prot · GE09115 · 1991-05-21 00:00:00 — Specialavdelningen på har efterUrsuts rymning därifrån stängts avsäkerhetsskäl och ersatts med en ny påTidaholmsanstalten. Även den specialavdelningenhar försetts med en rastgård med tak.Kriminalvårdsstyrelsen och harenligt vad jag har erfarit arbetat för högtryck medsäkerhetsfrågorna på Kumlaanstalten under detsenaste halvåret. Av de investeringsmedel somfinns disponibla under innevarande budgetår har 8milj.kr. avsatts för säkerhetsåtgärder där. Medlenskall bl.a. användas för en ny rastgård med tak.Då , som framställt fråga 605,anmält att han var förhindrad att närvara vidsammanträdet, medgav andre vice talmannen attGöran i stället fick delta i överläggningen.Anf. 74 ():Herr talman! Jag tackar för det svar somjustitieministern har gett på den fråga som ställts avGöthe Knutson.Det är tacksamt att kunna notera att det här hargjorts en del insatser. Jag tror emellertid attplanering för ytterligare sådana insatser ärnödvändig.Men så till kärnfrågan, som tarupp: Skall det gå att rymma från fängelser iSverige? Skall det gå att rymma frånspecialavdelningar? Skall det vara så, som BjörnWeibo sade i en av intervjuerna i TV, att det skallfinnas en ventil någonstans; man måste kunnaplanera för en rymning för att stå ut? Som skäl fördet ståndpunktstagandet sade han att denuppfattningen delades av landets justitieminister.Weibo argumenterade ungefär efter denna linje:Därest man icke har den teoretiska möjligheten attrymma, kommer det att bli gisslandramer ochsjälvmord bland fångarna. Jag vill erinra om att detförekommit en hel del fall av gisslandramer osv.,t.ex. i Attica-fängelset i staten då29 fångar och 10 ur gisslan dödades. Men där varorsaken en dubbel överbeläggning på fängelset,vanvård av fångar och en instängdhet medgallerhallar. Det förekom rasmotsättningar, och detvar en svår misär. Något sådant har vi inte på vårafängelser, och dessutom har vi inte vapen inne i vårafängelser. Det är en väsentlig skillnad.Det argumentet kan vi alltså lämna därhän, och dååterstår den enkla frågan: Delar justitieministernBjörn Weibos uppfattning att det skall finnas enmöjlighet att rymma även från bunkeravdelningar?Anf. 75 HANS ():Herr talman! Jag tackar för svaret. Jag är nöjd medatt justitieministern klart deklarerar att det pågrund av det inträffade inte kommer att föreslåsnågon allmän skärpning av restriktionerna vid vårakriminalvårdsanstalter. De förändringar som harskett har huvudsakligen gått iskärpande riktning, och det finns därför inte någonanledning att allmänt sett skärpa restriktionerna.Jag har däremot förståelse för attkriminalvårdsstyrelsen kan ha behov av att se översäkerhetsåtgärderna, och detta lär redan vara påväg.Enligt de uppgifter jag har fått har antaletrymningar från slutna riksanstalter minskat ochfortsätter av allt att döma att minska. När det gällerrymningar från säkerhetsanstalter delar jagjustitieministerns uppfattning, och jag anser att honhar gett ett bra svar på den här frågan. Ett ännubättre besked gav hon i en artikel i . 76 ():Herr talman! Jag tackar justitieministern försvaret.I har vi 20 fångar som bedöms som verkligtfarliga och som anses behöva specialbevakning.Trots att den här gruppen är så liten, lyckas vi iSverige inte hålla reda på ens på de allra farligastefångarna. har det skett minst enuppmärksammad rymning . Dessutomförsökte två interner rymma sammaväg som Ursut.Jag vill fråga justitieministern om hon anser attkriminalvården lever upp till det ansvar somvi har rätt att ställa.Dessutom anser jag det vara oroande attgeneraldirektör redan i oktober 1989hävdade att fängelser inte fick vara rymningssäkra.Sedan dess har han återigen, som inne på, hävdat samma ståndpunkt. Tyvärr trorjag att han urholkar allmänhetens tilltro tillkriminalvårdens förmåga att skydda människorfrån de allra farligaste fångarna. Jag anser att det ärmycket viktigt att justitieministern här ger väldigtklara besked om sin syn på uttalandeoch om vilka krav vi har rätt att ställa påkriminalvården.Anf. 