prot · GE09109 · 1991-05-08 00:00:00 — att integöra dem individanknutna. Man kan också ordnadet så att det krävs ett godkännande av denenskilde, så att denne är medveten om på vilket sättuppgifterna kommer att hanteras. Ett tredje sätt attreglera denna fråga är att genom särskildlagstiftning klargöra uppgiftslämnandet. Vi vändeross emellertid emot det generellauppgiftslämnandet och den uttunning av gällandesekretessbestämmelser som sker.Regeringen föreslår vidare en ny lag om ett visstuppgiftslämnande inom hälso- och sjukvården. Ipropositionen föreslås en skyldighet. Förslaget ärföga motiverat i propositionen -- det gäller bådeallmänna motiveringar och specialmotiveringar.Den föreslagna lagen kommer att kunna innebärabetydande uppluckringar i fråga omuppgiftslämnandet. Så länge lagförslaget inte ärbättre motiverat och med hänvisning till att vikräver en översyn av sekretesslagen i dess helhetyrkar vi avslag på propositionsförslaget i denna del.Fru talman! Jag yrkar bifall till reservationerna nr 4och 13.Anf. 27 ():Fru talman! När man skall handhasekretessprövning på vårdområdet får man lov attvara något av en balanskonstnär. Det är lätt atthamna vid sidan om, och det är lätt att utsätta sigför kritik. Det ligger väl också i sakens natur attmänniskor känner sig utsatta när det handlar omderas plastikoperationer, alkoholberoende,aborter, depressioner, ekonomiska trasslighetereller vad det vara må. Även sådant som för den eneframstår som något mycket trivialt kan för denandre utgöra mycket känsliga uppgifter. Det här vetman egentligen inte förrän man själv befinner sig ien situation då det är brinnande aktuellt. Det härmedför naturligtvis att utrymmet för kritik blir rättstort. Jag menar då framför allt kritik som meragrundar sig på vad man känner i sitt innersta än påvad som står i lagboken.Det är lätt att bli upprörd vid tanken på attmyndighetspersoner skall utbyta kunskap -- ochkanske inte ens det -- och personliga uppgifter. Detär lika lätt att bli upprörd över tidningsartiklar omhur barn skadas och t.o.m. förlorar livet för attmyndigheterna inte har pratat tillräckligt mycketmed varandra. Det är inte fullt så lätt att se att detegentligen handlar om två sidor av samma problem.Som en allmän kommentar till de tidigare inläggenskulle jag vilja säga att det är självklart och att viinte behöver vara oense om att man skall vara räddom de här personlighetskänsliga uppgifterna. Detär också självklart att man naturligtvis i första handskall försöka se till att allt utbyte avsekretessbelagda uppgifter sker med samtycke fråndem det berör. Men det är ju när samtycket intefungerar och man inte kan gå fram den vägen somvi behöver ha en lagstiftning. Om samtycke var enmöjlig väg i alla avseenden skulle vi inte behövanågon sekretesslag.Låt mig sedan gå in på de frågor där vi har varitoeniga i utskottet. För enkelhets skull tar jag uppdem i turordning.Den ändring i sekretesslagen 14 kap. 2 § som förstbehandlas i betänkandet har sin grund i enbeställning från . Både socialutskottetoch har varit inblandade.Det skulle således vara mycket anmärkningsvärtom vi skulle bifalla reservation nr 1 därvänsterpartiet föreslår avslag på hela förslaget.Konstitutionsutskottet sade i sitt betänkande, närman gjorde beställningen, att det fanns skäl för ensmidigare tillämpning. Vi uttryckte då att det finnssituationer när sekretessen är till uppenbar nackdelför den enskilde ur vård- och behandlingssynpunkt.Detta hade ingen invändning emotdå. Jag föreslår avslag på reservation nr 1.Från folkpartihåll har man försökt skärpa till denhär lagen litet och putsat på formuleringarna. Jagkan förstå den frestelse som det innebär att försökaringa in möjligheterna till utbyte av uppgiftermellan myndigheter så långt som möjligt. Mennågonstans måste man sätta en gräns om man villha en lagregel som inte bara finns på papper utanockså är användbar i praktiken. Det säger sig självtatt det handlar om undantagsfall, att det enbart ärrelevanta uppgifter