prot · GF0934 · 1991-11-28 00:00:00 — 11 () replik:Fru talman! Jag tycker nog att börglädjas åt att utredaren har kommit i gång med sittarbete. När man diskuterar författningsfrågor ochden här typen av frågor bör man inte tala ommotståndare osv. Vad det handlar om är att varakonstruktiv i arbetet. Det borde naturligtvis varaglädjande att vi får fram ettutredningsunderlag som gör att vi ingående ochseriöst kan diskutera dessa frågor och kanske finnakonstruktiva lösningar. borde varaglad åt detta i stället för att så envist hävdareservationens fördelar.Man kan knappast med någon trovärdighetbegära -- och det gäller inte enbart ,utan även de andra reservanterna -- att manplötsligt över bordet i utskottet skulle besluta omatt vi över inför något slags federalt systemi vårt land.Anf. 12 Tredje vice talman () replik:Fru talman! Nej, , så pretentiös ärjag inte. Jag har inte begärt att vi skall fatta ettbeslut över bordet i KU, även om jag har all respektför den genuina sakkunskap som där finns i allafrågor som utskottet är behörigt att behandla. Vårtkrav är att en utredning skall tillsättas om dessaviktiga frågor med den målsättning som anges ireservationen. Det utredningsarbete som är pågång uppfattar jag som ett slags uppehållandeförsvar för att rädda så mycket som möjligt av denstatliga, den regeringsstyrda och centralstyrdaförvaltningen i länen.Det rätta hade naturligtvis varit att man i enparlamentarisk utredning haft tillgång till denexpertis och de sakkunniga som arbetar med denutredning som refererade till. Detarbetet utgör ett bihang till det mer övergripande,ideologiskt inriktade arbete som bör bedrivasutifrån de målsättningar som måste gälla framöverom vi över huvud taget skall få en modern, effektivoch demokratisk styrelseorganisation i länen.Anf. 13 ():Fru talman! Jag begärde ordet med anledning avBertil Fiskesjös första replik där han vill göragällande att talade mot sitt eget parti,som han uttryckte det. Jag vill understryka attfolkpartiet liberalerna inte på något sätt ärmotståndare till den förändring, fördjupning ochutveckling av länsdemokratin som måste komma.Vi är helt införstådda med detta.Att ändrade förhållanden i tiden innebär att manmåste förändra organisationen i regionerna anser viär helt naturligt. Men partiet i sin helhet har intekommit lika långt i sitt ställningstagande som OlleSchmidt har gjort. Det är därför naturligt för oss attavvakta den utredning som är tillsatt och som såsmåningom kommer att lägga fram sina analyseroch sina alternativ. Det är därför som vi har yrkatbifall till utskottets hemställan i betänkandet.Anf. 14 Tredje vice talman ():Fru talman! Jag noterar naturligtvis medtillfredsställelse att även nu är påglid. Jag förutspådde ju i mitt första inlägg att ni såsmåningom skulle komma trippande här.Folkpartiet bör ju kunna känna dentillfredsställelsen att ni här återgår till gamla godaliberala ideal. Det är ju inte mer än sju sedansom och var ense i de härfrågorna. Ni är välkomna upp i båten igen mot enlyckligare, ljusare och bättre framtid för regionernai vårt land.Anf. 15 ():Fru talman! Vi har väl aldrig någonsin tagit avståndfrån decentralisering av beslutsfattande. Jag förstårinte var har fått det ifrån. Det ärbara så att vi i det här fallet vill ha alternativen påbordet innan vi tar ställning.Anf. 16 Tredje vice talman ():Fru talman! Jag vill bara erinra att det inte är så länge sedan som vi fattadebeslut om den s.k. länsstyrelsereformen. Då drev vivåra krav, och gick emot och förenadesig med övriga centralister i den här kammaren.Man förenade sig med dem som önskade stärkastatsstyret ute i regionerna och slöt enhälligt uppomkring den s.k. länsstyrelsereformen som dågenomfördes. Vi motsatte oss denna ochhänvisade, då som , till det större, vidare och mervitt syftande grepp som vi önskade att riksdagenskulle ta.