prot · GE09117 · 1991-05-23 00:00:00 — Man kan bara uttrycka sintillfredsställelse över att även ledamöter iterroristkommittén tycker att det är bra attregeringen har lagt fram ett sådant förslag.Även om hade en hel del synpunkterbeträffande vissa förbättringar, finns det i det nuföreliggande förslaget till lagstiftning tyvärr ändåbrister, där kraven på rättssäkerhet och humanitetinte är uppfyllda på det sätt som bör utmärka enrättsstat av kaliber.I en motion, nr 32, avgiven av mig, ,, och Ulla-BrittÅbark -- samtliga socialdemokrater -- har vi lämnaten utförlig motivering och kommit med förslag tillhur man enligt vår uppfattning skall kunnaförbättra situationen, både från humanitärsynpunkt och från rättssäkerhetssynpunkt.Användningen av tvångsmedel förutsätter i andrasammanhang konkret misstanke om ett begångetbrott av allvarligt slag. Man kan därför med viss rättsäga att både de gällande och föreslagnaterroristreglerna innebär att staten ser medogillande på vissa aktiviteter från utlänningars sidaoch tillåter polisen att undersöka dessa med medelsom om dessa aktiviteter vore kriminaliserade. Detkan kanske stämma till eftertanke att en reellkriminalisering skulle innebära vissa fördelar förden presumtive terroristen. Han skulle, sedan åtalväckts, vid huvudförhandlingen få ta del av alltmaterial som åberopas mot honom och därmedeffektivt kunna försvara sig mot anklagelserna förpresumtiv terrorism.En följd av att vi nöjer oss med att''pseudokriminalisera'' de presumtivt terroristiskautlänningarna blir i stället att de placeras i engråzon mellan förvaltnings- och brottmålsprocess.Möjligheterna till långvarig polisiär övervakning ärdock större än på något annat område, och föreffektiviteten svarar så ingripande tvångsmedelsom hemlig telefonavlyssning, brevkontroll ochanmälningsplikt m.m. Men som förfarandet äruppbyggt vet den presumtive terroristen om att hankan komma att utsättas för sådana åtgärder. Detkan därför ifrågasättas om denna halvöppnaövervakning av presumtiva terrorister ger bättreresultat än den polisiära spaning och bevakning ihemlighet som annars är det som används vad gällerbrottslighet av grövre slag.Det har här diskuterats huruvida denna lagstiftningär diskriminerande eller inte. Det står dock klart attden riktar sig enbart mot utlänningar och mot demsom inte har hunnit bli svenska medborgare. Dettakan då upplevas -- och har också upplevts -- somdiskriminerande. Det är emellertid självklart att ensvensk medborgare inte kan bli föremål förutvisning, så någonting sådant kan det aldrig blifråga om.Om man nu anser att de regler som finns är såeffektiva för terroristbekämpning, borde mantillämpa dem på alla som vistas här i landet, mendet gör man alltså inte. Därför är de som har trängtdjupare frågan väl inte så övertygade om dennahöga effektivitet, som det är lätt att tala högt ochljudligt om men kanske svårare att belägga.Det kan skenbart förefalla som attorganisationsrekvisitet innebär en förbättring, mendetta rekvisit är inte konsekvent genomfört. har direkt sagt att man skall plockabort organisationsrekvisitet ur huvudregeln omutvisning, eftersom man inte vill bli tvingad attofficiellt peka ut vissa rörelser somterroristorganisationer.Eftersom jag hyser tveksamhet inför vissatendenser i det officiella att försöka döljavad som sker för att tjäna vissa syften -- vilka de nukan vara -- anser jag att man inte skall avskaffa ettrekvisit som de facto kommer att ha stor betydelsevid tillämpningen och som finns kvar itvångsmedelsregleringen. Som vi skrivit i motionengår det att klara de problem som berörs ibetänkandet med en undantagsregel.Det är märkligt att utskottet inte kan gå med på enregelbunden omprövning -- en inte speciellthuman inställning! Att utlänningen skall varaberoende av motparten, rikspolisstyrelsensanmälan och skäl, är inte godtagbart frånrättssäkerhetssynpunkt.Ett förslag från diskrimineringsombudsmannen omatt ett beslut om avlägsnande m.m. skall omprövasregelbundet avslås med motiveringen