prot · GE09130 · 1991-06-12 00:00:00 — kommer 2miljarder i stimulansbidrag. Därmed kankommunerna, som har det här ansvaret, börjabygga bort bristerna i boendet för de senildementa.För det andra är de gamla som i onödan ligger kvarpå sjukhus ett känt problem i sjukvård ochäldreomsorg. Om jag minns rätt sägersocialstyrelsen att det kostar oss skattebetalare 3miljarder att umgås med detta problem.Dessutom får de gamla sämre omsorg när de liggerkvar på sjukhusen. Detta problem är även en proppför att beta av köer. Det ges alltså möjligheter föratt skapa välfärdsvinster för de äldre, att korta köeroch att bättre hushålla med samhällets pengar.För det tredje säger turistrådet att ärfantastiskt när det gäller vår natur. är ocksåett land med skilda lokala förutsättningar. GenomÄDEL-reformen får nu kommunerna ökad frihet ibyggandet av särskilda boendeformer och i attsjälva forma sin förtroendemannaorganisation.Därmed får den kommunala självstyrelsen bättremöjligheter att ta fram mångfald i service ochomsorg. Kanske kan de resultera i att får284 välfärdskommuner, och inte en välfärdsstat.För det fjärde har socialutskottet också efterfrågatvalfrihet för de äldre när det gäller boendeort försin vård och omsorg. Ni minns artiklarna itidningarna om att de gamla fanns i ochbarnen i . Den ensamståendeföräldern fick inte flytta till och fåvård och omsorg där. Det ändras det nu på.Därmed kan vi börja förverkliga visionen omvalfrihet. Likaså finns visionen omsjälvbestämmande.I går diskuterade vi alkoholfrågor. Där har vi frånutskottet sagt att de gamla skall säga till om manskall servera alkohol i serviceboende och annatsärskilt boende. Det skall vara en frihet för deäldre, inte för kommunerna.Till sist, herr talman, motsätter sig ,liksom , ÄDEL-reformen. Jag tyckerdet är märkligt med tanke på den kritik sommoderaterna riktar mot dagens sjukvårdsmodell itid och otid. Alla kunskapskällor pekar utproblemen med klinikfärdiga patienter, problemenmed gränsdragning mellan landsting ochkommuner och problemen med nuvarande statligadetaljstyrning av kommunerna. Varför motsättersig då de här förändringarna, som ärav stor nytta för de äldre? Är det så, ,att ni moderater vill praktisera teoriom att förstärka problem och oreda i nuvarandemodell -- 2000, om jag minns rätt, förlösasi lyckorike och modell? Elände -- lycka . Svart -- vitt i morgon.Har de analytiker rätt som säger att nyliberalismenoch marxismen förenas i en ödestro? Utvecklingenhar sin bestämda gång och punkteras vid en giventidpunkt. Sedan uppstår det goda livet för oss alla.Är det så?Att teorier kan passera förnuftets spärrar ochupphöja destruktiva tankar till högsta visdom -- detvet vi. Men det kan väl inte gälla ochden praktiskt handlande moderaten ?Vad är annars orsaken till att moderaternamotsätter sig en så viktig reform, som är ägnad attavhjälpa de brister som alla är överens omexisterar? Varför motsätter sig 3,5miljarder i tillfälliga statsbidrag för att röja undanbrister till förmån för god vård och omsorg till deäldre?Herr talman! Jag yrkar avslag på reservationernaoch bifall till utskottets förslag.Anf. 154 () replik:Herr talman! Jag vill först påpeka för Bo Holmbergatt det råder total enighet i utskottet om anslaget på2 miljarder kronor till stimulans av gruppboende.Det är denna åtgärd som skall leda till attinstitutionerna avlastas, som taladeom i sitt anförande. Det råder en total enighet omdetta i utskottet, så det behöver inte ifrågasättas häri kammaren.Jag vill påminna om att det inte har rått enighet helatiden. Detta är en beställning som hargjort. Jag minns mycket väl när jag begärderösträkning på en moderat reservation, som gick utpå denna beställning till regeringen. Vid det tillfället röstadesocialdemokraterna emot. Det är den korrektahistorieskrivningen bakom tillkosmten avstimulanser till gruppboendet.Nu är emellertid enigheten total. Det harvisserligen förekommit att socialdemokraterna imassmedia fortsätter att uttala sig om att vimoderater inte skulle