prot · GF0943 · 1991-12-11 00:00:00 — Vi har stora möjligheter att i ochgenom FN verka till förmån för fred ochmänniskovärde.FN ger också företrädarna för vårt land möjligheteratt i olika sammanhang representera och påverkasamt att redogöra för vår syn på detta med demänskliga rättigheterna och på vad det begreppetegentligen innebär.FNs arbete har också kommit i fokus generellt ochfått en ökad betydelse i Världssamfundet. Jag anseratt i de sammanhangen kan bidra, och harockså gjort det, till att olika länders situation närdet gäller de mänskliga rättigheterna verkligen lyftsfram i ljuset.Ett exempel på det är den FN-resolution som dethar talats om här och som harinitierat och arbetat fram. Det gäller kränkandet avde mänskliga rättigheterna i . Resolutionenantogs med konsensus i FNs tredje utskott ochkommer att behandlas i FNsgeneralförsamling.I nämnda resolution understryks bl.a., som vi redanhar hört, kravet på att fredspristagaren skall släppas fri från sin husarrest. Det ärsärskilt viktigt att framhålla det -- och det kan gärnasägas nu i nobelpristider.I resolutionen fastslås att FN kommer att följa denförsäkran som kommit från regeringen i ochsom handlar om att landet skall utvecklas i riktningmot demokrati. Det är också viktigt att Burmasregering i enlighet med FNs deklaration ommänskliga rättigheter tillåter alla invånare att frittdelta i politiska aktiviteter.En allmän tendens är att FN kommer att få spelaen allt större roll i fråga om det som kallas ländersinterna angelägenheter. I många länder är man litetoroad över det. Fördömandet av situationen internti kan säkert stå som modell förfördömanden av andra av de, enligt uppgift, 100icke demokratiska stater som återfinns bland FNs166 medlemsstater.Herr talman! När det talas om mänskligarättigheter blir jag förvånad över att situationen förkvinnorna i världen inte berörs speciellt. Blandargumenten mot att kvinnans situation inte skall tasupp när frågan om mänskliga rättigheter diskuterasfinns argumentet att kvinnorna utgör en del avmänskligheten och att de därför naturligtvisomfattas av begreppet mänskliga rättigheter. Jagkan förstå det synsättet. Men jag accepterar detinte. Jag anser att kvinnorna i världen är så utsattaatt deras situation, liksom barnens, måste lyftasfram på ett speciellt sätt. Det handlar inte bara omjämställdhet utan också om en djupare dimensionnär det gäller synen på människan, påmänniskorvärdet generellt sett och på hur denenskilda människan upplever sitt eget värde ochsjälvständiga integritet.Den största andelen av världens fattiga utgörs avkvinnor. Den största andelen av världens flyktingarutgörs av kvinnor. Det liv som man i många avvärldens länder är minst rädd om är kvinnornas. IIndien t.ex. får pojkar redan som små barn meramat än flickorna. Kvinnor överallt i världen fårtidigt lära sig att vara tåliga. Men denna tålighetskall inte tas som intäkt för att kraven på mänskligarättigheter är tillgodosedda för många kvinnor --åtminstone på samma nivå som männen i olikaländer och i olika situationer.Bl.a. därför är det viktigt att man på i tar till vara kvinnorserfarenheter när det gäller att utnyttja miljön försin egen och för familjens överlevnad. Eftersom deti många länder är kvinnan som står förförsörjningen av familjen är det ofta kvinnan somfår ta konsekvenserna av skadeverkningarnabeträffande miljön. Det är en mänsklig rättighet attfå påverka med de erfarenheter som man har.Vid FNs konferens om mänskliga rättigheter 1993måste situationen för kvinnorna i världenintegreras i de frågor som skall behandlas. Det går inte att behandla frågan ommänskliga rättigheter, dvs. frågan om situationenför kvinnorna i världen, efter mallar som är gjordaför män. Det måste finnas en balans.Den världskonferens som är planerad att äga rum1995 och som gäller kvinnor, jämställdhet och fredanser jag att FNs alla medlemsstater måste tillmätasamma tyngd, resurser och uppmärksamhet somövriga världskonferenser tillmäts. Beslutet om ochviljan att ordna en konferens