77 Justitieminister ():Herr talman! Till vill jag säga attjag på enkla fråga om man skallkunna rymma från specialavdelningar gav ett, somjag tyckte, enkelt svar: Nej, man skall självklartinte kunna rymma från specialavdelningar.Britta Bjelle säger att vi i inte lyckas hållade 20 farligaste fångarna inne och att det sker enrymning . I formuleringen ''i '' finns eninsinuation, nämligen att det sker här och inte iandra länder. Här har jag ett behov av attprotestera. Internationellt sett är vi i intesämre på att hålla våra farligaste fångar inlåsta änvad man är i de flesta andra jämförbara länder --snarare tvärtom.Det har skett en del mycket olyckliga ochoacceptabla rymningar från vårasäkerhetsavdelningar . Menuppgiften att det skulle ske en rymning varnågot vårdslös. Av kriminalvårdsverketssammanställning över rymningar frånsäkerhetsavdelningarna, sedan dessa inrättades islutet av , denna visar att det skett sjurymningar . Det är alltsåbetydligt färre än vad sade -- men detär sju rymningar för mycket. Därför är det viktigtatt vi fortsätter att satsa på säkerheten i dessaavdelningar. har också enhel del åtgärder vidtagits. Kriminalvårdsstyrelsenhar ställt upp ett särskilt program, som man nusuccessivt genomför. Det finns en del kvar att göra,och jag hoppas att när dessa åtgärder ärgenomförda, så kommer vi inte att behöva upplevaen sådan här situation igen.Vad beträffar uttalande vill jag barasäga att jag vid mina kontakter med honom inte harfått någon annan uppfattning än att han också anseratt man inte skall kunna rymma frånspecialavdelningar. Vad han därutöver utvecklartror jag ligger på ett mer filosofiskt plan än detkonkreta, huruvida man skall kunna rymma frånsäkerhetsavdelningar eller inte.Anf. 78 ():Herr talman! Jag får tacka för det kompletterandesvaret. säger justitieministern: , självklartskall man inte kunna rymma från ensäkerhetsavdelning. Men man rymmer! Det ärdetta som är det problem som vi måste jobba med.Jag tror inte att man skall titta på andra länder ochsäga att vi är bättre. Vi skall i stället se till att de här20 farligaste fångarna, som talade om,sitter där de skall sitta. Jag tror att det är viktigt förförtroendet för rättsväsendet. Inte minst är detviktigt för kriminalvården i dess arbete för enhumanisering och förbättring att kriminalvårdenhar en chef som klart säger ifrån att de här 20farligaste fångarna -- farliga för allmänheten och förden polis som skall fånga in dem igen -- skall sittaabsolut bergsäkert inlåsta den tid de är ådömdastraff.Jag tror att man skall undvika att blanda infilosofiska frågor i konkreta, viktiga frågor, somBjörn Weibo gör. I stället skall man tala ur skägget;man skall inte kunna rymma, och vi skalltillsammans göra allt för att så inte sker.Anf. 79 ():Herr talman! Jag tror att justitieministernöverreagerar när hon säger att jag insinuerar. Detgjorde jag faktiskt inte alls. Uppgiften att det sedan1987 skulle vara minst en som rymmer harjag däremot hämtat från en tidning. Där stod det attdet var 1987, 1988 och1989, en morddömd sovjetisk boxare i december1989 och 1990. Då har jaginte nämnt Ursut som skall vara med två gånger.Egentligen är det kanske inte så viktigt om det ären, en och en halv eller vad det nu är. Detsom är litet upprörande är ju att dessa personer,som anses så farliga, kan fly. Jag tycker att det ärganska intressant att Ursut har rymt . Tvågånger kom han i väg, men en gång kom han inte sålångt. Han har i brev skrivit att han väntar på bättretider och nya äventyr och att han har för avsikt attta rättvisan i egna händer. Dessutom visste man atthan hade begått mycket allvarliga brott. Han kunderymma trots att man kunde förutse att han skulleförsöka.Anf. 80 HANS ():Herr talman! I svaret säger justitieministern att detframgår av regeringsuppdraget att arbetet medutredningen, som skall utföras av GöstaGunnarsson, skall bedrivas så skyndsamt sommöjligt. Jag ställde också en fråga om detta. Kanjustitieministern ange något närmare när honräknar med att hans