prot · GF0928 · 1991-11-20 00:00:00 — Man rider på begreppet valfrihet.Men, , för vem blir det valfrihet? Förtandläkarna kan hända, som kan etablera sig varsom helst, men inte för de enskilda människorna.Det är väl helt klart att många i , iSigge Godins egna hemtrakter, kommer i kläm omman plockar bort etableringsbegränsningen. Denhar haft oerhörda fördelar. Vi har fått tandvård ihela landet, var man än bor, vågar jag påstå.Tandhälsan har också förbättrats avsevärt.Jag tycker att man skall analysera litet djupare vadde här borgerliga förslagen innebär. Det är heltklart att de kommer att gå ut över tandvården på demindre orterna. Den blir också väsentligt mycketdyrare. omfattar barn- ochungdomstandvården alla barn och är kostnadsfri.Vad händer med denna i fortsättningen? Vad jagförstår kommer förslagen att innebära att det bliren fördyring för de enskilda familjerna. Manminskar naturligtvis också effektiviteten.Det viktiga när det gäller socialförsäkringen ochvård är att det är lika villkor i hela landet, inte attrida på några borgerliga privatiseringsdoktriner.Det är människan som måste sättasfrämst. Men man sviker, framför allt i , barnen, de enskilda människorna, medsådana här förslag.Anf. 65 ():Herr talman! Jag skall kommentera några av BörjeNilssons påståenden. Han sade tidigare att viändrar system för systemskiftets skull. Jag försöktei min inledning säga att det faktiskt handlar om attse till att det finns tillgång på tandläkare i helalandet för konsumenters skull, så attkonsumenterna kan få den valfrihet som de önskar.Börje aktade sig självfallet väldigt noga föratt ta upp en diskussion om huruvidaetableringsregleringarna nu har lett till att vi hartandläkare att tillgå i hela landet och i sammaomfattning, för vet att det inte är så.Det finns tandläkare som vill etablera sig, men defår inte göra det, utan konsumenterna är hänvisadeenbart till folktandvården. finns det många somtycker att det är väldigt bra, medan andra tycker attvalfriheten faktiskt är det viktigaste.Börje tog tidigare upp frågan om de högakostnaderna. Vi har en skenande ekonomi ävenhär. Kostnaderna rakar i höjden, och densocialdemokratiska regeringen insåg på sin tidockså att någonting måste göras. Därför skulle jagvilja säga till att visst var litetbeklämmande att vi inte kunde enas om en mycketvid och omfattande försöksverksamhet där vi vägdein alla aspekter. Hade vi gjort det, hade vi såsmåningom fått mycket bra svar på alla de frågorsom vi nu ställer om hur vi skall bemästrakostnaderna, hur tillgången på tandläkare skallkunna bli lika oavsett var man bor i landet och hurman kanske locka ut en del av tandläkarna frånStockholmsregionen.Det är inte så, , att mitt hemlän harhaft någon lysande tillvaro på tandläkarfronten,eftersom ni har reglerat systemet så stenhårt. Detär raka motsatsen, det har inte fungerat. Men nufinns det litet tid fram , så ni kanske hinnerkomma på bättre tankar och börjar inse att vi måsteöppna alla vägar för att få nyetableringar och för attkunna ge valfrihet till konsumenterna till en rimligkostnad.Anf. 66 ():Herr talman! Det är, , på det sättet atttack vare etableringsbegränsningen och andrainstrument kan vi nu erbjuda en bra tandvård i helalandet. finns naturligtvis fortfarandesnedfördelning. Jag har statistik som visar att detgår åt per varje invånare iMalmö, 1,8 i , 1,6 i men endast0,85 i , varifrån . Och det här kommer att förstärkas omman tar bort etableringsbegränsningen. Man måstegå vidare. Därför är försöksverksamheten oerhörtviktig. Den kommer att ge svar på vissa frågor omhur vi skall kunna få en ännu jämnare fördelning.Det är inte så att folk har sämre tänder istorstadsregionerna, men där är det en oerhördöveretablering. Det måste bli en jämnareresursfördelning.Det handlar också om miljarder isocialförsäkringskostnader som måste användas påett riktigt sätt och där man verkligen måste sättarättvisan främst för alla människor oavsett var debor.Jag uppfattade det som så att är litetgrand på reträtt. Han sade att vi måste locka uttandläkare till landsbygden. Fundera på det ett litetslag till, så kommer ni rätt. Jag tror att det är ytterstfarligt att avskaffa den styrning som finns. 