prot · GE09102 · 1991-04-25 00:00:00 — Man är närmast kritisköver någonting som vi är mycket stolta över,nämligen att det förekommer så litet statligstyrning. Därför åhör jag, med all respekt för LarsAhlmark, inte utan stigande förvåning när LarsAhlmark säger att vi har för mycket styrning ochinte tillåter mångfalden råda. Jag menar alltså att såinte är fallet.Trots att man internationellt sett är förvånad överatt vi har en sådan liten administration, har viambitionen att minska administrationen inomkulturområdet. Detta kom senast till uttryck i denkompletteringsproposition som i går remitteradestill finansutskottet. Enligt dennakomletteringsproposition är målsättningen attminska kostnaderna för administrationen inomkulturområdets myndigheter med 12 milj.kr. På såsätt kan man frigöra ytterligare resurser.Alexander Chrisopoulos nämde . Jagvar ledamot av försvarsutskottet.När man då försökte rationalisera administrationoch byråkrati inom försvaret, brukade militären --om än motvilligt -- acceptera detta genom att säga:Det blir mer pang för pengarna. Vi sysslar nu medkulturens område, där det är fråga om attrationalisera byråkrati och administration. Då kanman kanske säga att det blir mer kul för kulorna.Det vore inte så dumt, det heller.Det är så man ser på oss internationellt. När vi fårberöm för att vi med hjälp av kulturpolitiken når del av befolkningen, måste slutsatsen bli att viinte når tillräckligt många. Därför är det viktigt attvidareutveckla det kulturella nätverk som finns i deregionala institutionerna, i det ideella kulturlivet, isamarbete mellan konstnärliga yrkesutövare ochamatörer, ute på arbetsplatserna och ibostadsområderna.Det är inte sant att ideologierna är döda. Att göraett sådant påstående innebär att man gör envärdering. Som bekant består ideologier av ettknippe politiska värderingar som sammanställts mer systematisk helhet. Dessa frågor är igrunden ideologiska i den meningen attambitionsnivån och inriktningen av samhälletskulturpolitik är en spegling av viljan att förverkligahumanistiska ideal, såsom alla människors likavärde och varje människas okränkbarhet. Dessaideal anger naturligtvis också bestämda direktiv fören socialdemokratisk kulturpolitik.Jag lyssande till resonemang om deåtta kulturpolitiska målen. Han sade attsocialdemokraterna överbetonar en del mål medande låter andra bli något slags gökungar, och attkulturpolitiken inte kan skapas vare sig genomkontakt uppifrån och ner eller genom dekret. Vemhar påstått någonting sådant?Jag vill nu ta upp de kulturpolitiska målen var försig.Alla är överens om och en enhällig riksdag haruttalat att det viktigaste kulturpolitiska målet är attmedverka till att skydda yttrandefriheten och skapareella förutsättningar för att denna frihet skallkunna utnyttjas.Folkpartisterna har motionerat om att snabbt skäraner de statliga produktionsstödet till dagspressen.Därmed motverkas uppfyllelsen av det viktigastekulturpolitiska målet. Då riskerar vi att få enkoncentration, kanske ett monopol, avyttrandefriheten till vissa massmedia. Det finnsanledning för att begrundakonsekvenserna av detta ställningstagande.Det andra kulturpolitiska målet är att ge människormöjlighet till egen skapande aktivitet och främjakontakten mellan människor. Därför är det viktigtatt ha levande och starka folkrörelser, och samtidigtse till att de får möjlighet att utvecklas. Vad har detmed kontakt uppifrån och ned att göra? Tvärtom,stimulansen och arbetet skall komma nerifrånbasen.Lars ondgjorde sig mest över det tredjekulturpolitiska målet, som innebär attkommersialismens negativa verkningar inomkulturområdet skall motverkas. Den viktigastekulturpolitiska fråga i vad avser kommersialismensnegativa verkningar, som vi här i kammaren nu haratt ta ställning till är en ny massmediepolitik. Ensådan skall införas just för att man skall komma tillrätta med reklamens negativa verkningar.Restriktionerna kommer att bli hårdare när detgäller såväl omfattningen av sändningar som attsända