prot · GE09116 · 1991-05-22 00:00:00 — Överhuvud taget bör kvinnors ohälsa tas på större allvar,och mer forskning behöver ske på det området.Trots att nästan lika många kvinnor som män finnsi arbetslivet har vi den kanske mest könsuppdeladearbetsmarknaden i världen. Kvinnor återfinns intesärskilt ofta i ledande befattningar. Kvinnordrabbas hårdare av den svåraarbetsmarknadssituationen som vi har än vadmän gör. Många traditionella kvinnoryrkenrationaliseras bort eller försvinner på grund av dentekniska utvecklingen. Samhällets resurser förfritidsverksamhet och idrott går i störreutsträckning till män och pojkar än till kvinnor ochflickor.Det finns många fler exempel. Men jag är inte uteefter att komma med en heltäckandeeländesbeskrivning utan efter att visa på behovet avfortsatt positivt jämställdhetsarbete inom allaområden.Jämställdhetsarbetet handlar i mycket storutsträckning om att förändra attityder ochfördomar. Just det kan vi inte besluta om iriksdagen. Men vi kan hjälpa attitydförändringarnapå traven genom att ständigt hålla debatten levandeoch genom att ge förutsättningarna. Det finns enhel del områden där kan fatta beslut sombidrar till ökad jämställdhet.Den största delen av den här debatten handlar omförslaget till ny jämställdhetslag. Den första lagengenomfördes om jag minns rätt under den tidcentern satt i regeringsställning och KarinAndersson var jämställdhetsminister. Det är nu etttag sedan, och det är klart att lagen är mogen förrevidering.Det nya förslaget heter följdriktigt ''Olika på likavillkor''. Det tycker vi är ett bra namn. Däremothar vi en hel rad synpunkter på innehållet iförslaget.Vi har inte mindre än 18 reservationer fogade tilldet här betänkandet där antingen stårensamt eller tillsammans med andra. Jag skall gåigenom de flesta av dem. kommersenare att ta upp frågan om kvinnors arbetsmiljö,varför jag inte går in på det området.Den första reservationen gäller förutsättningarnaför jämställdhet där vi pekar på nödvändigheten avatt låta mäns och kvinnors erfarenheter ochvärderingar komma till uttryck i samhällsarbetet.Först då får vi ett bra underlag för politiska ochfackliga beslut och bidrar på det sättet till ettmänskligare arbets- och näringsliv. Det självklaramålet är att kvinnor och män skall ha likvärdigasociala och ekonomiska möjligheter och möjlighetatt dela på föräldraansvar och hemarbete. Det börföras en vidgad debatt på dessa områden. Vi tarockså upp betydelsen av attitydpåverkan för attbeslut på jämställdhetsområdet skall upplevas sommotiverade.Kvinnors sämre villkor på arbetsmarknaden lederockså till sämre villkor när det gäller sjukdom,arbetslöshet och pensionering. Vi menar att desociala trygghetssystemen måste ändras så att deutgår från grundtrygghetsprincipen medmöjligheter till individuell påbyggnad. Exempel pådetta är våra förslag om höjd grundpension, allmänarbetslöshetsförsäkring och vårdnadsersättning.I en annan reservation tillsammans med moderateroch folkpartister pekar vi på den bristandevalfriheten för kvinnor i den offentliga sektorn. Vivill öppna fler möjligheter för kvinnor att startaegna företag inom vård, omsorg och utbildning.Det ger kvinnor fler valmöjligheter, och kvinnorskunskaper och erfarenheter tas till vara på ettbättre sätt.Vi i trycker också hårt på kvinnorsföretagande i ett regionalpolitiskt perspektiv. Detär oerhört viktigt att kvinnors arbetsmarknadbreddas för att man skall kunna utveckla utsattaregioner och hindra kvinnors flykt från dessaområden. Kvinnor är nödvändiga för att helaSverige skall kunna leva! Utvecklingsfonderna harhär en stor uppgift som stöd och hjälp för kvinnligaföretagare. Vi välkomnar att har kunnatfatta beslut om de krav som vi har fört fram längeom att utvecklingsfondernas ansvar även skall gällatjänstesektorn. Vi beklagar dock indragningen av1,6 miljarder av utvecklingsfondernasutlånningsmedel. I den omställningsperiod ochsvåra arbetsmarknadsssituation som vi nu befinneross i är det besvärande.Jag yrkar bifall till