prot · GE09128 · 1991-06-10 00:00:00 — Dethandlar inte om att skapa monopolsituationer utanmöjligheter att arbeta.En liten del i resonemanget om den offentligasektorns kris är att många bedömer att kommuneroch landsting har gett sig in på verksamheter somandra är mer lämpade att sköta och där andra blirmer effektiva och rationella, och därmed fårsamhällsmedborgarna ut mer. Jag tackar för attcivilministern ändå nalkades detta problem. Härhar vi litet olika samhällssyn. Det är bara att hoppasatt väljarna är kloka och ger de partierförutsättningar som vill få bort den alltför storaoffentliga sektorn när det gäller sådant som denoffentliga sektorn inte skall arbeta med.Sedan apostroferade civilministern mig när detgäller det jag hade gjort i , och det varnästan rätt. Men jag har aldrig föreslagit någralokala skolnämnder. Däremot har jag varit mycketaktiv i den kommunaldemokratiska debatten bådepå statsnivå och i . Frågan är vaddet är för yttre skal, vilka formella förutsättningar,som kommuner och landsting får. Det är dettalagstiftningen handlar om. Är mankommunaldemokrat vill man att medborgarna ochde förtroendevalda skall få rimligaarbetsförhållanden och rimlig insyn. På bägge dessapunkter vill jag säga som jag sagt flera gångertidigare, nämligen att den föreslagna lagstiftningenär bättre än den gamla. Det går i rätt riktning, ochdet hänger samman med den breda enighet vi talarom.Men jag är fortfarande tveksam på några punkter.Det gäller först resonemanget om nämnd ochbolag. Självfallet ligger det oerhört mycket i detYlva har sagt. Vi skall vara mycketnoga med att det inte blir fråga om dubblalojaliteter där vi söker lösningar som inte har såmycket med effektivitet och rationalitet att görautan som har en annan förankring.Sedan gjorde civilministern inte någon kommentartill det som var huvudpunkten i mina tre tidigareanföranden, nämligen att fackensmedbestämmande är en orimlig konstruktion i ettkommunaldemokratiskt system. Om civilministernåterkommer i ett inlägg skulle jag gärna vilja få enkommentar.På de få sekunder av min taletid som jag kan hakvar vill jag slutligen säga följande.Kommunindelningarna måste bygga på folkviljan.Det är skillnaden mot 50-taletsplanhushållningsdebatt när det plötsligt varsamhället som bestämde: Så här skall det varapojkar, antingen ni vill eller inte. Vi har ireservation 1 skrivit att regeringen i sin hanteringskall följa folkviljan. Skall jag tolka civilministernså, att när de formaliteter som kan ha varit etthinder i Lekeberga är borta, följer man folkviljan?Det är i så fall ett mycket viktigt besked i dennadebatt.Anf. 24 () replik:Herr talman! Civilministern var förvånad övermina synpunkter på dubbla lojaliteter. Men intekan väl civilministern vara omedveten om att härföreligger en inbyggd konflikt? Somstyrelseledamot på ett politiskt mandat har jag attfölja aktiebolagslagen, främja bolagets bästa ochöka dess vinst, men det är inte alls säkert att dettasammanfaller med det politiska förtroende jag fåttav mina väljare. Däri ligger den dubbla lojaliteten.Civilministern säger att vi inte vill ha effektivakommuner i bolagsverksamhet. Här skiljer sig vårsyn på frågan. Vi vill ha effektiva kommuner somarbetar i nämndform där medborgarna har insynoch kontroll. Om man finner att en verksamhet bästbedrivs i privaträttsliga former, anser vi att denskall bedrivas av det enskilda näringslivet.Jag vill återkomma till frågan om skälig ersättning.Vår reservation betyder inte att vi inte anser att deförtroendevalda skall ha skälig ersättning för sinainsatser. Den är ett uttryck för de erfarenheter vifått från de kommuner som infört detta system. Dettillfredsställer inte det mål som uppsattes när maninförde systemet. Jag har alltid hävdat attkommunalpolitiker skall ha bra betalt för detsjälvuppoffrande och demokratiskt viktiga arbetede utför. Men denna modell har lett till storaorättvisor. Den fungerar inte såsom det var tänkt.På många håll har det blivit så kompliceradeberäkningar att man ändå