67 ():Herr talman! Jag vill bara än en gång tala om förBörje att etableringsbegränsningarna --också med tanke på exakt de siffror som BörjeNilsson redovisade här -- har visat att det alltså ärsämre tillgång på tandläkare i exempelvisskogslänen. Det vill vi komma ifrån. Exakt det jaghar bekrivit nu här har jag tagit upp i debatt efterdebatt tidigare. och de andra borgerligapartierna är inte på reträtt. Vi har sammauppfattning som vi har haft tidigare. Vi harförsökt påverka er gång efter annan och påpekatolika siffror som visar att systemet inte fungerar,varför vi måste göra någonting åt det. Men ni harinte velat lyssna, ni har över huvud taget inte velatge exempelvis privattandläkare möjlighet till ettantal varierande försök. Försöken skulle i ställetligga enbart hos folktandvården. Men då får mande svar som man vill ha. Det är en brist som jagpåpekat tidigare.Trots detta ämnar vi låta denna försöksverksamhetfortgå. Sedan får vi utvärdera vad den kan ge. Menslutresultatet kommer sannolikt att bli attetableringsbegränsningen måste bort. Vi skallöppna för alla varianter, så att tandläkare kanetablera sig och välja lokalisering. Sedan kankunden välja vilken tandläkare han vill besöka. Detskall också finnas möjlighet för barnen att gå hossamma tandläkare som föräldrarna, om föräldrarnaså tycker. Det är konsumenten som skall välja, intevi politiker.Anf. 68 ():Herr talman! Jag har en känsla av att vi pratar förbivarandra, och det är synd i en sådan här debatt. Detär ändå så, , att införandet av frietablering innebär att ännu fler tandläkareetablerar sig i storstadsregionerna. Det måstefinnas en styrning, för annars förvärras problemenännu mer -- det är helt klart. Därför ärförsöksverksamheten oerhört viktig. Jag hoppas attden borgerliga regeringen ändå fortsätter den, förden skall ge svar på frågan om möjligheten att gåännu längre i styrning för att vi inte skall få enöveretablering och överkonsumtion av tandvård istorstadsregionerna. Man måste öppnamöjligheterna ännu bättre för tandvård på demindre orterna, t.ex. hemma hos . 69 ():Herr talman! Får jag bara kort säga, när nu BörjeNilsson hänvisar till mitt hemlän, att jag vet attetableringsbegränsningen har gjort att det intefinns tillgång till så många tandläkare som vibehöver. Det är en brist som vi inte kan kommaifrån utan som vi måste avhjälpa. Den nyaregeringen kommer att se till att frågan löses.Börje talar om att man måste gå ännulängre i fråga om styrning. Får jag då somavslutning säga att i arbetet med att styratandvården ytterligare kommersocialdemokraterna inte att få något stöd från deborgerliga partierna, det kan jag försäkra.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 37 §. )29 § Barn och ungdomFöredrogssocialutskottets betänkande1991/92:SoU1 Barn och ungdom.Anf. 70 ():Herr talman! Jag hade tänkt begagna det härtillfället där min motion behandlas till att ställa endel frågor till utskottets talesmän. Jag kan inte se såhemskt många från socialutskottet här, så jag vetinte om det är någon idé med det. Men jag vill ändåsäga att jag tycker att det är anmärkningsvärt. Manhänvisar nämligen när det gäller min motion till enriksdagsbeställning som gränsar till det som jag hartagit upp i min motion. Det är alltså inte sammasak, och man har ingen åsikt i frågan över huvudtaget.Jag har alltså i min motion tagit upp frågan ombarnens talerätt i sociala mål. Det handlar alltså omLVU och socialtjänstlagen. Frågan har varitföremål för kontinuerlig utredning . Jagväckte min första motion i ärendet 1979. Manhänvisar till fortsatt beredning av frågan.Naturligtvis skulle frågan ha lösts när vi gjordeförändringar i LVU , men så skeddeinte. Utskottet tyckte då att man fortfarande skulleavvakta regeringens bedömning av förslagen frånutredningen om barnens rätt.Jag väckte sedan ytterligare en motion under denallmänna motionstiden . Utskottet avfärdademotionen med att man inte bör föregriparegeringens kommande åtgärder i denna fråga.Utskottet hänvisade till det uppdrag somregeringen har fått med anledning av ett förslagfrån lagutskottet, som gäller mål om vårdnad ochumgänge.Jag hade tänkt att fråga om inte utskottet hadenågon åsikt i denna fråga. Det hade varit bra omman i betänkandet hade beskrivit vad som har häntpå det här området. Detta ärende har alltså varitföremål för kontinuerlig beredning sedan 1977.