prot · GE0957 · 1991-02-06 00:00:00 — Jag fårväl se det som berömvärt att jag lyckatsåstadkomma detta.När det sedan gäller opinionsundersökningar är dettre partier som har tagit ansvar för svårauppgörelser , socialdemokraterna,och , och dessa partiers ledarehar dåliga siffror just , medan partier sommoderaterna, vänstern och dessutom kds, som stårutanför, får bra siffror. Det kanske säger något omsamhällsklimatet just . Mennär vi närmar oss ettval är jag övertygad om att de svenska väljarnakommer att föredra partier som kan ta ansvar.Jag vill för bekräfta att det rör sig om30 000 hushåll av pensionärer. Men eftersom dessahushåll kan bestå av flera personer kan detsammantaget vara fråga om 50 000--60 000personer som har hamnat i kläm på grund av destora boendekostnadsökningarna. Vi är då bereddaatt göra något för dessa pensionärer och inte väntamed en utredning, utan göra det retroaktivt frånden . Det kommer att ske i form av ettextra kommunalt bostadstillägg för att göra det såenkelt och rakt som möjligt. Genom detta kommerman upp till en hygglig standard, dvs. till minst densom gäller för socialbidragsnormen.Vi kommer dessutom att tillsätta en utredning somskall titta på det långsiktiga problemet. Detta ärvad efterlyste, så jag förmodar att handärmed är nöjd.Den tredje vägen har verkligen inte misslyckats.Den svenska ekonomin står utomordentligt stark.Vi har, , en balanserad budget, jämförtmed ett jättelikt budgetunderskott 1982. Vi harsunda statsfinanser. Vi har haft entillväxt av industriproduktionen som står sig väl ijämförelse med exempelvis . Vi haren arbetslöshet som trots allt som har sagts härligger på ungefär en fjärdedel av vad som ärnormalt ute i . Vi har en inflation som harvarit hög bl.a. på grund av åtgärderna i sambandmed skattereformen men som går dramatisktner, och det är ju det som gör att räntan sjunker. Jagär, , inte ledsen för att marknadendärmed visar ett förtroende för densocialdemokratiska ekonomiska politiken. Detinnebär att mängder av boende får lägre kostnader,och det är väl utomordentligt bra.Carl Bildt vill dra ideologiska slutsatser av vad somhar hänt. Men jag menar att det räcker med att CarlBildt tittar sig omkring i omvärlden. I föll enborgerlig regering. I gicksocialdemokraterna fram i det senastevalet. Det är klart att socialdemokraterna i Sverigenågot har drabbats av den misstro som finnsgentemot alla regeringspartier just , jag vill inteundanskymma detta. Det oroar säkert en hel del avvåra sympatisörer inför höstens val, men vi hardrygt på oss att ändra på det.Eftersom det här är mitt sista inlägg skall jag ta upplitet mer av den ideologiska aspekten. Moderaternahänvisar här till nyliberalismen som framtidens idé,men det tror jag inte på.Nyliberalismen har ju haft sin chans under den tiddå den kallades liberalism, och den fick orimligakonsekvenser med massarbetslöshet,okontrollerade konjunkturvängningar, mycketbrutal fattigdom, otrygghet och enormaklasskillnader. Socialismen växte ju fram som enprotest mot detta. Redan från början valdes olikavägar. En var den kommunistiska, den som såbrutalt har misslyckats i . Den andra varden väg vi valde i , medsocialdemokratiska partier. På en och annan punkthar vi väl gjort misstag, vi har prövat oss fram. Mensammantaget, som helhet, innebär densocialdemokratiska politiken stora framgångar:ökad välfärd, rättvisa och trygghet. Moderaternasäger nu att den tredje vägen har misslyckats ochatt man måste satsa på nyliberalismen, men detta äralltså inte något nytt. Det är att gå tillbaka till någotmycket gammalt som inte höll måttet, utan somtvärtom fick förskräckliga konsekvenser. Jag är förmin del övertygad om att det är helt andra idéer somhör framtiden till.Jag får återkomma till ochdiskussionen om budgetunderskottet -- kanske meden gemensam räknesnurra, så får vi se vad det ger.Det är inte trovärdigt när enaminuten talar om de väldiga förmåner som följer avhans politik -- sänkta boendekostnader och sänktmatmoms -- och nästa minut vill göra gällande attdetta inte medför några ekonomiska påfrestningar.