prot · GE0958 · 1991-02-07 00:00:00 — Mendet avgörande tycker jag är att det kreditinstitutsom har hela världen som arbetsfält, Moodys,har konstaterat att det nu är dags att sättaned ställning.Jag ställde flera frågor om hur regeringen tänker sigfinansiera de nya bidrag som kommer till: Detextra pensionstillägget, de många nyabostadsbidrag som måste betalas ut på grund avskatteomläggningens hårda effekt för lägreinkomsttagare, hur man skall täcka det bortfall manfår när man inte längre samordnararbetsskadeförsäkringen med sjukförsäkringen.Allan talar om ordning och reda i sittbudgetarbete och att det skulle utmärkasocialdemokraterna gentemot borgerliga partier.Vad är det för ordning och reda om man innandessa frågor kommit att prövas i utskotten fårkonstatera att nu gäller förslagen inte längre? Nuskall man inte samordna arbetsskadeförsäkringenmed sjukförsäkringen och därmed göra enbesparing på en och en halv miljard.Jag frågar: Vilka skatter kommer ni att höja? Detär traditionellt det sätt på vilket man balanserarbortfallande besparingar när inte rörelsen villhänga med i vändningarna.Allan införde något nytt. Han anser attkonsumentprisindex inte mäter de priser somkonsumenterna får betala. Han beskyllde mig föratt ha för höga tal.Jag säger att med den skatteomläggning vi haft fårvi en uppgång , , som föross upp till 12--. Detta bestrider inte AllanLarsson. Detta är kostnader som drabbar löntagareoch andra inkomsttagare. De skall betalas medderas pengar. Genom att regeringen varit så envismed att inte kunna sänka skattetrycket får de intetillräcklig kompensation genom sänktinkomstskatt.Sedan måste jag återigen konstatera att det tydligeninte finns något intresse för att diskutera detverkliga problemet i svensk ekonomi, nämligen denallt sämre externbalansen, balansen motomvärlden. Detta tycker jag är lättsinnigt. Detta ärdet verkligt stora problem vi kommer att få brottasmed framöver, oavsett vem som är finansminister.Det är inte så mycket frågan om huruvida manklarar budgetsaldot med manipulationer medpengar från Arbetslivsfonden eller vad det kanvara.Anf. 27 () replik:Herr talman! Det är inte särskilt snyggt avfinansministern att kasta ur sig beskyllningar utanatt någon vet vad de innehåller. hadesamtliga oppositionspartier det tvivelaktiga nöjetatt bli inbjudna till för att iefterhand syna regeringens påståenden då. Jag troratt samtliga oppositionsföreträdare här kanintyga att departementets s.k. beräkningar föllsamman som ett korthus. Det var fråga om att manhade läst fel i motionerna, räknat in långsiktigareformförslag som ej föreslås för det aktuellabudgetåret, glömt att observera begäran omfinansieringsförslag och tagit med tillkännagivandetill regeringen.Man kan göra precis som man vill, men man skallgöra det öppet, inte bara kasta ur sig lösapåståenden.När det gäller den borgerliga regeringen vill jagbara säga att man inte kan jämföra en svårlågkonjunktur med en av de bästa högkonjunkturersom varit och försöka i absoluta tal jämföra ochsäga att det ena var bättre eller sämre.Jag vet att under den borgerliga regeringstidenförsämrade man inte för människorna på ett sådantsätt att man ökade klyftor. Man hade en rättvisfördelning, faktiskt, som vi intehar sett maken till när vi haft ensocialdemokratisk regering. Man försämrade inteheller regionalt så att klyftorna ökade mellanregioner. Jag rycker det är någonting att tänka på.Man bör nog vara litet aktsam med att , tio årefteråt, fortfarande jämföra med vad denborgerliga regeringen gjorde. När den borgerligaregeringen suttit fick vi höra att det varfruktansvärt att nämna vad den socialdemokratiskaregeringen gjort tidigare.Men får väl socialdemokraterna stå på egna benoch ta ansvar för vad de åstadkommit under dennatid, som faktiskt är ganska lång.Jag tycker att det är oerhört viktigt i politiken respekterar människorna och deras önskemålom att vara fria människor och fritt få bestämmaöver sig själva. Detta innebär även att man skallkunna klara sig på sin lön.Bidrag skall