reservation nr 11.Centern har länge drivit kravet på arbetsvärderingav olika yrkessektorer för att kartlägga skillnaderoch analysera bakgrunden till attkvinnodominerade yrken oftast värderas lägre änyrken där män dominerar. Målet är naturligtvis likalön för likvärdigt arbete. Ett system medarbetsvärdering finns inom EG. Vi anser attden utredning som regeringen nu föreslår har förlåga ambitioner, eftersom man där nöjer sig med attanalysera möjligheterna att användaarbetsvärdering som ett instrument för jämförelser.Tiden måste nu vara mogen att gå längre, och viföreslår därför att utredningen skall varaparlamentarisk och få direktiv att utformaarbetsvärderingsinstrumentet till ett konkretförslag, både när det gäller organisatoriska rutinerför att värdera olika arbeten och en faktiskvärdering av olika yrkessektorer. I detsammanhanget bör EGs regler också prövas.Det här är en av de viktigaste frågorna för att detskall bli förutsättningar för bättre villkor påarbetsmarknaden. Det är ganska obegripligt attregeringen är så försiktig. Jag vill därför ställaföljande fråga till både ochjämställdhetsminister som är häri dag: Varför är ni så försiktiga? Varför kan inte vi iSverige gå före på det här området?Jag yrkar bifall till reservation nr 7, som folkpartietockså har ställt sig bakom.Vi centerpartister vill också öka trycket påarbetsmarknadens parter att arbeta för att nå måletlika lön för lika eller likvärdigt arbete. De bördärför till JämO redovisa vad de har gjortför att nå målet. Därigenom kan arbetet påskyndas.Vi tar upp detta i reservation nr 42.Jämställdhetslagen har omfattat detarbetsrättsliga området, och i förslaget finns ingetförslag på utvidgning. Vi anser att lagen nu börvidgas till att gälla fler områden och då i första handutbildningen, eftersom den har en så avgörandebetydelse för jämställdheten. Dessutom blirsambandet mellan utbildning och arbetsliv alltstarkare. Det är positivt att JämO nu får möjlighetatt bedriva informations- ochrådgivningsverksamhet även inomutbildningsområdet. Men vi anser inte att de skälsom utskottsmajoriteten anför mot en utvidgningav lagen är bärande. Vi tycker att regeringen skallåterkomma till med ett förslag omutvidgning.Utbildningsområdet har över huvud taget storbetydelse när det gäller jämställdheten. Det gällerläroplansarbetet, lärarutbildningen ochläromedlen, dvs. hela utbildningsväsendet ifrånförskola, ungdomsskola och högskola till forskning.Det är det området som har den största betydelsen.Förebilder är viktiga för barn. Bl.a. genomförebilder lär de sig vad som är manligt och vad somär kvinnligt. Därför är det i högsta gradotillfredsställande att nästan alla förskole-,lågstadie- och mellanstadielärare är kvinnor. Dethär är ett starkt skäl för att ytterligare stärkaarbetet för en mindre könsuppdeladarbetsmarknad än den vi har i dag.I förstone kan regeringens förslag om obligatoriskjämställdhetsplan i företagen låta bra. Det är klartatt alla företag behöver, mår bättre och medsäkerhet fungerar bättre om medarbetarnasresurser tas till vara på bästa sätt. Det gör man omarbetslivet är jämställt. Vi tror att ett sådant tvångbara skulle uppfattas som ännu ett byråkratisktpåfund som kommer uppifrån -- särskilt gäller detde mindre företagen. En sådan åtgärd kan därförmotverka sitt syfte.Ingen uppföljning eller kontroll av planernaföreslås heller. Dessa planer riskerar därför att bliett slag i luften. Det bör i stället vara i företagetseget intresse att i samråd med de fackligaorganisationerna utforma en policy förjämställdhetsarbetet inom företaget som kan följasupp och revideras med jämna mellanrum. Dettabör vara frivilligt. Jämställdheten bör vara ettnaturligt inslag i arbetslivet.En fråga som har större betydelse förjämställdheten är att av arbetsmarknaden är undantagen från JämOs insyn på grund avkollektivavtal. Lagen har därigenom oftaurholkats. I det nya lagförslaget föreslås nu igen attreglerna om aktiva åtgärder skall kunna ersättas avsådana avtal. Vi motsätter oss detta. Vi