Är dessa förmåner någonting värda så kostar de.Jag blev å vägnar bekymrad närhan talade om som ''de här stackarsöarna''. Vi skall ju ha möte iKöpenhamn, och jag tror att regeringen fåröverväga att utse en livvakt för , såatt han kan röra sig på gator.Bengt och jag har flera gångerdiskuterat inflationen. Självfallet tar regeringen sittansvar. Men jag har ändå velat påpeka att vi gångpå gång har lagt fram förslag -- första gången ,och så 1990. Vi har t.o.m. tagit på ossen regeringskris för att kyla ner ekonomin ochhindra de stigande lönekostnaderna ochinflationen. Det är därför felaktigt att säga att viinte har tagit ansvar och att vi inte har försökt göranågot. går ju faktiskt inflationen dramatiskt ner.Det är ett resultat av att vi äntligen har fått igenomden typ av åtgärder som vi har velat genomföra.Så till och skattereformen. Vi harförvisso fått betala ett politiskt pris för dennareform, men vi har genomfört den därför att vianser att den är nödvändig och viktigt för landet.Jag ger gärna en eloge för att man harställt upp och tagit det ansvaret -- det har säkert intevarit lätt för heller. Men i dagens debattfår vi beskedet att skattereformen kommer attsaboteras av genom skattesänkningartill de välbeställda; det går inte att genomföra enskattereform som inte är finansierad. Jag uppleverdet så att löften om förändringar när detgäller det som skall finansiera skattereformenockså är ett hot mot skattereformen.Detta måste rimligen bekymra lika mycket som det bekymrar mig, ochsjälvfallet skall jag återkomma till dennafråga.Vi har inte fått höra ett ord omregeringsalternativet. Det är märkligt när vi hållerdenna allmänpolitiska debatt i ingången till envalrörelse. Oredan är i stället större än någonsin,och i den fråga som fällde den senaste borgerligaregeringen -- nämligen skattepolitiken -- ärpartierna nu ännu värre splittrade än vad de var närden borgerliga regeringen föll i början av 80-talet.Detta är enligt min mening en av de mestanmärkningsvärda slutsatserna av denna debatt.Vi kan som regeringsparti i det läget redovisa att vivisserligen har haft en hel del problem under denhär valperioden -- vi har haft en hel del svåra beslutatt fatta -- men uppenbarligen har våra åtgärder fåtten positiv effekt, och vårt land går, såvitt vi kanbedöma, mot en ganska hygglig framtid. Detta ärett resultat av att vi har tagit ansvar för nationen.Jag hade tänkt ta upp detta som en femte punkt imin inledning, och jag skall nu bara kort sägaföljande. Vi har här i med tre andrapartier formulerat en Europapolitik medmedlemskap i som ett bärande element. Vi hartillsammans med genomfört enskattereform. Vi har tillsammans med ochfolkpartiet utformat en handfast och braenergipolitik. Vi har tillsammans med centernsatsat för att förbättraarbetsmiljöerna, minska arbetsskadorna ochförhindra att människor slås ut från arbetslivet. Vihar tillsammans med olika partier påbörjat engenomgripande reformering på en rad viktigaområden: skolan, äldreomsorgen,socialförsäkringen och bostadsfinansieringen. Jagundrar om en borgerlig regering skulle ha kunnatenas i en enda av dessa frågor.Moderaterna har konsekvent satsat på enkonfrontationspolitik, och det har gett vissopinionsmässig utdelning, det skall jag erkänna.Men den strategin gör det svårare att nå bredalösningar, att åstadkomma samling kring degemensamma alternativen. Och det är just det, frutalman, som jag tror att kommer att behövaunder 90-talet.UtrikesfrågorAnf. 