får ju inte bli endasten läpparnas bekännelse. I stället måste det finnsen reell kraft och vilja bakom orden.Herr talman! I t.ex. internationella sammanhanganser många att tiden nu är mogen för att vidgabegreppet mänskliga rättigheter, så att det får enfördjupad dimension inom de ekonomiska, socialaoch kulturella områdena. Vi kristdemokraterstödjer ett sådant synsätt.Den svenska agerande och reaktionermed anledning av situationen i andra länder harstor betydelse för utvecklingen beträffandedemokratin och de mänskliga rättigheterna ivärlden.Oavsett om det gäller en känslig text i ettmotionssvar eller i en resolution eller om det gälleratt i ett arbetsutskott eller en samordningsgruppdriva en fråga som rör samordningen mellan olikaländer måste man veta vad det är man villåstadkomma. Riktlinjerna för agerandefastställer . I det utåtriktade arbetet är ettdokument som detta, dvs. det betänkande ommänskliga rättigheter som vi diskuterar ochfattar beslut om, ett viktigt redskap.Herr talman! Med alla dessa ord yrkar jag bifall tillhemställan i utrikesutskottets betänkande ommänskliga rättigheter.Anf. 10 ():Herr talman! Till att börja med vill jag säga att jagansluter mig till det som sade. Det som var och en säger ochgör har alltså betydelse när det gäller mänskligarättigheter. Dessutom har en markering från densvenska stor betydelse när det gällermänskliga rättigheter och, något som vi ofta tvingaskonstatera är ett faktum, brott mot dessa.Jag för min del skall bara göra några fåkommentarer. Jag tycker att debatten här klart harvisat att vi alla måste vara med beträffande skyddetav de mänskliga rättigheterna. Jag tycker också attden manifestationen då dettaarbetsplenum inleddes klargjorde för oss att vimåste börja här hemma när det gäller detta arbete.Som flera talare här framhållit har FN i stort sett detregelsystem som erfordras för skyddet av mänskligarättigheter. Det är vi fick den allmännaförklaringen om de mänskliga rättigheterna. Ochdet är , alltså , sedan de storakonventionerna kom till stånd om ekonomiska,sociala och kulturella rättigheter samt ommedborgerliga och politiska rättigheter -- för attnämna några, skulle jag vilja säga, hörnpelare irättssystemet.Men är det alltså bara knappt 100 avFNs medlemsstater som har ratificerat de två storakonventionerna. Det är här vi måste göraansträngningar. Det gäller således att få världensländer att ratificera konventionerna och,självfallet, att tillämpa dessa -- överallt, ochframför allt i det vardagliga politiska arbetet.Egentligen kan FN ställa krav på varjemedlemsland när det gäller mänskliga rättigheternaredan med utgångspunkt i FNs stadga i dettasammanhang. Alla som blir invalda sommedlemmar i , utöver dem som var med om attgrunda FN, förbinder sig nämligen att främja -- jagciterar direkt ur Artikel 55 c):''allmän aktning för och respekterande avmänskliga rättigheter och grundläggande friheterför alla utan åtskillnad med avseende på ras, kön,språk eller religion''.Här har vi den klassiska formulering somåterkommer i den allmänna förklaringen om demänskliga rättigheterna samt i olikakonventionstexter. Där finns alltsåutgångspunkten.Det blir allt klarare för allt fler att det finns ettdirekt samband mellan skyddet av mänskligarättigheter och freden och säkerheten i världen.FNs generalsekreterare markerade just det härsambandet i går i ett uttalande som han gjorde medanledning av de mänskliga rättigheternas dag.Generalsekreteraren gjorde ytterligare enmarkering: Världen kan inte längre tolereramassiva och systematiska brott mot mänskligarättigheter och inte heller likgiltigheten införmänskligt lidande.Björn var inne just på detta om att detmåste finnas en känsla. Vi måste känna -- inte baramed vårt förnuft, vårt intellekt. Också i det vi sägeroch gör måste det finnas en känsla. Vi får alltså intetolerera brott av det här slaget. Vi får inte tolereralikgiltigheten -- som egentligen i många sådana härsammanhang är något än allvarligare.Jag hade förmånen att som svensk delegat