reklam i block mellan programmen och attförhindra att det riktas speciella reklambudskap tillbarn. När man inför restriktioner av den här typen,kan jag inte se att man låter det här målet bli någonslags gökunge. Tvärtom visar detta att det ärnödvändigt att vidta dessa åtgärder. Jag kundefortsätta med att kommentera de övrigakulturpolitiska målen, men jag kanske återkommertill dem senare i någon replik.En annan fråga som har diskuterats är Riksteatern.Jag tycker att det har varit angeläget att se till attRiksteatern kan uppehålla sin verksamhet. Därförhar man ökat på anslaget med ungefär 20 milj.kr. iförhållande till regeringsförslaget. I dettasammanhang ondgjorde sig överkulturens . sade att dettafår negativa kedjeverkningar för nästan helakulturområdet. Det är klart att det beror ju på hurstort man anser kulturområdet vara. Jag anser detdock vara betydligt större än att det skulle utgöra 4milj.kr. från Skådebanan i och 2 milj.kr.från utvecklingspengar. Sanningen äratt detta har finansierats via statskassan med 14milj.kr. utöver de pengar som tas från Skådebananoch . Det är faktiskt inte något dåligtutbyte. Inom parentes vill jag säga att jag tycker attAlexander Chrisopoulos i radioprogrammetKlarspråk argumenterade alldeles utmärkt fördenna ståndpunkt.Herr talman! Med anförda vill jag yrka bifall tillutskottets hemställan, som utgör grunderna för ensocialdemokratisk kulturpolitik. Denna grund skallvi gå vidare på och använda oss av för att erbjudamänniskorna ett bättre innehåll i deras liv. Vi skallaldrig glömma att det är ute bland människornasom man kan skapa och som man kan utveckla sigsjälv. Detta kan aldrig ske genom dekret, men vikan hjälpa till genom att ställa resurser tillförfogande.Anf. 32 () replik:Herr talman! Socialdemokraterna kämpar ju numed ett antal löften som man har haft svårt attinfria. Ett av dessa löften var löftet om den treårigareformperioden för kulturen. har ÅkeGustavsson fått ett papper, där det står att i självaverket har kulturens kostnader under dessa år ökatmed 376 milj.kr. Till att börja med måste man tänkapå att detta belopp är i dagens penningvärde. Demiljoner som utlovades var rimligen räknade idåtidens penningvärde. Om man räknar med en 23-procentig inflation , är 376milj.kr. inte lika imponerande.Uttalanden som gjorts har uppfattat så, attreformen inte var avslutad , utanytterligare reformer var att vänta.Den 26 april sade i dennakammare: ''Trots denna ekonomiska situation slogSveriges statsminister i regeringsförklaringen den 7mars'' -- det var alltså , inte i någonregeringsförklaring -- ''fast atttreårsprogrammet för kulturen skall fullföljas.Detta, menar jag, är ett uttryck försocialdemokratins vilja att även i besvärligaekonomiska situationer hävda de kulturellavärdena i vårt demokratiska samhälle''.Mot detta uttalande vill jag ställa vadkulturministern själv skriver i åretsbudgetproposition : ''Eftersom detstatsfinansiella läget inte medger ytterligareutgiftsökningar grundar sig mina förslag i detföljande på en oförändrad utgiftsnivå. Det innebäratt det tredje årets planerade insatser för regionalainstitutioner m.m. måste anstå till dess att denstatsfinansiella situationen har förbättrats''.Jag har förståelse för att socialdemokraterna harproblem med ekonomin. Men det som många medmig har vänt sig emot är att så uttryckliga löftenfrån föregående år inte har infriats. Man har ställtut checkar utan täckning.När det gäller styrningen vill jag bara påminna omdet exempel som jag tog upp i mittinledningsanförande, nämligen att kulturrådetförra året fick i uppdrag att till ansvarsmuseernafördela pengar för utvecklingsverksamhet och förforskning. Om inte ens vår ansvarsmuseer åtnjuterförtroende när det gäller att finna bästa möjligaanvändning för utvecklingspengar ochforskningspengar utan måste gå via statenskulturråd då finns det för mycket centralstyrning.Anf. 33 ()replik:Herr talman! Jag vill gärna för min avsikt med den här debatten. Kanskegör jag det på grund av att detta är en av de sistagångerna som jag står i denna talarstol. Men minavsikt är inte att föra partipolitik. Min avsikt är inteheller i första hand att se till mitt eget partisintressen. Jag upplever mig själv som en del avarbetarrörelsen. Och om jag skall förklara migytterligare upplever jag de försämradeförutsättningarna för socialdemokratin som ettstort nederlag för hela arbetarrörelsen.Med denna utgångspunkt vill jag säga att dennareplik inte har polemisk karaktär.