prot · GF0943 · 1991-12-11 00:00:00 — Våra tre regeringskolleger och NyDemokrati vill i detta fall inte stödjanaturskyddsintresset utan göra ett tillkännagivandetill regeringen i linje med motionärerna, som villtillåta viss begränsad vårjakt. Det är därför som jaghär i kammaren tar upp denna fråga som förvisso ärav mycket begränsad natur.Herr talman! Jag yrkar bifall tilljordbruksutskottets hemställan i dess helhet.Anf. 22 i (kds):Herr talman! Jag vill inleda med att yrka bifall tillreservation 2, som handlar om riktlinjer förförändringar av bidrags- och avgiftssystemet förviltskador.I det stora hela kan frågan om ersättning förviltskada på jordbruksgröda verka vara liten ochperifer. För den enskilde som drabbas av dessaskador är det dock mycket allvarligt. Enjordbrukare med liten areal har i stort sett ingamöjligheter att via avskjutning få nedskaderiskerna. Det innebär att den väg somutskottsmajoriteten visar på inteexisterar i verkligheten.Utskottsmajoriteten har i sin skrivning korrigeratpropositionsförslaget i denna del på så sätt attutskottet utesluter inte att det i vissa situationer kananses uppenbart oskäligt att den skadelidande självskall svara för kostnaden vid en inträffad viltskada.Majoriteten inser alltså detta. Dess värre drarmajoriteten av detta inte någon klar slutsats utanhoppas att regeringen skall uppmärksamma dettaproblem. Men det skall ju sägas att det påpekandeändå är ett steg framåt.Jag tycker dock inte att detta påpekande räcker.Innan man tittar på hur man skall lösaersättningsfrågorna vid de situationer som utskottetbeskriver, skall man inte avveckla detersättningssystem som finns. Jag har i minreservation pekat på ett par möjliga lösningar.Jag skulle vilja lyfta fram en annan del avbetänkandet, nämligen där utskottet skriver omvikten av ett jaktsystem som tillgodoser innehavareav mindre jaktmarker. Det måste enligt minuppfattningt.ex. innebära att när det gällerälgjakten skall områden som inte uppfyller kravenför licensområde också kunnaregistreras för tilldelning av valfritt djur varje år.Blir det några försämringar på den punkten tror jagatt den samstämmighet som ändå finns definitivtkommer att brytas.Det har sagts tidigare att de små markägarna skalltillförsäkras sin rätt. Det skall vara grundläggande,och det är precis det grundläggande synsättet somvi kristdemokrater har i den frågan. Men viuppfattar att propositionen och det betänkandesom nu har lagts fram inte gör några förändringarpå den punkten. Om sådana förslag läggs framkommer de att tillbakavisas från vår sida.Anf. 23 ():Herr talman! Jag skulle vilja börja med attframföra en rent allmän synpunkt vad beträffar allviltvård. Det blir ofta så, för att inte säga alltid närproblem uppstår med vårt förhållande till viltet, försöker anpassa viltet till samhällets krav ochvillkor i stället för att anpassa samhället till viltetsvillkor. I många fall är också viltet mycketanpassbart och inordnar sig ganska bra, bl.a. till deskötselmetoder som tillämpas i skogsbruket.I andra sammanhang går det sämre. Om en vägkorsar ett tusenårigt viltstråk för t.ex. älg, ökas i deflesta fall avskjutningen med syfte att minskaantalet olyckor. När begränsas t.ex. hastigheten föratt viltet riskfritt skall kunna passera? Sådanafrågeställningar borde nog oftare ställas när beslutoch åtgärder vidtas på viltvårdens område.Jan citerade frågaom varför ingen tänkte på älgen. Jag tror, JanFransson, att man får tänka litet längre och prövaandra vägar för att lösa problemen än att baraskjuta älgen. Från älgens synpunkt är det kanskeinte den bästa lösningen, i varje fall inte i allasammanhang.Som ett steg mot en bättre viltvård skall förslagetom bildande av älgskötselområden ses. Det är därtänkt att jakträttsinnehavarna själva skall kunnabestämma om skötseln av älgstammen. Den härförändringen, eller reformen, kommer nog inte attvara problemfri. Det kan nog behövas görasändringar framöver. Jag tror att man måste försökafå till