prot · GF0943 · 1991-12-11 00:00:00 — I annat fall blir det ingenlegitimation, och de som fått legitimationenriskerar att förlora den. Detta är i enlighet med delagar och regler som gäller för i stort sett all annansjukvårdspersonal.Att införa en möjlighet till legitimation förnaprapater innebär därför inte primärt att vi ställeross på denna yrkesgrupps sida, utan att vi stärkersäkerheten hos de många patienter som är i behovav hjälp och som kanske har sökt många andramöjligheter utan att finna någon sådan.Anf. 100 ():Fru talman! Jag tänkte säga några ord omhanteringen av de motioner som behandlas i dettabetänkande.Jag måste säga att jag är besviken. Det blir man juofta som motionär. Jag kan acceptera att en motionavstyrks på grund av samhällsekonomin eller pågrund av att någon typ av förslag väntas ,men jag tycker inte att jag i detta betänkande harfått några som helst motiv. Ett antal motioner, somhandlar om vitt skilda ting, har buntats ihop, ochsedan har man hänvisat till att regeringen iregeringsförklaringen har aviserat en översyn avsjukvårdens organisation och finansiering.Ett sådant motiv kan naturligtvis användas när detgäller motioner som handlar om sjukvårdensorganisation och finansiering, men de motioner jaghar väckt handlar inte alls om detta. Jag tyckerdärför att det är fattigt att man i ett betänkande intekan få ett motiv till att motionen avstyrks. På så sättskulle man ju åtminstone veta vad man skallangripa nästa gång man vill ta upp frågan; det är juså det går till.Jag har alltså motionerat om en nationelluppföljning av samnordiska insatser påreumatikerområdet. är ett nordisktreumatikerår. Det handlar ominformationskampanjer och annat, och det mestaav arbetet ligger på organisationerna. Jag har tagitupp just organisationernas möjlighet att verkligendelta och hur viktigt det är att man har tillräckligtmed pengar till sitt förfogande. Det var också enrekommendation från att de olikaländerna skulle se till att det fanns nationella medeltill förfogande, så att dessa frågor verkligen kundeföljas upp i varje land.Detta är alltså vad som tas upp i den motionen, ochutskottet skriver då att man väntar på en översyn avsjukvårdens organisation och finansiering. Det kaninte betraktas som särskilt tillfredsställande.Min andra motion handlar om säkerheten förpersoner med epilepsi, dvs. säkerheten i bostadenoch i det dagliga livet. Den handlar inte omsjukvårdsfrågor, utan om rent sociala insatser, t.ex.hur man kan förebygga olycksfall i hemmet genomatt se till att hemmet anpassas på ett sådant sätt atten epileptiker inte skadar sig när han ramlar --epileptiker ramlar ju.Motionen handlar om larmsystem, om färdtjänstoch om stöd i boendesituationen, som gör att ungaepileptiker vågar flytta hemifrån. Det har alltså inteett dugg med sjukvårdens organisation ochfinansiering att göra.Jag tycker faktiskt att det är ganska synd attutskottet inte bryr sig om seriösa förslag som mankommer med som motionär. Jag kräver att seriösaförslag ändå skall få ett sakligt svar.Anf. 101 ():Fru talman! I socialutskottets betänkande nr 5behandlas en rad olika motioner rörande hälso- ochsjukvården. Det är alldeles klart att de ambitionersom finns bakom dessa motioner i samtliga fall ärallvarligt menade.Lena har här uttalat ett visst missnöje medmotionsbehandlingen som sådan. Anledningen tillatt utskottet har behandlat dessa frågor på dettasätt är att regeringen ändå mycket klart iregeringsdeklarationen har aviserat en ingåendeöversyn av frågor som berör hälso- och sjukvårdensområde.Beträffande de motioner som tidigare talare hartagit upp finns i utskottsskrivningen motiveringarpå de särskilda punkterna. När det gällerexempelvis reumatikerfrågan pekar utskottet påtidigare behandling i olika sammanhang i utskottoch i kammaren. Likaså pekar man på det faktumatt man inom har tagit detta initiativoch att man där också förutsätter att regeringarnaser till att berörda organisationer får de medel somär nödvändiga för att de skall klara den uppföljningsom