prot · GE09119 · 1991-05-27 00:00:00 — Trots detta har deuppenbara brister som motverkar rehabiliteringoch möjligheterna till återgång till arbete.Folkpartiet liberalerna har i ett flertal år påpekatbristerna i våra socialförsäkringssystem, bristersom socialdemokraterna har sagt sig vilja åtgärda,men som de i stället har byggt vidare på ochdärigenom skapat orimliga förhållanden mellanarbete och ersättningar från socialförsäkringen. Låtmig bara påminna om timsjukpenningen, somfolkpartiet liberalerna hävdade skulle leda tillorimliga förhållanden mellan arbete ochsjukersättning. Trots våra varningar innanreformen infördes, tog regeringen ingen som helstnotis om våra påpekanden. Resultatet blev ocksåatt många människor kunde bli överkompenserademedan andra inte fick sin rättmätigasjukförsäkringsersättning. Inte minst är de ökadekostnaderna i systemen en broms för möjligheternaatt tillgodose andra viktiga sociala mål i vårtsamhälle.I dagens betänkande frånsocialförsäkringsutskottet tas ett angeläget tag irehabiliteringsfrågorna. Att rehabilitera mäniskorför återgång till arbete innebär betydandeekonomiska vinster för samhället. Men det heltavgörande skälet till förändringar i systemet är denavsevärt förbättrade livssituationen för dem somgenomgår en lyckosam rehabilitering. Dessasamhällsvinster går inte att värdera i pengar. Denenskilda människans förbättrade livsbetingelserskall ses som det helt avgörande skälet till de förslagsom utskottet lägger fram.Folkpartiet liberalerna har år hävdat attockså socialförsäkringssystemen måste förändrasför att tillgodose andra mycket angelägna mål i densvenska välfärden. Dagens ärende är ett i en långräcka av förändringar som måste göras för attmedlen också skall räcka till andra angelägnainsatser, inte minst för dem som räknas till glömdaSverige.Herr talman! När nu syftet med förändringarna ärgott, är det med stort beklagande som folkpartietliberalerna tvingas framföra skarp kritik mot detsätt på vilket regeringen har hanterat både dettaärende och andra åtgärder isocialförsäkringssystemen.I december varnade jag för det kaos som skulleinfinna sig på försäkringskassorna när man ändradesjukersättningshandläggningen två gånger . I allt väsentligt har tyvärr dessafarhågor slagit in.Det är beklagligt att regeringen i förslaget tillrehabilitering lämnat ett så undermåligtbetänkande att enskilda människor riskerar attdrabbas och handläggningen avrehabiliteringsärenden kommer att försvåras, pågrund av oklarheter om vad regeringen iverkligheten menar med sina förslag.Herr talman! Utskottets handläggare har med storskicklighet försökt att rätta till de allvarligastebristerna. Men detta hindrar inte att utskottet i sinhelhet, inkl. de socialdemokratiska ledamöterna,tvingas kritisera regeringens bristande intresse föratt lägga fram förslag som går att verkställa. Låtmig återigen varna för denna slapphet i regeringenshandläggning. Den luttradeförsäkringskassepersonalen kommer att tvingas tillmånga svåra eller felaktiga bedömningar på grundav de brister som regeringsförslaget innebär, trotsatt vi i utskottet har gjort så gott vi har kunnat.Förslaget till rehabilitering av anställda kommer attställa utomordentligt stora krav på arbetsgivarna.De nya uppgifter som läggs på dem kommer attöppna vägar för insatser för en förbättradarbetsmiljö, och sannolikt kommer många företagatt se över även arbetsorganisation och andrarutiner.Snabbare upptäckt av dem som behöverrehabilitering samt utökade insatser kommer, somjag har framfört, att betyda såväl mänskligasom ekonomiska vinster som är avsevärda. Det ärdärför av yttersta vikt att alla anställda får sammatrygghet och samma möjligheter till rehabiliteringoavsett var de har sin anställning. Det är viktigt attäven de allra minsta arbetsgivarna får möjlighet attleva upp till det ansvar som förslaget ger uttryck för.Folkpartiet liberalerna har därför föreslagit attföretag med uppemot 15 anställda skall undantasfrån ansvaret för rehabiliteringsutredningen.Gränsen 