20 ():Fru talman! Denna utrikesdebatt i denallmänpolitiska debatten äger rum mot bakgrundav ett pågående krig i och etttillstånd av nästan krig i . Båda dessaallvarliga skeenden, förknippade med lidande ochförluster av människoliv, berör oss här i Sverige.Estland, och och deras folks ödenligger våra hjärtan nära. Sekelgamla band förenarvåra nationer. Geografi, kultur och historia bindeross samman.Det är därför naturligt att händelseutvecklingen iBaltikum engagerar oss alldeles särskilt. Det ärockså naturligt därför att vårt ansvar för liksomvåra möjligheter att hjälpa är särskilt stora när detgäller dessa våra nära grannar.Under trycket av de blodiga händelserna i Litauenoch har det också vuxit fram en nybeslutsamhet och en ny enighet mellan de politiskapartierna om att har både möjlighet ochvilja att spela en aktiv och hjälpande roll gentemotde baltiska republikerna i deras kamp för sin frihetoch självständighet.Vi välkomnar socialdemokratins nya, aktivareagerande roll i Baltikumfrågan och hoppas att denblir bestående. var det inte möjligtmed radiosändningar på litauiska. skall dessakomma i gång om än i blygsam skala. För ett årsedan avvisades vårt förslag om en diplomatisknärvaro i . planeras en sådan. Så sentsom 1988 karakteriserades moderatBaltikumpolitik i denna kammare avsocialdemokratins företrädare med ord som''tokigheter'' och ''extremism''.Verkligheten är den att socialdemokratiskutrikespolitik i fråga efter fråga varit ur takt medtiden. Socialdemokraterna felbedömdeutvecklingen i Central- och Östeuropa.Socialdemokraterna underskattade kraften i debaltiska folkens frihetssträvanden.I har PLO blivit främstevän. I tredje världen har varit storbidragsgivare till en lång rad diktaturregimer. Ochsist men inte minst: var ett svensktEG-medlemskap uteslutet.Det är bra att socialdemokratisk utrikespolitik nunärmar sig verkligheten. Men socialdemokratinsdemonstrerade oförmåga att förstå vår europeiskasamtid är oroande.Ett lugnare skede tycks ha inträtt iden baltiska händelseutvecklingen.Kraftmätningen tycks nu koncentrera sig på defolkomröstningar som skall äga rum. Det faktumatt agerar med störreåterhållsamhet är en direkt följd av den starkainternationella reaktion som dödsskjutningarna iVilnius och förorsakat. , ochLitauen står inte ensamma. Deras krav pådemokrati och internationell självständighet harstöd i det nationella samfundet.Av stor betydelse är säkert också den starka internakritiken i mot framfart i Baltikum.En lärdom av de senaste veckornas skeende är attfasthet lönar sig, att protester lönar sig, att detinternationella samfundet har en stor roll att spelanär det gäller att stödja de demokratiska krafternai och de demokratiskt valdaparlamenten i Baltikum.ESK-processen, som ju nådde en ny höjdpunkt den12 november då ''the Charter of '' antogs,utgör den ram inom vilken kampen för demokratioch mänskliga rättigheter inom alla iförsta hand måste föras. ESK-processen förpliktigainte bara medlemsländerna att följa de antagnaprinciperna, den förpliktiga också signatärländernaatt använda sig av ESK-maskineriet för att beivraövergrepp mot ESK-principerna.Sverige är således moraliskt förpliktigat attanvända sig av alla ESK-processens möjligheter föratt främja de baltiska folkens sak. Det är samtidigtglädjande -- och här vill jag ge utrikesministern eneloge -- att nu också tagit upp balternas saki FNs kommission för de mänskliga rättigheterna.Fru talman! invasion av den 2augusti kastar fortfarande sin skugga övervärlden. Kriget pågår, och någon lösning är ännuinte i sikte. Av betydelse är att FNs resolution 678inte bara befullmäktigar alliansen att användamilitära medel för att befria , den talar ocksåom återupprättandet av freden och säkerheten.Med andra ord: skall inte bara bli fritt utanockså få en chans att förbli fritt.Sverige berörs av främst som lojal FN-medlem. Detta innebär att vi måste ställa upp medde resurser som FN begär av oss. har ocksåmöjlighet att ge humanitärt stöd till de människoroch nationer som särskilt drabbas av Gulf-kriget.Sverige måste vara berett till ytterligare sådanainsatser.Sverige måste också vara berett att ge sitt bidrag tillden fredsprocess som måste komma efter krigetsupphörande. Den nya fredsordningen måstenaturligtvis framför allt byggas upp av arabstaternasjälva, men erfarenhet bör kunna hämtas ur bl.a.ESK-processen.En bestående fredsordning kräver framsteg i frågaom både säkerhetsarrangemang, demokratin ochde mänskliga rättigheterna samt dessutom denekonomiska