prot · GE09112 · 1991-05-15 00:00:00 — Därmed vidmakthålls ett varieratutbud av inhemsk filmunderhållning. Men det haråstadkommits till kostnaden av tredubblade statligasubventioner samt enavgift på video.'' Och så föreslås en begränsning avantalet filmer som produceras.Jag vill då själv lägga till: Än märkligare är att änfler långfilmer nu produceras, till allt högre priser.Men så går det lätt, när man börjar enbidragskarusell. Och tyvärr går allt färre människorpå bio. Det beklagar jag djupt, för film utgör enviktig del av kulturproduktionen och kan med sinaspeciella uttrycksmedel skänka härliga upplevelser.Det nya avtalet byggde bl.a. på att videobranscheninte längre förmår, allteftersom antalet TV-kanalervuxit, att betala . per hyrvideogram, utanavgiften sänktes till . Också för köpvideogramsänktes den. sjönk också intäkternagenom filmavtalet till med ca 20milj.kr.Totalt sett måste filmbranschen enligtpropositionen skära ner sina kostnader med ca 30milj.kr. Detta har naturligtvis åstadkommit en livligdebatt. Från flera partiers sida har föreslagits attden här besparingen inte skall komma till stånd. Istället skall anvisa starkt förhöjda anslagtill . ochsocialdemokraterna ligger närmare propositionenslinje i det avseendet.Vad debatten också har visat är att det görs ett stortantal filmer i vårt land som mycket få människor villse. Då uppkommer den centrala frågan: Skall mangöra film för filmskapandets skull, eller skall filmockså ha till ändamål att skapa efterfrågan ochtittarglädje? Och hur skall avvägningen däremellanvara?Det är en inte alltför ovanlig debatt. Hela idén medproduktionsstöd i den utformning det har kannaturligtvis ifrågasättas. Den maximigräns förstödet som finns får av naturliga skäl till följd attalla producenter kostnadsberäknar sin tilltänktaproduktion så att största möjliga bidrag kan utgå.Det är därför bra att en översyn av filmstödet skallkomma till stånd.Av de kontakter med filmansvariga som vimoderater har haft har framgått att IngmarBergman, vars betydelse för svensk film aldrig kanskattas högt nog, också har skapat traditionen attfärdiga manus inte behöver föreligga vid ansökanom produktionsstöd. försvårar dettabedömningen, huruvida en tilltänkt film blir branog för att motivera stöd eller om den i slutändanbara blir en flopp. Miljonerna rullar.Produktionskostnaderna stiger mycket snabbt, ochslutresultatet kan, som sagt, ibland ifrågasättas.Därtill kommer inställningen att alla som vill skapafilm skall ges möjlighet att göra det.Vi moderater har inte velat ägna oss åt överbud. Vitycker inte att miljonrullningen kan fortsätta somhittills och menar att måste känna sittansvar i kärva tider.I ett avseende har kulturutskottet dock ändratpropositionens förslag. Det gäller anslaget tillfilmkulturella ändamål. svarar för envärdefull och omfattande filmkulturell verksamhet:filmforskning, restaurering och bevarande av gamlafilmer samt omfattande filmpedagogisk verksamhetmed visning av kvalitetsfilm för både barn ochvuxna. Förhoppningsvis känner många avkammarens ledamöter till Fågel Blå. Utskottetföreslår att detta anslag höjs med 5 milj.kr. utöverregeringens förslag.Moderaterna har två reservationer fogade tillbetänkandet, plus en följdreservation. Vi anser attsvensk filmproduktions förutsättningar i ettbredare massmediaperspektiv måste penetreras.Det finns ett så nära samband mellan TV och filmatt det är närmast skandalöst att så få av deförnämliga kortfilmer som produceras i vårt landkommer upp på TV-skärmen. Litet bättre har detblivit genom att bl.a. filmernyligen har visats. Den tekniska utvecklingen ochnya kanaler gör att samarbetet mellan TV och filmskulle kunna förbättras, och vi vill att denna frågaundersöks genom att tilläggsdirektiv ges tillutredningen om översyn av filmstödet.Därtill vill vi moderater minska anslaget tillfrämjande av spridning och visning av värdefull filmmed 2 miljoner. Inte därför att sådan film intebehöver spridas, men anslaget utgör en förtäcktrubrik för ökat stöd till socialdemokraternanärstående organisationer, typfolketshusföreningar.Till sist, fru talman! Filmbranschen i sig har stortansvar för de svårigheter den har råkat i.Förvandlingen av biosalongerna till små celler förnärmast storvideotittande har fråntagitfilmvisningen mycket av dess lockelse på