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 14 §. )5 § Frikommunförsöket m.m.Föredrogskonstitutionsutskottets betänkande1991/92:KU6 Frikommunförsöket m.m. (prop.1991/92:13, 1991/92:17 och 1990/91:100 delvis).Anf. 17 ():Fru talman! Det här betänkandet handlar om sistaetappen i det som kallades frikommunförsöket. Destora frågorna där avgjordes i och med att vi fick enny kommunallag som antogs här i i våras.Socialdemokraterna har en reservation här, ochden skall jag först yrka bifall till. Sedan vill jag mednågra korta ord närmare motivera vår uppfattningi den här frågan.I pågår en försöksverksamhet på hälso-och sjukvårdsområdet. Det är en verksamhet somär tänkt att fortsätta fram . Därom är vieniga i utskottet. Vi är också eniga om attkommunerna där skall kunna få ta översjukvårdsuppgifter somhuvudmannaskapet skall kunna ligga kvar hoslandstinget.Men i den här Dalamodellen har det också ingåttett försök med att ge en närvarorätt förrepresentanter för handikapp- ochpensionärsorganisationer. Detta har varit enbegränsad försöksverksamhet som bara har gälltlandstinget i . Vi tycker att det vorevärdefullt om man kunde utvärdera det försöket,eftersom det är enda stället i vårt land där detpågår. Men majoriteten i utskottet har inte tycktdetta och avstyrker den framställan som fanns ipropositionen. Det innebär att ett försök mednärvarorätt för handikapp- ochpensionärsorganisationer inte kommer att fåfortsätta. Det hinner därmed inte heller ensutvärderas. Vi tycker nog att man skulle kunna varaså generös att man låter försöket fortsätta t.o.m.1994.Anf. 18 ():Fru talman! Det är faktiskt det förstabeslutet om frikommunförsök fattades. Jag tyckeratt det finns anledning att erinra om det, eftersomdet var ett mycket viktigt beslut. I början var detbara nio kommuner och tre landsting som varinblandade i verksamheten. Det innebar i alla fallatt de första stegen mot en ordentlig reformeringoch förändring av den kommunala verksamhetentogs. Det var kanske inte främst genom de avstegfrån regler och bestämmelser som gjordes, för devar ganska blygsamma i början, utan därför att dettvingade kommunerna till en genomgång av helaverksamheten.Man tvingades att ifrågasätta rutiner. Man startadekreativa processer ute i kommunerna. Dessaprocesser gav upphov till ett nytänkande somfungerade som snöbollen som växer. kan vi seett helt annat sätt att angripa problemen ute ikommunerna i hela . Det är positivt attdessa regler nu kan utvidgas till att gälla alla.Resultaten av den utredning som med anledning av frikommunförsöken varockså en del av beslutsunderlaget till den nyakommunallagen, där den fria nämndorganisationennu är stadfäst. Man kan säga att den frianämndorganisationen har bidragit till endecentralisering av beslutsfattande ochansvarstagande. Den har inneburit att man harskapat en helhetssyn till gagn för verksamheten.Man har fått fler generalister och mindre vattentätaskott mellan verksamheter ute i kommunerna. Manhar också upptäckt att statliga regler ofta begränsarkommunernas och landstingens möjligheter att lösaproblem. Därför har man i allt snabbare taktluckrat upp de här problemen.Vi har sett en del intressanta försök påsjukvårdsområdet, där Dalamodellen är ett. Därhar man försökt att lösa systemfelen med kreativttänkande. Det är positivt. Det kunde gärnatillkomma i fler landsting.Men på ett område har majoriteten inte velatförlänga försöksverksamheten. Vi hade ju redanvid starten betänkligheter. Vi reserverade oss dåmot att man skulle införa dubbel representation förvissa grupper av medborgare -- i det här falletpensionärer och handikappade. Vi har hela tidenhävdat att det är principiellt fel och ett intrång i denrepresentativa demokratin att på så sätt specielltgynna vissa grupper i kommunen eller landstinget.Snart kommer ju frågorna om var gränserna skalldras och varför vissa grupper skall gynnas på andrasbekostnad. Varför är det just pensionärer ochhandikappade som skall ha dubbel representationoch extra möjligheter att göra sina röster hörda?Varför skall inte också reumatiker -- det finnsmånga som lider av den sjukdomen -- fårepresentation? Så här kan man