få vara iFNs generalförsamling då FN röstade in sjunya medlemmar. Bland dessa finns de tre baltiskastaterna. Många vackra tal och högstämda parollerförekom i samband med att representanterna för desju nya medlemsstaterna tog säte i vill lyfta fram en formulering som enligt minuppfattning säger mycket i det här sammanhanget.Den lettiske presidenten sadenämligen -- fritt översatt: Detta med att vi har blivitfria innebär att också har blivitfriare.Herr talman! Just så är det. Faktum är att enförtryckare aldrig är fri. Förtryckaren måste juständigt hålla fast vid sitt tryck och förtryck. Det ärförst när förtryckaren släpper sitt förtryck som hanockså blir fri.För att göra en koppling till vad vill jag säga följande. Han talademycket fint om den mobbade och om mobbaren.Frågan är alltså vem av dessa båda som i det långaloppet kommer att framstå som den storeförloraren. drog slutsatsen att detär mobbaren som är förloraren. Det är just dettasom Gorbunovs ville peka på i det något störresammanhanget. Inte heller förtryckaren är alltsåfri. Det är, som sagt, först när förtryckaren släppersitt förtryck som han blir fri. Här har vi en direktkoppling till detta med de mänskliga rättigheterna.Det finnas alltså ett samband mellan skyddet avdessa och det som vi kallar fred och säkerhet.Anf. 11 ():Herr talman! Det är glädjande att bådeutrikesförvaltningen och utrikesutskottet nu har enmera positiv inställning när det gäller attuppmärksamma de oerhört stora problem somTibet och tibetanerna har att kämpa med under denkinesiska ockupationen.Antalet redovisade övergrepp minskar inte.Tvärtom ökar antalet . Resultatet av 40års kinesisk ockupation av är att 1,2 miljonertibetaner har dödats. Mer än 6 000 kloster harjämnats med marken. Konstskatter rövas bort ochsäljs på antikmarknader i och Tokyo.En av tio tibetaner sitter i fängelse, och mer än100 000 människor finns i arbetsläger. Detibetanska barnen nekas undervisning, och dettibetanska språket stiftar de här människornaknappast bekantskap med. Kvinnornatvångsaborteras och tvångssteriliseras. Självfalletmåste vi protestera mot dessa förhållanden.Så sent som i förra veckan hade vi besök av hanshelighet , inbjuden av Nobelkommitténsåsom f.d. fredspristagare för att firaNobelfestligheterna och jubileet. Vid besöket iSverige fick han den här gången mötautrikesminister , kungaparet ochbiståndsministern. Detta var en stor framgång förDalai Lamas fredliga strävanden. Det var ettdefinitivt brott med den tidigare hållningen tilltibetanska frihetssträvanden.För är det en prestigeförlust att se hur DalaiLamas respekt i väst ständigt ökar. Det svenskamottagandet orsakade diplomatiskaprotester från den kinesiska ambassaden iStockholm.Ett sätt för att försöka hindra och förmå honom att återvända till harvarit att tillåta några undersökningskommissionerfrån väst att besöka för att undersökaförhållandena. Möjligen kan de här upprepadekontakterna innebära att man person till personkan försöka tala för respekten för de mänskligarättigheterna även i . Jag har föreslagittalmannen att riksdag skall skicka enriksdagsdelegation till och för samtalmed de kinesiska ledarna. Förhoppningsviskommer detta att bli möjligt.Hur länge skall klara av att undertrycka ochbortförklara rätt till självbestämmande,demokrati och mänskliga rättigheter? på oss, på om vi upphör att protestera eller omvi på grund av ekonomiska intressen låter osspressas eller skrämmas till att falla undan för Kinasförtryckarregim.Under en lång tid har Tibetpolitik präglatsav undfallenhet och feghet inför de kommunistiskadiktatorerna i . Det är utmärkt att den härperioden nu är slut. Vårt stöd till i fem punkter och agerande iinternationella sammanhang är oerhörtbetydelsefulla som hjälp för tibetanerna i derassträvan efter självbestämmande och respekt för demänskliga rättigheterna i sitt land.