15 anställda ligger också linje med vårtförslag till återförsäkring i sjuklöneförslaget, somriksdagen förhoppningsvis skall behandla senare ivår.Utskottsmajoriteten anför som skäl till att inteundanta de små arbetsgivarna att även de nu fårstörre möjligheter att ansluta sig tillföretagshälsovården. Vi finner inte detta förslagtillräckligt för att tvinga även de allra minstaarbetsgivarna att ta ansvar förrehabiliteringsutredningen. Detta innebär inte attde skall undantas från kravet att medverka irehabilitering av sina anställda. Men vill man ha enrehabiliteringslag som skall ge sammaförutsättningar för alla anställda börförsäkringskassan ta över utredningen vid deminsta företagen.Jag vill gärna ställa frågan till är skälet till att ni inte vill inse de svårighetersom finns i de minsta företagen?Fru talman! Den enskildes integritet måste betonasvid rehabiliteringsutredningen. Vi finner detsjälvklart att inte skall lämna utinformation om den enskilde utan att samtyckefinns. Detta bör ge regeringen till känna.Vi vill också betona att irehabiliteringsarbetet bör ta till vara denkompetens som finns vid företagen.Beslutsfattandet måste decentraliseras så långt utsom möjligt. Man måste också stimulera mindreföretag att samverka i rehabiliteringsarbetet. Ensjälvklarhet måste vara att en allsidig rehabiliteringskall vara att föredra framför återgång till dentidigare arbetsplatsen.Riksdagen har för sedan knäsatt principen attdet skall vara mer lönsamt att arbeta än av olikaskäl vara frånvarande från arbetet.Utskottsmajoritetens och regeringens förslag tillrehabiliteringsersättning innebär i vissa fall atthögre ersättning kan utgå än vid förvärvsarbete.Detta är oacceptabelt och rimmar inte medriksdagens tidigare beslut när det gällersjukförsäkringen. Vi kräver därför att regeringenåterkommer till med förslag som germöjlighet till en ''trappa'', som dels stimulerarrehabilitering, dels gör det lönsamt att återgå iarbete.Fru talman! Att rehabilitera en sjukskriven tillåtergång till arbete är en svår och ofta krävandeinsats. Det är därför av yttersta vikt att reglernainte är utformade så, att de motverkarrehabilitering. infördes fler nivåer isjukpenningförsäkringen. Den som kunnat varasjukskriven till en fjärdedel tvingas nu tillförtidspension på halv eller tre fjärdedels tid. Detvore intressant att höra vad som ligger bakomsocialministerns förslag i denna fråga. Enligt minuppfattning är det ett direkt hinder irehabiliteringsarbetet.Fru talman! När ett handikappat barn fyller 16 årövergår vårdbidraget i regel till förtidspension ocheventuell handikappersättning. Folkpartietliberalerna har med skärpa hävdat atthandikappade ungdomar som studerar inte fårförtidspensioneras. Ingen möda får sparas när detgäller att pröva deras förutsättningar till arbeteefter utbildning. Att pensionera dem innebäralltför ofta slutsteget i rehabiliteringskedjan. Dettakan inte accepteras. Det är därför ett av deviktigaste skälen till att liberalerna varjeår kräver ytterligare insatser för att skapaförutsättningar till förvärvsarbete för ungahandikappade.Fru talman! Ett mycket stort antal aktörer inomsocialförsäkringens verksamhet är överens om attnuvarande arbetsskadeförsäkring är det främstaskälet till att människor inte kan rehabiliteras.Regeringen har ett flertal gånger, även i denproposition som vi behandlar , uttryckt sammaåsikt. Att regeringen även i denna fråga sprungitfrån en överenskommelse har väl slutat attintressera någon. Svikna överenskommelser börjarju bli vardagsmat.Folkpartiet anser att en förlängning avsamordningstiden mellan sjukförsäkringen ocharbetsskadeförsäkringen från 90 är enväsentlig åtgärd till dess arbetsskadeförsäkringenhar reformerats. Vi kräver därför att regeringenskall återkomma med förslag, så att detta kan skesnarast.Låt mig också säga att arbetsskadeförsäkringen intelängre kommer att fungera när den som påpekatsav många, har en brist på 14 miljarder och1995 kommer att ha en brist på 75 miljarder iarbetsskadefonden, om