Åke säger att man självklart har gjortmycket, att man måste upprätthålla visionerna förframtiden, att man inte skall vara nöjd och att detfortfarande finns många behov som måstetillfredsställas. Dessutom säger attde internationella omdömena om vårt landskulturpolitik är mycket positiva och att vi får mångaklappar på axeln från , osv.Det kan vara sant. Men min uppfattning om denutveckling som pågår ute i landet är, generellt sett,att egoismens, individualismens och de vassaarmbågarnas mentalitet breder ut sig mer och merpå bekostnad av det kollektiva tänkandet och påbekostnad av arbetarrörelsens grundläggandevärderingar.Jag tänker mer på den arbetare som vaknar påmorgonen och breder sina mackor för att sedan gåtill ett ofta meningslöst och intetsägande jobb. Hanvet att hans liv kommer att utvecklas på samma sättvecka efter vecka, år i väntan påveckohelgen eller i väntan på semestern. Hantänker på sina förlorade drömmar och på deförhoppningar som han har knutit tillarbetarrörelsen om ett rikare liv. Vi måste nuanstränga oss för att tillfredsställa hans intressen.Vi måste ge honom den frihet som han är berättigadtill. Och i det avseendet har vi från arbetarrörelseninte råd att misslyckas. Därför är satsningar påkulturen en fråga om prioriteringar. Vi får intetillåta att ett kortsiktigt ekonomiskt tänkande taröverhanden. Jag är medveten om att denmotsättningen alltid har funnits inomarbetarrörelsen. I detta sammanhang måste vi slåvakt om den ideologiska och värderingsmässigaprofil som vi måste ha.Anf. 34 () replik:Herr talman! Jag vet inte om på mitt anförande. Jag sade också att detgäller att motverka kommersialismens negativaverkningar. Men jag sade att det i dettasammanhang inte bara gäller att ha enreflexrörelse, att man på alla områden när detgäller insatser från andra områden anarkommersialism. Vi har haft diskussionen omreklam i TV, där socialdemokraterna har fått ändrasig. Jag tror att socialdemokraterna också kommeratt få att finna sig i att andra går in. Och det behöverman inte alltid ta som kommersialism.Jag vill sedan ta upp pressen, även om vi inte skalldiskutera presstödet . Det är riktigt att vi frånfolkpartiet har sagt att presstödet behöver trappasned. Det är sant. Men vi har sagt att det först skallgöras en konsekvensutredning för att man skall seeffekterna. Och är det inte så, , attockså ägarna har ett ansvar för att vi skall hayttrandefrihet? De tidningar som är hotadehar ofta de mest kapitalstarka ägarna. De måsteockså göra en insats, staten kan inte göra allt.Beträffande gökungen och uppfattningen om attvissa delar av de kulturpolitiska målen prioriterasvill jag säga att jag har en sådan punkt som jag villta upp, och jag har tagit upp den tidigare. Dengäller att levandegöra äldre kultur. Jag har då jag har haft ett yrkesverksamtengagemang inom kultursektorn sett hursocialdemokraterna konsekvent har arbetat för attrasera och förändra stadskärnor. De har visat okänsla för våra rötter. Det målet har förmånga socialdemokrater blivit utsatt för det somjag kallar gökungementalitet. Jag tycker att viockså har ett exempel på detta. Var är det somdet prutas, trots löften? Jo, det är när det gäller deregionala museerna. De är inte så viktiga. I frågaom detta reserverar sig trots attmajoriteten i utskottet vill ge stöd till dem. Berordet möjligen på att de har en uppgift attlevandegöra äldre tiders kultur? Är det den känslanoch det som jag upplever som ett bristandeengagemang i denna fråga som kommer igen närÅke reserverar sig på den punkten?Det