Även genom bistånd till de många flyktingar som lever i kan vi bidra till att tibetanernasspråk och kultur kan bevaras och till att geutbildning åt dem som hoppas kunna återvända föratt bygga upp sitt förstörda land igen.Herr talman! Utskottets uttalande med anledningav den flerpartimotion som vi väckte i januaritillsammans med utrikesministerns rakryggadeuppträdande i den här frågan gör att jag medtillförsikt ser fram emot ett aktivt agerande frånsvensk sida för tibetanernas rättigheter.Jag yrkar bifall till utskottets hemställan.Anf. 12 ():Herr talman! Vi behandlar ett betänkande medförslag om att regeringen skall verka för attnormerna och principerna beträffande demänskliga rättigheterna utvecklas och förbättrassamt för att vi skall få ett förbättrat skydd försärskilt utsatta grupper av människor. Jag anser attdet i det här sammanhanget finns all anledning atttala om de människor och grupper av människorsom är, som vill och som vågar att inte i allaavseenden vara precis som den gängse ,utan som i något avseende lever annorlunda.Jag tänker på de homosexuella.Vi, eller samhället i allmänhet, om man så vill, ochi all synnerhet samhällets s.k. stöttepelare, visar imånga sammanhang en påfallande intolerans motalla annorlunda. Intoleransen gäller inte bara dehomosexuella. Den gäller snart sagt allt och allasom avviker från ''''. Den medicinskanormen är en ung man. Äldre kvinnor är alltså imedicinska sammanhang onormala.Kvinnor behandlas även i andra sammanhangfortfarande som avvikare, som tillhörande detandra könet, för att använda . Vår religiösa norm är att vara ochprotestant eller att tillhöra en tradition ochkultur. Är man , är man oberäkneligtannorlunda och skrämmande för många. Ensärskilt utsatt grupp av människor, här, i vårt land,, men ännu mer i många andra länder, är dehomosexuella.Är man homosexuell, hjälper det inte att varaaldrig så inlemmad i en kultur eller ens attvara man. Då är man så annorlunda att annarssansade och toleranta människor, som gärna talarsig varma för individens rätt, blir helt blockerade.I sitt tal vid ceremonin taladestatsminister om tolerans och om individensrätt i vårt fria, demokratiska land. Jag instämmer idet han sade och i allt det som har sagts i deföregående anförandena om vårt ansvar förfriheten, toleransen, demokratin och de mänskligarättigheterna. Men frågan är: Finns det en rättighetatt få vara och leva annorlunda?Herr talman! är det en självklarhet i vårt landatt vi skall få välja vem vi vill leva med och hur vivill leva tillsammans, i äktenskap eller som sambor.Många väljer äktenskapet som samlevnadsform.Ett äktenskap vet vi innebär en rad sociala,ekonomiska och juridiska åtaganden samträttigheter för parterna sinsemellan och visavisamhället. I flera avseenden gäller likaförhållanden för dem som, i stället för att gifta sig,lever som sambor. Det är otvivelaktigt så, attnormen i vårt samhälle, på gott och ont, är attvuxna människor skall leva i parförhållande, och påolika sätt sanktioneras också detta sätt att leva.Men fortfarande utesluts en stor grupp vuxnamänniskor från att leva enligt denna gängse norm,dvs. i ett legaliserat parförhållande. När de somanses avvika från den gängse vill inordnasitt liv för att leva efter , förvägras de detta.Ty den samhälleliga legitimering som ett äktenskapinnebär gäller inte homosexuella par.Herr talman! Jag tror att vi kan vara överens om attdet inte finns någon annan skillnad mellanhomosexuella och heterosexuella än den, atthomosexuella känslomässigt dras till personer avsamma kön och heterosexuella dras till personer avskilda kön.Kärleken hyllas i alla sammanhang. Kärlek mellanman och kvinna, mellan föräldrar och barn, tillnaturen och rent av kärlek till fosterlandet ses somvacker och eftersträvansvärd. Men denhomosexuella kärleken omgärdas inte av sammapositiva uppmärksamhet. Den är osynliggjord.Ett registrerat partnerskap för homosexuella skulledels innebära praktiska lösningar av juridiska ochekonomiska problem för de homosexuella. Mendet skulle också bidra till att homosexuella fick ettbättre samhälleligt erkännande, och att denhomosexuella kärleken respekterades ocherkändes på samma sätt som kärleken