i viss utsträckning hartvingats att schablonisera för att över huvud tagetfå det att fungera, och det var ju inte meningen.Det kan hända att denna modell fungerar bra i vissakommuner för en viss typ av ersättning, där maninte har så många deltidsarbetande eller studenter,men i andra kommuner fungerar det inte.Civilministern skulle t.ex. kunna tala med sinapartikamrater i som har utomordentligtstora svårigheter att klara av detta med ersättningför förlorad arbetsförtjänst på ett rättvist sätt.Anf. 25 () replik:Herr talman! Förslaget till ny kommunallaginnehåller omfattande delegationsmöjligheter, ochmed all rätt, skulle jag vilja säga. Men detförutsätter att kommunfullmäktige skall kunnafatta övergripande beslut om riktlinjer och andrabestämmelser som nämnder, tjänstemän och andrainom kommunen skall följa. Det betyder också attdet kommer att bli en mängd ärenden som inte nårupp till fullmäktige, utan som avgörs på en lägrenivå. Vissa ärenden avgörs kanske påtjänstemannanivå och andra på nämndnivå.Jag menar att det då är viktigt att det finns enfristående miljötillsynsenhet inom kommunen somkan följa upp besluten och kontrollera om besluteninom den kommunala verksamheten har fattats pådet sätt de skall. Sedan kan jag mycket väl hållamed om att avvägningen mellan olika intressen i enrad ärenden som kommer upp till fullmäktige görsdär. Men ett helt nytt problemkomplex skapas i ochmed den målstyrning och de nyadelegationsmöjligheter som det nya lagförslagetinnebär, vilket motiverar att vi får en bestämmelsei lagtexten om en speciell miljötillsyn.Anf. 26 () replik:Herr talman! Det ligger naturligtvis en del i detsom civilministern sade om att det egentligen intefinns någon anledning för kommunerna att skrotamiljö- och hälsoskyddsnämnderna. Vi kommernaturligtvis också att få se att de i de allra flesta fallkommer att bli kvar. Men jag är helt övertygad omatt vi kommer att finna kommuner som gör precisdet vi befarar. Om vi allihopa är överens om attmiljöfrågorna kommer att varautomordentligt viktiga, måste vi för varje steg vi taroch varje åtgärd vi gör fråga oss: Gynnar ellermissgynnar det som vi tänker göra miljöfrågornasrätta hantering?Vad skulle det finnas för farligt i, civilministern, atti lagen infoga det som vi ochmiljöpartiet gemensamt sagt i vår reservation:''Den nämnd som har ansvaret för tillsynen enligtmiljö- och hälsoskyddslagstiftningen i kommunenfår ej vara samma nämnd som har ansvar förplanering av markanvändningen och exploateringav mark, energiförsörjning, avfallshantering ellerannan miljöfarlig verksamhet.'' Jag menar att varjerimlig bedömning borde leda till slutsatsen att omvi vill mena allvar med omsorg om miljön är det heltoförenligt att i debatten hävda att det inte skullevara bra att ta in en sådan bestämmelse. Vi har hären klassisk intressekonflikt som vi inte kommerifrån. Vi löser inte den genom att tro på den godaviljan. Här krävs det klara riktlinjer.Anf. 27 Civilminister () replik:Herr talman! Jag skall i all korthet ta upp några avde frågor som kvarstår.När det gäller kommunindelningarna vill jag säganågra ord till . Det är nästan aldrigså enkelt att i en kommun finns en total enighet omatt man skall lämna en kommun eller att man skallgå samman med någon annan. Det finns skildameningar om vilken kommun man skall tillhöra.Det är oftast skillnader mellan partierna, även omman ibland talar sig samman om det. Det måstedärför ytterst finnas någon som löser dessakonflikter. Jag är -- som jag sade -- glad över att detär så pass få konflikter i dessa frågor.Jag tycker att det finns mycket som är riktigt i denkommunala utvecklingen. Man har gått från endiskussion -- litet sterilt skulle jag vilja säga tillBengt Kindbom -- om att dela kommunerna till attdiskutera hur man skall kunna utveckla denkommunala demokratin så att vi kan fånga uppstämningar som kanske inte är helt lika i helakommunen. Man inrättar t.ex.kommundelsnämnder i stället för att delakommunerna.Jag tar sedan tillbaka berömmet