frågade efter.Vi menar från utskottets sida att det är angeläget attgöra också den uppföljningen, och vi tror också attden viktiga reumatikerfrågan i det sammanhangetkommer att få en skjuts i rätt riktning utifrån deambitioner som har uttalats.Det ligger egentligen till på samma sätt när detgäller epileptikernas situation. Även i den fråganhänvisar utskottet till gjorda utredningar ochundersökningar, och utifrån dessa utredningar ochundersökningar förväntar vi oss att regeringenkommer att ta upp också dessa viktiga frågor.Skall man klara av ett boende i ett eget hem krävsdet ju också att sjukvårdsinsatserna fungerar i olikasammanhang. Vi förutsätter därför att de viktigafrågor som har tagits upp i anslutning till dettabetänkande, i olika motioner och i olikasammanhang -- delfrågor inom ramen för denframtida hälso- och sjukvården -- tas upp tillbedömning i den samlade översyn som regeringenhar aviserat i regeringsdeklarationen. Är man idenna kammare sedan inte nöjd med debedömningar regeringen gör, får ledamöterna pånytt ta upp frågorna till behandling.Jag yrkar med detta bifall till hemställan isocialutskottets betänkande nr 5.Anf. 102 () replik:Fru talman! Visst finns bakgrundsbeskrivningaroch hänvisningar beträffande tidigare åtgärder. Nusäger att ''vi menar från utskottet attdet är angeläget . . .'', men varför skriver ni då intedet i betänkandet? Det är ju det jag saknar. Jagsaknar någon typ av meningsyttring från utskottet idessa frågor, som alltså inte alls har med hälso- ochsjukvårdens organisation och finansiering att göra.Jag sade förut att frågor som rör personer medepilepsi och stödet till handikapporganisationernaär rena socialtjänstfrågor. Utskottets motiveringarär dåliga, och jag återkommer naturligtvis i de härfrågorna. Motionen bör ändå få en sakligbehandling. Det är positivt att ni menar att detta ärbra, men då kunde ni också skriva det.Anf. 103 () replik:Fru talman! Jag vill nog hävda att det på samtligadessa punkter, framför allt de som , finns klart angivet i utskottsskrivningen attutskottet ser allvarligt på frågorna och att man ärangelägen om att de får sin lösning. Vi har ocksåredovisat tidigare behandlingar.Vad som skiljer utskottets och när det gäller själva behandlingen avmotionerna är att utskottet bedömer att riksdageninte behöver göra något tillkännagivande tillregeringen inom ramen för dessa motioner, justmed hänvisning till regeringsdeklarationen ochskrivningarna i de sammanhangen.Anf. 104 () replik:Fru talman! Det är inte sant att det finns någonmeningsyttring. Det är därför jag har efterlyst ensådan. Om det hade stått att utskottet tyckte att dethär var bra men att man ville avvakta hade jagaccepterat det. Man bör försöka vara litet saklig idiskussionen.Anf. 105 () replik:Fru talman! Jag vill fortfarande hävda att det iutskottsbetänkandet klart framgår vilka motivutskottet har när det gäller behandlingen av dessamotioner, både motionen om epileptiker ochmotionen om reumatiker. Vi hänvisar tillutredningar och till de tidigare beslut somriksdagen har fattat, men vi anser inte att det krävsnågot riksdagsinitiativ i detta sammanhang. Viutgår från att regeringen tar upp de här frågorna isamband med att man gör bedömningar utifrånskrivningarna i regeringsdeklarationen.Anf. 106 ():Fru talman! Jag vill börja med att instämma i vadGöte sade när det gäller de generellaställningstaganden som vi har gjort i utskottet. Menjag känner ett mycket starkt behov av att någotkommentera utskottets yttrande om den mycketviktiga abortfrågan. Som kristdemokrat är jagnaturligtvis mycket glad över socialutskottetsbedömning av frågan.Vi menar att det måste bli en attitydförändring närdet gäller livet. Det måste vara positivt att värnalivet. Vi tror att attityden för livet måste lyftas uppi hela vårt samhälle. Information ochopinionsbildning är viktiga medel för att nå detmålet.Nu är det min förhoppning, fru talman, att vitillsammans i många olika partier skall fortsätta attarbeta vidare i den positiva anda