mellanheterosexuella.Men att de homosexuella skulle få denna rättighetär tyvärr inte självklar för alla. Individens rätt gällerinte alla. Kärleken till medmänniskorna ochtoleransen har sina gränser.Herr talman! Hur kan det komma sig attmoderaterna, som i alla andra sammanhang är såväldigt pigga på att tala om individens rätt, är destarkaste motståndarna till att de homosexuella fårrätt till s.k. registrerat partnerskap? Och hur kandet komma sig att kds, som säger sig stå på kristengrund i sin politik och alltså borde ha kärlek,vidsynthet och tolerans som ledstjärna även i sittpolitiska värv, är de som är mest intoleranta mothomosexuella över huvud taget?Jesus älskade ju människorna, både män ochkvinnor. Hans kärlek inneslöt såväl farisén Sackeussom den utstötta skökan, den uteslöt ingen. Denriktade sig både till och till MariaMagdalena. Men att av detta drarslutsatsen att homosexuella inte skall få leva ikärlek, och att de absolut inte skall få ingåregistrerat partnerskap, är för mig ochvänsterpartiet inte bara intolerant och kärlekslöstutan också en ofattbar logisk kullerbytta. Tiden är nu mogen att sluta diskriminerade homosexuella, och ge dem samma rättighetersom alla andra har. måste bli ettföregångsland även i detta sammanhang. Vi har allaen skyldighet att verka för att de mänskligarättigheterna i alla avseenden gäller alla människor,även de homosexuella.Anf. 13 ():Herr talman! I går var det precis FNantog en generell deklaration om mänskligarättigheter. Men trots det förekommer, som vikunnat höra här i debatten, brott motmänskliga rättigheter världen över.Jag vill här bara tala om några situationer och någraländer som jag motionerat om.Konflikten på har pågått . Det är nästan så att man kan tro att det haraccepterats att denna konflikt skall kunna fortsätta.Jag tycker att det är oacceptabelt att vi mitt iEuropa skall kunna ha en sådan här konflikt i ettciviliserat samhälle, och att den kan pågå . Det förekommer brott mot mänskligarättigheter från båda sidor. Jag anser att det är dagsatt man internationellt gör en påtryckning för att fåtill stånd en politisk lösning på konflikten.I min motion har jag speciellt berört användandetav plastkulor, som jag anser vara oacceptabelt.Dessa kulor är betydligt farligare än det kan låta.Inuti kulorna finns en kärna av stål, vilket harbidragit till att många människor, framför allt barn,har dödats av dessa plastkulor. De är ju avsedda attanvändas i kravallsituationer. Men man använderdem även i andra situationer, och det har hänt har skjutit och dödat barn på väg hem frånskolan. Den här typen av vapen används både avIsrael gentemot palestinier på det ockuperadeområdet, och av på Nordirland.Jag konstaterar att man i betänkandet utgår från attregeringen i olika internationella sammanhangkommer att ta upp frågan om ett förbud motplastkulor. Jag hoppas verkligen att regeringen tarden här uppmaningen på allvar. Även om det ärsvårt att få till stånd ett förbud, så måste det gå omviljan finns.FN har beslutat om en fredsplan för att lösakonflikten mellan och . Detgäller en ockupation som har pågått . Enligtfredsplanen skulle västsaharierna själva i enfolkomröstning få bestämma om de vill ansluta sigtill eller om de vill ha ett självständigtland. Flyktingarna, som har befunnit sig i södraAlgeriet, ute i öken, skulle enligt planen nuha varit på väg; skulle de haförflyttats in till . Detta har inte kunnatgenomföras på grund av att obstruerarFNs fredsplan. Flyktingarna befinner sigfortfarande ute i öknen.Däremot har stora folkförflyttningar skett frånMarocko ner till det västsahariska området i syfteatt sabotera själva folkomröstningen och få enändring på de listor som finns. Det är mycketangeläget att dessa listor, som har upprättats ochsom man har kommit överens om i fredsplanen, stårfast -- att man inte börjar ändra i dem.Tanken var att folkomröstningen skulle ske ijanuari, men det ser ju knappast ut som om dettaskulle bli möjligt, med tanke på den situation sområder. hindrar också