till att han hade verkat för kommunalaskolnämnder. Jag beklagar att de försvann iStockholm. I övrigt tycker jag att verkat för att man skall bredda den kommunalademokratin i , medan hans parti ofta --som jag har uppfattat det -- har varit väldigt passivti dessa frågor.Jag vill sedan beröra frågan om fackligarepresentanters närvaro. Jag menar att det är enform för att utveckla diskussionerna mellan deanställda och kommunföreträdarna som inte harvarit till hinder för den kommunala demokratin.Det kan finnas andra former som är lämpliga. Vihar ju medbestämmandelagstiftningen också pådetta område. Detta -- kan man säga -- har oftavisat sig vara den mest rationella formen förmedbestämmande i den kommunalaverksamheten. Jag känner till en del av dennaverksamhet ganska väl, och jag kan inte säga att detfinns exempel på att den i allmänhet har förhindraten väl fungerande verksamhet.Göran tog upp en fråga som också YlvaAnnerstedt var inne på. Det berör vad somuppkommer när kommuner ger sig in på andraområden. Jag skall gärna säga att jag naturligtvis ikommuner ser exempel på sådant som jag kanske ivart fall tycker ligger centralt i den kommunalaverksamheten och som man ibland gott kan lämnaåt andra. Jag har däremot en helt annan mening änden som gör sig till tolk för. YlvaAnnerstedt menar att man skall säga nej till sådanabolag och att privaträttslig verksamhet inte skallbedrivas av kommuner utan av någon annan. Jagtror att det där finns en mycket stor skillnad mellanoss socialdemokrater och särskilt -- om jag förstårdet rätt -- folkpartister och moderater. Vi vill attden kommunala verksamheten skall omfattaområden som kommunmedlemmarna har stortintresse av. Men det är också viktigt att man då kanavskilja en verksamhet och föra och bedriva den ibolagsform så att de reglerna blir gällande. Sådanverksamhet bedrivs i stor omfattning. Jag skulle sedet som en mycket negativ utveckling förkommunmedlemmarna om det i princip blevförbjudet att bedriva verksamhet som lämpligastsker i form. Jag tror det skulle vara ettstort hinder för den kommunala självstyrelsen omman hamnade där.Jag förstår fortfarande inte i vad dessa dubblalojaliteter består. Kommunen bestämmer sig --enligt det förslag som vi har lagt -- för att man skalldelta i ett kommunalt bolag, antingen man har detsom helägt eller man är delägare. Då bestämmerman också vad uppgiften är för de företrädare somman sätter in i bolaget. De skall naturligtvisföreträda kommunens intressen. Det svär sällanemot att man skall se till att verksamheten bedrivspå ett bra och ekonomiskt riktigt sätt.Det verkar inte som , jag har så stora åsiktsskillnader när det gällermiljöfrågorna. Det centrala är -- tycker jag -- att vinu får en lagstiftning som, när det gäller att tillämpaden direkt ut i kommunerna, är mer långtgående.Lagstiftningen skall självfallet fullföljas. Den skallfullföljas av de tjänstemän som arbetar på detområdet och av den nämnd som har ansvaret.Jag ser inte att det svär emot möjligheterna attibland samarbeta, med t.ex. konsumentnämnden,som säger. Han vill däremot ha ettförbud mot att det skall kunna ske inom ramen fören miljö- och byggnadsnämnd. Jag har svårt attförstå den distinktionen, även om jag vet att detbland de som arbetar med miljöfrågor finns en oroöver den tyngd som folk oftahar i dessa frågor. Jag tror att miljöfrågorna i daghar en sådan ställning att man inte behöver oroa sigför att de kommer på undantag. Även om deekonomiska intressena kanske ligger mer åtutvecklingshållet är miljöfrågorna politiskt i dagmycket starkt förankrade i den kommunalavardagen.Slutligen vill jag beröra de förtroendevaldasersättning. Jag tycker att det här finns en skillnad.Jag har mycket svårt att förstå att inte alla partierser det som en självklarhet att man skall fåersättning om man tar ledigt från sitt jobb och gårmiste om arbetsförtjänst. Man skall dessutomkunna få ersättning i form av arvode förinläsningsarbete och annat arbete som man gör förkommunen. Det är två skilda