som har väsentlig betydelsesom får lämnas ut och att ett frivilligtinformationsutbyte måste ha förtur.Folkpartiet har i en motion undertecknad av bl.a.partiordföranden skrivit om vikten avinformationsutbyte och att det fungerar för attskydda misshandlade barn. Jag tycker att denmotionen innehåller en del av förklaringen tillvarför vi måste ha ett utrymme för utlämnande avuppgifter utan att varje tänkbar inskräkning skallfinnas i lagtexten och kansle lägga hinder i vägenjust där inget hinder borde finnas. Jag yrkar avslagpå reservation nr 2.Beträffande frågan om samarbetet mellanvårdgivare och apotek är arbetet i full gång för attlösa problemen. Alla berörda, socialministern,socialutskottet och , är heltöverens om att det brådskar och att gräset inte börfå gro under fötterna på regeringen så snarttillsynsenheterna är organiserade ochtillsynsutredningen har sagt sitt. Ett uttalande avriksdagen skulle knappast kunna skynda på enlösning i det avseendet. Jag föreslår således ävenavslag på reservation nr 3.Sekretesskyddet inom myndigheter på hälso- ochsjukvårdsområdet är en viktig och känslig fråga.Jag beklagar att vi inte står inför ett beslut även iden frågan. ligger det i sakens natur måste ha ett tillräckligt säkert underlag för attkunna lösa den frågan. Det talas också ipropositionen om fortsatta överväganden. Frånfolkpartiet sades det -- jag tror att det var IngelaMårtensson -- att det är viktigt att ta itu med denfrågan. Det är länge sedan man började ta itu medden. Det är ju inte en fråga som är ointressant. Ipropositionen har man visat på de svårigheter somkom fram inte minst vid remissbehandlingen av detförslag som lades fram under förarbetena. Detförslaget avsåg basenheter. Utgångspunkten var skulle ha sekretess mellan basenheter. En deltunga remissinstanser, t.ex. ochjustitieombudsmannen, var kritiska bl.a. därför attvi inte har klart fastslagit vad en basenhet är.Vilka hinder kan uppstå för en pågående utvecklingpå det organisatoriska området om vi beslutaross för en sådan här lagstiftning? Vilka nya problemskapar vi när vi försöker lösa gamla? Det är frågorsom vi inte har några svar på. Därför skulledet vara fel att slå till med en lagstiftningomedelbart. Jag föreslår avslag även på reservationnr 4.Jag vill sedan ta upp ändringen i sekretesslagen 7kap. 1 § med möjligheter för utlämnande avuppgifter för statistik, forskning ochadministration. Jag tycker att vi inledningsvis måsteställa ett par frågor. Varför behövs dessa uppgifter?Jag tycker faktiskt att det är vår skyldighet somlagstiftare att inte bara göra oss till språkrör för denoro som kommer fram utan också klargöra vilkanyttigheter vi kan få ut av forskningen. ElisabethFleetwood visade t.ex. på ett sådant exempel i sittinlägg. Vad tar man in i asken med hemligauppgifter? Det är viktigt att inte bara se på utflödet,vad man får lov att lämna vidare. Det är minst likaviktigt att se på vilka uppgifter man tar in. Det skallenbart vara uppgifter som man verkligen behöver,och det skall också vara uppgifter för rätt ändamål.De skall inte kunna användas för andra ändamål.Det är viktigt att samma sekretess gäller hos denmottagande myndigheten som hos denutlämnande. I det här sammanhanget kan det ocksåfinnas skäl att påminna om det arbete som pågårmed lagreglering av register och kryptering. Dettabehandlas av datalagsutredningen. Jag yrkar avslagpå reservationerna nr 5, 6 och 7.Samma resonemang som det sistnämnda gäller istort sett också förslaget till lag om vissuppgiftsskyldighet. Låt mig slå fast att utskottet ärenigt och upprepat har sagt att enförfattningsreglering av ADB-register behövs ochatt register hos bl.a. bör regleras ilag. För att vi skall lyckas i kampen mot ohälsanbehöver vi register, statistik och forskning. Det ärett arbete som inte bör avstanna därför att vi intehar löst alla administrativa problem runt omkring.Jag yrkar avslag på reservationerna nr 8 och 9.Sedan återstår frågan om en översyn. Det finns ettantal reservationer