publiken.Detta är emellertid ingen fråga för riksdagen.Däremot har ett kulturansvar för att filmfår finnas kvar som konstart och att film böruppskattas. Det är bl.a. bakgrunden till vårreservation nr 9, om utredning av förutsättningarnaav svensk filmproduktion, till vilken jag yrkarbifall.Anf. 60 ():Fru talman! ''En central filmpolitisk uppgift är attslå vakt om den svenska filmproduktionen. Vibehöver svensk film för att bevara vår nationellaidentitet på ett område som domineras avmultinationell produktion för en världsmarknad. ''Det säger kulturministern i propositionen somligger till grund för det betänkande vi behandlar idag.Jag vill i det sammanhanget uttala tillfredsställelseöver att kulturministern är med oss här , somhan har varit så , närkulturfrågorna behandlas i . För ossledamöter är det en stimulans.Folkpatiet liberalerna delar den uppfattning somkulturministern framför i propositionen. Jag kanockså lägga till att svenskt filmskapande är en av dekonstarter som rönt den största uppmärksamhetenut över hela världen.Kulturministern följer dock inte upp sina vackraord i budgetpropositionen genom att ställa tillförfogande de tillfälliga resurser som erfordras föratt i den behovssvacka som råder upprätthålladen svenska filmproduktionen.Eftersom del i filmpolitiken är att anvisaanslag för ett upprätthållande av produktionen,kan det i det här sammanhanget vara lämpligt attjämföra filmkonsten med annan kulturellverksamhet, t.ex. teater- och musikinstitutionerna.Dessa är helt beroende av statliga och kommunalaanslag för att kunna fullfölja sina uppgifter ochgestalta ett rikt kulturliv. Det är viktigt att lägga fastatt det kommer de att vara också i framtiden.De filmpolitiska insatserna däremot har ända framtill finansierats av branschen. Därefterhar staten gradvis ökat sina insatser, menfortfarande bär branschen huvuddelen avkostnaden för verksamhet.Nu har antalet biobesökare och videohyrareminskat, och filminstitutet får in minskade bidragfrån branschen. En särskild utredare skall nu seöver filmstödet. I direktiven talas bl.a. omförutsättningarna för att få samtliga filmvisare,även television i mark- och kabelnät, att ta sittansvar för att produktionen skall kunnaupprätthållas. liberalerna delarkulturministerns uppfattning att denna utredningmåste genomföras och att det i det sammanhangetockså är viktigt att filminstitutets verksamhetanalyseras och utvärderas.Men, fru talman, varför vill då inte regeringen gemöjligheter att upprätthålla produktionen den tidsom ligger närmast framför oss? Vi har det bra häri . Det talas mycket om attföretag lämnar landet och investerar i andra länder,där de anser att investeringsklimatet ärförmånligare. Arbetslösheten har fördubblatssedan förra året.I det läget är det mycket beklagligt om vi ocksåförlorar filmskapare. En levande inhemsk kultur,som statsrådet talar så vackert om, är i tider avstagnation om möjligt ännu mer betydelsefull än itider av optimism och framtidstro. Kulturen ärdessutom, anser jag, en smörjolja -- om jag fåranvända det uttrycket -- för att skapa just dentillförsikt och framtidstro som vi behöver. I detsammanhanget spelar filmen tillsammans medandra kulturformer en central roll.Dessutom är det viktigt att än en gång påminna omatt eftersom huvudparten av kostnadernafinansieras av branschen, är de insatser som statenbehöver göra mycket marginella. Det är endast attbeklaga att regeringen och utskottets majoritet inteställer upp för att täcka det, som vi hoppas,tillfälliga hålet i anslaget.En ljuspunkt finns i att samtliga oppositionspartierär beredda att ge de resurser som erfordras för attbevara det oersättliga kulturarv som vi har i desvenska filmerna. Det anslaget är också avsett atttäcka kostnader för övrig filmkulturell verksamhet.Herr talman! liberalerna har föreslagitatt filmanslagen skall räknas upp med närmare 40milj.kr. Genom det utökade anslaget skulleproduktionen av svensk film kunna upprätthållas iönskvärd omfattning. Det är beklagligt att vi fåttgehör endast för den del av uppräkningen avanslaget som gäller filmkulturell verksamhet.Herr talman! Jag yrkar bifall till reservationerna 3och 6 och, om är så klok att den bifallerdem, också till följdreservationen, nr 13, ommedelsanvisning.Anf. 61 ():Herr talman! När vi nu debatterar stödet till svenskfilm är det föranlett av att regeringen har lagt framen proposition om en förlängning av nu gällandeavtal . Den förlängningeninnebär att det blir ett minskat stöd tillfilmproduktionen. Det får naturligtvis den effektenatt det blir en minskad svensk filmproduktion. Detblir större tveksamhet när det gäller att satsa påproduktioner som inte är garanteradepubliksuccéer. Därmed blir hela filmproduktionensmalare, enligt uppfattning.