inget görs. Ingen ansvarigpolitiker kan väl acceptera detta. Tydligen är det såatt regeringen inte kommer att vidta några somhelst åtgärder.Vi är väl medvetna om att facken inte accepterar enförändrad arbetsskadeförsäkring. Men det är enaning magstarkt att i klartext markera att även SAFvill skjuta på en förändring. SAF har ju i myckettydliga dokument från sin kongress redovisat sinåsikt, och fru talman, jag tvivlar faktiskt på vad somsägs i propositionen i denna fråga.Låt mig också för säkerhets skull -- för att ingenmissuppfattning skall ske -- att folkpartietliberalerna är mycket måna om att det skapas enobligatorisk ansvarsförsäkring, så att intemänniskor drabbas om olyckan skulle varaframme. En arbetsgivarförsäkring skall lagfästasoch utformas så, att ytterligare incitament skapasför ökade insatser för en förbättrad arbetsmiljö. Vibeklagar verkligen att regeringen inte inser attarbetsskadeförsäkringen är nyckeln till en effektivrehabilitering. Sker inga förändringar i den,kommer många som väntar på beslut i sittarbetsskadeärende att avstå från rehabilitering tilldess arbetsskadan är reglerad. Vad detta kostarsamhället i pengar och den enskilda människan ipersonligt lidande bortser regeringen tydligen från.Fru talman! Med anledning av motion Sf49 villfolkpartiet liberalerna framhålla att kvinnornashöga sjuktal är så allvarligt att mycket storaansträngningar måste göras för att komma till rättamed bristerna såväl i arbetslivet som i kvinnorsdubbelarbete. Dessa problem måste tas på mycketstörre allvar. Kvinnors sjukfrånvaro måste nogakartläggas, och djupgående analyser av orsakernamåste göras.Fru talman! Låt mig som avslutning ocksåframhålla att dagens beslut om snabbare och ökadrehabilitering inte får medföra att kroniskt sjukaoch handikappade diskrimineras påarbetsmarknaden. De arbetsmarknadspolitiskaåtgärder som är avsatta för dem måste utökas,om de skall ge dessa grupper en förbättrad ställningpå dagens arbetsmarknad.Fru talman! Med detta vill jag yrka bifall tillreservationerna 2 och 14. Självfallet står jag bakomäven de övriga reservationer som folkpartietliberalerna har fogat till detta betänkande.Anf. 36 ():Fru talman! Det har ofta när videbatterat betänkanden frånsocialförsäkringsutskottet funnits anledning atttacka kanslipersonalen för ett gott arbete. Det harvi anledning att göra även . Regeringenhar lyckats presentera ett lagförslag som inte pånågot sätt var fullgånget. Flera åtgärder måste tillför att vi förhoppningsvis skall kunna se en bättreprodukt träda i kraft den 1 januari 1992.Det kan finnas anledning att citera utskottetsskrivning i de synpunkter som avslutarbetänkandet. ''Utskottet har som framgått ovanfunnit en rad brister i regeringens förslag, särskiltvad gäller ersättningssystemet. -- -- -- Bristerna är ivissa fall så väsentliga att utskottet övervägt omregeringen borde komplettera lagförslaget innanriksdagen tar ställning till det. För att man i förstahand hos ochförsäkringskassorna redan nu skall kunnaförbereda genomförandet av reformen och påbörjautbildningsinsatser m.m. föreslår utskottetemellertid att godtar det framlagdaförslaget med vissa ändringar och i övrigt begär attregeringen återkommer med kompletterandelagförslag som skall kunna träda i kraft närreformen genomförs .'' -- Det ärden lilla brasklapp som finns med och som jagverkligen instämmer i.Det är alltför många lagförslag som lämnatregeringen som varit behäftademed grava fel. Vi i kan dock med vårareservationer acceptera delar av förslaget av detskälet att vi länge drivit kravet på rehabiliterandeåtgärder och en ändrad arbetsskadeförsäkring ochatt vi anser det viktigt att ett första steg nu äntligentas.Många rehabiliteringsprojekt har visat godaresultat ute i landet, och förhoppningen är att dettalagförslag skall bidra till att korta människorssjukskrivningsperioder och att en bättrearbetsmiljö skall åstadkomma bättreförutsättningar för att förhindra att arbetsskadoruppstår. Införandet av sjuklön ocharbetslivsfondens insatser