naturligtvis finnas för de tillfällen därman inte själv kan råda över saker och ting. Och detkan naturligtvis inte svenska folket överskattesystemet, som vi har beslutat här i riksdagensom det verkar, för man skall inte göra någontingsom de tycker. . .Jag vill avsluta denna debattomgång med att sägavad vi i centern tyckersänk matmomsen, utredhöjd grundpension, inför vårdnadsersättning,anpassa skattesystemet till EG och differentieramomsen åtminstone, så att folk kan leva på sin lön.Anf. 28 () replik:Herr talman! Att vårt budgetalternativ handlar omminskad konsumtion för hushållen berornaturligtvis på att vi tar konsekvenserna avmiljöfrågorna. Det är naivt att tro attmiljöproblemen kan lösas som denprivata konsumtionen ökar. Vill vi göra verklighetav att sätta miljöfrågan i första hand då inträffaralltså vissa konsekvenser.En konsekvens är att vi inte kan fortsätta att ökavår privata konsumtion som vi har gjort tidigare.Men för att detta skall fungera måste vi slå vakt omde svaga grupperna i samhället. Det har vi försöktgöra med en skatteskala som har annanfördelningsprofil än den socialdemokrater ochfolkpartister kommit överens om. Det är ingenmoms på basmat, ingen moms på kollektivtrafikm.m.Men sätter man miljöfrågan längst ned pådagordningen och prioriterar högsta möjligaprivata konsumtion för hushållen, då kommer manatt naturligtvis till ett annat resultat. Det är här denpolitiska avvägningen ligger, och det är detta somväljarna får ta ställning till.Sedan åter till EG-frågan. Det lät på att alternativet var att vi skulle stänga in oss iSverige. Men varken jag eller harnågonsin talat om att stänga in oss i och draner några barriärer.Vad jag har frågat är: Var det så, att vi så att sägasålde ut den demokratiska rättigheten att riksdagenfattar beslut för att i stället flytta besluten tillBryssel? Det handlar här om en mycket viktigprincip, och detta är dessutom en demokratifråga.Vi kan bedriva ett internationellt samarbete, ettsamarbete med och hela övriga världen,utan att besluten för den skull behöver flyttas frånriksdagens kammare till andra byråkratier.Anf. 29 () replik:Herr talman! oroar sig väldigtmycket för vem som skall bli finansminister i en nyregering. Jag inser att han, liksom alla andra,hoppas och tror att vi får en ny regering. Men detär som återstår före valet. Det voredärför bättre att finansministern hade ambitionenatt ägna sig åt att se till att den politik som förs framtill dess inte ytterligare medverkar till enförsämring av ekonomiska läge. Medåtminstone någon eftertanke kunde välfinansministern beakta de samordningsproblemsom finns t.ex. när det gäller LO och andra delarav arbetsrörelsen -- detta för att förtroendet för denframtida ekonomiska utvecklingen inte skallförsämras ytterligare. Om verkligenvill vara med och fördela ministerposter i enborgerlig regering, måste han faktiskt byta parti.Sedan några kommentarer till det som MaggiMikaelsson nämnde om skattereformen ochkvinnorna. De personer och de hushåll i Sverigesom främst gynnas, som främst kommer att fåglädje av skattereformen, är de som bäst behöveren ekonomisk tillväxt, dvs. som bäst behöver deresurser som skapas vid ekonomisk tillväxt.Skattereformen främjar ju tillväxten. Det äralldeles uppenbart att det är de som har detganska dåligt ställt, som har låga löner -- och detgäller många kvinnor -- som är bortglömda i densocialdemokratiska fördelningspolitiken. Det talasju om det glömda . Det är alltså för dessapersoner som skattereformen kommer att vara tillstörsta glädje. Det behövs långt fler insatser för attförbättra kvinnornas vardag. Det behövs alltså merav barnomsorg, valfrihet i barnomsorgen och enöppnare arbetsmarknad. Det gäller att slopaoffentliga monopol, så att även kvinnorna får rättatt välja jobb på en bred arbetsmarknad -- i likhetmed vad som gäller för män i dag.Herr talman! Sedan har jag en bön till AllanLarsson, som ju har rätt till ytterligare etttiominutersinlägg. Jag skulle nämligen vilja attfinansministern något kommenterar