förslag kommer och närregeringen kan tänkas pröva de förslagen?Jag har i min fråga sagt att det är oroväckande atthöga myndighetspersoner och politiker gjortuttalanden som motverkar en seriös behandling avkriminalvårdsfrågor. har det huvudsakligenvarit som fått stå i skottgluggen förvissa, men ingen har sagt någonting omrikspolischefens ganska anmärkningsvärdauttalande om sjufaldig ynkedom. Hela hansagerande i denna sak överdramatiserade händelsenoch är värd kritik. Jag undrar vad justitieministernanser?Anf. 81 Justitieminister ():Herr talman! Det glädjer mig att kunna säga tillGöran att jag helt instämmer med det hansade.Britta Bjelle räknar upp ett antal rymningar underde , men påståendet gällde ju de 20farligaste brottslingarna och rymningar frånsäkerhetsavdelningar. , t.ex., rymde intefrån en säkerhetsavdelning. Han var på permissionoch befann sig ute. Den rymningen var alltså intedramatisk på det viset.Beträffande Ursuts rymning delar jag inställning till hur han kunde lyckas engång till. En av anledningarna till att jag har givitett särskilt uppdrag till är att fåsvar på den frågan.Till vill jag säga att GöstaGunnarsson har uppmanats att utföra uppdragetskyndsamt och förhoppningsvis före sommaren.Jag tror att vi kommer att ha hans utredningåtminstone före , kanske t.o.m. tidigare.Tidpunkten för regeringens ställningstagande berorpå utredningens innehåll.I övrigt har jag inga kommentarer, men jag förstårHans Göran upprördhet över en deluttalanden från olika håll i pressen.Anf. 82 ():Herr talman! Det är riktigt att alla kanske inte harrymt dramatiskt, men alla har avvikit. Jag menar attdet är viktigt att man har tilltro till kriminalvården.Vi har på i pressen läst så mycketom att man inte har denna tilltro. Det är därförviktigt att kunna konstatera att personer som ansesså farliga som de som jag nu tänker på inte skallkunna avvika vare sig med rymning eller vidpermission eller på något annat sätt. De som ärfarliga måste vara under kontroll.Anf. 83 Justitieminister ():Herr talman! Jag delar helt att de som är farliga inte skall kunnarymma. Det är dem vi talar om, men jag blir litetkonfunderad över om vi talar om samma sak. Deverkligt farliga brottslingarna, som sitter påsäkerhetsavdelningar, har inga permissioner. Detar sig ut genom att rymma från desäkerhetsavdelningar som skall vararymningssäkra.Det är givetvis väldigt viktigt för förtroendet förkriminalvården att denna typ av rymningar inte kanske. Jag kan också dela uppfattningen -- om det vardet menade -- att inte heller de sominte är farliga inte skall kunna rymma genom attavvika från permissioner. Sådana avvikanden ärockså mycket olyckliga för kriminalvården. Det ären av de frågor som man kämpar oerhört mycketmed och faktiskt lyckas att hantera. Jag vill baranämna att antalet rymningar från våra anstalter harhalverats . Jag tror att folks förtroendeför kriminalvården skulle vara litet större ompolitiker, myndighetspersoner och andra i debattenuppträdde litet mer balanserat så att vi kunde fåmera fakta och mindre känsloyttringar i dessasammanhang.Anf. 84 ():Herr talman! Jag hoppas att justitieministern intemenar mig. Jag kan inte erinra mig om att jag harhaft några känsloyttringar i vare sig den debatt vihar nu eller har haft tidigare när det gällt dessarymningar.Jag kan däremot berätta -- det är ganskaintressant -- att , dvs. ganskanyligen, var 347 av landets totalt 4 097 interner påfri fot. Jag inser att en och annan av dessa är sådanasom varit onyktra och inte inställt sig närpermissionen varit slut. Även denna siffra måste judock ifrågasättas. Det måste ju vara ett önskemålatt den siffran skall krympa ytterligare, även omdessa personer inte är så farliga. Det är intressantatt notera att denna siffra finns.Anf. 85 Justitieminister ():Herr talman! Det är just därför jag tog upp densenaste frågan. Även avvikanden i övrigt äroacceptabla. Det är därför jag skyndade mig atthävda att det kanske vore bra för allmänheten att fåveta med vilken effektivitet kriminalvården faktiskthar hanterat denna fråga och vilka oerhördaförbättringar som skett bara under den senastetioårsperioden.