dra ut frågorna idet oändliga.Det är politikernas uppgift att hålla en levandedialog med dem som man företräder. Synpunkter,råd och tips kan på olika sätt inhämtas genom dendialog som politikerna skall upprätthålla med sinaväljare. Det ställningstagande som utskottet nu hargjort när det gäller speciell representation för vissagrupper visar klart var gränsen mellan politiskdemokrati och korporativism går.I utskottets betänkande behandlas också ettmotionsyrkande med anledning av förslaget omkommunal tillståndsprövning av sådana som villstarta enskilda fritidshem eller förskolor. Utskottethar hamnat på ställningstagandet att detta inteskulle medföra någon fara för rättssäkerheten,vilket var grunden till den här motionen. Utskottetsundersökning visar nämligen att länsstyrelserna harmycket begränsade möjligheter att göra deutredningar som de egentligen skall göra. I ställetlitar de till kommunernas möjligheter att gesynpunkter och utöva tillsyn.Eftersom det hitintills inte har förekommit någrapropåer eller överklaganden på denna punkt,tycker jag att man kan nöja sig med detta. Den härfrågan uppmärksammas ju också av regeringen iden proposition som gäller enskilda daghem.Fru talman! Jag vill därmed yrka bifall tillkonstitutionsutskottets hemställan.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 14 §. )6 § Nationaldagen, m.m.Föredrogskonstitutionsutskottets betänkande1991/92:KU9 Nationaldagen, m.m.Anf. 19 ():Fru talman! I KU har vi under en lång följd av årbehandlat och avstyrkt ett centerkrav på att den 6juni skall göras till allmän helgdag. Så småningomhar även motionsledes anslutit sig tillcenterns propå.En borgerlig majoritet anser , med en någotegendomlig formulering, att nationaldagär ''ett väsentligt inslag i många människorsmedvetande''. Utskottet anser att frågan att göraden till helgdag, dvs. en arbetsfri dag, pålämpligt sätt bör bli föremål för utredning.I en moderat motion med som förstanamn framförs förslaget att regeringen skall utredaom man skall avskaffa eller flytta någon nuexisterande helgdag. Till detta kan sägas att dehelgdagar som vi redan har är ännu mer förankradei människors medvetande. Vi har första maj, deninternationella arbetarrörelsens egen högtidsdag.Att avskaffa den är en omöjlighet och skulleuppfattas som en oerhörd kränkning av svenskarbetarrörelse.Kyrkomötet måste självfallet uttala sin mening ifrågan om huruvida en kyrklig helgdag skall tasbort. Det är inte svårt att förutse kyrkomötetsuppfattning i denna fråga. Att fira kyrkligahelgdagar och på så sätt följa kyrkoårets gång haren djupt religiös dimension för kyrkligt aktiva. Jagkan omöjligt föreställa mig att inte skulleta vederbörlig hänsyn till kyrkomötetsställningstagande i denna fråga.Vi befinner oss i den djupaste lågkonjunktur somSverige upplevt sedan depressionsåren på 30-talet.I detta läge -- mycket väl tajmat, skulle jag viljasäga! -- beställer den borgerligariksdagsmajoriteten en utredning om ytterligare enarbetsfri dag. Utskottet erkänner indirekt att manär ute på svag is genom att kortfattat beröra deekonomiska konsekvenserna.Låt mig till kammarens ledamöter säga att enytterligare helgdag kostar 0,7--0,av BNP, enligten beräkning som har gjort.Detta, ärade kammarledamöter, är en enormsumma, . I den senasteberäkningen uppgick BNP till 1 340 miljarderkronor.Ännu dyrare blir det när infaller på entorsdag, med den klämdag som då uppstår. Jagskulle vilja råda regeringen att tillsätta utredare. Han har det rätta greppet på dennafråga, med tanke på vad han yttrat om helgdagarsinverkan på svensk ekonomi. Jag är övertygad omatt då inte skulle komma att besvärasmed någon proposition i ämnet.Fru talman! Jag tror att alla svenskar känner kärlektill och stolthet över . Jag är för min del stoltöver den svenska modellen -- även om det förtillfället är modernt att dödförklara den. Vårt landär världens solidaste demokrati. Vi har levt i fredsedan 1815. De som önskar fira nationaldagenoffentligt gör det under värdiga former.Vår