och sociala utvecklingen. Dettamotsvarar de tre korgarna i den europeiskasäkerhetsprocessen.Palestinafrågan måste också få sin lösning i enkommande fredsprocess. Det är uppmuntrande attkunna läsa den brittiska utrikesministerns ord idagens : ''Alla de större makterna är överensom att måste dra sig tillbaka från deockuperade områdena så att palestinierna kanutöva sin rätt till självbestämmande. ''Fru talman! Många har tidningskommentarernavarit om bristande förmåga att ageragemensamt i Gulf-krisen. Allt detta är sant, men låtoss inte för tro att pågrund av detta inte kommer att gå vidare mot sinmonetära och politiska union. Och låt oss inteheller hoppas det.Skall och också ochså småningom hela bli och förbli en zon avfred, frihet och demokrati, till nytta för sig själv ochden övriga världen, så behövs den europeiskaintegrationen som kraftcentrum och som vision.Sakta, stegvis kommer det utrikespolitiskasamarbetet att utveckla sig under hänsynstagandetill medlemsstaternas traditionella intressen. Tilldetta samarbete bör lämna sitt bidrag somfullvärdig medlem.Anf. 21 ():Fru talman! När utrikespolitiken diskuterades iriksdagen i storutsträckning handlat om huruvida FNs beslut omsanktioner var riktiga och om de väpnadeaktionerna var nödvändiga eller oundvikliga.En del har försökt lansera en ny tredje ståndpunktsom bl.a. innebär att skulle ställa sig vidsidan av eller frondera mot de beslut som FNssäkerhetsråd har fattat.Situationen är besynnerlig. har talesmän förolika politiska ideologier efterlyst insatser från FNssida för att skapa och upprätthålla internationellfred och säkerhet och hävda internationell folkrätti detta syfte. När så de politiska blockeringar somförlamat FNs handlingsförmåga under så lång tidsläpper och FN kan leva upp till sina åtaganden, blirreaktionen förvåning och i vissa fall bestörtning.Men FNs stadga har innehållitföreskrifter om hur Världssamfundet kan ingripamot länder som bryter mot folkrätten ochockuperar en annan medlemsstat i FN. Sådanaingripanden kan även omfatta väpnade aktioner.Säkerhetsrådets första beslut gällde sanktioner motIrak. Knappast någon trodde att sådana sanktionerskulle kunna knäcka på fyra fem månader.Snarare sågs som ett utsträckt tillfälletill eftertanke, förhandlingar och reträtt ur Kuwaitfrån sida. Av detta blev ingenting. SaddamHussein tog i stället många tillfällen att visa att hansavsikt var att permanent införliva med Irak.När respiten utgick och inga teckensyntes på någon förändrad inställning från Irakssida stod det klart för de flesta politiska bedömareatt ett ingripande från FN-ländernas sida blivitoundvikligt.I debatten säger nu en del att man skulle ha låtitsanktionerna verka under . Mentroligen hade inte ens årslånga sanktioner knäcktSaddam beslutsamhet att till vilket prissom helst behålla . Det har också sagts attSverige inte borde solidarisera sig medsäkerhetsrådets beslut. På den punkten harregeringen varit entydig. De förpliktelser vi åtogoss när vi blev medlemmar i skall vi självfalletuppfylla det blir aktuellt.I debatten har det också diskuterats om despoten iIrak är en eller en . Det verkar närmastsom om till sin karaktär påminnerom men till sin strategi om . Det är enolycksbådande kombination av förebilder!Långsiktigt kommer konflikten mellan FN och Irakatt få många återverkningar. En gäller krav på ennoggrann analys av FNs beredskap att även ifortsättningen hävda folkrättens och deninternationella fredens och säkerhetens principer.Vi anser att i FN bör aktualisera frågan omhur FN i större utsträckning skall kunna ingripainnan konflikter har gått för långt och förvandlatstill krig. Skulle ett system med permanentasäkerhetsstyrkor i FNs regi kunna fylla en sådanuppgift? Bör inte i så fall förklara sig villigtatt sätta upp en kontingent som kan ingå som en deli en sådan permanent säkerhetsstyrka?En annan effekt blir givetvis att frågorna om detpalestinska folkets framtid på nytt aktualiseras.Inte därför att Kuwaitkrisen hänger samman medPalestinafrågan -- det