prot · GE0998 · 1991-04-19 00:00:00 — I stället menarjag att det kunde finnas en samverkan mellanlanthandeln och det enskilda taxiföretaget, som harett dåligt underlag på landsbygden. Då kan det varabra att leja taxichauffören för att köra ut posten.Liksom är också jag förprivat företagsamhet. Jag tycker attentreprenörskap skall gynnas i det här fallet. Dethar gjorts försök i detta sammanhang som visar pågoda resultat. Jag tycker därför att vi kunde gåvidare på den vägen. Posten får betala den härverksamheten. Jag säger inte nej till förändringar,men jag säger nej till en försämring. Det är viktigtatt understryka detta.Jag är litet rädd för att den här förändringenkommer att innebära ytterligare försämringar.Själv har jag, som sagt, varit polis. Det har jag variti . Som polis har jag varit med omindragningar av poliskontor. Man har lagt nedpolisstationer och sagt att en viss service ändå skallvara kvar. Det har då varit fråga om öppethållandetvå gånger . Men öppettiderna har intepassat människorna, som alltså inte har utnyttjatden möjligheten. har man bestämt sigför att lägga ned denna service med hänvisning tillatt det är så få människor som utnyttjar den. Manhar då ansett det vara mycket enklare och billigareatt ta bort servicen. Jag är rädd för att det blir påprecis samma sätt när det gäller posten.Ännu en gång vill jag frågakommunikationsministern: det inte bättre attförsöka pröva andra vägar -- med entreprenörereller samverkan mellan olika parter pålandsbygden -- för att möjliggöra att den härservicen kan finnas i fortsättningen också?Anf. 9 Kommunikationsminister ():Herr talman! frågar vilka intressensom skall ha företräde. I och för sig är det en viktigfråga. Men jag tycker att det är en fråga förkunderna, och den frågan kan avgöras efter det attolika alternativ har prövats och kunderna --postmottagarna, hushållen, i glesbygden -- har haftmöjlighet att göra en bedömning.I flertalet fall där postservicen har ändrats -- ettpostkontor ute i glesbygden har ersatts av enlantbrevbärarlinje -- har man gjort bedömningenatt det är fråga om en försämring. I allmänhet hardet varit mycket starka protester mot en sådanförändring. Jag har själv varit med om det mångagånger. Men med lantbrevbäring harman konstaterat att denna service faktiskt är väldigtbra och att den innebär en förbättring.Något av den öppna inställning som krävs i detfallet tycker jag också behövs i det härsammanhanget. Jag gör ingen värdering av försöketnu. Men jag menar att det inte är fråga om att nusöka former för att försämra. I stället är det frågaom att åstadkomma en förändring och om attsamordna olika intressen, så att den här servicenblir så bra som möjligt ute i glesbygden.När det gäller tidningarna tror jag inte att det ärprenumeranternas intresse av att snabb kunna tadel av annonserna som är det viktiga. Nyheter ärfaktiskt en färskvara. Vi upplever väl allagårdagens tidning som inte särskilt intressant. Denvill vi läsa , så tidigt som möjligt.Rusningen till kiosken för att få tag i aftontidningenså snart den har kommit ut vittnar ju om hur stortintresset är bland kunderna.Posten har höga ambitioner när det gäller attupprätthålla en social service. Jag kan försäkra alladebattörer här att vi har täta och nära kontaktermed postens ledning för att diskutera postensverksamhet. I dessa sammanhang är den regionalaoch sociala servicen alltid en av huvudfrågorna.Vi skall behålla vad gott är, men vi måste pröva vadsom är bäst, . Var inte så väldigtängslig! Avvisa inte utan att det har skett enprövning! Det är ett råd som jag vill ge.Det pågår ju försök med samverkan mellan bankeroch andra. Det finns en kontinuerlig strävan efteratt utnyttja alla möjligheter till sambruk. I och försig är det inte något alternativ till det försök som vinu diskuterar, som är ett försök bland många.Anf. 10 ():Herr talman! Till vill jagsäga att det är viktigt att inte svartmåla verkligheteni en diskussion av den här typen. Om kunder intefår sin post förrän efter beror det nog på attdet