Även om regeringen har ett uppdrag i enangränsande fråga, tycker jag inte att det fritar varesig socialutskottet eller från ansvar. Jagmåste uttrycka min besvikelse över dennahantering.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 37 §. )30 § betänkande1991/92:SoU2 Socialtjänst.Andre vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 37 §. )31 § Vissa frågor om bilismen m.m.Föredrogstrafikutskottets betänkande1991/92:TU1 Vissa frågor om bilismen m.m.Andre vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 37 §. )32 § Miljöfarligt avfallFöredrogsjordbruksutskottets betänkande1991/92:JoU3 miljöfarligt avfall (prop.1990/91:188).Anf. 71 ():Herr talman! har i flera olikasammanhang haft anledning att diskutera ochbesluta om olika frågor som rör avfallshanteringen.Vi i vårt land producerar 55 miljoner tonavfall -- med avfall avses då restprodukter som detinte finns något intresse av att återanvända, utansom på något sätt måste sluthanteras, deponeraseller förbrännas. Av dessa avfall ärden största delen, , s.k.branschspecifikt avfall från t.ex. byggbranschen.Hushållsavfallet utgör och 1,5miljoner ton består av slam från reningsverk. Denminsta definierade delen är det miljöfarliga avfalletsom utgör och som den här debatten,om det nu blir någon, -- jag tycks vara tämligenensam deltagare än så länge -- och det härbetänkandet handlar om.Dessa siffror måste tas med stor reservation,eftersom de är mer än . Det verkligtbeklagliga och en av anledningarna till att vi frånvänsterpartiet har yrkat avslag på förslagen i denhär propositionen är att kontrollen överavfallsströmmarna i vårt land är så dålig. Det gälleravfallet som helhet och i synnerhet det miljöfarligaavfallet.Det finns alltså beräkningar som visar att av 500 000ton miljöfarligt avfall kan det vara så mycket som100 som på något sätt försvinner ihanteringen och som man inte vet vart det tarvägen.När man ser på de behandlingsanläggningar somfinns -- varav är en -- visar det sig attmängderna miljöfarligt avfall som kommer in förhantering har minskat. Man kannaturligtvis tycka att det är glädjande, vilket detockså är om det betyder att det miljöfarliga avfalletminskar i verkligheten. Så länge kontrollen överavfallsströmmarna är dålig, finns det alltid en riskför att denna minskning i själva verket betyder attdet miljöfarliga avfallet försvinner någonannanstans. Det behöver inte alltid försvinna på ettsämre sätt, men den risken finns.Vi i menar att när man nu ipropositionen föreslår ett utökat samarbete mellanSverige och med syfte att bygga ytterligareen behandlingsanläggning i för miljöfarligtavfall, borde man -- innan man kommit så långt somtill ett avtal mellan två parter -- ha haft en betydligtklarare bild över hur det framtida behovet när detgäller miljöfarligt avfall faktiskt kommer att se ut.Det borde ha funnits en analys av hur avfallsflödenai dag ser ut. Det borde också ha förts en diskussionom hur man skall hanteraprissättningsproblematiken. Det är naturligtvismycket dyrt att hantera miljöfarligt avfall, och detskall ju vara dyrt. Det är en princip som vi över allapartigränser är överens om, nämligen attförorenaren skall betala, ''polluter pays-principle''.Det betyder att man skall betala för att detmiljöfarliga avfallet hanteras. Å andra sidan finnsden uppenbara risken att man, om kostnaderna föromhändertagandet blir för höga, inte kan varariktigt