bidrar också var för sigtill detta.Redan den förändring av kompensationsnivån isjukersättningen som trädde i kraft harvisat på sjunkande sjuktal. Jag trodde inte atteffekten skulle bli så dramatisk som den tydligenblev. Jag väntar med stor spänning på en analys avhela händelseförloppet. Detta har inneburit storabesparingar i sjukförsäkringssystemet, pengar somrimligen borde kunna gå tillbaka till rehabilitering.Centerpartiet har inte kunnat acceptera förslagetatt försäkringskassorna skall spela rollen avspindeln i nätet. Det finns flera skäl till detta. FAS90, framtida datastöd, är enanledning. Vi anser att det finns kanalersom borde utnyttjas för att finna och spåra sjukadär arbetsmiljön och behovet av rehabiliteringväger tungt. Inte minst primärvården möter deflesta som söker läkarhjälp. Med en utveckling avprimärvården kommer där också att finnas godkännedom om sjukdomsförhållanden ocharbetsförhållanden.I är ju alla partier ense omfamiljeläkarsystemet. Varför inte utnyttja denutvecklingen mer när rehabiliteringen skall byggasut? Företagshälsovården känner redan i dagarbetsplatsernas miljö och de arbetsgivare sombehöver stöd för att ta det ansvar som de bör ta fören god arbetsmiljö.Även företagshälsovården borde kunna utnyttjas idessa sammanhang. Det är mycket populärt förnärvarande att bygga upp nya organisationer för attpå det sättet förhoppningsvis förbättraarbetsresultatet. Jag är inte helt övertydad om attdetta alla gånger är lösningen. Varför inte ge redanbefintliga organisationer den förstärkning debehöver för att klara de nya uppgifter som man kanlägga på dem? Där finns också den kompetens somi dag kanske saknas inom försäkringskassan.I vår reservation nr 1 utvecklar vi vårt synsätt.Detta är också grunden för vårt ifrågasättande avatt FAS 90 genomförs. Men om man gerförsäkringskassan uppdraget att vara spindeln inätet i rehabiliteringen måste ett datasystem avFAS 90-typen troligtvis också finnas med för attsamordna alla de instanser som då krävs för att nåeffekt.Arbetsgivaren skall ha ett ansvar för en godarbetsmiljö det är helt klart. Vissa mindrearbetsgivare kan dock få problem att med småresurser klara detta. I så fall bör försäkringskassanställa resurser till förfogande för att genomföra dendelen.I propositionen har man helt glömt bort denmedicinska rehabiliteringen, som är grunden i allannan rehabilitering. Vi anser att det finns allanledning att utnyttja primärvården ochföretagshälsovården i det sammanhållande arbetet.Medicinsk rehabilitering blir med utskottets förslagersättningsberättigat.Integritetsproblemen blir synnerligen kännbara närså många instanser finns inblandade i detrehabiliterande arbetet. Utskottsskrivningen ärnågot tvetydigt: dock avslutas den med att denenskilde måste lämna godkännande för attarbetsgivarna skall få del av sjukdomsdiagnosen.Som reservant litar jag dock inte helt på utskottetsställningstagande, så de inledande skrivningarnakan tolkas på ett annat sätt.Kvinnorna utgör en stor andel av den stora gruppenav arbetsskadade. Deras monotona arbete medmånga belastningssjukdomar som följd böruppmärksammas speciellt irehabiliteringssammanhang. Det krävs ökademöjligheter att påverka arbetsmiljön ocharbetssituationen. Vi anser att man i detsammanhanget bör beakta även deras socialasituation.Ett stort antal sjukskrivningar beror många gångerpå ett begynnande missbruksproblem. Detta gällerinte minst kvinnor, som döljer sitt missbruk underlång tid. Det föreligger stora svårigheter förarbetskamrater och arbetsgivare att komma tillrätta med de problemen.Många frivilligorganisationer har goda kunskaper,som borde kunna tas till vara i dessa sammanhang.Vad som är viktigt är väl att alkoholens roll beaktas.Det är tyvärr inte alltid så . Här krävs storainformationsinsatser till den personal som kommeratt handlägga rehabiliteringsärenden.Det förekom alltför ofta innankompensationsgraden sänktes i sjukförsäkringenen överkompensation inomsjukpenningersättningen. Vi i anseratt den nya