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på fråga 1990/91:624 om villkorligfrigivningAnf. 86 Justitieminister ():Herr talman! har frågat migom jag avser att föreslå någon ändring i reglerna omatt villkorlig frigivning från fängelsestraff iallmänhet skall ske efter halva strafftiden.I bilaga till den senastebudgetpropositionen finns svaret på denna fråga.Det står där att det är min avsikt att föreslå att dennuvarande huvudregeln om halvtidsfrigivningavskaffas. Jag framhöll att den nuvarande relativtstora skillnaden mellan utmätt straff och faktiskanstaltstid otvivelaktigt har visat sig svårförståeligför allmänheten, även om systemet vid eninternationell jämförelse inte ter sig onormalt.Jag kan också upplysa om att viinom departementet nu färdigställer enlagrådsremiss. Vad som krävs innan denna kanläggas fram är vissa ytterligare överväganden omhur det förslaget lämpligen bör samordnas medvissa andra frågor om påföljdssystemet som äraktuella . Jag tänker här bl.a. påförsöksverksamheten med samhällstjänst samtberedningen av det betänkande sompåföljdsutredningen överlämnade i förra veckan.Min förhoppning är dock att det skall bli möjligt attfatta ett beslut om en lagrådsremiss före sommaren.Anf. 87 ():Herr talman! Jag tackar för svaret. Villkorligfrigivning har funnits ända . vardenna förtida frigivning beroende avvederbörandes uppförande under fängelsevistelsensamt beredvilligheten att ersätta genom brottetuppkomna skador. beslöt omen i huvudsak obligatorisk villkorlig frigivning efteri allmänhet halva strafftiden. Moderatasamlingspartiet var ensamt om att rösta emot.Allmänheten finner det naturligtvis egendomligtoch felaktigt att en brottsling slipper avtjäna halvastrafftiden. T.o.m. personer som är dömda förgrova narkotikabrott kan friges efter halva tiden.Enligt en medfördehalvtidsfrigivningen en ökning av stöldbrotten medca 3 %.Det är glädjande att justitieministern nu aviserar enändring. sades detta frånregeringshåll, utan att något har hänt. Därför harjag ställt denna fråga. Om man nu avskaffarhalvtidsfrigivningen uppstår genast en följdfråga.Innebär ett avskaffande att man avser att minskastrafftidens längd? I så fall blir reformen mer ellermindre ett slag i luften. Hur ligger det till med densaken?Anf. 88 Justitieminister ():Herr talman! Det måste givetvis görasöverväganden för att man skall kunna hantera densituation som kommer att uppstå på våra anstalterom vi avskaffar halvtidsfrigivningen. Det kommeratt krävas flera platser i våra fängelser, men det kannaturligtvis balanseras genom andra åtgärder.Därför hänvisade jag i mitt svar tillförsöksverksamhet med samhällstjänst och denpåföljdsutredning som avlämnade sittförslag.Anf. 89 ():Herr talman! Jag tackar för det svaret. Detförhållandet att slopande av halvtidsfrigivningenskulle medföra krav på flera fängelseplatser tyckerjag inte utgör ett bärande skäl. I ett rättssamhällemåste rätten gå före de ekonomiska problemenmed att tillskapa flera fängelseplatser. Delarjustitieministern min uppfattning att ekonominfaktiskt får sitta emellan?Anf. 90 Justitieminister ():Herr talman! Jag skulle vilja formulera mig så attjag är beredd att vidta vissa motåtgärder. Därförhänvisar jag till det andra reformarbetet som gällersamhällstjänst och påföljdsutredningen.Anf. 91 ():Herr talman! Jag tackar för det, och jag tolkar detsom om justitieministern inte har för avsikt attväsenligt minska strafftiderna för att lösaproblemet med halvtidsfrigivning.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på fråga 1990/91:645 om ersättning tillnämndemännenAnf. 