skulle vara intressant att få svar på det.Anf. 35 () replik:Herr talman! menar att jagöverdriver när jag säger att den här prutningen ellerbesparingen i det senaste årets kulturbudget griperomkring sig på nästan hela kulturfältet. Jag skallförklara varför jag säger det. Det handlar inte såmycket om pengarna. har ju visatatt det ändå är fråga om ganska mycket pengar. Dethandlar i stället om det senaste årets behandling avkulturen, vilken har stor otrygghet, osäkerhet ochotydlighet på institutionerna. Man kan ju inte barastänga en hel institution som , eninstitution som servar minst 220lokalteaterföreningar i landet. Man var alltsåberedd att stänga den. Det skulle stå tomma sceneröver hela landet. Det är ju helt orimligt att man fören så desperat politik och vidtar sådana åtgärder föratt spara.Sedan har man försökt plocka in pengar på allamöjliga håll, vilket innebär ett ryckande i andrainstitutioners och kulturändamåls budgetar. Det ärdetta som skapar denna otrygghet och osäkerhet.Det gäller inte bara utan även, som harsagts här, museerna och musikinstitutionerna. Detär faktiskt någon konstig fanflykt över helakulturfältet när man ser det på detta sätt. Det ärbeklagligt att skulle bli på detsättet, att det s.k. statsfinansiella läget skullebestämma budgetens utfall. Jag tror att vi måstekomma fram till att kulturens budget skall vara såstabil att den klarar dåliga tider. Jag nämnde ibörjan att vi nu är tillbaka till att kulturbudgeten ären budgetregulator.Anf. 36 () replik:Herr talman! Det är självklart att alla statligautgiftsposter måste vägas noga. Det är vi alla i denhär kammaren medvetna om. Men att kultur skullevara, i negativ mening, särbehandlad är fel. Det ärockså fel att påstå att vi inte har klarat av de 300miljoner kronorna. Även om jag skall följa med iLars räkneexempel och säga att vi harhaft en inflation på sedanregeringsdeklarationen, har ändå 376,2 miljonerkommit ut t.o.m. den tidpunkt närbudgetpropositionen lades här i . Om viräknar in inflationseffekten där också klarar vi detmed god marginal. Till det har vi, bl.a. för att klarariksteatern, räknat upp anslaget en del. Man kansjälvfallet inte, , slänga ut en institutionsom . Det anser inte heller densocialdemokratiska riksdagsgruppen att man kangöra.Lars säger att socialdemokraterna visarstor okänsla för våra rötter och undrar vad jagtycker om muséerna. Den största enskilda posten iden sammanställning som vi nu diskuterar överreformmiljonerna har gått till muséer ochutställningar. Där har höjningen varit 113,6miljoner kronor om man skall vara exakt. Det sägerväl en del om vad socialdemokraterna tycker omsådana saker.Sedan säger att socialdemokraternahar fått ändra sig i reklam-TV-frågan. Det varintressant att få veta, eftersom vi har fåttkritik för att vi aldrig har kunnat bestämma oss.Möjligen har jag fått ändra mig, eftersom det är ettmajoritetsbeslut i riksdagsgruppen, men jag trorknappast det socialdemokratiska partiet kanbeskyllas för att ha fått ändra sig.Lars säger att ägarna har ett stort ansvarför yttrandefriheten. Ja, men här talar vi om ettstatligt kulturpolitiskt mål som staten skallmedverka till att uppfylla. Ställer inte staten upp fördetta mål klarar vi inte att uppfyllayttrandefrihetens förutsättningar i det häravseendena.Slutligen vill jag säga till jag vill motverka all utveckling som innebär attde vassa armbågarnas mentalitet breder ut sig, somAlexander Chrisopoulos uttryckte sig. Jag tyckerinte heller att vi har råd att misslyckas. Det här ären viktig ideologisk kamp därför att -- och det kangärna bli en slogan -- människovärde är mer änmarknadsvärde.Anf. 37 () replik:Herr talman! Även om i dagenspenningvärde får ihop en ökning med 376 miljonerkronor, utlovades för 3 årsedan. hade vi lägrepenningvärde och det gör att dessa 376 miljonerkronor krymper ihop ganska rejält jämfört meddetta löfte.Jag har inte uppfattat att den väsentliga kritikengäller den totala volymen. Den gäller vad som harhänt . Jag tror inte att de