rehabiliteringsersättningen med 100-procentig kompensation inte får innebära att enöverkompensation kommer till stånd.Det måste löna sig att arbeta även i dessasammanhang annars kommer motivationen attfullfölja rehabiliteringen att utebli.I propositionen föreslås attrehabiliteringsersättning skall kunna utges fram tillden månad man fyller . Vi i anser attdenna åldersgräns är märklig. De flestasjukskrivningar i den åldern är nog motiverade avutslitningssjukdomar. Motivet för att rehabiliterasför enstaka verksamma månader eller år iförvärvslivet har inte klarlagts ens iutskottsbetänkandet. Utskottet avstyrker vårmotion i den frågan. I propositionen finns ingamotiv för denna 65-årsgräns. Visserligen skall detövervägas när rehabilitering skall bestämmas, sägerman, men det är enligt vår mening mer motiveratatt sätta denna gräns till 60 år.En fjärdedels förtidspension kan i många fallinnebära en fortgående kontakt med arbetslivetmed möjlighet till återgång till detsamma utanalltför omständliga procedurer. Vi föreslår därför ien reservation att regeringen bör lägga fram ettsådant förslag. Både och moderaternasrepresentanter har i tidigare inlägg också motiveratvår reservation.Att ungdomar förtidspensioneras på grund av etthandikapp måste undvikas.Förtidspensioneringen har en tendens attpermanentas, vilket är djupt olyckligt för dennagrupp. Skälen för att finna ett annat system förersättning till dessa ungdomar är därför starka. I enreservation ger vi regeringen i uppdrag att läggafram ett förslag därom.Arbetshjälpmedlen har stor betydelse för att enarbetsplats skall kunna utnyttjas.Arbetslivsfondens medel bör kunna användas fördetta ändamål, och det gäller även föregenföretagare. kan enkla åtgärderförhindra utslagning från arbetslivet. Därför måstealla vägar prövas för att tillgodose behovet avarbetshjälpmedel.Jag har i många sammanhang krävt attarbetsskadeförsäkringen skall reformeras. Det ärorimligt stora summor pengar som på detta sätt gårut till grupper som kanske inte är de mestberättigade till denna extra dusör. kostaradministrationen betydligt mer än vad självaersättningen därefter uppgår till. Tyvärr harregeringen inte lyckats åstadkomma ett förslag somvi har kunnat ta ställning till . Det är bara attbeklaga.År 1987 bifölls en motion från om enanalys av arbetsskadeförsäkringen. Dettaresulterade dock inte i något påtagligt.Arbetsmiljökommissionen tillsattes så attsocialdemokraterna skulle klara debatten införvalet. Därefter har det förflutit , menfortfarande har arbetsskadeförsäkringen sammautformning och utgör samma propp irehabiliteringssystemet. De pengar som rinner utgenom detta system har kunnat brukas på ett för deflesta bättre sätt. I en reservation kräver vi frånoppositionen att samordningstiden förlängs till 180dagar. Det skulle medföra en förbättring avsituationen. Vi förväntar oss att man snabbtåterkommer med förslag vad gällerarbetsskadeförsäkringen i övrigt.Vi anser att arbetsskadebegreppet måsteomprövas. Det är inte rimligt att avalla arbetsskadeanmälningar nu godkänns somarbetsskada. Vi anser därför att det finns allanledning att ompröva denna försäkring vad avserarbetsskadebegreppet. Jag vet att denna försäkringär närmast helig för socialdemokraterna. Men denhar spelat ut sin roll både när det gäller att spåradålig arbetsmiljö och att ge en aktiv rehabilitering.Därför finns det skäl att ompröva den.Fru talman! Jag yrkar bifall till vår reservation 1 ochtill reservationerna 3 och 16. ställer siggivetvis bakom alla reservationer som vi i övrigtfogat till betänkandet.Anf. 37 MARGÓ ():Fru talman! I takt med att samhällets kostnader försjukdom och ohälsa har stigit har också kritikenmot vårt socialförsäkringssystem ökat. Deohälsosamma arbetsmiljöerna har inte utsatts församma hårdhänta behandling och debatt som vårsjukförsäkring och arbetsskadeförsäkring. Ändå ärdet helt klarlagt att en stor del av vår ohälsa ochlångtidssjukskrivningar beror på arbetets art,organisationen och/eller arbetsförhållandena iövrigt.Därför