jag harför ''tydligheten'' känner jag fortfarande. Jag ärorolig för att tydligheten kan innebära entorftighet. Det behöver inte bli så, men jag kännermig trots allt inte lugnad.Det finns också en tydlighet som i debatten längehar representerats av ochsom betyder att skolan blir ett nötande. Det är klartatt man inte kan gå igenom multiplikationstabellenen gång och tro att eleverna kan den, men dethandlar om hur skolan skall fungera. Vad är kärnani skolans verksamhet och hur fungerar den? Jagtänker då inte på vilka ämnen som utgör kärnan,utan på hur man arbetar. Jag är orolig för depropåer som finns om en läroplan där kunskapen ärkvantifierad. Det finns propåer om attprocentgränser skall gälla för det antal fel man fårha i multiplikationsräkning av olika svårighetsgrad,antal oregelbundna verb man skall kunna,tidsgränser för den tid en elev behöver för att läsaen text av olika svårighetsgrad och tillgodogöra siginnehållet. Den typen av kvantifieradekunskapsmål vill jag inte se i en framtida läroplan.Det menar jag är att styra skolans verksamhet åt felhåll.Jag är också orolig för kopplingen till målrelateradebetyg, naturligtvis är jag det. Jag är orolig för dekonsekvenser det kan få för läroplanen. Jag är räddatt det skall ge en läroplan där betoningen blirmycket stor på kvantifierade kunskapsmål sombehövs för ett målrelaterat betygssystem. Samtidigtsäger man att det skall råda en lokal frihet. Dåkopplas friheten enbart till arbetsformerna och intetill urvalet av stoff. Därmed tycker jag attläroplanen får en felaktig betoning. I det falletkänner jag fortfarande oro för vad tydligheteninnebär.Jag menar att det är viktigt att kunskapsinnehålletinte frikopplas från användandet av kunskap. Detär därför jag är rädd för torftiga kunskapsmål sominte är kopplade till att man verkligen kan användasina kunskaper, utan som är kopplade till sådantsom man lätt kan mäta vid ett skriftligt prov. Numenar inte jag att skolministern har sagt att detskall bli så. Men jag känner fortfarande en oro åtdet hållet.Litet av min fråga om tydligheten kvarstår.Naturligtvis tycker jag att det är bra med enmångfald av arbetsformer. Jag vill inte, som jagsade i mitt inledningsanförande, ha encentralstyrning av arbetsformerna. Men jag vill tydligt skall säga hur skolans arbete skall gåtill, vilka värderingar som skall ligga till grund;elevaktivt arbetssätt, undersökande arbetssätt,ingen ensidig betoning av katederundervisning osv.Anf. 6 ():Herr talman! Jag tycker att det är bra attskolministern betonar baskunskaper,basfärdigheter, språken, svenska osv. Jag tycker attdet är viktigt. Men jag tror också att det finnsanledning att se till att man verkligen betonarkunskapsförmedlandet i dessa avseenden.Ylva är rädd för en skola med ''nötning''.Men skall eleverna få djup förståelse, skall de fåöverblick, skall man ge dem redskap att kritisktgranska, måste man faktiskt se till att de kanbasfakta. De måste ha grundliga kunskaper först.Min förhoppning är att läroplanen skall vara tydligpå denna punkt. Vi måste ge elevernagrundläggande kunskaper. är det för mycketav ytlig orientering. Vi lämnar eleverna i sticket.Dessa grundliga kunskaper skall leda till förståelse,överblick och kritisk granskning. Skolministern svarade inte på omämnenas ställning kommer att stärkas i skolan. Ioch med att man undervisar i block är riskenuppenbar, vilket också har visat sig i de rapportersom nu har kommit från den nationellautvärderingen, att vissa ämnen åsidosätts och attdet blir en ytlig orientering. Det är oerhört viktigtatt läroplanen slår fast ämnenas roll, att varje ämneskall ha sin tid och sitt innehåll.Jag fick heller inget svar på frågan omhemuppgifterna. Skall vi stärka baskunskapernasoch basfärdigheternas roll i skolan, harhemuppgifter från början en mycket viktig roll. Detär fråga om att hos eleverna skapa en vana tillsjälvständigt arbete, enkelt i början och såsmåningom alltmer självständigt. Eleverna skall hamöjlighet att repetera hemma det som har gåttsigenom i skolan, göra studiebesök eller vad det kanvara som kan ingå i hemuppgifterna.Hemuppgifterna grundlägger den goda vanan.Hemuppgifter finns naturligtvis i skolan , menpå mycket varierande sätt. Det är synd, förhemuppgifterna ger en chans för eleverna attbefästa det som skolan har lärt ut.Anf. 7 Statsrådet ():Herr talman! För dem som inte är skolpolitiker ochtill äventyrs lyssnar på en sådan här debatt tror jagatt den framstår som litet obegriplig. Vi håller påatt på något sätt positionera oss omkring vissa, ominte slagord så åtminstone signalord. Några sägersig stå för ämneskunskaper, andra skall stå föröverblick och helhet. Jag skulle tro att detta ocksåär en obegriplig debatt ute i skolorna. Skolpolitikenär i det här sammanhanget litet i otakt med vad somfaktiskt händer i landet i övrigt. Det är inte det enaeller det andra. Det är inte så att någon står förkunskaper och att någon annan inte står förkunskaper.Ylva har precis som Ann-CathrineHaglund naturligtvis de bästa avsikter och vill attungarna skall lära sig så mycket som de över huvudtaget kan, så mycket som deras kapacitet ochförmåga över huvud taget ger dem anledning till.Det är också min utgångspunkt.Här finns naturligtvis ingen som helst anledning attskapa en läroplan som skulle bli så pass torftig,därför att den är så enkel, att den på något sättutgjorde något slags kommando, innebar någotslags miniminivå eller minsta gemensammanämnare. Det är inte ambitionen. Dit skall vi intekomma, utan precis som jag har uttryckt det iansvarspropositionen, i remissbilagan tillöversynen av statsbidragssystemet har vi de högstaambitionerna. Men vi vet om att dagens läroplan ärså konstruerad och skriven, att den är en politiskkompromiss. Den politiska kompromissen bär oftaden prägeln att man kan läsa den litet si och så.Det är rätt anmärkningsvärt att Ann-CathrineHaglund här säger att om den läroplan som faktisktär fastställd av regering och riksdag och som skullegälla som rättesnöre ute i landet hade fått gälla,vilket den tydligen inte gör, så hade allting blivitbra. Det hade blivit bra just därför att det var BrittMogård som signerade den läroplanen. Vi som varmed vid det tillfället vet att det första som händenär den blev antagen var att den dåvarandemoderate statssekreteraren gick ut och sade att deninte var särskilt bra.