somregeringsförklaringen har gett vid handen. Jag villgärna härifrån talarstolen be att vi tillsammans skallgöra det. Det är inget parti som på något sätt harrätt att bara prata om dessa frågor, utan vi behöveralla hjälpas åt.Jag yrkar bifall till utskottets hemställan.Anf. 107 ():Fru talman! Jag vill börja med att instämma i denkritik som framförde mot denbehandling som en del motioner har fått i dettabetänkande. Jag har naturligtvis varit med om attskriva en motion som har rönt samma öde somLena motion, dvs. att bli avstyrkt ochdessutom med, som jag tycker, brist på motiv.Jag blev förvånad när motionen, som handlar omlegitimering av socionomer, hamnade i ettbetänkande om hälso- och sjukvård. Socialt arbetehandlar ju inte om hälso- och sjukvård.Utskottet avstyrker motionen utan att egentligenange några motiv. Man säger att innehållet i mångaav de motioner som avstyrks i klump underrubriken redan behandlas iregeringskansliet. Men av betänkandet framgårinte att man behandlar frågan om legitimation försocionomer någonstans.Kan någon i utskottet visa att jag har fel och att ettarbete faktiskt pågår i i den härfrågan är jag naturligtvis nöjd med det, men om detinte är så måste jag förbereda utskottet ochkammaren på att vi motionärer återkommer. Det ärju snart allmän motionstid, och då räknar vi med attmotionen får en seriös behandling.Jag skall därför inte ägna åt attargumentera i sak . Jag nöjer mig med att sägaatt ett kvalitativt högtstående och därmed ävenrationellare socialt arbete skulle främjas av attsocionomer fick möjlighet att kvalificera sig förlegitimation.Omsättningen är stor inom kåren. Om socionomersträvade efter legitimation skulle de därmed få ettincitament att stanna på samma arbetsplats.Om de fick legitimation skulle man undvika attsätta nyutbildade, orutinerade socionomer på desvåraste ärendena, som ofta innebär storaingripanden i den privata integriteten. Om vi ficklegitimerade socionomer på marknaden skulleyrket troligtvis bli attraktivare, som detskulle finnas möjlighet att avföra olämpligapersoner från yrkesutövande.Klienter och patienter, kommuner och landstingskulle lika väl som privata arbetsgivare ha mycketatt vinna på att socionomer fick legitimation. Viskriver nämligen i motionen: Legitimationen äravsedd som en garanti av en kvalitativ miniminivåför professionellt socialt arbete.Överläggningen var härmed avslutad. (Beträffande beslut, se 20 §. )16 § Hälso- och sjukvårdFöredrogssocialutskottets betänkande1991/92:SoU6 Hälso- och sjukvård (förs.1990/91:17).Anf. 108 BO ():Fru talman! Ärendet gäller revisorernas rapportom hälso- och sjukvården, och utskottet är enigt omatt inte nu ta ställning till rapporten. Motiven tillutskottets ställningstagande är både enighet ochoenighet.Det råder enighet om att bredden, som revisorernatar upp, inte är så genomlyst att det nu finns skäl förutskottet och att sätta ner foten. Man harockså fått kritik för rapporten, och det har gjort inte har kunnat enas kring viktiga förändringarav sjukvården.Oenigheten gäller att vi i de politiska partierna serolika på situationen för sjukvården . Är den ikris eller inte? Vad är det för åtgärder som i så fallbehöver vidtas?Socialdemokraterna anser på mycket goda grunderatt svensk sjukvård inte är i kris. Vi anser inte helleratt vården drivs i en planekonomi, som påstås i denretoriska debatten. har aldrig varit ettSovjet och är det inte nu heller.Däremot anser socialdemokratin att kommandeställningstaganden inom svensk hälso- och sjukvårdmåste vila på sak- och djupperspektiv. Det verkarkunna bli på det sättet att viktigare förändringar istörre utsträckning kommer att ske på riksnivågenom beslut av regering och riksdag. Hitintills harmycket tungt utvecklingsarbete legat ute i de olikalandstingen, och det gör att regering och riksdaginte har haft något sammantaget beslutsunderlageller faktaunderlag för ställningstaganden. Vi harhaft ett ytperspektiv och ett perspektiv av retorik.Jag tror inte att fortsättningsvis kan hållasig så pass offside, utan