saker. Om man läggerarvodet som norm tappar man bort mycket av detsom är viktigt, nämligen att vi skall ha enrepresentativ församling. Vi kan nog på många hållse att representationen inte blivit den rätta bl.a. avdessa skäl, även om det finns andra faktorer somockså spelar in.Herr talman! Jag vill slutligen säga att jag är gladöver att det har varit ett lugnt och sakligtmeningsutbyte i dessa frågor. Det tyder jag som ettytterligare uttryck för dels att dessa frågor är starktförankrade i , dels att vi får enkomunallag kring vilken det finns en bred enighetom att grunderna skall vara utformade på det sättsom kan fatta beslut om.Andre vice talmannen anmälde att ,, , anhållit att till protokollet fåantecknat att de inte ägde rätt till ytterligarerepliker.Anf. 28 ():Herr talman! Jag får tacka allihopa. Det har variten verkligt intressant och trevlig debatt att lyssnapå. Man kan fråga sig varför jag egentligen harbegärt ordet. Det beror på att jag faktiskt -- i alldenna enighet -- vill uttala några varningens ord.Jag vill möjligtvis också skaffa mig en egen, privatbrasklapp.Det finns en fråga som i utskottsyttrandet baraberörs parentetiskt. Det är den som handlar omredovisning, ekonomisk förvaltning,räkenskapsföring m.m. Det har heller intebehandlats särskilt mycket här i kammaren, ävenom det har varit ett meningsutbyte mellancivilministern och . Jag tyckerdärför att det behövs litet ytterligare kommentarer.I 1953 års kommunallag infördes regler omförmögenhetsskydd för kommunernas kapital.Skyddet avsåg det nominella kapitalet, och detfungerade väl då inflationen kanskevar 2--. Kommunerna hade alltså en fasthandlingsnorm, något som ekonomerna brukarsäga är viktigt. När under 1970-taletinflationstakten successivt ökade -- den uppgickibland till tvåsiffriga tal -- blev naturligtvis dennanorm meningslös. Den kommunala expansionensedan 1960-talet med växande komunal beskattningoch ett växande motstånd mot skattehöjningar,gjorde kommunallagensförmögenhetsskyddsbestämmelser alltmerillusoriska, allra helst som populistiskkommunalpolitik av alla partier varit vanlig.Populära men dyra krav har uppfyllts oavsett hurkommunens och medborgarnas ekonomipåverkats.Det behövs alltså nya regler och nya sätt att skyddamedborgarna mot ekonomiskt lättsinne. Låt migbara ge ett exempel för att visa vad det är fråga om.I kommun har man --1989 finansierat hela sin investeringsbudget ochlånat över 200 milj.kr. för att klara den löpandeverksamheten. Soliditeten har, om man räknar pårätt siffror, minskat från . Samma typ avsiffror skulle kunna redovisas i många kommuneroch landsting, inte minst i min hemkommunMalmö. Civilministern sade sig också vara oroad avden ekonomiska hantering ute i kommunerna somman kan se här och var. Vad skall vi göra?Frågan om ekonomi ochförmögenhetsskydd var en av de kontroversiellafrågorna i kommunallagutredningen.Ordföranden, som hade konservativauppfattningar, ville helst ha kvar det nominellaförmögenhetsskyddet. Min och ett antal av desakkunnigas åsikt, att kraven på god ekonomiskhushållnng måste lösas genom ett helt nytt synsättpå den kommunala ekonomiska förvaltningen, påredovisningen och på redovisningsmetoderna,bröts mot varandra. Själv har jag hävdat dettaunder mycket . Första gången jag skrev omdet var . Jag sade då att det var enav de viktigaste förändringarna som krävdes.Regeringen tog fasta på det förslag som jag ladefram i en reservation i utredningen. CurtRiberdahl, som var sakkunnig, avgav ett särskiltyttrande. Jag är helt övertygad om att det var hansåsikt som påverkade civilministern, eftersom han juföreträdde . Litet av äran kanjag väl själv ta åt mig. Vi hade ungefär samma text.Möjligen var min något utförligare.I den nya lagen, som skall klubba igenomi morgon, har vi fått ett ramlagskrav på godekonomi. Vad innebär då detta?Redovisningsdokument måste vara fasta i sinvärdering av tillgångar och skulder samt avförändringar i tillgångarnas och skuldernas värden.Kommunerna måste visa öppenhet och