regionalamuséerna som inte får sina 125 grundbelopp, somvar mycket konkret utlovade, kan förstå att detfaktum att man kan räkna fram en total volyminnebär att socialdemokraterna nu plötsligt tyckeratt de har infriat sina löften. Det gäller även de 39grundbelopp till musiklivet som t.o.m. statenskulturråd tyckte var så säkra att de delades ut tillkonkreta institutioner. Faktum är att inte enskulturministern i budgeten, när han skriver om vadsom har hänt, anser att han kan infria löftena. Hankonstaterar att mycket av det utlovade får anstå.Det får komma . Det är det kritikengäller.Anf. 38 () replik:Herr talman! Utöver vad har sagt isin replik, det kanske inte finns så mycket atttillägga, vill jag ta upp litet grand omyttrandefriheten och pressen en gång till. Jag troratt var lite illa ute. Han sade såhär: ''Ägarna har ett ansvar.'' Staten har också ettansvar, det är riktigt.Får jag säga till att det finnsfortfarande ett presstöd. Vi har visserligenreserverat oss för en sänkning men detfinns fortfarande ett stort statligt presstöd. Men varfinns ägarnas ansvar, ? Såvitt jagförstår när det gäller den press som ligger ÅkeGustavsson nära har man fört över den del manfinner lönsam till ett reklambolag. Hur det går medresten vet vi inte. Ägarna har sagt att de intekommer att ta sitt ansvar. Menar det bara är staten som skall ha ansvar för denhär delen av yttrandefriheten?Anf. 39 () replik:Herr talman! Detta blir kanske mer enpresspolitisk debatt än en kulturpolitisk debatt,men det är ett viktigt kulturpolitiskt mål.Det är inte sant att ägarna har sagt att de intekommer att ta sitt ansvar. De har tagit och de tarsitt ansvar. Det är därför man vidtar dessa åtgärderför omstrukturering. Frågan är hur mycket man harråd att blöda. Det är den ena frågan.Den andra frågan är vilka åtgärder man kan vidtaför att rekonstruera och bygga upp. Detta arbetarman med . Det är bl.a. därför denhär åtgärden är vidtagen. Det hade självfallet varitenklare om vi hade haft ett högre presstöd, och detär alldeles självklart att hade vi inte haft någotpresstöd eller beslutat att snabbavveckla det, somfolkpartiet vill, hade vi inte behövt diskutera denhär frågan i kammaren över huvud taget. Då hadetidningarna varit döda och stora delar avyttrandefriheten mycket kraftigt begränsad. Dettaär det allvarliga i den här situationen.Lars säger i sin sista replik att kritikenkanske inte gäller så mycket den totala volymen avdessa 300 miljoner, och det är bra för då har vikommit till något slags slutsats i den här debatten,nämligen ett konstaterande att volymmålet äruppfyllt. Det gäller snarare kritiken om det sistaåret, och där kan man ju diskutera. Jag menar attvi ändå har gjort en del i utskottet påsocialdemokratiskt initiativ för att lyfta fram detta.En del beror väl dessutom på att tempot minskadenågot och på att vi här i har velat gåsnabbare fram -- och även gjort det i något fall -- änvad regeringsförslagen har inneburit.Eftersom detta är det sista replikskiftet vill jagfortsätta och vända mig till . Jag villtacka för en som vanligt intressant ochstimulerande debatt. Jag skall gärna erkänna får skärpa sig litet extra när man diskuterarmed . Vi träffas kanske inte i debatt iriksdagen så mycket mer. Jag vill ändå ta tillfället iakt att här ifrån få framföra ett tack för samarbeteti utskottet.På liknande sätt vill jag vända mig till AlexanderChrisopoulos. Vi har väl delvis gemensammanämnare, men vi har också delvis olikautgångspunkter. Det som har varit stimulerande,och det har även dagens debatt visat, är att det i storutsträckning blir en ideologisk inriktning pådebatter och diskussioner. Det uppskattar jagmycket. Jag tror att svenska folket över huvud tagetskulle må väl av att mer ta del av en ideologiskdebatt.Anf. 40 ():Herr talman! I debatten har talarna belystde olika kulturpolitiska målen. Det har varitmycket intressant att lyssna. Jag kan till fulloinstämma i deklaration när detgäller de socialdemokratiska kulturpolitiskamålsättningarna.Regeringens