har varit vinterväglag eller någonting sådant.Lantbrevbärarnas arbetstider sträcker sig mellankl. Posten delas ut före lunchtid.Lantbrevbärarna själva är minst lika intresseradeav att se till att det hela fungerar som vi i egenskapav kunder är av att få posten på förmiddagen.Jag delar statsrådets uppfattning att kunderna, dvs.allmänheten, har blivit oerhört nöjda när man harinfört lantbrevbäring, även om de har protesteratöver att postkontor har lagts ned. Vad beror dettapå? Jo, på att lantbrevbäraren fungerar som ensocial kontaktlänk med yttervärlden.Lantbrevbäraren är den som man kan tala med ochställa frågor till, inte bara om posten utan också omen hel del annat som rör Myndighetssverige.Lantbrevbärarna utgör en av de goda delarna avden offentliga sektorn och tryggheten. En sådantrygghet kan inte upprätthållas om posten delas utmellan kl. 3 och kl. 6 . Det är en viktiginvändning i det här sammanhanget.Jag tolkar statsrådet så att den regionala och socialaservicen som lantbrevbärarna står för är viktig äveni fortsättningen. Huvudinriktningen bör vara attservicen skall bevaras. Också jag kommer attfortsätta att arbeta för detta.Anf. 11 ():Herr talman! Jag fick tyvärr inte något svar frånkommunikationsministern på min fråga om han varberedd att se till att dessa försök når ut också i denverkliga glesbygden.Ines Uusmann sade att jag svartmålar och att detmåste bero på vinterväglag om posten inte kommerföre . Nej, så är det inte alls. Det har varitmycket vanligt förekommande, åtminstone till förett par år sedan -- jag har inte tagit reda på hur detförhåller sig -- t.ex. i min hembygd.Orsaken härtill är att man vill ge lantbrevbärarnaen heltidsanställning. Lantbrevbärarna skall ta enheltidstur i stället för två deltidsturer. Därför får desom bor i slutet av rundan posten så här sent. Dettaär inte alls ovanligt ute på landsbygden.Jag vill deklarera att jag står helt bakom post- ochteleutredningens betänkande, att vi inte skallförsämra servicen på landsbygden. Det som jag harsagt visar snarare ett stort intresse av att förbättra iförsta hand den postala servicen. De socialaambitionerna är oerhört viktiga, men de kanupprätthållas även på andra sätt, om de inte kanrymmas inom den postala delen. Man kan t.ex. hadagliga telefonkedjor mellan de gamla -- nästan allahar telefon.Som jag betonade är det oerhört viktigt attserviceturerna blir omfattande och att de gamlakänner att de får tid på sig med lantbrevbärarenminst . Det är väldigt viktigt attdessa turer företas underpensionsutbetalningsdagarna, så att de gamla kanvara förvissade om att de får sina pengar när deskall ha dem. Det är många sådana små detaljersom är betydelsefulla. Det viktigaste är ändå att detgörs försök och att de utvärderas så att man intebeslutar att sätta i gång innan försöksverksamhetenens knappt är påbörjad, som regeringen tyvärr hargjort i många andra fall.Anf: 12 ():Herr talman! Kommunikationsministern sade attjag gav uttryck för en ängslan. Jag framfördeglesbygdsbornas ängslan inför denna förändring. Vihar tidigare när det gäller statligverksamhet tyvärr sett vad sådana här förändringarkan leda fram till. Man har börjat med en successivneddragning och är hela servicen borta. Detvill vi förhindra. Jag hoppas också attkommunikationsministern vill medverka till att detinte blir någon försämring.Som jag tidigare sade är jag inte emot förändring,däremot försämring.Visst vill man ha sin tidning så tidigt som möjligt.Men det är också viktigt att man får övrig post i tidoch inte efteråt. Detta är inte minst viktigtför de småföretag som bedriver sin verksamhet utei glesbygden. För dem är det en oerhörd nackdel attinte kunna ha samma kontakt med lantbrevbärarensom de har haft.Det är likadant för de pensionärer som har haftmöjlighet ta kontakt medlantbrevbäraren. Man skall inte underskatta densociala biten, för den utgör en viktig del. Jaghoppas att den skall finnas kvar även ifortsättningen.Till sist: Låt oss hjälpas åt för att förbättra servicenpå landsbygden och inte