som på olika sätt begär enöversyn av sekretessreglerna. Den första avserenbart utsatta barn. Med de lagregler vi redan haroch den ändring i 14 kap. 2 § som vi förhoppningsviskommer att besluta om , tycker jag att vi harett system som bör fungera i det här avseendet. Jagser det som en överloppsgärning om viskulle bifalla reservation nr 10. Jag yrkar avslag pådenna reservation.Förslagen i övrigt om översyn av sekretesslagen vetvi återkommer. har vi i utskottet attbehandla motioner som kräver en översyn avsekretesslagen. Det är klart att dessa reservanterkommer att få rätt förr eller . Någon gångkommer vi att behöva göra en översyn avsekretesslagen. Däremot har man fel om man troratt ingenting sker med sekretesslagen.Det är de och ibland två gånger om åretåterkommande betänkandena i utskottet ett bevisför. Man ser kontinuerligt över sekretesslagen. Denhar också varit föremål för ett avsevärt intresse frånJO och JK på senare år.Jag är tämligen pessimistisk inför utsikten attåstadkomma en heltäckande sekretesslag som påett enkelt sätt skall kunna lösa dessa frågor. Jag trorinte att sekretessprövningen någonsin kommer attbli enkel. Därför kommer vi heller aldrig att kunnagenomföra en mycket enkel lagstiftning på det härområdet. Utskottet tror för sin del att för dagenmed de ändringar vi nu gör kommer sekretesslagenatt kunna fungera. Den uppfattningen står vi fastvid. Jag yrkar avslag till reservationerna nr 11, 12och 13. Därmed återstår för mig endast, fru talman,att yrka bifall till hemställan i utskottetsbetänkande.Anf. 28 ()replik:Fru talman! berörde här våra olikareservationer. Den första gällde var man skall sättagränser för överlämnande av uppgifter mellan olikamyndigheter. Som jag sade i mitt anförande är viinte emot att man överlämnar uppgifter, men vi villatt det skall ske mycket restriktivt. att man måste sätta gränsen någonstans.Vi har framfört ett förslag om att gränsen skall gåvid aktuella uppgifter som är av väsentlig betydelseför att den enskilde skall få nödvändig vård. Detstår på intet sätt i någon konflikt med våruppfattning att det är mycket viktigt att barn fården vård som de behöver. Våra synpunkter på dethär området hänger ihop. Om det är nödvändigtskall det finnas möjligheter att föra över uppgifter.Jag tycker att det var en konstruktion från UllaPetterssons sida när hon påstod att det skulle finnasen motsättning.När det gäller definitionen av basenheter ochmyndigheter har jag inte påstått att det inte harförekommit en diskussion. Tvärtom har jag noteratatt diskussionen har pågått . Men det är nudags att komma med ett klargörande och bestämmasig för en definition. Vi tycker att en sådan måstekomma till stånd.Ulla säger att nya problem skulleskapas, t.ex. med tanke på omorganisationer avkommuner. Själv kommer jag från där vihar haft en stor omorganisation tillstadsdelsnämnder. I remissvaret från iden här frågan menade man att man borde ta uppdetta. I kommunerna har man problem med atttolka sekretesslagen. Det finns ett stort behov ute ikommunerna av att få veta hur man skall tolkalagen. Det vore väl skam om regeringen inte skullekunna komma fram med ett förslag på hur det skallgöras efter så mycket diskussioner, så att det härkan lagregleras. säger att det är felatt slå till med lagstiftning omedelbart.Diskussionen har faktiskt pågått länge, och detgäller nu för regeringen att också visa sighandlingskraftig.Någon gång kommer vi att få en översyn avsekretesslagen, säger . Vi har pekatpå ett särskilt problem. Det gäller barn som utsättsför sexuella övergrepp m.m. Det behövs ettförbättrat skydd och en samordning mellan polisenoch socialnämnden. Vi tycker att det är mycketangeläget och att man borde kunna göra en sådanöversyn på just den här punkten.Anf. 29 ()replik:Fru talman! Får jag börja med att säga att jag hållermed när hon säger att sekretessaldrig kan bli en enkel fråga. Självfallet inte, mendet får inte heller tas som intäkt för att man inteförsöker göra förbättringar.Ulla