att en sådanordning skulle medföra ''onödigt merarbete''. Deninitiativrätt till omprövning som här förlänasrikspolisstyrelsen förstärker det inkvisitoriskadraget i den process som förordas i förslaget. Enregelbunden omprövning bör ske en gång per årmed hänsyn till att anmälningsplikten och övrigatvångsmedel är av så ingripande karaktär och har såunikt lång varaktighet. Utlänningen bör vidare harätt att påkalla omprövning vid domstol av t.ex. ettbeslut om anmälningsplikt vid förändradeförhållanden, en rätt som de för brott misstänktahar enligt rättegångsbalken.Det finns mycket mer att säga om detta, men, somjag har nämnt, har detta utförligt tagits uppi motionen.Förslaget om förfarandet i terroristärenden bärspår av att processen genomförs alltför . Detgörs i ett skede då man borde nöja sig med ordinärpolisspaning och vanlig yttre bevakning. Det kaninte accepteras att man skall kunna fatta ingripandebeslut mot utlänningen utan att han har fått veta atten förhandling skall äga rum.De regler om sekretess m.m. som föreslås blitillämpliga vid förfarandet mot den presumtiveterroristen är av det slaget att han får sämremöjligheter att försvara sig än en person som åtalatsför grovt spioneri. Om man vill ge den utpekadepresumtive terroristen en chans till ett effektivtförsvar kan det inte accepteras att vittnesattesteråberopas mot honom, att ett vittnes identitet intefår röjas och att avgörandet kan grundas påomständigheter som inte lagts fram vidförhandlingen och som varken utlänningen ellerhans ombud har fått ta del av. Om man menar allvarmed talet om att man bör undvikastämplingseffekter av dessa processer, bör manockså försöka minimera risken för sådana genomatt garantera utlänningen ett effektivt försvar.Herr talman! Jag intar en neutral hållning till vissaav de förslag som lagts fram av majoriteten ochreservanterna och grundar då minaställningstaganden på vad vi har framfört imotionen.I övrigt utgår jag från att en noggrann uppföljningsker av en ny lagstiftning och att en utvärderingkommer till stånd så snart tillräcklig erfarenhet avrättstillämpningen erhållits.Anf. 131 ():Herr talman! Det är glädjande att vi nu skallbesluta om att avskaffa kommunarresten som harkritiserats så . När vi diskuterade frågan iterroristlagstiftningskommittén var jag den endasom tyckte att den borde tas bort från svensk lag,inte minst med tanke på att kommunarresten kanses som ett frihetsberövande. Jag måste då tilläggaatt och inte varrepresenterade i kommittén. Det gläder mig attregeringen har gått på min linje och inte på linje i kommittén. har ju ävenLars-Erik tvingats byta fot, och det är jubra.Maj-Lis Lööw tog upp den förändring somborttagandet av organisationsrekvisitet innebär.Det tycker även jag är positivt. Men det finns vissaskönhetsfläckar kvar som enligt min mening bordetas bort. Jag tänker i första hand på tvångsmedel iform av spaningar på utländska medborgare somanses vara presumtiva terrorister. Detta är endiskriminering och ett långtgående ingrepp i denpersonliga integriteten som ocksådiskrimineringsombudsmannen, och vändersig mot.Hur vi skall skydda oss mot terrorism kan ju intevara beroende av medborgarskap. Terrorism är enmycket allvarlig internationell företeelse som allastater måste skydda sig mot. Men det är baraSverige av de västeuropeiska länderna som tillåtertvångsmedel av det här slaget. I , ,, och , för att nämna någraländer, finns inte dessa särskilda möjligheter motutlänningar. Dessutom tillåter man över huvudtaget inte telefonavlyssning, brevöppning, osv.såvida det inte handlar om personer som ärmisstänkta för brott.Frågan är varför skall anses behöva ensådan särskild lagstiftning. I alla andrasammanhang hävdas att de nordiska länderna skallha en likartad lagstiftning. Inte minst i dessa dagarskall vi också anpassa oss till EG. Varför gällerdetta inte i det här fallet?När jag ställde frågan i kommittén sades det attSverige har en så liberal flyktingpolitik och att detskulle motivera att vi har en