ställa upp och anslå pengartill en stimulans för ett utbyggt gruppboende, någotsom måste till för att avlasta slutenvården. Deklinikfärdiga patienterna måste kunna placeras ut.Bo Holmberg talade om oreda i modellen. Så kanman ju uttrycka saken när tvistedelegationen fickägna sig åt 600 ärenden.Som jag påpekade i mitt anförande kvarstårmycken tung kritik från många kommuner mot debeslut som delegationen har kommit fram till ochmot de beräkningar som harpresterat. Det ligger ju en hel del skrivelser hosutskottet, som rimligen borde ha besvarats av deansvariga beslutsfattarna, i det här fallet denmajoritet som står bakom betänkandet.Men vad gör man nu? Jo, man skjuter problemenframför sig. Det är naturligtvis bra att problemenförsvinner över valet, men de finns ju ändå kvar.Kommunerna har inte fått några besked. Men man säger bara: Låt oss lösa detta såsmåningom, eftersom vi kommer att föreslå enkontrollstation, och då blir det uppenbart hur dettaskall ut.Vi har kommit med våra invändningar uteslutandeav det skälet att man borde ha börjat i rätt ände ochsett till att man hade fått ett brafinansieringssystem, som kunnat fungeratillfredsställande. Då kunde man med säkerhet hapåräknat att kommunerna samfällt hade kunnatställa upp och acceptera detta innan principbeslutetfattades.Anf. 155 BO () replik:Herr talman! Låt mig kort säga att vi isocialutskottet har ringat in ett antal brister, ochdessa har vi varit överens om.Ibland finns det pengar till att avhjälpa bristerna,och ibland finns det inga pengar. Vi är nu överensom att satsa pengar på att rätta till bristerna inomgruppboendet. Därutöver finns det pengar till attavhjälpa brister i storleksordningen 3,5 miljarderkronor.Herr talman! Jag konstaterar att inte har kunnat ge några sakskäl till attmoderata samlingspartiet är emot viktigaförändringar för de äldre, som är en grupp somväxer och som känner oro för sin trygghet påålderns höst. Den tryggheten harsocialdemokraterna nu tillsammans medfolkpartiet kunnat garantera. Min fråga löd: Varförställer sig vid sidan av detta?Anf. 156 () replik:Herr talman! Skillnaden mellan oss är att BoHolmberg väsentligt underskattar de problem somkommunerna i sina skrivelser till utskottet harpekat på. väljer att skjuta problemenframför sig med hopp om att man kanske kan finnalösningar när det blir dags för kontrollstationernaatt träda in.Jag vill återigen säga att vi anser att våra lösningarär mycket bättre för de gamla. Vi sätter derasvalsituation i centrum. De gamla skall i betydligtstörre utsträckning kunna välja vård och omsorg iolika former. Att kunna genomföra detta med stödav en allmän obligatorisk sjukförsäkring tror vikommer att leda fram till en väsentligt bättresituation än den som vi nu får leva med efter denhär reformen, som inte har åstadkommit ettsammanhållet huvudmannaskap, utan konserverarde problem som vi har.Anf. 157 Statsrådet ():Herr talman! Äldreomsorgen syftar som bekant tillatt ge äldre människor goda livsbetingelser ävennär krämporna kommer. Vi har i i de allraflesta avseenden en mycket god äldreomsorg. Detfinns också en engagerad, erfaren och kunnigpersonal.Både 80-talet och 90-talet innebär ett ökat åtagandefrån samhällets sida, därför att de gamla sombehöver hjälp blir fler och därför att den hjälp somvåra mycket gamla behöver blir mer omfattandeoch mer sammansatt till sin natur.Under senare år har reformarbetet ochutvecklingsarbetet inom äldreomsorgen i myckethög grad präglats av de tankar och idéer somäldreberedningen utformade och som ocksåuppstod i anslutning till äldreberedningens arbete.Regeringen har i tre olika propositioner försökt attförverkliga de tankar som äldreberedningenformulerade och att också konkretisera dem.Den första propositionen, som var mycket viktig,handlade om äldreomsorgen inför 90-talet.Propositionen avlämnades , angav ochden anger de allmänna riktlinjerna föräldreomsorgen. Propositionen pekade också utansvars- och huvudmannaskapsfrågorna som ettviktigt reformområde. Denna proposition