anser attdet här finns tillräckligt starka skäl för att frångåprinciperna om kollektivavtal. Vi anser attkollektivavtal inte skall kunna skydda delar avarbetsmarknaden från JämOs tillsyn. Dessutommåste JämO få möjlighet till insyn och rätt attinhämta uppgifter från arbetsgivare. Vi föreslårdärför att lagen skall gälla hela arbetsmarknadenoch inte kunna ersättas med regler i kollektivavtal.Jag yrkar bifall till vår reservation nr 33.Sexuella trakasserier på arbetsplatsen är ett högtpåtagligt problem för många kvinnor. Det kanaldrig accepteras. Vi vill utvidga lagen till att gällaförbud mot sexuella trakasserier även om de intedirekt är förenade med hot och/eller försämring avarbetsvillkoren. Blotta förekomsten av trakasserierpå en arbetsplats måste enligt vår uppfattningförbjudas och kunna leda till att den somtrakasserar ställs till ansvar.Beträffande påföljden anser vi att skadestånden förbrott mot jämställdhetslagen måste höjas till ensådan nivå att de avskräcker från att begå brott.Även ekonomiskt skadestånd bör komma i fråga,eftersom det är svårt att ha en annnan nivå påskadeståndet än i andra mål. Vi anser att detta skallutges som kompensation från utebliven lön ochandra utlägg. Vi föreslår att regeringen skyndsamtskall återkomma till med förslag om delagändringar som behövs för att genomföra detta.Vi menar också att jämställdhetsnämnden skallavskaffas och dess uppgifter föras över till JämO.Det kan inte vara meningsfullt att i dessarationaliseringstider behålla en nämnd som inte haravgjort ett enda ärende. Regeringen bör även idenna fråga återkomma till med förslagtill de lagändringar som behövs när nämnden skallavskaffas.Arbetsdomstolen och dess sammansättning har storbetydelse för behandlingen av ärenden somkommer dit. Eftersom domstolen dominerasav män finns det risk för att bedömningen inte blirhelt objektiv. Detta riktar jag inte mot männen somen anklagelse för att de medvetet misskrediterarkvinnor. Det är bara så, att kvinnors och mänserfarenheter och språk skiljer sig åt så mycket att viofta har svårt att förstå varandra. En mer allsidigsammansättning av arbetsdomstolen skulleundanröja detta. Vi anser också att särskildainsatser behövs för att öka domarnas medvetenhetoch kunskaper i jämställdhetsfrågor.Vi tycker, avslutningsvis, att det är bra attregeringen nu föreslår ett projekt för att förbättrasamarbetet mellan myndigheter och frivilligaorganisationer när det gäller våld mot kvinnor.Därför vill vi utöka anslaget för detta projekt med2 milj.kr. för att särskilt satsa på spridning avinsatserna över hela landet.Fru talman! Med våra förslag till förändringarskulle jämställdhetslagen skärpas betydligt ochdärmed bli mer verksam än med de förslag tillförändringar som regeringen har lagt fram. Meddetta vill jag, säga att jag givetvis står bakom allade reservationer där finns med. Av tidsskälnöjer jag mig med att yrka bifall till reservationernanr 7, 9, 11 och 33.Anf. 57 ():Fru talman! Det finns fler kvinnor än män iSverige. Ändå betraktas vi ofta som en minoritet.Kvinnor ses, på samma sätt som barn,handikappade och äldre, som en särskild grupp somavviker från det normala. Med andra ord behandlasvi som en minoritet trots att vi är fler. Hur kan dettakomma sig? Ja, det är inte en slump eller enförarglig miss, utan helt enkelt ett bra exempel påhur maktstrukturen i samhället ser ut. Vi lever i ettsamhälle där mannen är . Män och det mängör värderas högre än kvinnor och det kvinnor gör.Den manliga maktstrukturen har påverkat ossalla -- både kvinnor och män. Många av oss kvinnortar på oss ansvaret och känner skuld för att vi ärunderordnade männen. Därför är ocksåunderordningen ibland svår att se i vardagen.Statistiken över hur fördelningen av samhälletsresurser ser ut talar dock sitt tydliga språk. Detgäller t.ex. löner; kvinnor har generellt sett lägrelöner än män. Det gäller arbetstider; kvinnor harsämre arbetstider än män. Det gäller positioner inäringslivet; det är inte kvinnor som sitter ibolagsstyrelser