sådanspeciallagstiftning. Jag protesterade mot attbenämna den flyktingpolitik som tillämpassom liberal. Vi har enligt enmycket restriktiv tillämpning av flyktingpolitiken.Lars-Erik liksom talade omatt vi har en generös lagstiftning. Jag kan intedela denna uppfattning. Det kan alltså inte varanågot skäl till att vi behöver ha denna särskildalagstiftning. Dessutom tycker jag att det ärolämpligt att blanda ihop asylpolitik och terrorismpå ett sådant sätt. Ett sådant resonemang kan baraleda till att man förstärker främlingshat, och detkan ingen tjäna på.Mot den här bakgrunden har ochjag motionerat om ett avslag på förslaget tillterroristlagstiftning. Vi anser att det inte behövsnågon särskild lag.När det gäller misstanke om terrorism kanbrottsbalken användas. Jag fick i kommitténuppfattningen att det finns möjligheter attkontrollera även svenska medborgare som ansesvara terrorister. Då behöver vi inte heller någonspeciellagstiftning när det gäller utländskamedborgare. Däremot menar även jag att om maninte kan utvisa en person skall det finnas möjlighettill anmälningsplikt.Det är en väldigt allvarlig anklagelse att peka utnågon som terrorist. Därför är det också mycketangeläget att det ur rättssäkerhetssynpunkt sker påett korrekt sätt.De kurder som suttit i kommunarrest under sex århar varit mest förtvivlade över att inte kunna få sins.k. dom prövad i en rättslig instans. De anser attde är felaktigt anklagade för att vara terrorister. Dehar haft en förhandling utan att veta vad de äranklagade för. Inte heller deras ombud har fått redapå det.Jag menar att det måste finnas möjligheter att få sinsak prövad i en domstol. Men det måste ocksåfinnas en möjlighet att utvisa personer som ansesvara terrorister. Jag vill särskilt betona det för som kritiserade för inte ville att denna möjlighet skall finnas. Jaganser alltså att det måste finnas en möjlighet attutvisa terrorister, men det måste också finnas enrättslig grund för påståenden om terrorism.När det gäller den parlamentariska insynen anserjag att man beträffande de skrivelser somregeringen lämnar över till inte kan talaom någon reell insyn från sida.I har vi haft någragranskningsärenden när det gäller terrorism. Jagkan bara konstatera att det är mycket svårt även föross i att utifrån dehandlingar som vi har fått göra en bedömning av dekällor som påstår det ena och det andra och hurtrovärdiga de är, osv. Jag förstår att detta är mycketkänsliga uppgifter och att man inte kan spridakällors identitet, osv. Men om man skall ha enparlamentarisk insyn skall en sådan inte barainnebära att endast en årlig skrivelse överlämnasfrån regeringen. Det måste i så fall till andra grepp,och då bör regeringen fundera över detta och läggafram ett sådant förslag. Men det är möjligt att manhamnar i en sådan situation att man anser att detinte är lämpligt med denna form av parlamentariskinsyn, vilket jag också kan acceptera. Det viktigasteär emellertid att man ur rättssäkerhetssynpunktprövar saken på ett adekvat sätt och att dennamöjlighet finns inom en domstol.Anf. 132 ():Herr talman! Jag skall inte förta IngelaMårtenssons glädje över att hon har fått en av sinapunkter i reservationen tillgodosedd. Men jag villdå ganska nöjt konstatera att regeringen på i stortsett alla övriga punkter går kommittémajoriteten tillmötes mot reservanten har ett par kommentarer utöver detta till vadIngela sade. Först och främstunderströk jag i en av mina repliker tillvänsterpartiet att det är oerhört vanskligt att görainternationella jämförelser när det gällerlagstiftning. Man kan inte bara titta på om det finnssärskilda regler när det gäller terroristlagstiftningeni dess inskränkta mening. Man måste också titta påasylbestämmelserna men också på vilkamöjligheter det finns till tvångsmedel inom ramenför det ordinära rättssystemet. Det är klart att det ien rad andra länder finns större möjligheter tilltvångsmedelsanvändning, ordinärt i rättssystemet.Jag vill bara erinra om att man iexempelvis har rikliga möjligheter attanvända