försämra den!Anf: 13 Kommunikationsminister ():Herr talman! Bara en kort kommentar till IngridHasselström Nyvall angående hennes fråga: Det ärnaturligtvis angeläget att detta försök bedrivs så får varierande erfarenheter från olika miljöer.Jag vill bara påpeka att i den mest öde glesbygdenmed de största avstånden bedriver intetidningsföretagen någon egen tidningsutbärningsom alternativ till postens utbärning. Någon sådankonkurrens mellan postens brevutbärning ochtidningsutbärningen finns inte. Framför allt i deområden där det förekommer sådan konkurrenskan posten komplettera sinbrevutbärningsverksamhet och därigenom få ettekonomiskt tillskott. I sådana områden kan detvara intressant att få till stånd en samordning medtidningsutbärningen.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 1990/91:170 ompostservicenAnf. 14 Kommunikationsminister ():Herr talman! har ställt en frågatill mig om jag avser att vidta några åtgärder så attpostverket när det gäller postkontor i tätorteruppfyller sitt sociala ansvar gentemot medborgarnaoch utvecklingsansvar gentemot orten.Post- och teleutredningen framhåller (Affärsverkmed regionalt och socialt ansvar, SOU 1990:27) attformerna för postservicen varierar över landet ochöver tiden. Vidare säger utredarna att ändringar ikundunderlag och postmängd gör att formerna förpostservicen fortlöpande måste anpassas. Påsamma sätt som servicenätet måste byggas ut för attklara ökade postvolymer och service i nyabostadsområden måste formerna för postservicenses över både i tätorter och på landsbygden närkundunderlaget minskar. Det är enligt utredarnanödvändigt för att postverket skall kunnakonkurrera framgångsrikt på sina marknader ochdärigenom fortsatt ha möjlighet att taregionalpolitiska och sociala hänsyn.Postverkets kontorsnät består av ca2 000 kontor. Antalet kontor har de senaste årenvarit i stort sett oförändrat. har antaletärenden och transaktioner på postkontorenminskat markant.Under den senaste sjuårsperioden har såledesantalet inbetalningskort minskat med drygt 30 %.Även antalet banktransaktioner har minskat.Följden av detta är att kontorsnätet står inför enstrukturkris, vilket även påpekats i propositionenNäringsliv för tillväxt (1990/91:87). Strukturkrisen ikontorsnätet, där minskade intäkter inte kankompenseras med motsvarandekostnadsminskningar, är ett hot motstatsmakternas önskemål om en vardaglig ochrikstäckande kontors- och kassaservice.Om postverket skall kunna leva upp till uppsattalönsamhetsmål måste en översyn görasav det mycket kostnadsintensiva postkontorsnätet.Samtidigt skall postverket enligt svaraför en rikstäckande postservice.För att klara båda dessa verksamhetsmål harpostverket drivit ett projekt som skalllämna ett förslag servicenät. I projektetingår representanter för bl.a. riksdag ochpostverket.I den rapport som det pågående projektet skalllämna kommer förslag tillövergripande riktlinjer att lämnas. Dessa riktlinjerkommer sannolikt att innebära att postservice runtom i landet kan komma att bedrivas i förändradeformer, vilket dock inte behöver innebära iförsämrade former. Förändringar kan komma attske i både glesbygd och tätort.Det är i sammanhanget viktigt att ävenuppmärksamma postverkets samarbetsavtal medNordbanken och Sparbankerna, som kan gemöjligheter att behålla postkontor på orter därtillräckligt underlag framöver kan komma attsaknas.Anf: 15 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet för svaret på minfråga. Bakgrunden till frågan är ett konkretexempel.En tätort i med 11 600 hushåll betjänas av tre postkontor, som ger mycket god ochpersonlig service åt sina kunder. Om några veckorkommer två av dessa kontor att läggas ner. Det ärett beslut som har fattats på postens regionalkontori länet.Det är här ett beslut som för kommuninvånarna ärfullkomligt obegripligt. Det är nämligen inte pågrund av brist på ekonomisk lönsamhet somkontoren slås igen. Posten har själv gjort enutredning som pekar på att de båda kontoren ärbärkraftiga.Det är inte min avsikt att här