eller som är verkställandedirektörer.Det gäller även våldet mot kvinnorna i samhället.Våldet mot kvinnor är det tydligaste uttrycket förkvinnors underordning i samhället. Det mestavåldet sker dessutom fortfarande inom hemmetsväggar. Det sexuella våldet har fått ökaduppmärksamhet i massmedia, men sällan förs ettresonemang om bakgrunden och orsakerna tillvåldet mot kvinnor. Jag har personligen en känslaav att vi just nu är inne i en period när det blivit mertillåtet att utöva våld mot kvinnor och uttalakvinnoförakt. Vi har tidigare haft en deluppmärksammade domar. Jag tänker t.ex. påstyckmordsrättegången. Det finns också andraexempel på domar som visar att kvinnor värderaspå ett annat sätt än män.Förtrycket eller, med ett annat ord, överordningenhar alltså två ansikten -- dels ett klassbundet däröverklassen -- makthavarna -- systematiskt harutnyttjat de arbetande, dels ett könsbundet därmännen som grupp systematiskt utnyttjatkvinnorna. Jag tycker här att de borgerligapartierna har en felsyn när de tror att jämställdhethandlar om attitydförändringar. Det är självklartviktigt att ändra attityder i samhället, men om manskall förändra samhället, så att man får ett jämställtsamhälle där män och kvinnor har samma värde,måste man också ändra på de underliggandemaktstrukturerna. Det krävs alltså att vi ändrar påbåda dessa maktstrukturer. Det kan bara skegenom att kvinnorna blir medvetna om och självakan se förtrycket.Kvinnors kamp för självständighet och jämlikhetär, som vi har hört tidigare, inget nytt. Det har enlång historia. Det var faktiskt somgifta kvinnor fick rätt att ta ett arbete utan makensmedgivande, och inte infördes förbudmot att avskeda kvinnor som gifte sig eller fickbarn. efter det attjämställdhetslagen trädde i kraft kan vi se att vi harlångt kvar innan vi har uppnått jämställdhet.Fortfarande betraktas kvinnor som ting som är tillför att behaga mannen. Ett sådant exempel hittadejag i en av morgontidningarna. Jag har en kopia avdet här. Ett stort företag annonserar inför Mors dagmed en huvudlös kvinnokropp som skall göra farglad, som det står i texten. Vi kommer frånvänsterpartiets sida att anmäla den här annonsentill KO för könsdiskriminering, och jag skulle viljauppmana de andra partierna att också göra det.Det som är förnedrande i annonsen är inte att manvisar underkläder, utan det sätt på vilket det skeroch de associationer som texten kan ge. Kvinnanreduceras till ett ting, en kropp utan huvud -- utanegen tankeförmåga -- vars uppgift är att göramannen glad.Detta är ett exempel på att det ännu är långt kvartill jämställdhet mellan kvinnor och män. Men detfinns flera. Kvinnorna har, som jag tidigare sade, delägre lönerna, de sämre arbetstiderna och dessutomde tyngsta jobben. Löneskillnaderna ökar i dagmellan kvinnor och män. I det läget hade vi frånvänsterpartiets sida hoppats att regeringen skulle tajämställdhetsutredningens förslag på större allvaroch komma med förslag på rejäla förbättringar. Tioår med den gamla jämställdhetslagen har ju, somman också konstaterar i betänkandet, faktiskt inteinneburit några större framsteg för jämställdheten.De kvinnor i som drabbas av kollektivlönediskriminering, som drabbas av att man avtalatbort jämställdheten eller som drabbas av sexuellatrakasserier på jobbet hade nog velat ha -- ochbehövt ha -- en hårdare lagstiftning.I ett läge när jämställdhetsarbetet avstannat ochkvinnornas villkor försämras behövs mer ännågonsin en jämställdhetslag som lyfter framkvinnornas rättigheter. Det behövs en lag som medsina krav och sanktionsmöjligheter visar vadsamhället tycker om jämställdhet. Att den nyalagen i så liten utsträckning tagit till sig av tio årserfarenhet måste betyda att man inte tarjämställdhetsfrågorna på allvar. Det blir till vackraord, men till intet förpliktande vackra ord.Det är också symptomatiskt att utskottsmajoritetenfunnit regeringsförslaget så perfekt att manavstyrker samtliga motionskrav. Endast i ett fall görutskottet ett uttalande.Jag vill passa