stånd områden som är tillräckligt stora och välarronderade om man skall kunna sköta älgstammenpå ett bra sätt.Ett väl tilltaget område med många jaktlag, därman kan få tillräckligt många synpunkter ochförslag på vårdnaden av viltet, blir nog den bästagarantin för att det inte skall gå snett. Enkombination av eget bestämmande och högaarrenden kan möjligen blir nådastöten för denlokala älgstammen. Höga avgifter kan omöjligenvara det bästa sättet att uppmuntra jägarna att t.ex.hålla inne ett skott för älgvårdens bästa.När vi diskuterar viltvård är nog penningens alltmerstora dominans det i sammanhanget störstaproblemet.I vården av vårt högvilt finns även andra problem,oavsett om det bildas älgskötselområden eller inte.I vår norra del av landet har vi vandringsälgen somställer till stora problem för skogsbruket. Hitintillshar detta medfört både vinterjakt och enavskjutning som i betraktande av områdenasstorlek borde ha varit avsevärt lägre. Det är ettsvårlöst problem, när vilt från ett mycket stortområde samlas på mycketsmå områden. Betestrycket blir då mycket stort,och skador på bl.a. skogen uppstår.Jag tror att det är nödvändigt att man här försökerhitta nya framkomstvägar för att åtgärdaproblemet. Om vi lyckas komma till rätta med dettaproblem, skulle vi kunna ha en mycket störreälgstam.I den här frågan, och i en del andra på jaktens ochviltets område, finns det anledning att återkomma.Det är säkert inte sista gången vi diskuterar dessafrågor, och tur är väl det. Ambitionen måste ju varaatt få en så bra viltvård som möjligt -- till frommaför alla.vinterjakt på gudingar.Anf. 24 ():Herr talman! Jag ämnar diskutera motionen Jo918om senvinterjakt på sjöfågel.Lennart Fremling diskuterade i sitt anförandenågra aspekter på frågan. Han tittade litet påföryngringstid, internationella aspekter ochnaturskyddssynpunkter.Ser man på de biologiska grunderna som LennartFremling refererade till, finner jag det någotmärkvärdigt att har gjort dettaställningstagande. I finns det ungefär enmiljon ejdrar. Det är naturligtvis svårt att räknahelt och hållet, men det ligger i denstorleksordningen. Ungefär 25 000 ejdrar skjuts av.Danskarna har en avskjutning på ungefär 150 000--200 000 fåglar. Vad är orsaken till dennasnedvridning? Efter parningen flyttarejdarhannarna, gudingarna, och lägger sig i''exklusiva herrsällskap'' längre ut i havet. Därruggar de, för att sedan dra vidare. Det skjuts alltsåinte någon mängd ejderhannar att tala om i Sverige.Av biologiska skäl vore det lämpligt att det blir ensenvinterjakt på gudingar.Lennart Fremling tar upp de internationellaaspekterna. Det finns ett EG-råd som har gjort ettfågelskyddsdirektiv, 79:409, där man bl.a. tar uppatt det inte generellt får ske jakt underhäckningstiden, men ejdern hör till de arter somman får jaga. Det finns alltså inte någon störreanledning till att man inte skulle kunna ha jakt påejder. Det sägs också att undantaget gäller inom ettvisst begränsat område för vissa speciellamänniskor. Följaktligen skulle en dyliklicensbelagd vårjakt på hanfågel av ejder helt fallainom ramen för direktivets undantag.Vi har vidare en konvention om skydd aveuropeiska vilda djur och växter och deras naturligamiljö, som ratificerade . Inte ens därfinns det några principella invändningar mot skulle få skjuta ejderhanar. Det strider intemot konventionens principer, så det finnsmöjligheter, och jag har därför litet svårt att förståLennart Fremlings synpunkter.Vad gäller naturskyddet är det här en jakt sombetyder mycket för den bofastaskärgårdsbefolkningen. Dessa människor är de somhar kunskap om och erfarenheter avskärgårdsförhållandena. Det gör naturligtvisskärgårdsbefolkningen lämpad att utföraändamålsenlig naturvård i området.Skulle man ha förbud mot vårvinterjakt påejderhanar innebär det att man fråntar den bofastaskärgårdsbefolkningen ett intresse av att bedrivaett rationellt naturvårdsarbete. Det kan ju tyckasatt det är en mindre betydelsefull åtgärd