den behöver vara med iviktiga beslut framöver. Då måste regering ochriksdag få ett sammanhållet faktaunderlagbeträffande hur situationen ser ut, för att kunnagöra bedömningar inför eventuella åtgärder. Dentraditionen har riksdag hitintills inte haftnär det gäller hälso- och sjukvården.En viktig sak som vi behöver få är ett kvalitativt ochsammanhållet beslutsunderlag. Vi har t.ex. inte iSverige några nationella indikationer på vad helasjukvårdsdebatten handlar om. Är kvaliteten godeller inte? har inga indikationer påkvalitetsbegreppet. Är sjukvården ineffektiv ellerinte? har inga indikationer på detta. Ärservicen bra eller dålig i förhållande tillpatienterna? har inga indikationer.Det första som socialdemokratin kommer attarbeta för är att få ett sak- och djupperspektiv närdet gäller hälso- och sjukvården.Det var därför med stort intresse som jag tog delav de fakta som presenterades på årets medicinskariksstämma. Stämman hade temat Hälso- ochsjukvården -- möjligheter och begränsningar. Därfanns hälsoekonomer och professorer inom olikafunktioner i sjukvården, som tillsammans fördefram ett budskap till oss politiker: inte utbarnet med badvattnet! Ner i djupperspektivet ikommande förändringar av hälso- och sjukvården!Jag såg också att SNS har bett femoberoende professorer i hälsoekonomi att synasvensk sjukvård. Budskapet från dem var ocksåklart: Byt för skull inte system i , menrätta till de fel och brister som ni har!Egon , professor i hälsoekonomi, sade vidårets läkarstämma: Med konsulternas pårop omköpa och sälja, konsument och producent, kastar vioss in i irrelevanta system för sjukvården.Det är de här signalerna som gör attsocialdemokratin vill ha ordentligt med fakta påfötterna innan vi gör viktigare principiellaställningstaganden framöver.På medicinska riksstämman var man enig om att vii behöver riktlinjer för prioriteringar ivården. Det har bestämt, men det har viännu inte. Man var överens om att vi måste fåkvalificerade bedömningar av debehandlingsmetoder som finns i svensk sjukvård.Det har påbörjats, men det finns inget heltäckandesystem för detta. Man var överens om att vi måstefå system för gemensam finansiering.Fru talman! Det är den typen av djupperspektivsom vi vill ha med för att kunna göra bedömningarav vad som är bra och vad som är dåligt i svensksjukvård. Vi vill också arbeta för att det skall bli enklarare gränsdragning i debatterna mellan insikt ioch åsikt om hur situationen är inom svensksjukvård och vad som behöver förändrasframöver.Därmed vill jag yrka bifall till socialdemokraternasmotivreservation.Anf. 109 ():Fru talman! I valdebatten inför detta val var vårdenen av de absolut viktigaste frågorna. Det var denfråga som svenska folket i olika enkäter och idirektkontakt med oss politiker talade om att detvar allra största vikt att vi tog på allvar.Det har också visat sig, när Landstingsförbundetoch olika organisationer har gjort intervjuer m.m.,att vården är det område som de allra flestamedborgare i vårt land är beredda att betalasolidariskt för. De vill ha en bra och fungerandesjukvård, som vi skall betala solidariskt för. Vi somär friska skall bidra på samma sätt som de som harsjukdomar och bekostar sjukvårdsapparaten. Detfinns alltså ett mycket gott stöd hos svenska folketför att vi driver en bra sjukvård.Tyvärr tycker jag inte att detta betänkande frånsocialutskottet andas samma värderingar som jaguppfattar att svenska folket i gemen har.I det här betänkandet talar man väldigt väl om ettköp- och säljsystem. Ett sådant system har införts ivissa landsting, t.ex i , och håller på attinföras i . Men enligt minuppfattning finns det rätt många betänkligheterkring detta system. Man kan visserligen mätaefterfrågan, men knappast behoven. Det krävs intebara en marknad och en efterfrågan, utan det krävsockså att politiker gör prioriteringar. Vi är trots allträtt långt ifrån en situation, där man kanåstadkomma all hälso- och sjukvård som vi skulleönska. Även kommer vi att varatvungna att prioritera våra