säker på att allt miljöfarligt avfall tas omhand, utan det kan ta andra vägar som betingarlägre kostnader för den som vill bli av med avfallet.Vi anser att det inte är bra att sluta ett avtal i detuppenbara syftet att bygga en nybehandlingsanläggning för miljöfarligt avfall närkunskapen om det framtida behovet är såbristfällig. Visserligen sägs det i densocialdemokratiska regeringens proposition, vilketockså utskottet understryker i sitt betänkande, attden gemensamma inställningen naturligtvis är attavfallsflödena skall minimeras. Det är en braprincip som vi alla ställer oss bakom, men manmåste också fundera litet grand över om dehandlingar som man i praktiken utför ligger väl ilinje med den principen.Vi menar att det inte är alldelessäkert att byggandet av en ny anläggning verkligenleder till att man med all kraft kommer att arbetaför att minimera underlaget förförbränningsanläggningarna.Vi inser också att om man skall ha anläggningar,kan det vara mycket bra att de så att sägasinsemellan kan byta avfall, dvs. att SAKABhanterar det som man är bra på att hantera och atten eventuell ny anläggning hanterar andra typer avavfall. Man kan dock inte bortse ifrån att detmiljöfarliga avfallet måste transporteras långasträckor, och det kan utgöra ett mycket stortproblem. Detta kan ge lika negativa miljöeffektersom hanteringen i sig medför.Det finns naturligtvis en risk för att ju mer manbygger ett system som förutsätter transport avmiljöfarligt avfall långa sträckor, desto större ärrisken att någonting kan hända under transporten.Dessutom använder man vid framför alltförbränning, för det är den metod man har --förbränning och så effektiv rening av rökgasernasom kan åstadkommas -- för att ta hand om avfallet.Samtidigt utvecklas inom nya branscher olikametoder för att separera det miljöfarliga avfallet föratt man skall få fraktioner, dvs. delar, av avfalletsom kan återanvändas. i ett ekologisktperspektiv måste det naturligtvis vara bättre omman kan gå fram den vägen och hitta nyabehandlingsmetoder när det gäller det miljöfarligaavfallet som möjliggör en större grad av återvinningoch en mindre grad av förbränning -- helst bör vi juhelt komma bort ifrån förbränning av detmiljöfarliga avfallet.Att nu bygga fast sig i en struktur där man använderen teknik som redan är föråldrad kommer inteheller att gynna den nya och mer miljövänligautvecklingen. Det är också ett av skälen till att vi ivänsterpartiet har sagt nej till förslaget om attetablera ett fast samarbete mellan ochNorge när det gäller att behandla miljöfarligt avfall.En annan princip som vi alla är överens om är inte skall exportera miljöfarligt avfall tillländer som av ekonomiska skäl tvingas att ta emotandra länders avfall för att tjäna pengar påavfallshantering, som dessa länder intekan garantera att avfallet tas om hand på etttillfredsställande sätt. Vi har i dåligaerfarenheter av hur tidigare export av miljöfarligtavfall har fungerat. Vi har inte haft tillräckligkontroll över hur de mottagande ländernashanteringsanläggningar har sett ut. Någon risk avden karaktären föreligger naturligtvis inte vidsamarbetet med , men den principiellainställningen att miljöfarligt avfall i första handskall hanteras i det land där det uppkommer ärviktig att markera och hålla fast vid.Också vid , där samhället ännu så länge ärden dominerande ägaren, har man varit kritisk tillatt i det här osäkra läget gå vidare och fullfölja dettaavtal med . Man har velat att skallvänta med att sluta ett avtal. En utredning ärnämligen tillsatt som skall se över just strömmarnaav miljöfarligt avfall och som skall lämna förslag tillhur avfallet skall hanteras.Vi i tycker att det är väldigt märkligtatt man, när man har tillsatt en utredning som /92 skall avge sitt förslag, oavsettutredningens resultat går från ord till handling ochfattar ett beslut av den här typen. Man kundemycket väl ha väntat påutredningens resultat.Herr talman! För räkning vill jagdärför yrka avslag på