92 Justitieminister ():Herr talman! har frågat mig vadjag tänker vidta för åtgärder för att förbättraersättningsnivåerna för nämndemän. Enligt HåkanHansson leder den relativt låga ersättningen tillsnedrekrytering och svårigheter att rekryterayrkesverksamma personer till uppdrag somnämndemän.Till nämndemän utgår ersättning enligtbestämmelserna i förordningen (1982:814) omersättning till nämndemän och vissa andrauppdragstagare inom domstolsväsendet m.m.Ersättning utgår i form av arvode, reseersättningoch traktamente.För varje sammanträde utgår arvode med 300 kr.per dag. Dessutom har en nämndeman sedan någraår rätt till ett tilläggsbelopp för att täcka eventuellinkomstförlust som inte täcks av arvodet. Arvodeoch tilläggsbelopp kan tillsammans uppgå till högst650 kr. För vissa nämndemän utgår arvodeäven för förberedelsearbete. Det gäller t.ex.nämndemän i länsrätt, där tjänstgöringenförutsätter inläsning av omfattande skriftligtmaterial. Dessa ersättningsnivåer gäller sedan den1 juli 1989.Huruvida det finns anledning att förändra denuvarande ersättningsnivåerna -- som alltså ladesfast -- är en fråga som övervägs fortlöpandei departementet. Därvid tas hänsyn bl.a. till denallmänna löneutvecklingen och det statsfinansiellaläget i stort.Helt nyligen -- -- uttalade riksdagenpå förslag av justitieutskottet att en översyn aversättningsnormerna för nämndemän bör ske.Utskottet åberopade därvid bl.a. att begränsningenbeträffande arvodets storlek gjorde att det alltjämtförelåg en svårighet att få till stånd en allsidigsammansättning av nämndemannakåren. Som enutgångspunkt för en sådan översyn borde enligtutskotttet ligga förslaget i regeringens propositionom en ny kommunallag att förtroendevalda skall fårätt till skälig ersättning för bl.a. den inkomst somde förlorar när de fullgör sina uppdrag.Det nuvarande systemet för ersättning tillnämndemän -- med ett fast belopp och möjlighet tillersättning för inkomstförlust -- är utformat just föratt främja den allsidiga rekrytering av nämndemänsom och jag värnar om. Systemetligger för övrigt i linje med det önskemål somriksdagen har uttalat. Möjligheten till ersättning förinkomstförlust gör nämligen att ävenyrkesverksamma personer kan åta sig uppdrag somnämndemän. Att denna princip är att föredraframför en ordning med ett lägre generellt belopp --lika för alla nämndemän -- har uttalat sigför vid flera tillfällen.Men nivåerna på ersättningen kan som sagtdiskuteras och det får vi nu anledning till i och medden översyn som har uttalat sig om.Anf. 93 ():Herr talman! Jag får tacka justitieministern försvaret på min fråga. Jag tycker också att det ärglädjande att vi är överens om attersättningsnormerna för nämndemän måste sesöver, vilket underströks av det fattaderiksdagsbeslutet. Skälet till att jag ändå vill ta uppden här frågan är att nämndemän gement känneratt ersättningsnivån är ganska blygsam för detviktiga uppdrag de har fått och mot bakgrund avden viktiga roll som lekmannen spelar i vårrättsstat.Det gäller totalbilden med arvode, traktamente ochkörersättning. I och med den nya skattereformenhar vissa av dessa ersättningar blivit sämre. Jag trordärför att det är mycket viktigt att översynen skerskyndsamt. Framöver kommer nyanomineringar till nämndemän att göras, och det ärdärför viktigt att detta ses över och blir merattraktivt.Jag håller med justitieministern om att det inte ärbra med enbart ett fast belopp i botten. För att viskall kunna få en allsidig rekrytering tror jag attsåväl det fasta beloppet som ersättningen förinkomstbortfall måste höjas.Litet bestickande för vissa är också att det tydligenfinns olika regler för olika instanser. I länsrätten fårman t.ex. inläsningsersättning, men inte ihovrätten, och man upplever att man har ungefärlika stor börda när det gäller förberedelser.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslöt på förslag av andre vicetalmannen att ajournera frågestånden till kl. 18.00.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 18.00.14 § Svar på fråga 1990/91:564 omspaningsarbetet i utredningen om mordet på OlofPalmeAnf. 