att gedessa människor tillstånd till denna jakt, men förden bofasta skärgårdsbefolkningen betyder det härmycket.Det ställningsstagande som till -- att varit emot saken --stämmer tydligen inte helt och hållet för partiet. Nihar varit med om en flerpartimotion och tillstyrktförslag om tillstånd till jakt för den bofastaskärgårdsbefolkningen. Det är kanske bara frågaom personliga åsikt, och när vigår till votering kan vi måhända få majoritet för detframlagda förslaget. Jag hoppas att så blir fallet förskärgårdsbefolkningens skull, för naturvårdensskull och för viltvårdens skull.Därför, herr talman, yrkar jag bifall till reservation1.Anf. 25 ():Herr talman! vänder sig motfolkpartiets inställning. Vi har alltså sammainställning som socialdemokraterna ochvänsterpartiet i den här frågan. Det är förvisso santatt inte har varit enigt -- det finnsenskilda riksdagsmän som skrivit på den aktuellamotionen under en tidigare mandatperiod ochalltså anslutit sig till synpunkterna där.Jag menar emellertid att det här inte är någon storfråga allmänt sett i det betänkande som vi nubehandlar. låter det som om det är denviktigaste fråga som regeringspartierna är oenseom. Kanske är det så -- då är det bra attregeringspartierna är oense härvidlag, så att vi inteär oense om större frågor än den här.Anf. 26 ():Herr talman! Det här kanske inte är en stor fråga,, men för skärgårdsbefolkningenär det en betydelsefull fråga. Jag hoppasfortfarande ni kan ändra er, så att ni görskärgårdsbefolkningen, naturvården och viltvårdentjänsten att tillåta senvinterjakt på sjöfågel.Anf. 27 ():Herr talman! Jag har sagt att vi har gjort den härintresseavvägningen mellan naturskydd och jaktoch dessutom att vi är medvetna om att det finnsvissa möjligheter att göra undantag fråninternationella överenskommelser. Men vi tyckerinte att man skall tänja begreppen så långt, för detskulle kunna försvåra möjligheter attagera mot länder som utnyttjarundantagsparagrafer i olika internationellakonventioner senare.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 8 §. )6 § Tilläggsbudget I:jordbruksdepartementetFöredrogsjordbruksdepartementets betänkande1991/92:JoU7 Tilläggsbudget I till statsbudgeten /92 ()(prop. 1991/92:25 delvis)Anf. 28 ():Herr talman! 1990 fattades här i ett stortlivsmedelspolitiskt beslut. Då bestämdes att detsvenska jordbruket skulle avregleras under enfemårsperiod, och det var ett beslut som redan harfått och kommer att få mycket stora konsekvenser.Det var fem av de då sex riksdagspartierna som ihuvudsak var överens om att avregleringen varnödvändig. Sedan fanns en mängd delade meningarom hur det här skulle gå till. Att avregleringenskulle ske betydde att en heldel av reglerna, om än kanske förändrade,fortfarande finns kvar. En av de delar som finnskvar är att samhället skall ta visst ansvar för detspannmålsöverskott som eventuellt produceras ivårt land. Det gamla systemet fungerade ju så attbonden fick samma ersättning för all spannmål somhan producerade, oavsett om vi behövde denna häri landet eller inte. Det som vi inte behöverexporteras till världsmarknadspriser som är mycketlägre än de inhemska priserna. Glappet mellanvärldsmarknadspriserna och de inhemska prisernafinansieras på olika sätt. Bönderna betalar självaavgifter, samhället tar en del av ansvaret via sinstatsbudget och i slutändan är naturligtvis ocksåkonsumenterna med och finansierar det hela.Att delansvaret för staten fanns kvar hösten 1990betydde en rätt mycket större utgift än vad manhade räknat med, spannmålsskörd blevmycket bra. Med det gamla regleringssystemet ärdet märkligt nog så, att en bra skörd är ett problemi stället för att vara lösningen på problem förmänniskor på olika håll i världen. Det betyddealltså att staten behövde avsätta mer resurser änvad man egentligen tyckte att det fanns utrymmeför inom statsbudgeten. Den då nuvaranderegeringen väckte förslaget att man för att bekostaen del av vad som behövdes skulle