det som är detstora och överhängande problemet i svenskekonomi . Frågan är ju: Hur skall vi klarasysselsättningen, och hur skall arbetslöshetenmotverkas? Det går inte -- jag har ju tidigarekonstaterat det och jag tror att -- att öka den offentligasysselsättningen, som man gjorde . Detgår inte att devalvera, som vi gjorde på 80-talet.Dessutom går det faktiskt inte att lita till AMS, somju inte skapar några verkliga jobb. I stället krävs entillväxtfrämjande politik. I det avseendet har ni endålig politik. Av hänsyn till kanske LO och andradriver ni förslag som direkt förstör detillväxtbefrämjande krafterna. Det är, herr talman,faktiskt alldeles uppenbart att det som behövs är enborgerlig politik. Jag förstår att det är svårt ochmotbjudande för en socialdemokratisk regering.Men borgerlig politik drivs bäst av en borgerligregering, och en sådan skall vi skaffa oss.Anf. 30 () replik:Herr talman! Först några ord till omskattereformen. Hon säger att inkomstklyftornamåste vidgas för att de sämst ställda skall få detbättre. Ursäkta mig, men jag tror inte på en sådanpolitik. Jag känner människor som har låga löneroch dessa har helt andra erfarenheter avskatteomläggningens effekter.Allan talar om de förbättringar som skeddeunder 80-talet -- höjda barnbidrag och nya jobb. Ja,det är bra att vi fick dessa förbättringar. Men de ärhistoria , för nedmonteringen har faktiskt börjat.För resten: Hur mycket av vår generellavälfärdspolitik kan vi behålla med ett EG-medlemskap, som kräver en harmonisering påskatteområdet?Att köpkraften kunde räddas berorpå att förvärvsfrekvensen när det gäller kvinnor harblivit större. Det är alltså kvinnorna som har räddatköpkraften. Höjningen av barnbidraget är en reneftergift -- ett sätt att kompensera de lågavlönadeför skatteomläggningens negativa effekter. Mensamtidigt som kvinnornas förvärvsfrekvens harblivit större -- genom att dessa, som sagt, har jobbatmera -- ökar antalet arbetsskador ochlångtidssjukskrivningar just bland kvinnorna. Detär ju kvinnorna som har tvingats anpassa sig till denarbetsorganisation som gäller och som inte ärskapad för resp. av kvinnor. Det också därför somdet är ett slag i ansiktet på framför allt kvinnornanär sjukförsäkringen försämras ocharbetsskadeförsäkringen ifrågasätts.Sedan några ord om den fulla sysselsättningen. Föross i är målet om full sysselsättningöverordnat alla andra mål. Vi har inte råd attprioritera inflationsbekämpning framförarbetslöshetsbekämpning. Vi har inte råd medarbetslöshet, som ju kräver pengar. I mångaeuropeiska länder är inflationen låg, medanarbetslösheten är mycket högre än arbetslösheteni . En stor del av skatteinkomsterna går tillarbetslöshetsunderstöd. Det tycker vi ivänsterpartiet i är en dålig politik. Det är i och försig nödvändiga utgifter. Men det här innebär intenågra produktiva satsningar.Vad är det som säger att på ett avgörandesätt skulle klara både full sysselsättning och låginflation vid ett inträde i EG?Dessutom vill regeringen med hjälp avRehnbergkommissionen sätta en nosring påfackföreningsrörelsen. Hur kommer det sig attregeringen inte sätter lika stark press påprismekanismerna i samhället? I det avseendetförlitar man sig på löften från livsmedelsindustrin.Hur länge skall detta fortsätta? Och tänk om detinte hjälper med . Hur låga löner och hur låga vinster trorAllan att det behövs för att företagen skallstanna i och investera här? Hur många årtror att det behövsstabiliseringsavtal? Det skulle vara intressant att fåbesked.Vad som behövs är en politik som syftar till ensolidarisk tillväxt i ekologisk balans. Vi måste satsapå utbildning och forskning. Vi måste satsa påinvesteringar i infrastrukturen och på en aktivarbetsmarknadspolitik. Dessutom måste vi satsa påsjukvård och rehabilitiering. Det är produktivpolitik. Slutligen måste vi satsa på barnomsorg föralla barn. Om vi gör detta, skulle vi kunna få ettsamhälle i ekonomisk balans.Anf. 31 Finansminister ():Herr talman! talade om reallönerna.Jag vill bara understryka ett par