94 Utrikesminister ():Herr talman! Per har frågat mig hurutrikesdepartementet informeratspaningsledningen i utredningen om mordet påOlof rörande ett tips om en misstänktperson.En tjänsteman från UD lämnade påförfrågan besked till spaningsledningen. Deninformation som lämnades var att ifrågavarandeperson satt fängslad i ett afrikanskt land frånaugusti 1985 till . Vederbörandebesöktes regelbundet av personalfrån generalkonsulatet i och ambassaden iAbidjan.Sakuppgifterna i UDs besked tillspaningsledningen bygger på uppgifter i dehandlingar i UDs arkiv vilka tillkommit i arbetetmed att bistå denne person med rätts- och annatkonsulärt bistånd.När journalisten vände sig tillutrikesdepartementet med en begäran att få ta delav handlingarna i detta konsulära ärende uppstodtyvärr ett olyckligt missförstånd mellan tjänstemäninom departementet. fick ett felaktigt beskedatt det inte fanns några handlingar angående denneperson. har senare fått besked atthandlingarna i fråga finns i UDs arkiv. Han harockså fått ta del av nämnda handlingar med debegränsningar sekretesslagen anger.Anf. 95 PER ():Herr talman! Jag tackar för svaret. Det här tycksvara en av de sällsynta gånger då spelarnågon roll. När journalisten först vändesig till UD fick han nämligen beskedet att man intekunde hitta några handlingar angående dennaperson. När det sedan ställs en fråga i riksdagenvisar det sig att det finns många sådana handlingar.Det är riktigt som utrikesministern säger, att OlleAlsén sedan har fått tillfälle att granska en del avdessa handlingar som inte är sekretessbelagda.Men den första fråga man ställer sig handlarnaturligtvis om hur det egentligen fungerar på UD,hur missförstånd av detta slag över huvud taget kanuppstå i en så oerhört känslig affär. När enjournalist i seriöst syfte begär att få se handlingaruppstår alltså det missförståndet att handlingarnainte existerar. Om journalisten inte hade varit OlleAlsén kanske det hade slutat där och inte blivit meraav det. Jag skulle gärna vilja ha en kommentar tillhur sådant kan inträffa.När det gäller själva sakfrågan bakom undrar jag,delvis mot bakgrund av detta missförstånd, hur passsäker man på UD kan vara på att de handlingarman har i sina arkiv verkligen handlar omrätt person. Enligt underhandsuppgifter som jaghar fått har denna person inte haft besök av någonsvensk förrän . I svaret sägs att han fickregelbundna besök fram tillfebruari 1987. Den misstanke som uppstår ärnaturligtvis att det, om det ligger någonting i detta,kan ha varit ett mycket välplanerat agerande för attskapa ett perfekt alibi. Kan vi vara bombsäkra påatt den del av UD som är inblandad, i ochAbidjan, har fungerat bättre än UD i Stockholmdess värre gjort ?Anf. 96 Utrikesminister ():Herr talman! Låt mig först säga att jag har en höguppfattning om den effektivitet och noggrannhetmed vilken rättsavdelningen, som har fungerat idetta fall, brukar agera. Det har uppstått ettmissförstånd. Det är beklagligt. Det är säkert inteavsiktligt, som Per tydligen vill antyda.Men det är ändå någonting som inte kanaccepteras. Jag har samma uppfattning som PerGahrton om att sådant här inte får förekomma, såmycket mindre som , den journalist somhar skrivit artikeln som föranlett frågan har gjort,som jag ser det, ganska förtjänstfulla insatser ijakten på mördare. Naturligtvis harvarken jag eller någon annanuppfattning än att allt som kan göras skall göras föratt få fast mördaren.Per tar upp frågan om det är rätt personeller om det föreligger ett falsarium, som UD harfallit offer för. Det vet jag inte. Jag har just innanjag trädde in i lokalen tagit del av handlingar ochfotografier som skulle kunna tyda på att det kanföreligga ett slags falsarium. Men det är en sak förpolisen att undersöka. Jag tycker nog att vända sig till polisen, vilket jag tar för givet atthan har för avsikt att göra.Anf. 97 PER ():Herr talman! Jag försöker också hålladistinktionen mellan vad som är polisiärt arbete ochvad som är uppgift. Det ärklart att UD inte skall göra en polisiär granskning.Vad det handlar om här är i vilken mån manverkligen kan vara bombsäker på att missförståndicke uppstår eller har uppstått ytterligare en gång.Utrikesministern har ju här tvingats erkänna ettsynnerligen allvarligt missförstånd.