kärlek till är djup och äkta -- även omdet svenska folkkynnet är för svalt för nationell yra.Fru talman! Jag yrkar bifall till densocialdemokratiska reservationen vidkonstitutionsutskottets betänkande.Anf. 20 ():Fru talman! var länge ett av de få länder ivärlden som saknade en nationaldag. Såsmåningom har det blivit en rättelse på denpunkten. Jag vill erinra om att svenska flaggans dagsnart har på nacken. Den som tog initiativettill det första firandet var , Skansensgrundare. På enskilt initiativ firades alltså svenskaflaggans dag . Det härinitiativet togs upp på många andra håll i landet,och man kan säga att det var fråga omett allmänt firande av , mennågon nationaldag hade vi då fortfarande inte.År 1982 beslöt att , svenskaflaggans dag, tillika skulle vara nationaldag.Successivt har det här firandet, som alltid harförekommit, vuxit ut, och det har blivit något av ettmedvetande hos svenska folket om att vi harmycket gemensamt. Vi har ett gemensamt arv, ochdet är mycket som gör det rimligt att vi firar just den6 juni varje år.Men, kan någon då invända, varför skall vi nu iEuropaintegrationens tidevarv över huvud tagetägna oss åt sådana här nationella förlustelser? Ja,jag tror att det just , integrationensdecennium, blir ännu angelägnare att framhålladen nationella identifikationen -- inte så att manskulle på något sätt glorifiera nationalism i ordetssämsta bemärkelse, chauvinism eller något sådant,men just för att framhäva det genuint svenskaarvet. Jag syftar kanske inte på den svenska modellsom främst tänkte på. Jag troratt den har gått i graven, och skönt är nog det, mendet finns så mycket annat som vi har anledning attta upp och vara stolta över.Det har föreslagits i flera motioner attnationaldagen tillika skall bli helgdag, ochutskottsmajoriteten har föreslagit att regeringenskall utreda frågan. Varför då inte lika gärna frånbörjan säga att vi nu gör till ?Nej, det vill vi inte, kanske just av det skäl somockså var inne på: det ärsjälvfallet förenat med kostnader att göraytterligare helt arbetsfri.Nu kan det väl ifrågasättas om det verkligenfortfarande kan vara fråga om 0,7--0,av BNP,men den diskussionen vill jag inte närmare gå in på,utan bara konstatera att man kanske redan nu geranställda ledigt, t.ex. . Jag är intesäker på att nu längre allmänt ärfullständig arbetsdag, och det är detta som man villha belyst i sammanhanget.Det är klart att kanske skulle vara enbra utredare när det gäller den ekonomiska sidan --vad vet jag. Det finns nog också andra som kanklara det.Ett alternativ är naturligtvis också att flytta enhelgdag. Man kan tänka sig en rad olika lösningar.Absolut inte första maj, säger kan jag kanske gå med på, inte av någon slagsveneration för att det är arbetarrörelsensinternationella helgdag -- då skulle jag kanske likagärna vilja se att man införde en borgerlighetensinternationella helgdag -- men framför allt av endjup vördnad för att i många hundra århar firats som vårens intåg i detta mörka och oftakarga och kalla land.Det finns dock andra helgdagar som kan tänkas isammanhanget. De kyrkliga får vi inte röra, trorCatarina Rönnung. Det är möjligt att kyrkomötetsordförande är av samma mening.Men är t.ex. en sådan dag som inteär kyrklig helgdag fast man skulle kunna tro det.Det finns även andra dagar som skulle kunnakomma i fråga.Detta är emellertid sådant som vi i utskottet intekan sitta och fatta beslut om. Vi tycker att det ärlämpligare att regeringen får se över den härfrågan.Det är väl riktigt att vi svenskar har svårt att gripasav någon allmän yra, bortsett från när de förstasolstrålarna kommer och vi ser hurmänniskorna, framför allt flickorna, sitter i klasarpå trappa. Det är då härliga känslorsom går igenom svenska folket. Man har betaltpriset, och man upplever något nytt. Men även omvi inte får uppleva i eller den17 maj i -- kanske barnens fest framförandra -- kanske vi ändå kommer någonstans åt dethållet, och det vore inte så illa. Dessutom är den 6juni sällsynt väl lämpad för att göras till en nationellfestdag. Det gäller den tid då vi kan varanästan säkra på att det inte regnar, att solen skineroch att det är varmt ute. Det är som säkertmånga ställer upp för att fira. Jag yrkar med dessaord, fru talman, bifall till utskottets förslag.