fakta, utan att förden skull vara polemisk. Mellan 1979 och 1983sjönk reallönerna. Löntagarna förlorade igenomsnitt en månadslön under den perioden.Sedan ägnade vi 80-talet åt att återställareallönerna efter skatt. är det nunågot bättre. Men glöm inte vad som hände underde här åren med svensk ekonomi och medreallönerna!Lars talade också om skattetrycket. Mendå är det värdefullt att ha i minnet att utgiftstrycket,som är den viktiga delen i den här frågan, 1982, dåden socialdemokratiska regeringen tog över, varmycket högt. av vår samlade produktion gickbort i form av offentliga utgifter. Vi har pressat neddetta procenttal, och är vi nere på . Vi harambitionen att ytterligare pressa ned de utgifterna.Det är en förutsättning för att det skall gå att sänkaskattetrycket. Men man får inte, bara för attskattetrycket börjar sänkas, tro att man inte skall fåproblem. Det är det som jag har velat peka på i minredovisning av den situation som uppstår när man åena sidan lovar 14 miljarder i ökade utgifter och åandra sidan lovar skattesänkningar på 36 miljarder.Får jag, herr talman, ägna de sista minuterna avmitt anförande åt att knyta an till om sysselsättningen. sadepolemiskt att jag skulle hoppas och tro på enborgerlig regering. Så är det inte. Jag kan försäkraAnne att det är det sista jag skulle önskamig. Jag försökte beskriva vilkensituation ni harförsatt er i med de motioner och de förslag som nihar lagt fram.Jag har i denna debatt kunnat konstatera att BengtWesterberg inte vill ta hand om detta och skapa engemensam politik. Jag har frågat: Vem annars skallgöra det? Ingen av er har anmält sig. Vi får se underde kommande månaderna -- som är det kvar till valet -- vemsom vill ställa upp och säga: Jag är beredd att taansvar för att skapa en samlad politik. Ännu har jaginte hört någon som är beredd att göra det. Jagtänker ställa frågan i fortsättningen också, och vi fårse vad jag kommer att få för svar.Det som är den helt avgörande frågan, som jag serdet, under det här året är naturligtvissysselsättningen, kampen mot arbetslöshet. Jag harett starkt personligt engagemang i denna fråga. Jaghar ägnat åt olika funktioner, och jagtror mig förstå något om arbetsmarknaden och jagtror mig förstå också människor som drabbas avarbetslöshet. Därför vill jag varna för denbeskrivning som ibland ges, där man säger att vimåste välja mellan att bekämpa arbetslösheten ochatt bekämpa inflationen. En del försöker säga -- dethar också sagts i debatten -- att när jag villlägga stor kraft vid att bekämpa inflationen så harjag gett upp kampen för full sysselsättning. Så ärdet inte. Det är egentligen att falla, MaggiMikaelsson, i motståndarens grop när man säger så.Min uppfattning är att vi skall bekämpa bådeinflationen och arbetslösheten. Vi skall bekämpainflationen därför att den skapar väldiga orättvisori samhället. Det är när inflationen ''kommer loss''som de starka kan ta för sig. Därför skall vibekämpa inflationen. Vi skall också bekämpainflationen därför att den är det största hotet motsysselsättningen. Jag är övertygad om att det går attbedriva en framgångsrik kamp mot bådeinflationen och arbetslösheten.Vi har enligt , som i sin Sverigerapportsärskilt uppmärksammat arbetsmarknaden, enbättre fungerande arbetsmarknad i än deflesta andra länder. Det är en viktig förutsättningför att klara inflationskampen och kampen motarbetslöshet.Vi skall nu driva en stram finanspolitik, som hållerden offentliga sektorn i strama tyglar så att vi inteskapar en press och ett inflationstryck den vägen.Det är en viktig del av inflationskampen. Vi skallockså se till att vi får till stånd ett stabiliseringsavtalpå arbetsmarknaden, så att vi kan växla om fråninflationslöner till reallöner. Vår lönebildning harinte fungerat särskilt bra . Jag harhaft tillfällen att tala med många av dem som påarbetsmarknaden sysslar med dessa frågor. Detfinns nu en bred uppslutning kring och en ökadinsikt om det angelägna i att växla om fråninflationslöner och också om att vi har realistiskamöjligheter