antogsav under stor enighet, vilket var mycketglädjande för mig.Därefter satte vi i gång med det omfattande arbetesom då hade gett direktiv om och somhade att göra med ansvars- och uppgiftsfördelningmellan landsting och kommuner. Detta ledde till attäldredelegationen 1989 lade fram sin rapportAnsvaret för äldreomsorgen. Denna rapportföljdes upp av en proposition som antogs avriksdagen på och som handlar omjust förändringar i uppgiftsfördelningen.Herr talman! är vi alltså framme vid denavslutande frågan om den ekonomiska regleringenav dessa uppgifts- och ansvarsförändringar mellanlandstingen och kommunerna. Vi skall dessutomutforma de fleråriga stimulansbidrag somsammanlagt uppgår till 5,5 miljarder kronor.Ytligt sett framstår denna reform för många som enfråga om teknik och organisation. Men det äregentligen fel. Bakom det vi nu gör finns enambition att angripa några av äldreomsorgens mestcentrala problem. Det gäller t.ex. att äldremänniskor lämnas att bo kvar i sina ursprungligabostäder för länge när krämporna blir omfattande.Det gäller att människor skickas hem för tidigt frånsjukvården, hem till en miljö som inte längrefungerar för dem. Det gäller att vi inte har fått framde boendealternativ som motsvarar behoven hosåldersdementa och andra mycket gamla människor.Genom de förändringar som görs kommerkommunerna i en helt ny situation, och det ärviktigt att man har just denna utgångspunkt.Kommunerna får enligt min uppfattning mycketbetydande möjligheter att angripa dessa nämndaproblem och även en del andra.Med reformen stimulerar vi nu kommunernagenom det nya betalningsansvaret och genom desärskilda stimulansbidragen att bygga ut ochförbättra de särskilda boendealternativen, dvs. attgöra något åt ett av de verkliga bristområdena inomäldreomsorgen.Som exempel kan jag nämna att de nya femårigastimulansbidragen i det ena fallet räcker till attstödja tillkomsten av ca 20 000 egna rum inomsjukhemmen och i det andra fallet till att skapa20 000--25 000 platser i gruppbostäder föråldersdementa och för andra som behöver det.Landstingen får 500 miljoner för att korta köerna,vilket har gett möjlighet att utforma vårdgarantin,och kommunerna får 500 miljoner för attkomplettera personalens kunskaper i samband medatt denna reform genomförs.Herr talman! Detta historiska beslut skall nuklubbas igenom. När vi har gjort det har regeringoch riksdag skapat goda förutsättningar förförbättringar inom äldreomsorgen. Därefter är deti första hand kommunerna, och i viss utsträckningnaturligtvis också fortfarande landstingen, som tilldet yttersta måste tillvarata dessa möjligheter tillutveckling och förbättringar.Genom de mycket omfattande kontakter som jaghar byggt upp under de år som jag har arbetat medäldrereformen, vet jag att man inom landetskommuner är beredd att gripa sig an den uppgiften.Det finns både entusiasm, uppfinningsrikedom ochkreativitet i detta sammanhang.Herr talman! Jag vill avslutningsvis gärna säga attdet för mig som har sysslat med denna reform sedanhösten 1986 känns utomordentligt tillfredsställandeatt vi kan föra reformen i hamn när det gällerstatens engagemang i den. Sedan ankommer det påkommunerna att göra resten av jobbet.Anf. 158 () replik:Herr talman! Som jag sade i mittinledningsanförande och som harbekräftat är vi numera tämligen överens om degrundläggande problemen i äldre- ochhandikappomsorgen. Men man skulle kunna sägaatt vi har blivit överens litet . Vi har inomcentern t.ex. motarbetat nedläggningenav ålderdomshem och sjukhem. Dennanedläggning skedde i snabb takt då man hade enövertro på att alla människor skulle kunna vårdas idet enskilda hemmet. Därför har vi nu sett effekteni form av en stor brist på detta särskilda boende,som det numera heter.Vi har också föreslagit en halvmiljard kronor för att man skulle stimuleratillkomsten av gruppboende. Allt det som nuframställs som bra, pengarna till sjukvården och,till utbyggnaden av boendet, och förenkladereglerna för att åstadkomma boende, är något sommycket