buggning i olika sammanhang, vilket vi iSverige inte har.Jag vill också göra en liten kommentar till det somIngela sade om parlamentarisk insyn.Vi understryker från utskottets sida att det ärviktigt att vi även fortsättningsvis får en redovisningtill om terroristbestämmelsernastillämpning. I det sammanhanget säger utskottet attdet naturligtvis är fullt möjligt för utskottet attbegära in kompletterande upplysningar ochinformation om terroristbestämmelsernastillämpning utöver vad som är möjligt att redovisaöppet i en sådan skrivelse som regeringen årligenlämnar till . Därmed är det upp tillberörda utskott att se till att den parlamentariskakontrollen sköts på ett riktigt och ordentligt sätt.Anf. 133 Statsrådet ():Herr talman! Får jag bara säga att jag tyckte attIngela på ett alldeles utmärkt sätt,genom att beskriva de olika hänsyn som måste tas,visade hur svårt det här är. Jag vill egentligen barata tillfället i akt att understryka att jag instämmer imycket av beskrivning avsvårigheterna. Men jag vill också stryka under attäven jag tycker att det är viktigt att det finns enrättslig grund när man skall tillämpaterroristlagstiftningen för att utvisa människor. Jagtycker också att det är viktigt att den misstänkteeller ombudet så långt som möjligt får del avunderlaget för beslutet.Det faktum att regeringen handlägger de härärendena, med sina jurister som hjälp och ävenmed hörande av domstolen i de fall där just deraskunskaper och erfarenheter avbevisbedömningsfrågor kan tjäna som underlag,utesluter inte att vi tar hänsyn till rättssäkerhetenoch försöker att med största möjliga öppenhetredovisa det som är möjligt av materialet för denmisstänkte och för ombudet. I själva verket tyckerjag att denna lagstiftnings korta historia -- nästan 20år -- visar att inte någon regering har använt lagenvare sig lättfärdigt eller vidlyftigt, utan med storrestriktivitet. Jag kan försäkra, efter att ha haftinsyn i några sådana här ärenden, att man också sålångt det någonsin är möjligt försöker att tillgodosekravet på rättssäkerhet och öppenhet gentemotombudet och den misstänkte. Det är viktigt, dettycker jag också.Anf. 134 ():Herr talman! Först vill jag vända mig till Lars-ErikLövdén som säger att man inte kan jämföra olikaländer i det här sammanhanget. Jag tog upppunkten om tvångsmedel, som berördes i ensärskild fråga till de här olika länderna. Då måsteman kunna jämföra. Det är ändå ett väldigt ingreppi den personliga integriteten att på det här visetanvända sig av tvångsmedel gentemot personersom inte ens misstänks för att begå brott. Där skallvi vara unika.Jag förstår inte heller att inte vi skall kunna hasamma bestämmelser som de övriga nordiskaländerna. säger att man iDanmark får lov att ''bugga''. Får man lov att''bugga'' personer som inte ens misstänks för brott?Maj-Lis Lööw tar upp den rättsliga grunden. Jagvill starkt betona att det skall finnas en möjlighet attfå sin sak prövad rättsligt. kommer ni med ettförslag om att den här möjligheten skall finnas . Varför kan man inte få den redan frånbörjan? Det skulle också stärka rättssäkerheten.Jag återgår till frågan om den parlamentariskainsynen. Med de erfarenheter jag har gjort ikonstitutionsutskottet kan jag inte påstå att det ärnågon reell insyn. Men det är möjligt att detta inteheller går att sprida på för många personer,eftersom det är mycket känsliga uppgifter. En vissinsyn kan man naturligtvis ha. Men att gå in ochpröva ärendet har jag upplevt som mycket svårt. Vihar haft frågan uppe om huruvida det harvarit fråga om kollektiv bestraffning av vissapersoner. Det fanns påtryckningar om att enoberoende grupp verkligen skulle pröva den saken.För att kunna göra en reell prövning måste man haalla tillgängliga data, och det är litet svårt för ettutskott.Anf. 135 ():Herr talman! Liksom tycker jagatt det är mycket obehagligt att det görs kopplingarmellan asylpolitik och terrorism. Jag tycker att detär felaktigt. I mitt inledningsanförande och även ien av replikerna har jag tagit upp att