redovisanyckeltal för likviditeter och soliditet liksomändringar i dessa nyckeltal. Finansieringsanalysermåste finnas med i varje årsredovisning. Vad somkrävs är alltså att kommunalpolitikerna användersig av finansiell målstyrning. Den ekonomiskamedvetenheten måste stå i fokus. Planering ochprioriteringar i den kommunala verksamhetenmåste ske öppet.Kommunalpolitikerna lever tyvärr på denplutokratiska marknaden. Detta innebär dess värrestora festelser för kortsiktiga avgöranden. Det ärmycket svårt att stå på ett torgmöte och säga skall höja den kommunala soliditeten från 27till . Jag vill påstå att det är alldeles omöjligtatt göra det. Det är mycket lättare att säga att mansjälvklart ställer upp på en ny sporthall eller pånågot annat populärt objekt.Komunalekonomen , som bl.a. sattmed i storstadsutredningen, konstaterar i endesillusionerad artikel i nr 3 år1991, att vi har tre utfall att vänta för framtiden.Det första är att vi måste kompensera denkommunalekonomiska nedgången med ökadestatsbidrag. Finansministern och nästan alla andratycker att detta är uteslutet. Det andra är heltenkelt att passivt åse en kommunalmognadsprocess. Den kommer att bli smärtsamockså för skattebetalarna. Det tredje är attlagstifta.Finansministern tar där upp en sak som regeringenhar tillgodosett i sitt lagförslag, nämligen att detskall upprättas flerårsplaner. Man skall upprätta enplan när man tillträder sitt fögderi, och den skallföljas. Vad händer då om man inte följer den? HansJensevik, framför, om jag har läst honom rätt,mycket drastiska synpunkter. Han säger helt enkeltatt dessa slarver till kommunalpolitiker inte skall fåfortsätta de närmaste två mandatperioderna. Dehar straffat ut sig och skall sitta i utvisningsbåset.Det tycker jag kanske är väl drastiskt. Jag tror först måste pröva andra, mermarknadsanpassade lösningar, lösningar som liggerutanför lagstiftningen men som är nödvändiga föratt lagstiftningen skall ha en rimlig chans attfungera.Här vill jag ge några tips till civilministern av vilkadet första gäller redovisningen. Den kommer iny form. Regelverket är klart knutet tillbokföringslag, bokföringsnämnd,föreningsauktoriserade revisorers anvisningar,kommunala rättssärregel etc. Här har förstmassmedia en uppgift. Man skall bevakakommunernas bokslut på samma professionella sättsom man bevakar börsbolagens. Bevakningen skallinte endast ske på de sidor där man talar om politik.Här har alltså handels- och finanstidningarna uppgift att fylla. Men det räcker inte, utan härkommer också staten in i bilden. Den måste vidtavissa åtgärder. Så till exempel bör man inrätta effektivisering ochrationalisering. Institutet bör göra jämförelsermellan de olika kommunernas ekonomiska fögderi.Jämförelser inriktade på lägsta kostnad för olikatjänster i kommunerna bör också göras ochanalyseras noggrant.Kostnaderna för olika aktiviteter uttryckta percapita växlar mycket kraftigt från kommun tillkommun. Undervisningskostnaderna igrundskolan räknat per elev kan i ytterlighetsfall ilikartade kommuner skilja på upp till 3 000kr.Samma skillnader finner man på i stort sett allaområden för service. Genom attanalysera dessa skillnader skulle man kunna finnaeffektiva metoder för att genomföra verksamheten.En god redovisning och rättvisandevärderingsmetoder är nödvändiga för den här typenav jämförelser. Men det är också nödvändigt attstaten är aktiv och verkligen startar något nytt. Vibehöver således ett . Det skulle stärka de politiker sominriktar kommunens styrning efter finansiella måloch som inte faller till föga för kortsiktiga ochpopulistiska krav på nya utgifter, något som iförlängningen leder till en undergrävd ekonomi.Den kommunala revisionen måste också få enbetydligt mer framträdande ställning ikommunerna. Jag har med tillfredsställelse noteratatt utskottet har avvikit från propositionen ochkrävt att revisionen skall ske enligt godrevisionssed. De nya reglerna om den kommunalaekonomin, som finns med i förslaget tillkommunallag, kan vara ytterligt