i kammaren diskuterajust de här två postkontorens vara eller inte vara.Men de är för mig ett konkret exempel somförtjänar att lyfta diskussionen till ett principielltplan.Jag utgår ifrån att posten har ett socialt ansvar, intebara i glesbygd utan även i tätorter. I det socialaansvaret ligger naturligtvis frågan omtillgänglighet -- att i princip alla skall kunna ta sigtill sitt postkontor och använda dess tjänster.Hur ser statsrådet på frågan om tillgänglighet? Dethandlar mycket om avståndet från bostaden tillpostkontoret. Jag ställer frågan eftersom inte alla ärlika rörliga. Pensionärer och handikappade kan hamycket svårt att utnyttja postservice om dencentraliseras till ett enda kontor i en tätort.Vi har ambitionen att gamla skall kunna bokvar i sina hem . För att göraden ambitionen till en praktisk möjlighet, måste viju också beakta de gamlas behov av övrigsamhällsservice. Det är ju inte meningen att vi skallisolera våra gamla i deras bostäder. De måstenaturligtvis ha tillgång till sitt postkontor och kunnata sig dit. Eller är tanken den att de skall användafärdtjänsten för att uträtta ett postärende? Eller ärdet som skall använda sin dyrbara tidtill att gå till posten?Vilket alternativ man än väljer fördyrar mankostnaderna för antingen den kommunalahemtjänsten eller den kommunala färdtjänsten.Hur ser statsrådet på frågan utifrån detperspektivet?Det här konkreta exemplet rymmer också en annandimension. När det blev känt att posten tänktestänga de två postkontoren reagerade kundernamycket kraftigt. Man kände till att det inte varlönsamhetskrav som var orsaken till att kontorenskulle stängas -- de var ju lönsamma, det visadepostens egna utredningar. Kunderna hade alltid fåttgod service på de båda kontoren och kunde inteförstå varför man i fortsättningen skulle behöva tasig in till centrum för att uträtta sitt postärende. Detvar inte bara pensionärer och näringslivet somreagerade, utan hela kommunen.Man skrev protestlistor och insändare, och mandemonstrerade. Man gick t.o.m. i fackeltåg för sinapostkontor. Närradion och lokalradion tog uppfrågan. Man uppvaktade sina politiker. Man skrevbrev till generaldirektören. Man använde sig faktiskt av alla sinademokratiska möjligheter. Men det var utanframgång, och man kände en hopplös maktlöshet.Man hade ingen möjlighet att påverka.Det här konkreta exemplet blev också till en frågaom demokrati och inflytande, eller snarare brist påinflytande. För det fick alla klart för sig: Vi haringen som helst möjlighet att påverka beslut inompostverket -- i varje fall inte på den nivå som det härhandlar om.Jag måste fråga statsrådet: det vara så? Skallman verkligen inte alls lyssna på konsumenterna,på brukarna och på kunderna? Jag vill påminna omatt jag ställer frågan utifrån en principiellutgångspunkt.Anf. 16 ():Herr talman! Jag ber att få återknyta till post- ochteleutredningen då den är aktuell i flerapropositioner. Jag har kanske inte så mångasynpunkter på denna fråga som på den tidigare.Men jag tackar för att har ställtdenna interpellation så att spörsmålen kan tas upptill diskussion.Precis i slutskedet av post- och teleutredningen --där vi hade arbetat mycket med förhållandena pålandsbygden och den rena glesbygden -- då vi hadearbetat fram en beredskap för hur dessa frågorskulle hanteras, kom posten med de storanedläggningarna i i städerna, framför alltStockholm, och . Vi i utredningenblev nedringda, eftersom många trodde att dettavar föreslaget av utredningen. Frågor ställdes som:Hur kan man lägga ned posten på Stora Essingeneller på olika ställen i ? Där finns jumånga pensionärer.Detta var inte problem som vi i utredningen hadetänkt igenom. Allt detta kom mycket oväntat.Vi blev då tvungna att själva ta ställning i frågan.Mitt ställningstagande efter att jag hade fått dessatelefonsamtal var, att om valet stod mellanförsämrad service i glesbygden mot att man istäderna fick litet längre avstånd till postkontoren,skulle jag välja glesbygden. Jag tycker att det ärviktigt att hela skall leva och att