sade att det är en viktig och känsligfråga och att man har tagit itu med den. Fattas baraatt man inte hade gjort det under de här tio åren!Men hur anser skall gåinnan socialdemokraterna är mogna för att gå medpå det här?Ulla sade också att förr eller senare,allteftersom tiden går, kommer reservanterna att fårätt. Det är självklart att vi får det -- vi ärövertygade om det. Men vi tycker attskadeverkningarna somsocialdemokraterna motsätter sig detta är så storaatt vi måste försöka skynda på. Jag frågar : Hur anser gå innan vi får rätt? har juredan konstaterat att vi kommer att få rätt.Anf. 30 replik (c):Fru talman! Jag kan instämma i inledning om ansvaret för den enskildeoch behovet av sekretess i olika vårdärenden.Sekretesslagen är ju inte till för vare sig politikereller byråkrater utan för att skydda den enskildespersonliga förhållanden.Ulla blev sedan mindre engagerad närhon kom in på nyttjandet av uppgifterna föradministrativa ändamål. Det sägs att det är frågaom att ge rätt uppgift och för rättändamål. Från sida har vi när detgäller uppgiftslämnandet i samband med storadatabaserade register i många olika sammanhanghävdat att uppgifter insamlade för ett ändamål inteskall användas för andra ändamål. Det leder imånga fall till felaktiga slutsatser när uppgifternaanvänds för ett annat ändamål. Det leder också tillatt den enskilde inte har något begrepp om huruppgifterna används.Socialdemokraterna har ju haft enförkärlek för detta registrerande, och detåterkommer även i det här sammanhanget. Jagkonstaterar att inte heller i sittinlägg har givit någon mer utförlig motivering förexempelvis införandet av den särskilda lagen omuppgiftsskyldighet.Anf. 31 () replik:Fru talman! inlägg kan få en atttro att det finns någon motsättning mellanmajoriteten -- det är inte bara socialdemokratersom bildar majoriteten i utskottet -- ochoppositionen om att man skall vara restriktiv medatt lämna ut sekretessbelagda uppgifter. Så är det juinte alls. Jag tycker att det här väldigt myckethandlar om något slags lek med ord.För att inte bara citera vad vi har sagt ikonstitutionsutskottet kan jag t.ex. citera attsocialutskottet skriver: Utskottet anser det viktigtatt onödiga uppgifter så långt möjligt sorteras bort.Det utskott som är sakutskott påbehandlingsområdet säger också att man inte kanse att förslaget leder till några nackdelar. Även ipropositionen säger man när det gällerforskningsregister att de så långt möjligt inte börinnehålla personnummer eller andra uppgifter somgör att enskilda kan identifieras.Jag tror inte att vi egentligen har så olikauppfattningar. Det är självklart att sådant som inteär nödvändigt inte skall lämnas ut. Framför allt --det sade jag i mitt inlägg, och jag vill upprepa det --skall vi inte samla in sådana uppgifter som inte ärnödvändiga. Vi skall inte ha offentliga register medonödiga uppgifter.När det gäller definitionen av basenheter sade jagockså i mitt anförande att det är en viktig fråga ochatt vi behöver återkomma till den. Avpropositionen framgår det också att det här är ettarbete som fortsätter.Men jag tycker att gör sigskyldig till litet av det som jag har kritiserat i denhär frågan, nämligen att anlägga något av ettstorstadsperspektiv, just när hon tar upp Göteborg.Där är det här kanske en enkel lösning. Men i detlän som jag kommer ifrån -- -- har manväldigt små enheter. Det skulle vara alldelesorimligt eller i varje fall väldigt krångligt om viskulle ha en skarp sekretessgräns mellan t.ex.