satsningar.Köp- och säljsystemet kan passa i andrasammanhang, men knappast när det gällersjukvården. Om detta system ändå införs, som iDalarna, borde det i alla partier finnas ett intresseav att utvärdera hur systemet fungerar. Man skallinte bara låta fortsätta på samma vägutan att på något sätt ta hänsyn till hur och var detfungerar resp. inte fungerar.I är det endaparti som har motsatt sig ett införande av köp- ochsäljsystemet. Vi tror att det kan tillämpas i vissadelar, men att det behövs ett betydligt grundligareunderlag för att man skall kunna genomföra en såstor och genomgripande förändring.I det här betänkandet har vi fört fram frågan omkvalitetssäkring inom vården och behovet av envårdens konsumentombudsman. Jag har svårt attförstå varför utskottsmajoriteten inte kan tillstyrkadet förslaget. Man talar mycket om patientens rättoch om att det är patienten som skall styra, och dåborde väl just en patientombudsman vara en viktigingrediens. I det nuvarande systemet, där man kananmäla till ansvarsnämnd osv., tar man i huvudsakupp de formella fel som begås av läkare och annansjukvårdspersonal. Det finns mycket annat som enpatient kan vilja ta upp, och då kan det finnasbehov av en utomstående patientombudsman.I betänkandet behandlas motioner fråncenterpartiet, som handlar om hur dålig sjukvårdenär i . Jag har haftförmånen att ha varitlandstingspolitiker i , men jag kan inteinstämma i den beskrivningen. Jag tycker att den ärfalsk. Det finns åtskilliga brister inom vårtlandsting, och vi i har konsekventdrivit frågan om hur vården skall kunna förbättrasdär det finns köer, problem, flaskhalsar osv. Därförär det förvånande att tillsammansmed alla andra partier i , som anser attsjukvården är så katastrofal, ändå underlandstingets budgetmöte har gått med på att fattabeslut om att sänka skatten. Det går helt stick i stävmed den kritik som man framför mot sjukvårdenoch det sätt på vilket man använder Stockholmslandsting som exempel.Man borde betydligt mer diskutera denförebyggande hälsovården. till sjukvården istort har häsotillståndet i vårt land förbättratsunder senare år. Om man tar Stockholmsområdetsom ett viktigt exempel har folkhälsan konsekvent förbättrats. Det är inte baramedellivslängden som har höjts, utan det är ocksåhälsan i sig som har blivit bättre, dvs. man har intebara lagt år till livet, utan liv till åren.Däremot finns det naturligtvis problem när detgäller spridningen av hälsan. I vissa delar avStockholmsområdet har befolkningen väldigt godhälsa, medan hälsan i andra delar är katastrofaltmycket sämre. Det har sin grund i olikaklassbakgrund, utbildning, inkomster osv. Dessaförhållanden måste vi komma till rätta med, mendet faktum att folkhälsan i starkthar förbättrats kvarstår. Jag tror att det är denvägen som man alltmer måste slå in på, nämligenhur man skall förbättra folkhälsan.Herr talman! Jag nöjer mig med detta och yrkarbifall till meningsyttringen från vänsterpartietssuppleant i socialutskottet. Jag ställer mig ocksåbakom den reservation som socialdemokraternahar fogat till detta betänkande.Anf. 110 ():Herr talman! I detta betänkande tas revisorernasskrivelse och en del motioner upp till behandling.Jag konstaterar inledningsvis att det råder en bredenighet i riksdag och ute bland svenskafolket när det gäller målsättningen för den svenskahälso- och sjukvården. Vi skall ha en bra och en godsjukvård för alla.Ambitionen hos alla politiska partier är hög, och vihar ingen anledning att misstänkliggöra varandra ifråga om de goda avsikterna.Det är också klarlagt -- vilket även riksdagensrevisorer pekar på -- att vi satsar stora resurser påsvensk sjukvård. Det har vi gjort utifrån deprioriteringar och avvägningar som det harbeslutats om i denna kammare, i landsting och utei olika politiska församlingar.Det är riktigt att svensk sjukvård på mångaområden fungerar bra. Personalen är duktig, ochutrustningen är i många fall god. Det finns mycketpositivt att peka på i den svenska sjukvården. Jagdelar uppfattning att vi inte skallkasta ut barnet med badvattnet. Sedan kan vi, BoHolmberg, ibland ha olika uppfattning om vad somär barnet och vad som är badvattnet. Men i principdelar jag den synen.