väl hade kunnat åstadkommas utan att mangjorde denna förändring av huvudmannaskapet.Jag hoppas att inte ministern eller någon iutskottsmajoriteten tror attgränsdragningsproblemen kommer att upphöra ioch med detta. Naturligtvis kommer de att finnasäven i fortsättningen, men de kommer att flyttas tillett annat ställe.Slutligen skulle jag vilja säga att jag är övertygadom att det finns idéer och uppfinningsrikedom ikommunerna, och det kommer att behövas. Menentusiasmen är tyvärr inte så väldigt stor, det harjag haft tillfälle att kunna konstatera, BengtLindqvist.Anf. 159 Statsrådet ()replik:Herr talman! Jag är medveten om den senatimmen, men jag vill ändå kommentera det somRosa Östh sade.Om vi är överens om problembilden, , ärjag förvånad över att inte kan ansluta sig tillreformens uppläggning. Det är nämligen inte baraen fråga om statsbidrag, utan det är självastrukturen på äldreomsorgen som innebär enändring och en förbättring av förutsättningarna attangripa de problem som vi diskuterar. T.ex. detbetalningsansvar som kommunerna nu kommer attfå! Det kommer att innebära att vi driver påkommunernas ekonomiska intresse att arbeta framboendealternativ. Det kommer att innebära på landstingssidan beter sig annorlunda närdet gäller de människor som är medicinsktfärdigbehandlade. Detta är viktiga inslag i denkommande reformpolitiken, och jag beklagar attcentern inte har kunnat inse det och ställa sigbakom denna reform.Anf. 160 () replik:Herr talman! Jag tror inte att vi kommer att hinnabli överens under denna sena timme, vilket BengtLindqvist antydde. Men jag tror inte att någon kananklaga för att ha motarbetat förslag som iverklig mening gör det bättre för äldre ochhandikappade. Men vi är alltså inte övertygade omatt detta är en bra reform. Det går åt oerhörtmycket tid, mycket kraft, mycket energi ochmycket pengar för att åstadkomma detta som manskulle ha kunnat klara med enklare medel och äveni ett tidigare skede. Vi är alltså oroade för att dettagår ut över de människor som skall ta vården ochomsorgen i anspråk och att kommunerna inte allskommer att tjäna på det, utan att det i själva verketkommer att kosta mer än de medel somkommunerna får för sitt åtagande.Anf. 161 ():Herr talman! Jag har begärt ordet för att avge enpersonlig deklaration till kammarens protokoll.Den gäller socialutskottets betänkande beträffandede åldersdementa.Jag går tillbaka till ett beslut som fattade1988, då bostadsutskottet hade förberett bostadslånför ombyggnad och nybyggnad av ålderdomshem.Vid det tillfället gav ålderdomshemmenen alldeles egen författning vid sidan om denallmänna bostadsfinansieringsförordningen.I denna särskilda författning för ålderdomshemmenbeskrevs hur lägenheterna skulle vara och hur deskulle vara utrustade. Finessen med att man gerbostadslån är att lägenheterna skall funktionerasom bostäder. Själva begreppet bostadslån talar juom bostäder. Därför finns det mycket klaraföreskrifter om hur en bostad skall se ut.Nu har socialutskottet fått våra synpunkter på hurdet bör vara även när det gäller åldersdementa.Denna gång delar bostadsutskottet den uppfattningsom finns i regeringens proposition.Vad jag nu beklagar är att socialutskottet harkommit fram till att det inte skall vara utrustning ialla lägenheter. Inte ens minsta kokplatta skallfinnas i en del lägenheter. Då vill jag påminna omatt det faktiskt inte är den boende som får lånet,utan lånet är knutet till själva lägenheten. Och detär mycket stor omsättning på bostäder för äldre.De äldre skall i dessa lägenheter kunna umgås medandra och kunna dricka en kopp kaffe. De skall lärasig att umgås, träna in handgrepp och annat i köket,sådant som hör till deras egen förkovran.Jag är, herr talman, mycket ledsen över att man harkommit till det här beslutet. Det är en politik somjag i högsta grad ogillar. Det är inte så som jag hartänkt mig att det skall vara med en social politik.Men har socialutskottet valt den här vägen, ochjag har ingenting att rösta på vid den kommandevoteringen. Jag