(Applåder)Anf. 21 () replik:Fru talman! Socialdemokraternas uppfattning äratt vi redan firar vår nationaldag med den värdighetsom anstår dagen. Jag måste säga att visst firandekanske är litet väl pojkscoutaktigt utformat, mendet kan göras bättre. vet vi vilka känslor somgenomströmmar när han den 1 majmöter våren och tittar på vackra flickor. De känslorsom genomströmmar mig säger att det är en dagsom vi i arbetarrörelsen är mycket stolta över att fåfira.Huvudpoängen är att om utredningens förslagbifalls, som en borgerlig majoritet nu har beslutatsig för, kommer det att innebära att 10 miljarderkronor av BNP försvinner och med dessa mångasköna skattekronor. vet jag inte hur gottfinansministern sover på nätterna.Men den här utredningsbeställningen borde geupphov till mardrömmar. Jag tycker att hon skallförskonas från detta.Anf. 22 () replik:Fru talman! Det finns naturligtvis olika sätt att firabåde och . Men det ena godabehöver ju inte utesluta det andra. Även om vi nufirar en del, så låt oss hoppas att vi kanske kan firalitet mera. Det kan nog behövas i den ibland gråvardagens tristess som vi upplever.Anf. 23 (nyd):Fru talman! Det var en gång ett land, som trots attdet var bäst i världen och gärna talade om det, varganska okänt för sina egna medborgare. Landetverkade inte ha någon nationalsång, även om manstod upp och sjöng någonting före internationellaishockeymatcher. Man sjöng annars om alla andra.Internationalen kallade man den visan. kunde man läsa att flaggan var blå ochgul. När folk kallades till möte var flagganemellertid som regel röd. Tänk så det kan bli,tänkte de välartade undersåtarna.Landet hade tydligen inte heller något namn. Frånstatsministern och neråt kallades det för ''det härlandet''. Om landet hade historia och historiskatraditioner, så var de i alla fall väl förträngda ellerkamouflerade. Däremot hade landet ett försvarligtvärldssamvete -- 14 miljarder stort, noga räknat.Åren gick och eftersom medborgarna var ganskaresande av sig, hade de noterat att andra folk medstor glädje firade sina s.k. nationaldagar.Politikerna som hade lärt sig att lyssna på rörelsenhängde med, givetvis med några klädsamma årsfördröjning. Och så blev flaggans dag ocksånationaldag, och si flaggan var blå och gul.Rätt som det var stod det påalmanacksbladet. hade förändringensvind blåst över världen och t.o.m. över fredens hav.Då kunde man, fru talman, höra detta avexempelvis mig: Visst skall nationaldagen varahelgdag, men visst jobbar vi redan minst i världen.Därför kan vi inte ha fler helgdagar. Med vissahelgdagar följer de äktsvenska klämdagarna,varigenom vi jobbar ännu mindre än vi låtsas. IEuropa hör man sällan talas om Squeeze Days,Zusammangedrückte und zwischenliegende Tägeeller Jours de klem.I lagen 1989:253 om allmänna helgdagar reglerasendast vilka dagar som är helgdagar i borgerligthänseende. Den klämdagsframkallande KristiHimmelfärdsdag kan därför borgerligt avskaffaseller flyttas till , om biståndsministernursäktar.I detta annandagarnas land får vi se upp. Annandagpingst, som vårt föga kyrksamma folk är ganskaensamma om att fira, råkar också i farozonen.Denna dag kan ju sammanläggas med pingstdagensom därigenom kan bli dubbelt så festlig för demsom vill hänryckas.Första maj, denna symbol för svunna tider ochstrider, behöver väl inte vara helgdag?! Vore detinte ett internationellt anslående bevis på vårnukänsla och globalpolitiska framförhållning attavskaffa helgdagen första maj innan ochRyssland gör det!Allt detta, fru talman, vore givetvis dennakammare övermäktigt att besluta. Därför stöderjag det som från början var m.fl.yttranden att hos regeringen begär enutredning om att avskaffa eller åtminstone flyttanågon nu existerande helgdag samt att göranationaldagen till helgdag. Jag har förstått att dettaockså är utskottets yrkande.Till sist, fru talman, det var ingen saga.