är bara -- utan därför att frågorna om fred, säkerhetoch demokrati måste komma på dagordningen närkriget om är över. Någon varaktig lösningpå Palestinafrågan kan det inte bli förrän Israelgaranteras rätten att existera inom säkra ocherkända gränser. Det torde inte bli möjligt utan attPLOs inflytande minskar och en ny palestinsk statkan byggas på demokrati.Efter kriget kommer med all säkerhetmedborgarna i att kräva förändringar idemokratisk riktning i sitt land. I bästa fall kanliknande krav resas också i andra arabstater. Det ärgenom att demokratin utbreds och förstärks somfreden långsiktigt kan bevaras. När kriget i Gulfenväl avslutats är det viktigt att bidrar medhjälp till de folk och länder som direkt och indirekthar drabbats av kriget. Också här har vi ett ansvaratt främja demokratins framväxt och uppbyggnad.Fru talman! utrikespolitik måste tydligtutgå från insikten att varaktig fred och stabilitet ilängden bara kan byggas med demokratinsprinciper som utgångspunkt. Övergången frånkommunism till demokrati i de gamlaWarszawapaktsstaterna har redan skapat ett nyttsamarbetsklimat i . Den processen måstefullbordas genom en fortsatt demokratisering ocksåi Sovjetunionen.Den sovjetiska arméns och inrikestruppernasattacker mot de baltiska republikerna haruppenbarligen ingått i en centralt inspirerad planför att störta de fritt och demokratiskt valdaparlamenten och regeringarna i , Lettlandoch . Detta visar att fortfarande ären diktatur. Det avslöjar på nytt kommunismensrätta ansikte.De starka solidaritetsyttringar med somkommit från ledande politiker i den ryskarepubliken och i andra republiker visar myckettydligt att man också där uppfattar ett akut hot motde demokratiska rättigheter som vunnits de senasteåren. Den klyfta mellan olika nationaliteter somMoskvas hantlangare försöker lura omvärlden atttro på är i verkligheten, i lika väl som iRyssland och på andra håll, en klyfta mellandemokrater och kommunistiska reaktionärer.Det som hänt i är ingen intern sovjetiskfråga. De stater som deltar i ESK-samarbetet harförbundit sig att respektera grundläggandemänskliga och demokratiska rättigheter. Redandetta ger oss i och andra länder enskyldighet att kräva att avtalet respekteras också avsovjetregeringen. står det klart att denbaltiska frågan inte i längden kan kvarstå olöst närandra följder av och avsamarbetet mellan och äntligenförpassas till historien. Som vidmånga tillfällen har uttryckt saken: efterkrigstidenär inte över förrän de baltiska länderna återfått sinfrihet och återinträtt i det samfund av europeiskademokratier som de tillhörde innan de med våldoch tvång ockuperades och annekterades avSovjetunionen.Samma slutsats har ledningen för den stora ryskarepubliken dragit. , , ochLitauen har erkänt varandras suveränitet ochrätt till självständighet och enats om samarbete påolika områden av ett slag som är naturligt för friademokratier. Vi förväntar oss att ocksåSovjetunionens ledare agerar på samma kloka ochframsynta sätt som ledare har gjort.Annars kommer de ändå inte i längden att kunnaförhindra att frihet och demokrati segrar också därde tillfälligt kan slås ned av militärt våld och terror.Det är bra att den aktualiseratsituationen i i FNs kommission förmänskliga rättigheter. Blodbadet i harväckt omvärlden till insikt om vad som håller på atthända i . Beslutsamheten hos de baltiskafolken har ökat i takt med skändligheterna frånMoskvas sida. Det är av yttersta vikt att Sverigestöder de baltiska folkens strävan efter frihet ochsjälvständighet genom fysisk närvaro i Baltikumoch genom att aktualisera sak iinternationella sammanhang -- i ESK, Europarådetoch FN.Stödet till har en utomordentligt starkförankring hos det svenska folket. Det visar detekonomiska stöd som Röda korset, Rädda barnenoch kyrkorna fått till sina insamlingar. Det visarmåndagsmötena som har hållits iföljd. Här vill jag gärna ge en eloge till vårariksdagskolleger , som tog initiativet till dennakontinuerliga solidaritetsmanifestation. Det är våruppgift