vi naturligtvisanser att man skall kunna utvisa terrorister frånlandet. Jag upprepar att när det blir fråga omutvisning skall samma regler tillämpas som i lagenom utlämning på grund av brott. Det innebär attinnan regeringen prövar ärendet skallriksåklagaren verkställa utredning till grund förbeslutet och högsta domstolen skall pröva omutlämning lagligen kan beviljas. Beträffandetvångsmedel bör samma sak gälla som föreskrivsvid andra brottmål.Ingela tog också upp det som jagreserverade mig för i utskottet. Det gällde enparlamentarisk granskning av hur lagen hartillämpats. I det fallet, liksom när det gäller andraav säkerhetspolisens verksamhetsområden, tyckerjag att parlamentariker behöver hjälp avoberoende experter för att kunna ställa de rättafrågorna och för att veta vilket material man börtitta på.Anf. 136 HANS ():Herr talman! Man har snuddat vid enrättssäkerhetsfråga som jag tycker att det finns allanledning att beröra och även reagera på. Jagmenar att det i själva verket kommer i konflikt medden s.k. proportionalitetsprincipen att tillåtaingripande tvångsmedel som telefonavlyssning,husrannsakan och anmälningsplikt utan attnågon brottsmisstanke manifisteras. Det stämmerilla med denna princip att inte krävabrottsmisstanke övervakning eller attinte ens höja beviskravet till påtaglig risk, somterroristlagskommittén föreslagit. Det finns intemed nu.Den jämförelse som görs i utskottsbetänkandet avhäktningsreglernas risk är missvisande. Det är härfråga om personer som återfaller i brott och som ärbrottsmisstänkta. Ingripandet med tvång är i regelkortvarigt jämfört med terroristreglerna. Detta harblivit en svaghet i det föreliggande förslaget, somjag inte tycker är försvarlig.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )16 § Tilläggsbudget betänkande1990/91:JuU30 Tilläggsbudget II (prop.1990/91:125 delvis).Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas . )17 § betänkande1990/91:JuU33 Vapenlagen (prop. 1990/91:130).Anf. 135 ():Herr talman! Jag skall börja med att citera ett brevifrån jägarna i , ställd till justitieutskottet. Desäger där angående propositionen om ändringar avvapenlagen att:''Även om jägare och skyttar kan dra endjup suck av lättnad över att de flesta dumheternai vapenutredning lämnatsdärhän i de lagda förslagen om ändringar ivapenlagen m.m. så återstår emellertid mycket attinvända emot. -- -- --Jägarna, ,protesterar främst emot det allmänna synsättet attkampen mot väpnad brottslighet i samhället ska skei form av riktade åtgärder mot den del avbefolkning som bevisligen förekommer minst ibrottsstatistiken. ''När regeringen gav departementstjänstemannenLeif i uppdrag att utreda och kommamed förslag till restriktioner i vapenlagstiftningenvar det ett rått och simpelt försök att skaffasubstitut för åtgärder mot brottsligheten i vårt land.I stället för att vidta resoluta åtgärder motrånöverfall och andra brott med skjutvapen,pekade man, som jägarna i skriver, påen grupp i vårt land som man fann skulle kunnaställas fram som en riskfaktor då det gällereldhandvapen, jaktvapen eller vapen över huvudtaget. Jag kan mycket väl föreställa mig hur det gicktill i när man diskuterade denstarkt ökande förekomsten av rånöverfall ochannan brottslighet som ledde till att människormiste livet eller vållades allvarlig skada.Så småningom kom denna statistik att väckabestörtning hos statsrådet och tillika chefen förjustitiedepartementet samt bland tjänstemännendär. Naturligtvis diskuterade man detta ifrågetermer: Vad skall vi göra? Förmodligen komman då att tala om hemmets och skolans fostrandebetydelse. Men det går naturligtvis inte att rätta tillnu. Här krävs det resoluta och synbara tag. Manbörjade diskutera detta med vapen. Man erinradesig att militären har vapen. Men dessa vapen finns iförråd, och i det sammanhanget har åtgärdervidtagits. Vapnen är alltså inlåsta och ligger ikassuner.Det finns emellertid också vapen hos polisen -- dethär var innan polisstationen på hemsöktes,då ett fönster stod öppet och