höjaprisregleringsavgifterna på handelsgödsel ochbekämpningsmedel. Tanken var att eftersomspannmålsodlarna fick en rätt stor del av samhälletssamlade stöd till jordbruket kunde de också i andraändan vara med och finansiera kostnaderna genomatt man höjde priserna på de insatsvaror somspannmålsodlingen i stor utsträckning använder.Vi inom tyckte att det här var ettacceptabelt förslag, även om vi ansåg att detegentligen var dåligt därför att det naturligtvis alltidär dåligt när man gör hastiga förändringar.Människor har gjort en långtidsplanering, och såförändras genom politiska beslut förutsättningarna,vilket inte är bra. Men vi tyckte ändå, med tanke pådet finansiella läget och med tanke på attspannmålsskörden hade varit så god, att det var ettacceptabelt förslag -- man skulle höja avgifternaunder framåt tills man så att säga varit medom att betala av kostnaderna. Naturligtvis tyckte viockså att en positiv bieffekt kunde vara att om manhöjer avgifterna på insatsvaror så minskaranvändningen, dvs. det är miljömässigt bra att detjust är handelsgödsel och bekämpningsmedel somblir dyrare.Den nya regeringen har inte visat någon störrehandlingskraft på jordbrukspolitikens område.Man gick ju till val med väldigt många löften om attförändra gränsskyddet och på olika sätt förbättraförhållandena för det svenska jordbruket. Det harman i praktiken inte gjort särskilt mycket åt. Nutycker man tydligen att man skall visahandlingskraft genom att ändra på det här aktuellabeslutet och säga att staten skall ta ytterligare en delav kostnaden genom att avgiftshöjningarna inteskall behöva vara kvar så . 200 miljoner skallstaten ta tillbaka. Dessa 200 miljoner, som manskall använda till att hjälpa till ytterligare attfinansiera spannmålsöverskottet, åstadkommer etthål någon annanstans, och det blir också inomjordbrukspolitikens område. Pengar som annarsskulle ha kommit jordbruket till godo på annat sätt,t.ex. gått till mjölkproducenterna, tas nu i stället tilldet här. Vi tycker från sida att det ärfel.Till saken hör också att det 1989, som enkonsekvens av förhandlingarna inom ramen förGATT, det internationella tull- ochfrihandelsavtalet, beslutades att industriländernaskulle dra ned på sina subventioner till jordbruketoch att man skulle börja göra det genom att inte haett jordbruksstöd som varproduktionsuppdrivande, dvs. den typ av systemför jordbruksstödet som vi hade, där man hadeförhandlingar om priserna påjordbruksprodukterna och höjde priserna. M anskulle i stället ha ett produktionsneutralt stöd.Då beslutades att vi skulle inrätta något som litetslarvigt kallas för kobidrag och som vi frånvänsterpartiets sida var emot. Vi menade att vimycket väl kunde fortsätta med vårt system iavvaktan på att GATT-förhandlingarna skulle gemer konkreta resultat.Men kobidrag blev det, och som ofta blir fallet mednödlösningar har vi fått dras med dem länge -- detär nu tredje året vi har dem. Kobidragen skallfinansieras inom ramen för jordbrukspolitiken, ochdet är den finansieringen som drabbas av att mangår snabbare fram med att reducera avgifterna påhandelsgödsel och bekämpningsmedel.Vi tycker från sida att det är fel medhänsyn till vad som händer med det svenskajordbruket. Just mjölkproduktionen och detförhållandevis småskaliga jordbruket i skogs- ochmellanbygder är nu mest illa ute ijordbruksomställningen och är i allra högsta grad ibehov av att samhället tar sitt ansvar för attnäringen skall kunna överleva. Vi tycker att dennya regeringen genom det här ställningstagandethar valt att visa att det på jordbrukspolitikensområde inte är jordbruket i skogs- ochmellanbygder som man i första hand vill se till utanatt det är det mer storskaliga, ensidiga, intensiva,spannmålsodlande jordbruket i landets södra delarsom man i första hand vill värna. Vi vänder ossalltså emot det från sida och hardärför yrkat avslag på denna framställan frånregeringen. Jag vill, herr talman, yrka bifall till denmeningsyttring som finns fogadtill