utländskaobservatörer från att komma till området för att sehur det går till.Det viktiga är att en schyst och korrektfolkomröstning kommer till stånd, så att detvästsahariska folket äntligen kan få bestämma omsin egen framtid.Här måste det till internationella påtryckningar. Jagvet att det i många olika länder finnsparlamentariker som har reagerat på dessaförhållanden och vädjat till generalsekreteraren iFN om att man skall se till att fredsplanen uppfyllspå ett korrekt sätt. Vi avser också att här frånriksdagen sända en sådan vädjan, och jag vet attmånga kommer att skriva på det upprop som viförbereder.Indonesien har trappat upp våldet motbefolkningen på . genomfördeindonesisk militär en massaker på civila som deltogi ett fredligt sorgetåg i huvudstad till detta och påföljande övergrepp harsedan avrättats av indonesisk militär. Vid fleratillfällen har militären även gått in i kyrkor ochattackerat befolkningen.Indonesien måste respektera de mänskligarättigheterna, i såväl som i Västpapua.Det är angeläget att man drar tillbaka sina väpnadestyrkor från , och att man också i det härfallet ser till att den folkomröstning som harbeslutats i FN kan komma till stånd, så att dettimoresiska folket skall kunna avgöra sin egenframtid.Sverige bör i FN ta initiativ till att en oberoendekommission, med deltagande av organisationer förmänskliga rättigheter, såsom AmnestyInternational, får i uppdrag att undersökaomständigheterna kring dessa massakrer som harpågått . I utskottet konstateras juatt läget klart förvärrats. Därför bör också FNetablera en permanent närvaro i territoriet, dels föratt garantera den timoresiska befolkningens liv ochsäkerhet, dels för att se till att en oberoendefolkomröstning kan komma till stånd.När det gäller Västpapua beklagar jag verkligen attSverige har accepterat att Västpapua har införlivatsmed . Detta skedde 1969 -- detkonstateras helt kort i betänkandet.Västpapua kan jämföras med Östtimor.Befolkningen har inte accepterat införlivandet utanvill ha möjlighet att själv få avgöra sin framtid. Jagtycker att man också borde ta upp frågan omVästpapua till omprövning, för motståndet finnsfortfarande.Anf. 14 ():Herr talman! kommer 1993 attha en världskonferens om mänskliga rättigheter.Det blir naturligtvis ett viktigt tillfälle att diskuteraoch ta initiativ. Dessa initiativ måste leda till attefterlevnaden av det internationella regelverketökar. Som utskottet skriver i betänkandet gäller deti dag inte så mycket att utarbeta nya regler som attförbättra efterlevnaden av de regler som redanfinns. Regeringarna måste förmås att respektera dekonventioner som man har undertecknat.Ett exempel på hur regeringarna bryter mot sinaegna åtaganden är barnkonventionen.Vänsterpartiet tog upp detta i vår motion ommänskliga rättigheter, och vi anförde då någraexempel: morden på gatubarn i ,behandlingen av barnhemsbarn i ochden israeliska statens terror mot barnen i''intifadan''. Alla tre länderna har undertecknatkonventionen.Vi föreslog också ett svenskt initiativ för attförstärka effektiviteten vid Internationelladomstolen i så att den får reella möjligheteratt beivra folkmordsbrott och andra brott motmänskligheten. Tyvärr anser utskottet att tiden inteär mogen. Men tiden rinner snabbt. när FNbefriats från öst--väst-konfliktens blockeringar ärtiden mogen för ett beslutsammare agerande frånFNs sida för att beivra brotten.Är det rimligt att folkmördare får gå fria, att detinternationella samfundet inte kan finna någramedel att ställa dem inför domstol?Folkmordskonventionen, som kvalificeradefolkmord som brott mot mänskligheten, är likagammal som konventionen om de mänskligarättigheterna, men den har aldrig kunnat tillämpas.Det mest upprörande exemplet är Cambodja. Härråder det inget tvivel om att Pot-styret gjordesig skyldigt till folkmord i konventionens mening.Brotten begicks mot etniska grupper, t.ex. detmuslimska chamfolket, cambodjavietnameser ochkineser. Våldet riktade sig även mot religiösatrosutövare såsom buddister och kristna.