polisens vapen varlättillgängliga. Men man trodde inte att polisenhade några vapen att bjuda på. Då kom någon atttänka på landets jägare. Jägarna är en grupp somnaturligtvis kan ses som ett potentiellt alternativnär det gäller brottslingars möjligheter att kommaöver vapen. Man funderade också på illegalamöjligheter att införa vapen. Det leddeförmodligen till att man gav upp. Endast avden narkotika som kommer in över landets gränserblir ju beslagtagen. Slutsats: Det gäller att ta detsom ligger närmast till hands. Det blev alltsåSveriges jägare.Vidare har det konstaterats att de värstadumheterna och de mest långtgåenderestriktionerna i Perssonsutredningsbetänkande inte kom med ipropositionen. själv troddefaktiskt inte att det skulle komma någonproposition . Det sade han , då handeltog i en debatt som jägarna i Västsverigeanordnade. Han blev då synnerligen hårtkritiserad. Han sade bl.a.: Det är ju valår 1991, ochdå kan det inte vara så lämpligt att gå ut med så härutmanande förslag.Ja, det är valår . Vi moderater skulle ingalundabeklaga om farhågorbesannades. Vi skulle alltså inte beklaga om denhär propositionen -- som trots allt kom till stånd --skulle leda till att socialdemokraterna förloraderöster i valet och till den socialdemokratiskaregeringens fall. Däremot vore det mycketbeklagligt -- dess värre ligger det nu i farans riktningatt det blir så -- om de här regeringsförslagenförverkligades.Åtskilligt här liknar mest av allt klåfingrighet. Dettycks handla om restriktioner för restriktionernasskull. Men vill alltså just visa att man vill göranågonting.Arne i och några andramoderater pekar i en motion på de restriktionersom gäller ammunitionstillstånd. I propositionenanför justitieministern att det stora flertaletremissinstanser godtar utredningsförslaget. Mensanningen är den att ''det stora flertalet'' inte haryttrat sig över förslaget. Däremot har deremissinstanser som verkligen har yttrat sig storinsikt här. Man anför betänkligheter. Ja, manavstyrker rent av bestämt. I motionen står det:''Man kan således dela remissinstansernauppfattning att bestämmelserna innebär avsevärtökad byråkrati utan att någon vinst kommer attuppnås i brottsförebyggande syfte. Denna'uppstramning' torde endast leda till problem förlegala vapeninnehavare.Att bestämmelsen skulle innebära ett hinder förillegal åtkomst av ammunition torde närmast varaatt likna vid självbedrägeri. Det torde inte finnasnågot känt fall, då avsaknad av ammunition utgjortett hinder för att vapen kommit till brottsliganvändning. ''Motionärerna anser alltså att det inte förebragtsnågot bärande skäl för den föreslagnaförändringen. Tvärtom kan förändringen, framförallt i glesbygd förorsaka onödiga bekymmer. Inte såsällan köper glesbygdsbor ammunition genomombud. Ofta är det familjemedlemmar ellerjaktkamrater som får agera skickebud.Många av landets jägare bor, som jag redan harnämnt, på landsbygden. Avstånden där är långa.Jag instämmer i vad säger om justdet här förslaget från regeringen:''Det är befängt att tro att den föreslagna ändringenpå något sätt skulle försvåra för den som har ettvapen utan licens t.ex. ett stulet vapen, att skaffaammunition till detsamma. Den som skaffar sig ettvapen för illegal användning kan naturligtvis likalätt skaffa sin ammunition. ''Själv har jag också, tillsammans med GullanLindblad, väckt en motion. Vi motionäreraktualiserar här propositionens förslag om att detskall krävas yrkesmässighet för att vapenhandelskall få bedrivas. Men i många inlands- ochfjällkommuner i vårt land finns det inte tillräckligtunderlag för yrkesmässig vapenhandel. Jakt ochinnehav av jaktvapen måste däremot ses som högstlegitima företeelser där -- som en del av tillvaron förde här människorna. Återigen drabbas alltsåglesbygden.Här har vi ytterligare ett exempel på klåfingrighetoch på att man har starka böjelser för t.ex.generalklausuler. Detta har lett till en totalomskrivning av 29 § vapenlagen, där det stadgas ivilka fall återkallelse av tillstånd skall ske.