kulturinsats för att främja förnyelseoch utveckling av kulturlivet har ju väcktreaktioner i form av tankar, funderingar, kritik ochberöm, och det bevisar att kultur inte lämnar någonoberörd. Ett av delmålen i kultursatsningarna harvarit att förbättra de konstnärliga yrkesutövarnasarbetsvillkor. I kulturutskottets betänkande nr 21,som vi nu behandlar, finns förslag om ersättningoch bidrag till konstnärer. Flera talare har redan idebatten påpekat att vi i varje fall i stort har varitmycket samstämmiga när det har gällt de härfrågorna.Jag tycker, herr talman, att det är värt att nämna attvi , trots det kärva ekonomiska läge som råder,kan konstatera att pengar har avsatts för att stödjakonstnärerna. Det sker nu en nysatsning för attförbättra konstnärernas villkor.Att satsa på konstnärerna är att satsa på oss alla. föränderliga värld som vi lever i, medupplösning av gamla värderingar, nya livsstilar, eninternationalisering som vi inte har varit med omtidigare, en ökad välfärd, mer fritid och nyatekniker, behövs konstnärerna kanske mer ännågonsin tidigare. Det är ju de som på olika sättgenom sin verksamhet får oss att reflektera, attutforska och kritisera både gamla och nyaföreteelser. Konstnärernas arbete är ett medel föross att hitta vår identitet i en föränderlig värld.Intresset för konstnärlig verksamhet av skilda slaghar ökat, och det tycker jag är ett utmärkt betyg åtden kulturpolitik som har förts. Men trots det blirju inte alla konstnärliga produkter efterfrågade.Populärkulturen breder ut sig alltmer, och ibland ärdet litet svårt för den seriösa konsten att klara sigpå den hårda marknaden.Vi socialdemokrater tycker att det är nödvändigtatt stödja konstnärlig verksamhet som inte av egenkraft kan överleva på den s.k. marknaden. Detfinns smala uttrycksformer som behöver stöd.Jag kan inte låta bli att reflektera -- intereflexmässigt, som någon sade tidigare, utan iverklig mening -- över vad som skulle hända omenbart marknaden tilläts att råda inom kulturensområde. Hur skulle det då gå med mångfalden ochvår strävan efter ett breddat, icke likformigtkulturutbud?Jag håller med om att vi måste se tillmänniskovärdet mer än till marknadsvärdet. Föratt skapa en bättre arbetsmarknad för konstnärer,även för nyskapare och för dem som arbetar medsmala verksamheter, samt för att i olika formerkompensera konstnärerna för den tillgångallmänheten har till deras verk föreslår vi nu enförstärkning med exempelvis en kollektivvisningsersättning om 13,5 milj.kr. I utskottettillstyrker vi också regeringens förslag omförstärkningar för upphovsmän på musikområdetsamt för musiker och sångare. Bidraget förinternationellt kulturutbyte ökas, ochbiblioteksersättningen justeras.Ett sätt att skapa ytterligare inkomster för attförstärka konstnärernas ekonomi kan vara att låtaen del av försäljningssumman vid vidareförsäljningav konst gå tillbaka till konstnären eller tillkonstnärskollektivet. Frågan har aktualiserats vidflera tidigare tillfällen, och säger vi frånkulturutskottets majoritet att vi förutsätter attregeringen prövar den här frågan.Kulturutskottets socialdemokratiska grupp har intekunnat ställa sig bakom förslagen om ytterligare 5inkomstgarantier och 15 långtidsstipendier. Det harju talats om det fyllda programmet, och för oss hardet varit fråga om en prioritering. Vi har då, som viskriver i våra reservationer, prioriteratRiksteaterns verksamhet.Trots den satsning som görs på konstnärera ochderas villkor finns det naturligtvis mycket övrigt attönska. Bidrag till husartister är ett exempel. Ävenom inte alla förslag kan tillstyrkas, tycker jag att detkänns mycket positivt att vi nu har tagit ett stortsteg framåt när det gäller ersättning och bidrag tillkonstnärer.Herr talman! Jag yrkar bifall till kulturutskottetshemställan i dess betänkande nr 21 på alla punkterutom mom. 9, 10 och 11, där det finnssocialdemokratiska reservationer. Detta innebäratt jag yrkar avslag på de övriga reservationerna vidbetänkande.Anf. 41 () replik:Herr talman!