på att säga att jag tycker att det är braatt det av lagen framgår att den främst syftar till attförbättra förhållandena för kvinnorna. I övrigtnärde jag faktiskt en förhoppning om attutskottsbehandlingen skulle kunna kompletteraoch rätta till åtminstone några av de uppenbarabrister som med regeringens förslag fortfarandefinns i lagen. Men icke så!Kvinnornas kamp för jämställldhet kommer inte attfå någon draghjälp av den nya lagen, tyvärr. Dessbättre finns det fortfarande en levandekvinnorörelse utanför det här husets väggar ochutanför väggar. Dagens ungakvinnor har större kunskaper och ställer större kravpå ett jämställt liv. Man accepterar inte på sammasätt som vi som tillhör en annan generation deorättvisor som faktiskt finns. Man ser ett arbetesom en självklarhet, och det tycker jag är viktigt --en av de viktigaste förutsättningarna förjämställdhet är att kvinnorna har rätt till ett arbete.Jag tänker ta upp några av de förslag somvänsterpartiet har lagt fram men somutskottsmajoriteten avstyrkt. Det första av demgäller lagens omfattning.Även den nya lagen kommer att vara begränsad tillatt omfatta arbetslivet. Det är en allvarlig brist. Vihar i vår motion krävt att hela samhällslivet skallomfattas av lagen. Det är också så att människor istörsta allmänhet uppfattar att lagen gäller för helasamhället och inte bara på arbetslivets område.Utbildningsområdet är ett område därjämställdhetslagen borde gälla, framför allt därföratt utbildningen har en strategisk betydelse när detgäller att skapa förutsättningar för att uppnåjämställdhet i arbetslivet och i samhället i övrigt. Vivet att utbildningsområdet präglas av samma bristpå jämställdhet som samhället i övrigt. Det är ävendär männens villkor som gäller, och det är männensom är normen.Utskottets motivering, att ett bredaretillämpningsområde skulle göra lagen alltförallmän, håller inte, inte heller hänvisningen till attregeringsformen innehåller förbud motkönsdiskriminering. Det är snarare ännuallvarligare att lagen inte skärps när den visar siginte räcka till. Självfallet kan en lag som täcker helasamhällslivet ändå göras konkret och tydlig.En annan märklig inställning är att utskottet intevill acceptera jämställdhetslagen som en minimilag,en lag som man inte kan avtala bort. Det är enligtvad jag förstår unikt inom arbetsrättens område i ett kollektivavtal kan ställa lägre krav än vadsom stadgas i lagen, och det är för mig heltobegripligt att utskottet inte kunnat enas om enskärpning av lagen i det avseendet. I stället skriverman att ''regler om aktivt jämställdhetsarbete harbäst förutsättningar att bli respekterade ochtillämpade på ett riktigt sätt om de uppfattas somnormer för gemensamma strävanden påarbetsplatserna. ''Det är ju goddag -- yxskaft! Lagen har kommit tillför att vi lever i ett ojämlikt samhälle och under enmanlig maktstruktur. Vem är det då som styr vilkanormer som finns på en arbetsplats? Om derådande normerna är att jämställdhetsarbete ärnågot onödigt tjafs, är det då det som skall varautgångspunkten för kollektivavtalet?Jämställdhetsutredningen har visat att dennuvarande lagen inte har räckt till, bl.a. därför i kollektivavtal har haft så allmänt hållnaskrivningar om jämställdhet att det har i frågasattsom de över huvud taget kan grunda rätt tillskadestånd.Varför vill socialdemokraterna i utskottet inteändra på det? Det skulle finnas en ''stabil majortet''för en sådan skärpning av lagen. Utomvänsterpartiet har både och centernframfört sådana krav.Ett annat område där regeringen och utskottetbackar från jämställdhetsutredningens krav är närdet gäller kollektiv lönediskriminering.Sedan mitten av 1980-talet harlöneutjämningsprocessen stannat av.Löneskillnaderna mellan kvinnor och män ökar nuåter. 