man har dekontakter som vi talade om tidigare.Samtidigt skulle jag vilja att posten lugnade sig litetmed att göra alltför stora förändringar tills denstora omstruktureringen av verksamheten ärfärdig.Som statsrådet har beskrivit vet vi attkassatransaktionerna minskar. Vi vet att en hel delav tidningsdistributionen har tagits från posten, ochintäkterna minskar.Nu håller nya områden på att byggas upp som skallge nya intäkter. Man borde kunna vänta litet tillsman ser vad detta ger. Framför allt ser jag positivtpå försäljningen av SJ-biljetter. Det är mycket svårtatt köpa SJ-biljetter på en del håll i landet. Det kanha medverkat till att det är färre resande på SJ. Jagtror att det system SJ håller på att utarbeta med020-telefonnummer till centrala telefoner och dettaatt kunden sedan kan gå till sitt postkontor ochhämta biljetten är mycket värdefullt för mångakontor även i städerna.Många kommuner i det här landet har bara ettpostkontor. Då gäller det att göra dessa kontor såeffektiva som möjligt. Tyvärr finns det postkontordär det blir förfärliga köer. Då skulle man kunnaöppna företagskassor, snabbkassor och förenklatursystemen för att inte varje postbesök skallbehöva innebära en halvtimmas väntetid. Det ärinte bra. När det är fråga om att dra in ettpostkontor på en ort, skall man se överorganisationen på det postkontor som skall få taemot fler kunder.Anf. 17 Kommunikationsminister ():Herr talman! Jag tycker att det är bra med detstarka engagemang och intresse som visat sig förpostens verksamhet. Det visar att även världensbästa postverk bedöms ha vissa brister. I varje fallär man orolig för att det skall bli brister i dessserviceverksamhet. Det är viktigt med den typen avbevakning, engagemang och uppslutning bakomden delen av den offentliga verksamheten. Det ären offentlig verksamhet som i vissa andrasammanhang slarvigt kritiseras för ineffektivitetoch brist på medkänsla, osv.I den här diskussionen visar det sig att posten är enuppskattad del av den offentliga verksamheten meddet sociala ansvar som posten har. är man äveni denna diskussion orolig för att den delen skall inågon utsträckning urholkas. Jag delar också denoron. Jag tycker att det är viktigt att så långt det ärmöjligt slå vakt om det fina som finns i detpostverket som redan är uppbyggt.Samtidigt får vi konstatera att de ekonomiskalagarna råder över denna verksamhet. Det gälleratt bedriva den på ett så effektivt sätt som det överhuvud taget är möjligt. Vi kan konstatera att närdet gäller kontorsnätet så befinner sig posten nu inågot som kallas en strukturkris eftersomunderlaget sviktar. Det gäller att göra det bästamöjliga av det i den situationen. Det är i detsammanhanget som den intensiva diskussionen omsamverkan med banker har kommit in i bilden. Jagtycker att posten på ett ambitiöst sätt har försökt attknyta till sig nya funktioner och nyasamarbetspartner. Det är för att slå vakt om detvidsträckta kontorsnät som finns.Icke förty tvingas vi ändå acceptera att en vissförändring sker av kontorsnätet. När IngridHasselström Nyvall vädjar om att posten skalllugna sig litet, kan jag säga att posten har lugnat sigmycket och håller tillbaka processen.Planeringsarbetet fortgår, men det har skett småförändringar i kontorsnätet. Det är just av skälet varit angelägen om att så länge som möjligtupprätthålla nätet och hitta samarbetspartner förnya uppgifter som t.ex. försäljning av tågbiljetter.När det gäller förändringar i den utsträckning somförändringar måste komma till stånd, bör man i detsammanhanget lägga jämlikhetsaspekter på dethela. Uppbyggnaden av kontorsnätet är ganskaojämlik i den meningen att det i vissa områden ärnära till postkontoren, och det är tätt mellan dem.I andra områden har det av historiska skäl blivitganska långt till postkontoren.Det här perspektivet tror jag att man bör ha närman nu ser över postkontorens struktur. Man böracceptera att detta leder till vissa förändringar iområden där det har legat flera postkontornära varandra.Anf. 18 ():Herr talman! Det