farliga om intekontrollfunktionerna skärps. Det krävs vakenhetfrån massmedierna, som måste ha professionellakunskaper om ekonomi och redovisning. Det måstetill en betydligt starkare och mindre uddlöskommunal revision, och för det krävs en statligekonomisk kontroll genom ettrationaliseringsinstitut. Här har vi en hel del att lärafrån . Om inte dessa regler följs, då blir det ensmärtsam mognadsprocess. Jag önskarinte skattebetalarna samt gamla och sjuka ute ikommunerna en sådan upplevelse. De skulle få enännu sämre service än de har i dag.Vore det då inte bättre att ha kvar det gamlaförmögenhetsskyddet? Nej, svaret är enkelt: dethar blivit verkningslöst. Alltför mångakommunalpolitiker har lärt sig hur bestämmelsernakan kringgås. Det är bara att acceptera faktum ochförsöka finna nya och förhoppningsvis mereffektiva vägar. Jag har anvisat några, och kommerinte dessa till stånd tvår jag mina händer.Civilministern har insikt om problemen, men jaghar tyvärr saknat de konkreta förslagen.Anf. 29 ():Herr talman! Avsikten med den nyakommunallagen är bl.a. att den kommunalademokratin och den kommunala självstyrelsenskall stärkas samt att kommunernas ochlandstingens arbete med att effektivisera ochförbättra kvaliteten i den kommunalaverksamheten underlättas. Den fria nämndsorganisationen och nya former för ekonomistyrningavses också få stor betydelse för det kommunalaförnyelsearbetet.I min motion berör jag bl.a. de översyner ochförändringar av det politiska arbetet i kommuneroch landsting som pågår i landet. Jag menar attförutsättningarna för och inriktningen av dessaöversyner förtjänar en noggrann granskning.Jag konstaterar också att dagens diskussioner utgårifrån ganska snäva ekonomistyrningsmodeller ochtar sig uttryck i förslag om att man t.ex. skallreducera antalet politiker, slakta inämndorganisationen och göra politikern till enrenodlad beställare.Jag avslutar min motion med att varna för en alltförsnabb omorganisering i kommuner och landsting,vilket kan bli till men för den kommunalademokratin i stället för en tillgång.Utskottet behandlar min motion på s. 35 ibetänkandet, och de förtydliganden som utskottetgör i betänkandet finner jag värdefulla. Jag noterarsärskilt att utskottet utgår ifrån att regeringen följerden nya lagens tillämpning och i det sammanhangetuppmärksammar de frågor som jag som motionärberört.Jag vill dock tillföra ytterligare några synpunkteroch farhågor.Motionen skrevs . har jagtagit del av en mängd tidningsartiklar rörandepågående omorganisationer i kommuner ochlandsting som är än mer långtgående än de jaghänvisade till i min motion. kunde jag i entidning läsa att man i en kommun föreslår attantalet nämnder skall reduceras från 20 till 8 samtatt antalet nämndledamöter och suppleanter skallminska från 400 till 153.Det är inte så att jag vill påstå att förändringar inteskall ske, men jag tycker att pendeln slår från denena ytterligheten till den andra, och jag vill därföruppmana kommun- och landstingspolitiker attskynda långsamt.Man frågar sig: Varför har alltför ofta debatten om90-talets politik och politiska arbete blivit endiskussion om organisation? Vad är det egentligensom saknas eller brister? Är det fråga om enavslutad tillväxt av resurser, är det bristandebeslutsförmåga och politiskt mod, eller är det fel iorganisationen?Det kärva ekonomiska läget, tidsandan och detmarknadstänkande som präglat mycket av 80-taletskommunala förnyelsearbete tillsammans med attkonsulter med begränsat intresse för demokrati haranlitats ger enligt mitt förmenande en del avförklaringen.En förment effektivitet har trängtundan demokrati som mål för förändringar, ochtydligen fortsätter detta in i 90-talet.Statsvetare () framförde i enskrivelse till bl.a.följande:Det finns en oro, med hänvisning till kommunernasoch landstingens planer påorganisationsförändringar, för att kommunenunder intryck av aktuella ekonomiska svårigheterförvandlas från en demokratisk gemenskap till enmarknadsorienterad resultatenhet.Herr talman!