hemställan ijordbruksutskottets betänkande nr 3 och bifall tillden särskilda meningsyttring som är fogad till dettabetänkande och som står bakom.Anf. 72 ():Herr talman! I jordbruksutskottets betänkandenr 3 behandlas en proposition som avgavs av denförra regeringen, prop. 1990/91:188. Propositionenbehandlar miljöfarligt avfall.I propositionen lämnas förslag om ett samarbetemellan och för att omhändertamiljöfarligt avfall. I tidigare motioner avseendeavfallsområdet har vi hävdat behovet av att kraftigtminska det miljöfarliga avfallet genom att medekonomiska styrmedel utöka ansvaret hostillverkare.Utskottets majoritet är överens om att ettgemensamt bolag med svenska och norska ägarebör bildas. Bolagets verksamhet bör syfta bl.a. tillatt analysera möjligheterna till att gemensamtuppföra anläggningar för miljöriktig hantering avdet miljöfarliga avfallet.Ett samarbete mellan de nordiska länderna på dettaområde är enligt vår mening fullt i linje medutångspunkten att varje land har ansvar för detmiljöfarliga avfallet.De nordiska länderna har en hög och likartadambition på miljöområdet. Därmed kan enspecialisering på behandlingsområdet ske utan attgrundläggande miljökrav äventyras.Tendensen tycks dock vara att det miljöfarligaavfallet minskar, vilket är mycket bra. Det stårockså klart att behandlingsanläggningar i såvälDanmark som har överkapacitet. Det finnsalltså skäl att gå vidare i det nordiska samarbetet.Genom samarbete med ett land, som när detgäller , är det meningen att man skallkunna ställa ansvarsfulla krav. Det bidrar vi iSverige till genom att miljöfarligt avfall tas om handpå ett miljöriktigt sätt. Samma inriktning har mangivetvis i . Utskottet konstaterar också, ilikhet med föredragande statsrådet, att hanteringenav miljöfarligt avfall är ett område som lämpar sigväl för nordiskt samarbete. Genom ett sådantsamarbete kan en miljömässig kompetens och eneffektiv specialisering när det gäller behandlingenav det miljöfarliga avfallet uppnås.Även om målet är att minimera uppkomsten avmiljöfarligt avfall måste betydande kapacitet föromhändertagande finnastillgänglig. Därför bör också, som framhålls ipropositionen, en utbyggnad av kapaciteten ske föratt tillgodose kraven på kompetens ochkostnadseffektivitet. Det medför en viss grad avspecialisering, i många fall ganska långtgående,vilket också är mycket bra. Samarbetet torde äveninnebära stora ekonomiska och hanteringsmässigafördelar.I likhet med vad som också framhålls ipropositionen anser utskottet att en stegvisuppbyggnad av samarbetet är att föredra. Ettsådant förfarande skapar den nödvändigaflexibiliteten vid beslutsfattandet. Det skapar godaförutsättningar för kontroll över utvecklingen samtmöjligheter att styra den i en riktning som är positivfrån såväl miljömässiga som företagsekonomiskasynpunkter.När det nu aktuella gemensamma bolaget harklarlagt förutsättningarna är det möjligt att gåvidare i samarbetet.Vi har i olika sammanhang tagit upp ägarfrågan. Vianser att det är viktigt att man skapar ettförhållande där användarna av dessa anläggningarär delägare. Det skapar bredare möjligheter för ettökat intresse. Och det ökade intresset kan utantvivel leda till att vi får fram nya och förbättrademetoder när det gäller att lösa dessa mycket viktigaproblem. ser vi det alltså som nödvändigt försöker bredda ägaransvaret, att staten intehelt och hållet äger dessa anläggningar. Det ligger itiden, och det skapar ett gemensamt ansvar förframtiden.Annika farhågor i fråga om transporteroch annat kommer givetvis även i fortsättningenmycket noga att uppmärksammas. Det äruppenbart att regeringen kommer att följa denfortsatta utvecklingen på detta område och vidbehov vidta de åtgärder som kan anses erforderliga.Men vi tycker ändå att det är viktigt att vi tar ställning för att bilda detta bolag sominnebär ett breddat samarbete. Det finns ingenanledning att vänta. Av det skälet har vi från denborgerliga sidan i dessa delar också gett dennaproposition