betänkandet.Anf. 29 ():Herr talman! Vi socialdemokrater tillstyrker att1 678,5 milj. kr. Detöverensstämmer helt med tidigare åtaganden frånstatsmakternas sida.Vi har emellertid en helt annan uppfattning änregeringen och jordbruksutskottets majoritet närdet gäller fördelningen av dessa medel.Förslaget att överföra 200 milj.kr. tillspannmålsodlarna för att betala av kostnaderna förexport av spannmålsöverskottet innebär attspannmålsodlarna gynnas ytterligare på bekostnadav de animalieproducerande bönderna. Redan nuär fördelningen av stöd mellanspannmålsproducenter och animalieproducenterganska orättvis.Enligt de senaste uppgifterna från jordbruksverkethar 3,1 miljarder delats ut iomställningsstöd. Den allra största delen av dessamedel har gått till jordbrukare i slättbygderna, bl.a.Uppland, , ochSkåne, där de stora spannmålsodlarna finns. Vianser att spannmålsodlarna själva skall bärakostnaderna för sin överskottsproduktion. De skallinte belasta animalieproducenterna genom attdjurbidraget reduceras.I slutet av december kommer också inkomststöd för1991/92 att betalas ut.Animalieproducenterna fick /90 drygt700 milj. kr. i stöd som kompensation föravvecklingen av tvåprissystemet på mjölk. Under1990/91 har drygt 1,3 miljarder betalats ut i s.k.kobidrag, vilka som förklaradehar sin bakgrund i GATT-avtalet.Vi socialdemokrater anser dessutom att ensänkning av prisregleringsavgifterna påbekämpningsmedel och handelsgödsel ger felsignaler till näringen när det gällermiljöförbättrande åtgärder inom jordbruket,särskilt som vi både 1988 och 1991 mycket kraftigthar krävt att kemikalieanvändningen inomjordbruket skall sänkas.Riksdagsbeslutet innebär en halveringav kväveutlakningen från jordbruket fram till år2000. I internationella överenskommelser har dettamål tidigarelagts och en halvering skall uppnås isärskilt belastade områden redan 1995.Riksdagen har också uttalat att införande av enmiljöskatt bör övervägas närprisregleringsavgifterna avskaffas. Mendessförinnan skall det utredas om en skatt ärlämplig och vilken skattenivå som i så fall ärkostnadseffektiv för att en minskning avkväveläckaget skall ske.Regeringens förslag har såvitt jag förstår integrundats på någon sådan utredning.Vi kan också konstatera att förbrukningen avhandelsgödsel i jordbruket nu minskar, och det ärglädjande. För perioden /91 har jordbruketsförbrukning av växtnäring i handelsgödselminskat -- för kväve med ungefär 11 %.Även i vår omvärld är man nu beredd att gå oss tillmötes när det gäller reducering av kväveläckaget.Också av det skälet är förslagen att sänkaprisregleringsavgiften på handelsgödsel ochbekämpningsmedel helt felaktiga.I betänkandet som vi nu behandlar tas också stödettill trädgårdsnäringen upp. Vi anser att det inte kanvara riktigt att minska den ordinarie bidragsramenför stöd till trädgårdsnäringens rationalisering med1,1 milj.kr. för att finansiera bidragsramen för stödtill fruktodlingen. Det kan leda till att andrarationaliseringsåtgärder, som investeringar imiljövänlig teknik och energibesparande åtgärder,omintetgörs.Utskottet har också förordat en skyndsam ochallsidig utredning av trädgårdsnäringen. Mot denbakgrunden förefaller det i högsta gradinkonsekvent att nu genomföra en minskning avbidragsramen för stöd till trädgårdsnäringensrationalisering.Jag yrkar bifall till de socialdemokratiskareservationer som tillförts utskottsbetänkandet.Anf. 30 ():Herr talman! Att vi över huvud taget behöverdiskutera tilläggsbudget I från jordbruksutskottetsutgångspunkt beror egentligen påunderlåtenhetssynder av den gamla,socialdemokratiska regeringen. De utgifter som vihär diskuterar var kända för densocialdemokratiska regeringen när den gjordebudgeten, men man avstod från att ta upp pengartill det s.k. kobidraget. Man tog dessutom upp förlitet pengar till att strukturförändra fruktodlingen.När vi tidigare diskuterade dessa frågor i utskottetoch i kammaren påpekade vi det för den dåvaranderegeringen.