att göra det.Jag har sagt tidigare att det arbete som BertilRehnberg och hans medförhandlare har lagt nerhar varit oerhört framgångsrikt. Det pågår nuintensiva förhandlingar och kontakter mellanparterna. Jag hoppas att det skall leda fram tillresultat och att parterna, de fackligaorganisationerna och arbetsgivarna, tar det ansvarsom följer av den frihet man har påarbetsmarknaden.Jag sade i budgetdebatten att någonallmän lönelag inte skall komma på frågan, men omdet behövs skall vi kunna vidta de politiska åtgärdersom innebär att vi får till stånd en nedväxling fråninflationslöner till reallöner. Jag vill gärna säga attjag sätter stort värde på den uppslutning som harkommit från sida på denna punkt.Det har varit oerhört värdefullt. Det har bidragitstarkt till att parterna på arbetsmarknaden nu är iförhandlingar. Det säger något också om vad vi iriksdagen kan åstadkomma utan att vinödvändigtvis behöver tillgripa lagstiftning, mendet har varit viktigt att vi på detta sätt har kunnatha kontakt och gemensam diskussion och att vi harfått denna uppslutning.Sedan hoppas jag att parterna skall kunnaåstadkomma ett stabiliseringsavtal, därför att det ärtill gagn för medlemmarna i de fackligaorganisationerna. Kommer det till stånd betyderdet att vi kan stärka vår konkurrenskraft och att vikan undvika att förlora fler arbetstillfällen. Dethandlar om många jobb, jobb i industrin, arbetareoch tjänstemän men också ungdomar som kommerin på arbetsmarknaden. Om de skall kunna ha enchans måste vi se till att upprätthålla och stärka vårkonkurrenskraft. Men det handlar också om denfortsatta tilltron till ekonomin, tillinflationsutvecklingen och därmedränteutvecklingen, som är så oerhört betydelsefullför varje enskilt hushåll när det gällerboendekostnaderna. Här har organisationerna chans att ge ett bidrag som är av stor vikt förderas medlemmar.Vi skall bedriva en politik för prispress, men inte iform av prisstopp av det slag som har tillämpatsunder . Jag tror inte på det. Detkommer inte på fråga. Det har inte haft någonavgörande effekt på inflationen. Tvärtom kan detsnarast ha drivit upp förväntningarna.Vi skall föra en mycket aktivarbetsmarknadspolitik. Vi skall tillämpaarbetslinjen, och vi skall göra det med konsekvensoch med kraft därför att den är både socialträttfärdig och ekonomiskt rationell. Så skall vifullfölja en ekonomisk politik där vi återställerkonkurrenskraften, där vi ser till att ge individenden trygghet som behövs i denna svåraomställningstid.Anf. 32 ():Herr talman! Jag har här i min hand eninformationsbroschyr från socialdemokraterna omdet nya skattesystemt. I denna står bl.a. attpensionärer med låg pension slipper skatt. Det stårockså att när skattereformen är genomförd 1991har alla fått mer pengar i fickan. Detta är ju intesant, har vi facit i hand. Bl.a. har tiotusentals och återtiotusentals pensionärer drabbats av höjda skatteroch ökade kostnader.Precis som vi moderater varnat för har hyres- ochmomshöjningar försatt dessa pensionärer i ett ökatbidragsberoende. De kan inte längre stå på egnaben. För sitt uppehälle är de beroende av nyabidrag. Den socialistiska högskattepolitiken medåtföljande bidragsberoende fortsätter i gamlahjulspår.Inte en tanke ägnar socialdemokraterna åt attstärka den enskilde individens möjligheter att medhjälp av sänkta skatter skapa förutsättningar förbl.a. dessa pensionärer att kunna stå på egna ben.Inte en tanke ägnar socialdemokraterna att växlaner skatter och bidrag.Världens högsta skattetryck har lett till att enskildamänniskors valfrihet kraftigt beskurits.Det finns ett klart samband mellan höga skatter ochlåg ekonomisk tillväxt. I förhållande till våromvärld har haft en betydligt sämretillväxt. Regeringen förutspår t.o.m. en minskadbruttonationalprodukt år 1991.Socialdemokraterna har format ett därmedborgarna beskattas så hårt att de flesta inte harmöjlighet att välja annan vård och omsorg än densom erbjuds av den monopoliserade offentligasektorn. När denna inte fungerar finns inga