öronkliniken och barnkliniken på lasarett.Att barn kan få öronskador av misshandel vet ivarje fall alla som har läst kan vara väldigt viktigt med ett intimtsamarbete mellan de klinikerna, som ju skulleförsvåras om man satte upp bestämdasekretessgränser på en så liten enhet.Elisabeth berörde när reservanternaskall få rätt. Som jag sade tror jag inte attreservanterna någonsin kommer att få rätt så tillvida att vi kommer att hitta en väldigt enkellösning. Även om vi gör en total översyn avsekretesslagen kommer vi, är jag rädd, att hamna iett läge där vi blir tvungna att plåstra och fila och ialla fall måste återkomma i den här frågan; detligger liksom i sakens natur.Bengt Kindboms invändning hinner jag inte med --den får jag försöka återkomma till.Anf. 32 ()replik:Fru talman! Socialdemokraternas företrädare säger att hon inte tror att vi någonsin nåren enkel lösning utan att man här får plåstra ochfila -- jag tror det var det uttryck hon använde. Detär väl ingen som har påstått att det skulle finnasnågon enkel lösning. I de här sammanhangennfinns som jag ser det över huvud taget inte någonenkel lösning; de är ofta mycket komplicerade.Men det sätt på vilket socialdemokraterna nuhandlägger det här innebär att man inte ens sätter igång, fastän har gått. Man har tagit itu meddet, enligt vad påstod i sin förstareplik, men vi ser ju inget resultat av det.Ulla säger att vi reservanter kommer attfå rätt -- det här måste man ta upp. Men vi vill intebara ha rätt så till vida att man skall plåstra och fila.Vi vill ha till stånd en ordentlig genomgång, och detmåste naturligtvis leda till en bra mycket bättre lagoch inte bara till att man plåstrar och filar.Anf. 33 ()replik:Fru talman! konstaterade att detinte finns någon motsättning mellan majoritetenoch oss reservanter när det gäller uppfattningen attinhämtandet av uppgifter skall ske restriktivt. Påden punkten är vi enligt helt ense --det är självklart att man inte skall lämna utuppgifter som inte behövs för vården. I så fallförstår jag inte varför majoriteten inte kunde gåmed på att man i lagen skriver in att det skall gällaendast aktuella uppgifter som är av väsentligbetydelse för att den enskilde skall få nödvändigvård. Andemeningen i just de orden ställer ni er judå också bakom enligt vad jag förstår. Då vore detväl bra om det också stod i lagen, så att det inte blirnågra missförstånd ute på fältet utan man verkligenär restriktiv. På det sättet förvissar vi oss om att detfinns en restriktivitet när det gällerinformationsutbytet.När det gäller definitionen av basenheter ochmyndigheter har fått det till att detfinns skillnader i dessa avseenden mellan glesbygdoch storstad och att det skulle vara enkelt att lösadetta på det sätt som vi föreslår i storstaden men attsvårigheten skulle gälla glesbygden.Från sida ser man problemet med att detinte finns något klargörande på den här punkten.Man vill ha en definition av vad som skall betraktassom basenhet för att kunna veta när sekretessengäller och när den inte gäller. Det är snarare så i efterfrågar en definition därför tycker att det här är problematiskt. Jag trorinte att förklaringen ligger i att det är enkelt attgenomföra i en storstad men svårare i glesbygd.Anf. 34 () replik:Fru talman! Den här gången skall jag börja medBengt Kindbom, som tyckte att jag talade om ensocialdemokratisk förkärlek för register. I mitt anförandesade jag att det är viktigt att vi talar om varför vibehöver registren. Människor som lider avsjukdomar som kanske är miljöbetingade ellerärftligt betingade är naturligtvis i allra högsta gradbetjänta av att vi registrerar och får fram uppgiftersom gör att man kan hitta bot för eller stoppaspridning av en sjukdom eller på annat sätt lindramänniskors bekymmer och problem.Detta med att ha en mängd register får inte vara ettsjälvändamål. Jag tycker att jag har sagt det mångagånger redan. Vi måste alltså vara mycketvarsamma och ha kontroll över vad vi stoppar in iregistren. I ett register får bara finnas sådant som ärabsolut nödvändigt med tanke på syftet medregistret och även med forskningen.Jag måste fråga , som tyckeratt det är eländigt att vi inte gör en omfattandeöversyn av sekretesslagen: Vilka är då de storaskadeverkningarna när det gäller nuvarandesekretesslagstiftning? Man får en känsla av att viinte gör någonting i det här sammanhanget. Menbara det faktum att vi i denna kammarediskuterar dessa saker och att vi minst en gång omåret för sådana här diskussioner är ju bevis för