som politiker och partier att ge uttryck fördetta stöd till de baltiska folken i deras hängivnaoch uthålliga kamp för frihet och självständighet.Anf. 22 ():Fru talman! Flera talare har vittnatom den skillnad i utrikespolitiskt stämningslägesom råder nu jämfört med . Då barsvi alla fram av den optimism som fredligarevolutioner och som avspänningen mellansupermakterna skapade. diskuterar vivärldspolitiken i skuggan av ett krig i Persiska vikenoch med bilderna från de sovjetiska övergreppen iBaltikum färska på våra näthinnor. Vi har fått enallvarlig påminnelse om att vägen till en fredlig ochrättvis värld är mycket lång.De sovjetiska övergreppen i har medrätta upprört oss starkt. Det är självklart att vimåste fortsätta att på ett mycket entydigt sättfördöma varje försök från sovjetledningens sida attmed våld motverka de baltiska frihetssträvandena.Vi har också ett ansvar att medverka till att skapastörsta möjliga internationella tryck motSovjetunionen för att på det sättet bidra till enförhandlingsprocess som kan leda till att de baltiskastaternas självständighet kan återupprättas. Det ärbra att har varit aktivt på det här områdetoch tagit upp frågan i ESK, i och i FN.Vi bör fortsätta med den typen av aktiviteter.FN är ett naturligt forum för det; det är naturligt attta upp frågan där, inte bara inom ramen förkommissionen för mänskliga rättigheter. När detgäller att medverka till erövrade länders frigörelsehar FN ett förflutet i en tidigareavkoloniseringsprocess. Det är inget orimligt attFN tar ett ansvar för en frigörelseprocess också här.Det behövs en internationell konferens om debaltiska staternas framtid, en konferens som harmålet att se till att denna rest av Molotov--och alliansmellan och undanröjs och som utgårfrån de baltiska folkens rätt till självbestämmande.Det naturliga vore att denna konferens ägde ruminom ramen för ESK-processen. Om det inte ärmöjligt på grund av sovjetiskt veto, bör vi försökafinna andra former för att få till stånd en sådankonferens.Det har ju förekommit en ganska omfattandediskussion om folkrättsliga syn på debaltiska staterna. Det är fortfarande våruppfattning att ett erkännande av de baltiskastaterna som självständiga stater är möjligt när deblir självständiga stater och då naturligtvisomedelbart måste komma till stånd.Det har också sagts att vi skulle ta tillbaka någotslags erkännande av ockupationen. Det endaSverige har gjort är såvitt jag har förstått att vi harerkänt det faktum att ockupationen skett och attSovjetunionen på det sättet skaffat sig kontroll överde baltiska republikerna. Däremot har vi aldrigpåstått att det på något sätt skulle vara legalt.Men för undvikande av missförstånd skulle detkanske finnas anledning för att ytterligareförtydliga att vi anser att den sovjetiskaannekteringen av de baltiska republikerna skedde istrid med folkrätten, var illegal, och att det därförinte finns någon legal grund för sovjetiska anspråkpå kontroll över de baltiska republikerna. Jag troratt ett sådant klargörande från svensk sida skullevara nyttigt.Dessutom bör vi naturligtvis utnyttja varjemöjlighet att ge ett aktivt materiellt stöd till debaltiska frihetssträvandena, t.ex. genom att utvidgade radiosändningar som sker på de baltiskaspråken och genom att på andra sätt stödjafolkfronterna i deras informationsarbete och ävenpå andra områden där det är möjligt.Händelseutvecklingen i har, tror jag,också utgjort en påminnelse för oss om att densvenska neutralitetspolitiken inte på något sätt harförlorat sin aktualitet. Den är fortfarande viktig förvår utrikespolitiska handlingsfrihet, och den ärviktig för stabiliteten i . Jag tror att det finnsanledning för oss att påminna oss själva om detfaktum, att en minskad trovärdighet för densvenska neutralitetspolitiken ytterligare skullekunna försvåra de baltiska staternas frigörelse.Det är viktigt att deltar aktivt i deneuropeiska samarbetsutvecklingen ochintegrationsprocessen. Vi ser ett svensktmedlemskap i som en positiv möjlighet i detsammanhanget.