reellaalternativ.Trots att nästan hela tillväxtöknginen under densocialdemokratiska regeringsperioden iform av skattehöjningar med sammanlagt 90miljarder kronor har gått till den offentliga sektornfår inte människor vård och omsorg i rätt tid.I gårdagens nummer av Svenska Dagbladetframgick att socialdemokraterna i länslandsting nu tvingas spara på akutsjukvården isådan grad att det kan leda till ökad dödlighet försvårt sjuka människor. Den socialdemokratiskeföreträdaren betecknar åtgärden som enstandardsänkning. Det är enligtsocialdemokratiskt språkbruk en standardsänkningom människor dör i brist på vård i rätt tid. De svårtsjuka människorna som drabbas av dennaförsämrade vård har inga alternativ. Var finns allt tal om solidaritet? I eninformationsbroschyr som jag har står det: ''Allautom är överens om att vi skallbehålla välfärden.'' Det är, , ingetannat än oförskämd bluffpropaganda. I stället kanvi konstatera att den socialdemokratiskahögskattepolitiken leder till sämre välfärd.Den tredje vägens politik har fört in i enmycket allvarlig ekonomisk kris. De omfattandeskattehöjningarna under den socialdemokratiskaregeringsperioden har bidragit till kostnadskrisenoch till den mycket höga inflationen.Det höga kostnadsläget har lett till att Sverigeförlorar marknadsandelar. De nya jobben skapasdärför utanför gränser. En stigandearbetslöshet är ett faktum. kommerbesked om nya varsel. Mitt eget hemlän Blekingeär ett av de län som drabbas mycket hårt.Det är den socialdemokratiska politiken som bäransvaret för höga skatter, stigande priser,försämrad vård och omsorg och för den ökning avarbetslösheten som redan inträffat och somkommer att fortsätta att öka under året.Socialdemokraterna har gjort sitt. De är intekapabla att reparera sina egna misstag.Herr talman! Den svenska ekonomiska krisenmåste enligt moderat mening lösas bl.a. med hjälpav sänkta skatter. Det är helt nödvändigt att gradvissänka världens högsta skattetryck till den nivå somgäller för motsvarande andra länder i Västeuropa.Vi föreslår därför att skattetrycket sänks med igenomsnitt av BNP under1990-talet.Sänkta skatter i kombination med en avregleradoch avmonopoliserad offentlig sektor leder tillökad valfrihet för enskilda människor. Det blir enskattereform värd namnet. Enskilda människor ivårt land skall nämligen kunna leva på sin lön ellerpension. Ökad personlig trygghet åstadkommesgenom att förutsättningen för ett ökat enskiltsparande skapas.För att vända strömmen av investeringskapital tilllandet och för att stärka konkurrenskraften är detnödvändigt att skapa ett företagsvänligt klimat.Moderata samlingspartiet föreslår bl.a. därför attlöneskatterna sänks och attförmögenhetsskatten på det arbetande kapitaletslopas. Sådana åtgärder bidrar till att jobben skapasinom landet.Moderata samlingspartiet har äntligen fått gehörför sitt envisa krav om ett svenskt medlemskap iEG. Det ställer emellertid stora krav på att vi, somjag sagt tidigare, anpassar skatterna till europeisknivå.Eftersom har världens högsta moms, måsteen kontinuerlig sänkning av momsnivån företas föratt vi inte skall förlora marknadsandelar. Närgränserna öppnas mot EG måste en anpassning avmomsnivån ha skett.För att bidra till lägre hushållskostnader vill vimoderater sänka momsen på mat. Men vi villsamtidigt sänka momsen på allt annat som vidagligen är i behov av, exempelvis bostäder, kläder,bilar, el, värme, m.m.Det är också nödvändigt att sänka den rekordhögamomsen för att återskapa en balans mellantjänteproduktion och egenregiverksamhet. Denbreddade och höjda momsen på tjänster kommeratt medföra volymminskningar i många branscher.Det kommer att drabba många kvinnor och inteminst företagandet på landsbygden. Vi vill därförredan den 1 juli sänka momsen till ochkontinuerligt under första hälften av 1990-taletsänka den generella momsskattesatsen till 18 %.Höjningen av tjänstemomsen avseende turism harredan fått mycket stora negativa effekter. Fåområden upplever en så stark internationellexpansion som turismen, 5 à .