Även om mycket i svensk sjukvård är bra finns detpåtagliga brister. Väntetiderna och köerna är långa.Många äldre upplever problem i dagens sjukvård.De känner sig osäkra i många sammanhang.Valfriheten i sjukvården är begränsad såväl förpatienterna som för personalen.Det finns också brister när det gällerresursutnyttjande, vilket också har vidimerats imånga sammanhang. Jag kan peka på bl.a. deundersökningar som har gjortoch som visar att man också från personalens sidahar påtalat brister i svensk sjukvård.Medvetenheten angående bristerna är numeraockså mycket stor och påtaglig. Det är därför somförslag om förändringar har framställts från väldigtmånga håll. Jag skall ta upp några sådana förslag.Det är alldeles uppenbart att dessa krav påförändringar inte skulle ha rests om man inte hadeupplevt den nuvarande organisationen sombristfällig.Det diskussionsunderlag och de modeller sompresenteras i utredningVägval är ett exempel.Försöket med Dalamodellen har introducerats föratt man ville ha ett system som fungerade bättre --sedan kan man alltid diskutera om Dalamodellenverkligen fungerar bättre än det tidigare systemet.ÄDEL-reformen har också medfört förändringarinom hälso- och sjukvården. Denkompetensprincip som tidigare gällde förhuvudmannaskapet, och som innebar att enbartlandstinget skulle stå för sjukvården, har brutits.I samband med ÄDEL-reformen diskuteras ocksåprimärvårdens ändrade roll när det gällerhuvudmannaskapet, relationer mellan landstingoch kommunerna.Läkarförbundet har presenterat redovisningar ochrapporter. Den senaste rapporten, som kom så sentsom , handlade omfinansieringen av hälso- och sjukvården.När vi tar del av de olika förslagen och följerdebatten visar det sig att man har ambitionen attförbättra den svenska hälso- och sjukvården, ävenom utgångspunkterna är olika.Jag vill peka på vårdgarantin, som är ett bevis på attåtgärder behöver vidtas för att patientens intresseskall kunna tillvaratas på ett bättre sätt.Vårdgarantin är egentligen en följd av bristerna.Den behöver inte enbart omfatta deområden och specialitéer som nämns iskrivningarna, utan vårdgaranti måste i principgälla alla patientgrupper. Om man ger vårdgarantienbart för några olika patientkategorier, finns detrisk för att övriga patientkategorier hamnar ännulängre bak i kön.Från moderat sida hälsar vi ändå överläggningarnaoch besluten angående vårdgaranti medtillfredsställelse. Det var vi som förstreste detta krav här i riksdag.Revisorernas skrivelse är ju ett bevis på dennödvändiga diskussionen när det gäller frågan hurvi skall organisera den svenska sjukvården införframtiden. Vi lever i en föränderlig tid. Det skullevara ganska underligt om inte också denna viktigasektor i samhället, den svenska hälso- ochsjukvården, skulle behöva omprövas. Man måstegöra avstämningar för att vi skall ut bästa möjligaresultat av de ambitioner som läkare,sjuksköterskor, sjukgymnaster och andra står förutifrån de gemensamma resurser som vi vill ge densvenska sjukvården. Patienten lyfts fram praktiskttaget i samtliga utredningar, och i samtligarapporter pekar man på att patientens intressenstarkt måste markeras i dessa sammanhang.Herr talman! Utifrån detta är det också naturligt i regeringsdeklarationen klart slår fast enambition på dessa områden. Där står: ''Attförbättra och förändra vården blir en av dessviktigaste uppgifter när det gällervälfärdspolitiken.'' En av de viktigaste alltså. Mansäger också att vi skall ha ett husläkarsystem och attvi måste öka etableringsfriheten. Iregeringsdeklarationen står även: ''Regeringenkommer att genomföra en större översyn avsjukvårdens organisation och finansiering. En ökadsamordning mellan sjukvård ochsjukvårdsförsäkring kan ge grund för en förnyelseav sjukvårdens finansieringsformer.Förutsättningarna att införa en obligatorisksjukvårdsförsäkring prövas.