vårt stöd.Jag yrkar bifall till hemställan i betänkandet ommiljöfarligt avfall.Anf. 73 ():Herr talman! argumenterar ju påett utmärkt sätt, inte för sin ochutskottsmajoritetens ståndpunkt, däremot för min,tycker jag.När propositionen lades fram byggde den påantagandet att mängderna miljöfarligt avfall ökadeoch att det därför behövdes nyabehandlingsanläggningar. Men närriksdagen behandlade miljöpolitiken för denärmaste åren, visste vi att det inte var så utan attmängderna i stället minskade. Men det är osäkertvarför. hade då egna partikamratersom väckte motioner just i denna fråga och somifrågasatte behovet av nya anläggningar närmängderna miljöfarligt avfall minskade i stället föratt öka. Propositionen bygger alltså på gamla fakta,och den är inte aktuell. Bara det tycker jag bordeha varit ett skäl för den nya regeringen att återkalladen. Det gjorde regeringen inte.Sedan säger att de, som han påstår,ökande mängderna miljöfarligt avfall leder till behöver nya anläggningar. redovisarhan det som mycket riktigt är ett faktum, nämligenatt det finns ledig behandlingskapacitet i såvälDanmark som . Det är alltså mycketosäkert om man behöver bygga en ny anläggning.Han talar om behovet av att ta fram nya metoder.Ja visst, det är ytterligare ett bra argument för attinte bygga en anläggning som bygger på gammalteknik, som redan nu redan håller på att bliföråldrad.Jag har mycket svårt att föreställa mig, IngvarEriksson, att några aktörer på någon marknad kantänka sig att bygga en dyr och kostsam anläggningoch sedan se den läggas i malpåse och aldrig kommatill användning. Därför är det mycket svårt attförena byggandet av en anläggning med gammalteknik med framtagandet av nya metoder och medminimerandet av mängderna miljöfarligt avfall. Jagkan därför inte förstå annat än att det är ett heltologiskt och orimligt beslut som jordbruksutskottetföreslår att skall fatta. Och jag kan inteförstå annat än att det från utskottsmajoritetensoch eventuellt riksdagsmajoritetens sida tyder påett bristande intresse och en bristande insikt i dennaoerhört viktiga miljöpolitiska fråga.Anf. 74 ():Herr talman! framhåller att jaghar sagt att mängderna minskar. Vi är överens omatt mängderna av vissa avfallsslag minskar. Men detfinns också andra avfallsslag som kan öka. Och vifår vara klara över att detta inte är någon statisksituation, utan avfallet kommer hela tidenframöver att öka på vissa områden och minska påandra. Men den sammantagna strävan ärnaturligtvis att vi totalt sett måste minska dessamängder miljöfarligt avfall. Det är givetvis ocksåett av skälen till att man nu menar att en vissutbyggnad behövs. Det handlar om specialiseringoch nya metoder. Det är väl självklart, AnnikaÅhnberg, att inga nya anläggningar byggs medanvändning av gammal teknik. Det trodde jag ändåatt vi var överens om. Vi finner då trots allt att detinte finns någon anledning att återkalla den härpropositionen. Däremot har jag redan sagt attregeringen följer utvecklingen och gör det med detansvar som man kan begära av en regering.Anf. 75 i (kds):Herr talman! Jag hade inte tänkt lägga mig i dennadebatt. Men insinuerade i sittsenaste inlägg att utskottet som sådant inte skulleverka för en miljövänlighet och att detta förslag pånågot sätt skulle vara negativt för miljön. Det varungefär vad hon sade. Då reagerade jag.Vad har sagt i denna debatt är skall förhala frågan om hur vi skall hantera detmiljöfarliga avfallet på ett bra sätt. Vi skall vänta påytterligare utredningar. Som jag ser det är detta enny inställning från vänsterpartiet.I propositionen har ju de grundläggande synsättentagits upp i fråga om att minimiera mängden avfall.I propositionen tar man upp hur vi skall klara enmiljöriktig hantering av det miljöfarliga avfallet.Jag tror egentligen att vi är överens. Men av någonanledning måste ändå foga enmeningsyttring till betänkandet. Då är fråganvarför man gör det. Jo, det är för att till varje prisfå profilera en egen hållning i miljöfrågorna.