(Applåder)Anf. 24 ():Fru talman! Trots de applåder som IanWachtmeister inhöstade från sitt parti, tycker jagatt hans grumliga funderingar i den här saken inteär så mycket att ta fasta på, inte ens för regeringen.Jag sade i mitt anförande att jag är stolt överSverige. Det är mig fjärran att använda ett uttrycksom ''i det här landet''. Inte minst är jag stolt överatt vi har ett världssamvete, och jag är stolt över attdet kostar 14 miljarder.Anf. 25 (nyd):Fru talman! Om mitt uttalande eller min tankegångpå något sätt uppfattades som grumlig, föreslår jagatt man läser den när den kommer ut isnabbprotokollet. Den kommer då att framstå i allsin glans såsom utomordentligt klar och entydig.Det gläder mig att även socialdemokrater ochandra är stolta och fr.o.m. nu kan kalla förSverige och inte för det här landet.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 14 §. )7 § betänkande1991/92:KU3 Vallagsfrågor.Talmannen konstaterade att ingen talare varanmäld. (Beslut fattades efter 14 §. )8 § Valkretsfrågor, m.m.Föredrogskonstitutionsutskottets betänkande1991/92:KU15 Valkretsfrågor, m.m.Talmannen konstaterade att ingen talare varanmäld. (Beslut fattades efter 14 §. )9 § Nordiska samarbetsöverenskommelsenFöredrogsutrikesutskottets betänkande1991/92:UU3 Nordiskasamarbetsöverenskommelsen.Talmannen konstaterade att ingen talare varanmäld. (Beslut fattades efter 14 §. )10 § betänkande1991/92:UU4 Mellanöstern.Anf. 26 ():Fru talman! När vi diskuterade detförra Mellanösternbetänkandet skedde det motbakgrund av den upptrappning av militära styrkorsom då försiggick i området på grund av att Irakhade ockuperat . Från många håll sågs detdå som en risk att skulle dras in i dennamilitära konflikt. Palestinierna hade dragits in ikonflikten på grund av de ekonomiskakonsekvenser och den flyktingsituation de haderåkat ut för. undveks, mycket tack vare Israelspåtvingade återhållsamhet, denna utveckling.Men det var givetvis orimligt för världssamfundetatt fortsätta att acceptera ockupation avfrämmande territorium, som varat , närman så kraftfullt reagerade mot Iraksockupation av . Det hade varit orimligt ominte hade agerat kraftfullt för att få till ståndden process som påbörjats. I bästa fall ser vi nuen verklig början på en fredsprocess, som kommeratt undanröja den centrala grundbulten förproblemen i Mellanöstern.I dag har vi också väntat på att skall godtavillkoren för att fortsätta konferensen iWashington, och ett sådant besked tycks vi nu hafått. PLO och viktiga arabstater har antagitvillkoren och lovat att palestinier och araber skallvara närvarande.De mest pessimistiska befarar att skallförsöka dra sig ur processen, återigen hamna iförsök till militära lösningar och därigenom vridaklockan tillbaka. Anfallen mot flyktingläger iLibanon, som sker då och då, är också illavarslandetecken.För ett år sedan hade också med förakt förfolkrätten just förklarat att invandrande judarskulle ges bosättningar på ockuperat område.Det är minsann inte det enda brott mot folkrättensom begått . Massakern påminst 21 civila, obeväpnade demonstranter varockså aktuell när vi diskuterade dehär problemen. Den kollektiva bestraffningengenom husrivningar och trakasserier av anhörigatill misstänkta brottslingar hör också hit. lärdet också hända att ''fel'' hus demoleras som enkollektiv bestraffning.Stängning av universitet och skolor och misshandeloch tortyr av ungdomar har varit ett led i de militärainsatserna mot stenkastande barn och mot fångar ifängelser. Dödsfall i samband med polisförhör harockså redovisats. Antalet dödade sedan intifadanbörjade uppgår till omkring 1 000 personer, varavca 160 barn med en medelålder på tio år.För ett land som vill kalla sig demokratiskt måstedet givetvis vara ett sätt att ta sig in i fredsprocessenoch låta den få fart att se till att övergreppen mot demänskliga rättigheterna upphör.