attvi kontinuerligt filar och plåstrar, som jag tidigarehar sagt, i syfte att få fram en användbar lag.Om tycker att det är såerbarmligt dåligt , varför har hon då inte yrkatavslag på hela den aktuella propositionen?Elisabeth kan ju i stället komma med enreservation.Sedan tror jag inte, , att det somdet här talas om enbart är ett storstadsproblem. Jaghar också sagt att det är möjligt att det här är ettsätt att lösa problemet i . På Gotlandfungerar det dock inte. Jag ville bara visa på desvårigheter som finns i det här avseendet. Det äralltså inte så, att man inte skall gå vidare och se överdessa saker. De här frågorna tas ju också upp ipropositionen. Om jag inte minns fel uttrycker sigföredragande statsrådet så, att man nu inte skallgöra en lagreglering. Det innebär således att manavvisar det förslag som finns i den promemoria somhar lagts fram och som handlar just om att sätta engräns mellan basenheterna. I det sammanhangethar jag visat på en del av svårigheterna.Förste vice talmannen anmälde att ElisabethFleetwood och anhållit att tillprotokollet få antecknat att de inte ägde rätt tillytterligare repliker.Anf. 35 ():Fru talman! Dagens sekretesslaghindrar, som berörde,samarbetet mellan apoteken och läkarna när detgäller att ge människor som är läkemedelsberoendemöjligheter till tidig behandling och tidigrehablilitering. En farmaceut får inte brytasekretessen och kontakta förskrivande läkare omhan eller hon ser att en patient går runt till fleraläkare och får stora mängderberoendeframkallande medel. Det farmaceuten idagsläget kan göra är att kontakta socialstyrelsen.Men då blir ärendet en tillsynsfråga, inte envårdfråga. Och tillsynsärendet bara ''mal på''. Detkan leda till disciplinära åtgärder, till kritik motläkaren, medan den läkemedelsberoende patientenlämnas åt sitt öde.Från , farmaceutförbundoch Apoteksbolaget har man påtalat problemetmed att de nuvarande sekretessreglerna läggerhinder i vägen för lämpliga vårdinsatser. I denproposition om sekretess inom och mellanmyndigheter på vårdområdet som vi nu har framföross finns det inget förslag om en förändring avsekretesslagen på den punkten. I propositionenbeskrivs detta som en tillsynsfråga. Det är vad detföredragande statsrådet gör, och så tolkar jag ocksåUlla inlägg i debatten här . Mendet är helt fel. Den här frågan är primärt envårdfråga.Om det fanns möjligheter till kommunikationmellan apotek och vårdsgivare om en patientsmisstänkta läkemedelsberoende, skullebehandlande läkare tidigare kunna undersöka omberoende föreligger eller inte och föranstalta omvård och behandling. Det är ont omavgiftningsplatser, och väntetiderna är avsevärda.Men skulle behandlande läkare isamråd med en avgiftningsklinik kunna lägga uppen behandlingsstrategi i öppen vård, så attpatienten slapp springa runt till många doktorer föratt undvika abstinensbesvär. Det är ju det plötsligaavbrottet i medicineringen och abstinensbesvärensom patienterna är rädda för. Jag kan inte se annatän att det är ett humanare system än dagens. Meddagens system upptäcks ju ett beroende alldeles försent. Läkarna så att säga panikslutar med sinförskrivning, och patienterna lämnas i sticket, omvi bryter sekretessen mellan läkare och apotek. Detär alltså patienten som kommer i kläm genom dethär dröjsmålet, dvs. genom att man har gjort frågantill en tillsynsfråga. Därför anser jag att riksdagenborde bifalla min motion KU40, som det hänvisastill i reservation 3 -- avseende mom. 4 ibetänkandet.För tids vinnande kommer jag inte att begäravotering på den här punkten. Jag ville dock göra dethär inlägget.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 9 §. )8 § Kommunala dispensavgifter itrafikärendenFöredrogskonstitutionsutskottets betänkande1990/91:KU37 Kommunala dispensavgifter itrafikärenden (prop. 1990/91:157)Förste vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 9 §. )9 § byggnaderFöredrogskonstitutionsutskottets betänkande1990/91:KU45 byggnader.Anf. 36 HANS NYHAGE (m):Fru talman!