Åke Selberg tar upp kobidraget och sätteranvändningen av det i relation tillspannmålsodlingen och säger att spannmålsodlarnahar fått 3,1 miljarder i omställningsstöd. Men vimåste hålla isär de båda sakerna, . De3,1 miljarder som har utgått i omställningsstöd ärett stöd för att spannmålsodlare skall ha mark ivänteläge eller ställa om marken för annanproduktion. De pengarna är inte någotproduktionsstöd. De ger inte den spannmålsodlaresom fortfarande odlar spannmål något stöd påannat sätt än genom att priserna kan hållas uppe ominte överskotten blir för stora.Dessutom skulle staten stå för kostnaderna för detöverskott som skulle exporteras. säger att spannmålsodlarna skall stå för dem,men det är fel. Därför var det fel av densocialdemokratiska regeringen att lägga framförslag om en höjning av prisregleringsavgifternapå handelsgödsel och bekämpningsmedel för attbekosta denna del, som staten egentligen skulle ståför. Det är motivet för att vi nu från regeringenssida föreslår en sänkning av de avgifterna.Detta har inte någonting med miljöhänsyn ellermiljötänkande över huvud taget att göra.Avgifterna infördes inte såsom ett sätt att påverkamiljön och jordbrukarnas uppträdande isammanhanget, och de sänks heller inte med någonsådan avsikt. Självfallet står våra krav på enhalvering av användningen kvar. De har inte meddetta att göra. Detta är helt enkelt ett sätt att levaupp till det som vi var överens om en gång i tiden.Det är motivet till att avgifterna på handelsgödseloch bekämpningsmedel nu sänks, och kvar finns demiljöavgifter som vi har varit överens om att vi skallha.Åke Selberg talar om att detta skall utredas och attvi skall förändra detta. Men det får vi väl se när enutredning i så fall är klar.Jag tycker att det är hyckleri frånsocialdemokraternas sida att nu resonera om dettautifrån en miljöpolitisk synpunkt. Några sådanaöverväganden gjordes inte när dessa avgifterhöjdes av den gamla regeringen.Herr talman! tycker också att det är synd att maninte kan ha kvar de 4,3 miljonerna tillrationalisering av trädgårdsnäringen. Pengarna,som var avsedda för röjning, har man gjort av medunder den gamla regeringens tid i och med de beslutsom fattades då. Det vi gör nu är egentligen bara attfinansiera det som har genomförts. Man har röjtde drygt 1 000 ha fruktodlingar som det varmeningen skulle röjas när ändringen i fråga ominförselavgifter och importstopp på fruktgenomfördes. Det var en eftergift gentemotomvärlden och de krav som ställde isammanhanget.Den socialdemokratiska regeringen har intetidigare anslagit upp tillräckligt mycket pengar. Numåste detta regleras, och då tar man pengarna fråndetta anslag. I en situation där det inte finns hurmycket pengar som helst har det varit nödvändigtatt göra på detta sätt. Jag kan beklaga det.Samtidigt tror jag mig veta att den ekonomiskasituationen i trädgårdsnäringen har gjort att dessarationaliseringspengar inte har varit såefterfrågade. Man har inte vågat göra deinvesteringar som man kanske skulle behöva göra.Det beror på att ekonomin inom trädgårdsnäringeninte är så bra. Utredningen om trädgårdsnäringensom nu skall komma till stånd är alltså nödvändig.Åke Selberg vet att vi från i många århar krävt en sådan utredning och att densocialdemokratiska regeringen alltid har sagt attnågon sådan utredning inte behövs, därför att detär bra som det är. kommer utredningen tillstånd, och det måste ses som ett stort framsteg.Att man temporärt använder dessa pengar för atttäcka uppkomna kostnader som den gamlaregeringen egentligen är ansvarig för är ett resultatav den förda politiken.Herr talman! Jag vill yrka bifall till hemställan ijordbruksutskottets betänkande. Jag hoppas attomställningsåtgärderna i jordbruket går väl, så attdessa kostnader kan minska i framtiden.Anf. 31 ():Herr talman! Jag trodde att ledamöterna i den nyaregeringen var varma anhängare avmarknadsekonomi. Då borde de rimligen inse, attom man höjer priserna på vissa varor minskarefterfrågan.