är alldeles självklart att man skallutgå ifrån jämlikhet och rättvisa, men det ter sigfortfarande ganska absurt och obegripligt attkontor som är lönsamma måste läggas ned. Det harman svårt att förstå.Jag talade förut om hur man uppskattade denservice som fanns på de små postkontoren, och detgjorde jag med stor glädje. Men jag tycker inte attjag har fått något riktigt svar från statsrådet på debåda frågor som jag ställde. Den ena frågan gälldekopplingen till de kostnader som uppkommer påandra håll i samhället genom att utgifter förhemtjänst ökar och genom att man kanske måsteanvända färdtjänst i större utsträckning för att ta sigtill sitt postkontor. Den andra frågan var: Kan viinte alls påverka sådant här? Det är detta sommänniskor frågar mig. Jag kan inte svara dem omjag inte får något svar av statsrådet.Anf. 19 ():Herr talman! Jag kan informera om att en i post-och teleutredningen angelägen fråga var attteleverket skall informera länsstyrelserna ochkommunerna om sina planer, t.o.m. ända ned tillsådant som att lägga ned telefonkiosker. Menmotsvarande krav skrev vi faktiskt inte in när detgällde posten, och det var kanske en miss. Manbedömde nog att posten arbetade så närakommunerna och så tätt intill brukarna, somKristina kallade dem, att man där kundepåverka mer. Jag medger efter att ha hört KristinaSvensson att vi kanske skulle ha haft med enmotsvarande passus beträffande posten. Kanskehade det då gått att påverka något mer.Anf. 20 Kommunikationsminister ():Herr talman! kommer tillbakatill frågan om det rimliga eller orimliga i att lägganed lönsamma postkontor. Jag kan inte bedöma detfall som hon refererar. Jag konstaterar bara att mannär det gäller postkontorsnätet totalt sett inompostverket känner sig vara i en kris, i den meningenatt man har många olönsamma kontor. Totalt settgår det här dåligt ihop. Om man skall klaralönsamheten måste man strukturera om.För att få en totalt sett så effektiv verksamhet sommöjligt måste man dels samverka med andra ochstärka underlaget för så många postkontor sommöjligt, dels göra vissa begränsningar i antaletpostkontor. Detta måste göras utifrån enhelhetssyn, där man tar hänsyn till spridningen avpostkontoren och närheten till dem. Detta måsteockså, som jag sade tidigare, i någon mån göras i ettjämlikhetsperspektiv.På de två konkreta frågorna vill jag svara följande.Beträffande kostnaderna för hemtjänst/färdtjänstär det klart att för den som är bunden till hemmetpå det sättet att han eller hon är i behov avfärdtjänst och hemtjänst för basalaservicefunktioner måste den servicen träda in, mendet kan ju inte belasta postens ekonomi. Därvidlaghar vi ju en ansvarsfördelning.Den andra frågan var: Kan man inte påverka sådanthär? Jo visst kan man det, jag tror mig trots alltkunna säga att posten i allmänhet har varit öppenför kontakter med sina kunder och lyssnar ochdiskuterar. Jag kan inte uttala mig om varje enskiltfall, men har man, som jag sadetidigare, hållit an, lugnat sig och avstått från attgöra förändringar, med hänsyn till de opinionersom har väckts. Men det kan ju inte vara så att mani varje fall där man möter en opinion avstår från attgöra förändringar. Då skulle man aldrig få göranågon förändring.Anf. 21 ():Herr talman! Självfallet begär jag inte attstatsrådet skall uttala sig om ett enskilt fall. Detsade jag också ganska tydligt i mitt förstaanförande. På samma sätt är det ju otänkbart attkostnader för färdtjänst och hemtjänst skall liggapå posten. Men man kan ju undvika det om manhar en service med korta avstånd i tätorterna, så attäldre kan ta sig till sitt postkontor, som man harvant sig vid att göra.I tillväxtpropositionen aviseras något som jag medintresse ser fram emot. Det framhålls där: ''Enfördjupad analys av kostnaderna för postverketsregionalpolitiska och sociala åtaganden börgenomföras.'' Jag hoppas att det kommer att gesvar på en del av de här frågorna.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellation 1990/91:173 omurskogarAnf. 22 Miljöminister ():Herr talman!