1989 fick t.ex. privatanställda LO-män engenomsnittlig lönehöjning med . per månadmer än vad kvinnorna fick. Därför anser vi ocksåatt propositionens förslag till bestämmelser omlönediskriminering är helt otillräckliga.Vänsterpartiet kräver att arbetsgivarna åläggsskyldighet att verka för utjämnade avlöneskillnader mellan män och kvinnor som utförarbete som är lika eller av lika värde.En annan avgörande brist när det gäller denföreslagna regleringen av lönediskriminering är attdet saknas regler som gör det möjligt att rättsligtangripa kollektiv lönediskriminering. krävsnämligen att det finns ett annat arbete på sammaarbetsplats som är lika eller av lika värde attjämföra med. Så är det ju inte alltid.I finns en lagstiftning mot kollektivkönsdiskriminering som visat sig vara mycketvärdefull som hjälpmedel när det gäller attbekämpa de könsrelaterade löneskillnader somfinns mellan större kollektiv av manliga ochkvinnliga anställda. Eftersom den faktiskalönediskrimineringen av kvinnor huvudsakligensker genom att kvinnodominerade yrken betalassämre än motsvarande yrkesgrupper där mändominerar, är det nödvändigt med regler sommöjliggör att hela kollektiv uppvärderas.Jämställdhetsutredningen föreslog i sittbetänkande att arbetsgivarna skulle åläggasskyldighet att verka för att utjämna löneskillnadermellan män och kvinnor när de utför arbete som ärlika eller av lika värde. Utredningen föreslog ocksåatt JämO skulle ha rätt att vitesföreläggaarbetsgivare som inte rättade sig efter enuppmaning att vidta åtgärder mot könsrelateradelöneskillnader.Utskottets motivering är lång, men faktumkvarstår. Om kollektivavtal innehållerbestämmelser som innebär lönediskriminering avkvinnor kan diskrimineringen inte försvaras medhänvisning till att det rör sig om kollektivavtal. Detmåste gå att med lagens hjälp komma till rätta medkollektiv lönediskriminering!Ett område som är nog så viktigt och som harberörts av flera talare före mig är arbetsdomstolenssammansättning. Av domstolens ledamöter ärendast kvinnor, och det är inte ovanligt att målenligt jämställdhetslagen avgörs av en helt manligdomstol.Det här är faktiskt en allvarlig brist. Utskottethåller med om att kvinnors och mäns liv och arbeteskiljer sig så mycket åt och att de har så olikaerfarenheter i arbetslivet att dessa erfarenheter kanha betydelse för synen på jämställdhet. Sedanskriver utskottet ändå: ''Dessa förhållanden kandäremot inte vara skäl att införa särskilda regler atten domstol är domför endast om både män ochkvinnor finns representerade. ''Ja, fru talman, det är goddag -- yxskaft igen. Mankan väl inte först konstatera att kvinnors och mänserfarenheter är så skilda att de påverkar synen påjämställdhet, och sedan skriva att det inte finns skälatt införa särskilda regler för domstolenssammansättning av kvinnor och män! Det bordeverkligen vara skäl att införa en garanti för attkvinnor finns med i arbetsdomstolen!Jag vill upprepa det jag sade i början av mittanförande: Det finns fler kvinnor än män isamhället. Kvinnor är ingen minoritet varsintressen skall skyddas. Kvinnorna utgör isamhället en majoritet som utsätts fördiskriminering på grund av att det är männen somhar makten. Det är därför vi har enjämställdhetslag, eller hur?Det finns fler andra krav som vi har ställt men somockså har avstyrkts av utskottet. Det gäller bl.a.kravet att redovisa lönestatistisk uppdelad på kön,vilket är viktigt för att man med siffror och faktaskall kunna visa att det faktiskt pågår endiskriminering. Det gäller kravet på ett nyttarbetsvärderingssystem. Vi kräver att man skallkunna jämföra de olika arbetsuppgifter somkvinnor och män har. anses det t.ex. myckettyngre att lyfta en gång än att lyfta sexgånger. Men frågan är vilket som är tyngst. Detgäller stärkta rättigheter för kvinnor imansdominerade miljöer. Arbetsgivare borde varaskyldiga att anställa en person avunderrepresenterat kön vid likartade meriter.Vidare gäller det -- som flera tidigare varit inne på --krav på strängare förbud mot sexuella trakasserier.I regeringens proposition harjämställdhetsutredningens förslag till förbud motsexuella trakasserier urholkats. Regeringen anseratt redan befintlig straff- ochskadeståndslagstiftning är fullt tillräcklig. Utskottettror som regeringen.