vill emellertid till protokollet hasagt att det sätt på vilket man har löst problemenför de åldersdementa i de fall då man inte kräverfull utrustning eller del av köksutrustning för deäldre personerna enligt min uppfattning är uttryckför en felaktig grundsyn.I detta anförande instämde ochMargareta (båda s).Anf. 162 ():Herr talman! Jag ber att få tacka hans personliga deklaration. Låt mig intyga attsocialutskottet mycket noga har studeratbostadsutskottets synpunkter. Men vi har ocksåtagit del av synpunkter från experter påsenildemens. Vi har fäst mycket stor avseende vidvad vi har fått höra, bl.a. vid en hearing, omsenildementas behov.För vårt utskott är det viktigt att ta hänsyn till justde boende och inte till lägenheterna. Det är avomsorg om de boende som vi har valt att föreslåkammaren att lätta på de regler och restriktionersom har gällt beträffande långivning och nuockså stimulansbidrag för gruppbostäder försenildementa.Herr talman! Låt mig begagna detta tillfälle till attockså tacka socialutskottet. Det här är slutet påriksdagsperioden och några ledamöter lämnarutskottet. Jag vill tacka hela utskottet för ettkonstruktivt samarbete. Vi har i utskottet underden här perioden uträttat mycket värdefullt, tyckerjag. Vi har kunnat komma överens om mångainitiativ till regeringen och kunnat vara pådrivandeinom vårt verksamhetsområde.Överläggningen var härmed avslutad.BeslutFöretogs till avgörande näringsutskottetsbetänkanden /91:NU43 och NU44,socialutskottets betänkande 1990/91:SoU25.Näringsutskottets betänkande NU43Mom. 1 (ändring i reglementet för allmännapensionsfonden)Utskottets hemställan bifölls med 163 röster mot149 för reservation 1 av Per m.fl.Mom. 4 (allmänna pensionsfondensnäringspolitiska roll)HemställanUtskottets hemställan bifölls med 226 röster mot17 för hemställan i reservation 3 av ledamöter avstod från att rösta.MotiveringUtskottets motivering -- som ställdes mot den ireservation 2 av Per m.fl. anfördamotiveringen -- bifölls med acklamation.Övriga momentUtskottets hemställan bifölls.Näringsutskottets betänkande NU44Mom. 1 (sammanslagning av bankinspektionen ochförsäkringsinspektionen m.m.)Utskottets hemställan -- som ställdes motreservation 1 av -- bifölls medacklamation.Mom. 4 (skärpt kontroll över finansinstituten)Utskottets hemställan -- som ställdes motreservation 4 av och --bifölls med acklamation.Övriga momentUtskottets hemställan bifölls.Socialutskottets betänkande SoU25Mom. 1 och 2 (avslag på förslaget till ekonomiskreglering, m.m.)Utskottets hemställan bifölls med 200 röster mot96 för reservation 1 av m.fl. 14ledamöter avstod från att rösta.Mom. 13 (avstämning av utfallet av denekonomiska regleringen)Utskottets hemställan med godkännande avutskottets motivering bifölls med 203 röster mot110 för utskottets hemställan med godkännande avden i reservation 5 av m.fl. anfördamotiveringen.Övriga momentUtskottets hemställan bifölls.Beslut om uppskjuten voteringPå förslag av tredje vice talmannen medgavkammaren att de på föredragningslistanåterstående ärendena, utbildningsutskottetsbetänkande UbU21 samt finansutskottetsbetänkanden FiU37 och FiU34, skulle företas tillavgörande vid morgondagens arbetsplenum.12 § Den statliga administrationen påutbildningsområdet, m.m.Föredrogsutbildningsutskottets betänkande1990/91:UbU21 Den statliga administrationen påutbildningsområdet, m.m. (prop. 1990/91:100delvis och prop. 1990/91:150 delvis).Anf. 163 ():Herr talman! Det betänkande som vi nu debatterarutgör minst sagt blandad kompott. Det handlar omden statliga administrationen påutbildningsområdet. Här blandas mindre frågormed rätt stora, principiella frågeställningar. Manskulle önska att man hade haft tillfälle att kunnadiskutera detta litet mer utförligt än vad som detmöjligen blir fråga om i natt.I betänkandet behandlas några anslagsfrågor där viär av en annan mening än utskottsmajoriteten. Vimenar att den besparing på 100 milj.kr. på denstatliga administrationen som utlovades ipropositionen borde