har vi väntat på förslag frånregeringen om åtgärder som riktar sig mot de dåligaarbetsmiljöerna, och vi har väntat på förslag vilkasgenomförande skulle minimera utslagningen frånarbetslivet.Rehabiliteringsutredningen, som tillsattes redan1985, lade fram sitt betänkande 1988. Regeringenhar alltså tagit god tid på sig att komma med förslagtill åtgärder. Detta gjorde givetvis attförväntningarna på det kommande förslaget varganska stora.Så kom då regeringens proposition i slutet av marsi år. En så sent framlagd proposition medför i stortsett en månads aktivt utskottsarbete, om riksdagenskall hinna fatta beslut innevarande . Ivanliga fall och med mindre förslag är det kanskeinte orimligt med bara en månads arbetstid, menden här gången har det varit alldeles för kort tidmed hänsyn till de stora förändringar som förslagetfaktiskt innehåller. Jag vet att det är fler än jag somhade önskat tid för hearings med berörda instanseri det här ärendet. Jag tror också det hade varit braom vi hade fått mer tid så att de berörda fått klartför sig vilka förändringar och framför allt ökadekrav som regeringsförslaget kommer att medföra.Jag tycker inte att det räcker med att hänvisa till attrehabiliteringsberedningens betänkande funnitstillgängligt . Utredningens förslag skiljersig faktiskt på flera väsentliga punkter frånpropositionens förslag. Jag fruktar att många ibörjan blir överraskade när deupptäcker att den här lagen har trätt i kraft och servad den innebär för dem. Den här sortens ärendenär inte av den karaktären att man lyckas intresseramassmedia för dem och den vägen kan få hjälp attsprida innehållet i förslaget samt därmed få tillstånd en debatt.Det var tidsbristen. Därtill kommer att regeringensförslag hade stora brister. Jag tror, fru talman, attdet tillhör det ovanliga att ett enigt utskott skriveratt propositionens förslag hade så stora brister -- om man fick göra vad man ville -- hadeskickat tillbaka förslaget till regeringen och sagt: Seöver förslaget en gång till innan ni lägger det påriksdagens bord! Att vi i utskottet trots alltbehandlade förslaget berodde på -- det var vi ocksåöverens om -- att det var nödvändigt att få ett beslutså att förberedelsearbetet ute på fältet kunde börja.Att det över huvud taget blev möjligt för utskottetatt lägga fram ett betänkande med förslag tillriksdagen är till största delen, som ocksåföregående talare sade, vårt utskottstjänstekvinnors förtjänst. Äras den som äras bör.Utskottet har kompletterat och förbättratinnehållet i regeringsförslaget på flera punkter.Vänsterpartiet har fått gehör för många av sinakrav. Jag tycker det är bra och riktigt att utskottetslår fast att en anställd som blir föremål förrehabiliteringsutredning har rätt att bli bådeföreträdd och biträdd av facket om han eller honkänner att det stödet behövs. Det kan faktisktuppstå situationer när man som anställd på förhandvet att man har en annan uppfattning i ärendet änvad arbetsgivaren har. Då är det inte alltid så lättatt ensam klara debatten med arbetsgivaren ochförsäkringskassan om synen på vad man skall görai framtiden. Då kan det vara skönt att känna har möjlighet att få stöd av facket.Vi har också fått gehör för vårt krav attrehabiliteringsersättning måste kunna utgå längretid än det år som regeringen usprungligen ville sättasom gräns. Det finns ett otal anledningar till att enrehabilitering måste få ta . Vi pekade i vårmotion på det faktum att det har visat sig attmänniskor som behöver omskolas av hälsoskälmånga gånger har brister i sin basutbildning. Enförutsättning för en lyckad rehabilitering -- mankanske inte bara behöver byta arbetsuppgifter, utanman kanske måste ge sig in på ett helt annatarbetsområde -- är då att man fårkomplettera sina baskunskaper.Utskottet har, precis som mitt parti, en annanuppfattning än den som regeringen ger uttryck för ipropositionen i fråga om sjukskrivningstidenslängd. Regeringen har angivit att regel bör vara attsjukpenningen skall övergå tillsjukbidrag eller sjukpension.