ha haft sin utgångspunkt i demedel som anvisats för den statligaskoladministrationen /91. Vi harreserverat oss på den punkten.Vi har också tillsammans med ochcentern reserverat oss till förmån för ett avslag påregeringens begäran om nära 4 milj.kr. tilllöntagarorganisationerna.En annan fråga har upprört rätt många sinnen,nämligen lokaliseringen av det nya i skolan. Riksdagenhar tidigare beslutat att det nya skallvara förlagt till , men -- hux flux -- förlägga handikappinstitutet till ,och detta trots att samtligahandikapporganisationer har protesterat. Av rentfysiska skäl vill de ha nära till . De drarsig för dessa för dem besvärliga resortill , vilka kan bli följden.När det gäller universitetsområdet kan vi förstkonstatera att majoriteten även nu har varitkallsinnig till våra propåer om att UHÄ bara börvara en tillsynsmyndighet medan däremotutvärderingen av universitetens och högskolornasverksamhet bör göras av en fristående instans. Vihar reserverat oss mot majoritetens ståndpunkt idetta sammanhang.Vi har också en med och miljöpartietgemensam reservation beträffande en eventuellavgiftsbeläggning av ekvivaleringen av utländskabetyg. Vi menar att vi i detta sammanhang inte fåravvika från EGs principiella handhavande avsådana här frågor.Man kan också konstatera att det i dettabetänkande föreslås ett anslag på 5 milj.kr. Vissa av dessa skolor -- nämligende i , , , ochHedemora -- har ju utomordentliga besvärligheter.Dessa 5 milj.kr. kan emellertid bara klara skolornat.o.m. det här budgetårets slut. Därefter är det detovisst hur dessa skolor över huvud taget skall kunnaklara sig innan de nya reglerna för bidrag till defristående skolorna träder i kraft. Att vi har lyckatssamla en enighet i utskottet kring detta kan ju ändåvara glädjande för dessa skolor, så att man ser attskolornas verksamhet är uppskattad och så att dekan få kraft att klara sig till dess att bättre tiderstundar.Det enligt min uppfattning allra viktigaste i det härbetänkandet är emellertid den stora principiellafrågan om universitetens och högskolornas framtid.Vi har i en med gemensam partimotionlagt fram ett förslag om att våraforskningshögskolor -- universiteten och de storafackhögskolorna -- skall ombildas och i alltväsentligt vila sin verksamhet på ett stiftelsekapitalsom skjuts till av staten. Meningen är attavkastningen av stiftelsekapitalet skall kunna täckaden centrala administrationen och dessutom en delav nuvarande fakultetsanslag. I övrigt får dessauniversitet och högskolor konkurrera frittsinsemellan och sluta avtal med staten angåendeviss utbildning samt då naturligtvis också fåersättning.Vi tror att ett sådant system skulle vitaliserauniversiteten och högskolorna. Vi har sett att dethar varit alltför mycket av centralstyrning trots attsocialdemokratin visserligen harvarit i full reträtt bort ifrån det som hände 1969 ochockså 1975 och 1977. Vi har kunnat märka att manhar varit inne på tanken att decentraliserabeslutsformerna. Även i detta betänkande tas enhel del av detta upp.Vi menar emellertid att man bör gå längre än vadman har gjort. Man bör ge en fullständig autonomitill universiteten och också forskningshögskolorna.Naturligvis kan det också finnas anledning attmåhända utsträcka detta till även andraenheter. Men vi är inte där . Det är i förstahand när det gäller dessa enheter som vi vill prövadetta nya system för att därmed också kunnastimulera kvaliteten.Vi har också pekat på nödvändigheten av attförstärka på internationaliseringssidan. Vi står nuinför ett omfattande samarbete inom , menvi är inte helt säkra på att vi i det här landet ärrustade för att kunna klara av denna nyainternationella samverkan på rätt sätt.Detta understryks också av studentkårerna, somhar kommit med propåer och visat på de bristersom finns, inte minst på bostadssidan.Vi har också tagit upp frågan om vad vi skall göramed forskarutbildningen. Vi har i enighetkonstaterat att vi måste dubbla antalet disputeradeper år fram . Men hur skall vi kunna klaraav detta?