Åter har kulturutskottet på en punkt gjort det helabättre än vad som föreslogs i propositionen, och detär när det gäller de filmkulturella ändamålen. Detkommer naturligtvis att vara betydelsefullt när detgäller att rädda gammal film. Utskottets ledamöterhar varit på plats och tagit del av det arbete somsker. Om vi hade bifallit förslaget i propositionenskulle man ha fått slå ned betydligt på ambitionenatt rädda gammal film. Det är kulturskatter.Förhoppningsvis kommer eftervärlden att tackautskottet och för att vi företog den härförbättringen.I centermotionen som väcktes med anledning avpropositionen föreslår vi en rad åtgärder. Förslagenkan indelas i två grupper. Dels är det riktlinjer förvad vi tycker är värdefullt att stödja i denproduktion som finns, i filmverksamheten.Dels är det förslag som gäller anslagen. Dem fårman närmast se som en uppehållande verksamhetså att anslagen inte sjunker alltför lågt och får tillresultat stora nedgångar i produktionen.Centern föreslår i sin motion att skallsatsa 20 milj.kr. utöver regeringens förslag. Avdetta har det nu blivit en utskottsmajoritet som tari anspråk 5 miljoner av dessa pengar förfilmkulturella ändamål, medan resterande 15miljoner ligger fast i centerreservationer tillbetänkandet.I de reservationerna tas naturligtvis produktionenav långfilm upp. Vi är där beredda att ge tillskottutöver vad avtalet ger. Det är också fråga omkortfilm.Kortfilm är ju en konstart som kanske är mindreuppmärksammad. Det är naturligtvis färrebesökare som tittar på kortfilm, men det är enviktig konstart. Det finns också ett mycket stortbehov av stöd till dem som sysslar med kortfilm. Dekommer ofta i skymundan. Det tycker vi är synd --här grundläggs mycket av filmskapandet, härgrundläggs mycket av den kunskap som behövs närman kommer att producera längre filmer, filmer fören bredare pubik.Centern vill också stödja den lokalafilmverksamheten. Vi har av tidigare talare hört attstödet kanske bara skulle rikta sig till ett slagsorganisation. Det är inte riktigt. Låt oss titta påutvecklingen i vårt land på biografsidan. Det ärmånga orter som saknar biografer. Där harmänniskor över huvud taget inte möjlighet att sefilm. Det har kompletterats genom att Folkets hus,bygdegårdar, osv. har möjlighet att visa film. Det ärenligt uppfattning viktigt att de får fortsattmöjlighet till det. För detta behövs ett stöd,eftersom publikunderlaget på dessa orternaturligtvis är mindre än på de stora orterna.Centern hävdar alltså inte att film bara skall kunnases av människor på stora orter där det finns ettstort publikunderlag, eller att det är bara film somär de garanterade kassasuccéerna som skall kunnases. Det finns i plats för enmångfald, även på det här kulturella området, somleder till att även människor med smalare intressenfår möjlighet att nära eller på sin hemort ta del avsådana kulturaktiviteter.Stödet till biograferna minskas , och även till denverksamheten är vi i en centerreservation bereddaatt anslå mer medel.Herr talman! Det kommer naturligtvis att bliytterligare debatter om filmverksamheten i Sverigeoch om filmkonsten. Det kommer naturligtvis attske med anledning av att förlängningen av avtalet,som gäller 18 månader, kommer att avlösas av ettnytt avtal. Dess innehåll vet vi ingenting om.Dessförinnan skall filmstödet, dess inriktning ochomfattning, ha utretts. När den utredningenpresenteras får vi naturligtvis anledning attåterkomma till en bredare debatt om svenskfilmverksamhet, vilka delar av den som de olikapartierna prioriterar för fortsatt stöd och på vilketsätt de skall stödjas. I avvaktan på en sådan debatt,herr talman, yrkar jag nu bifall till reservationerna6 och 11. Jag kommer att begära votering om dereservationerna. Jag stöder naturligtvis även övrigareservationer som är undertecknade av centernsledamöter i kulturutskottet.Anf. 62 ():Herr talman! Också jag vill börja med att uttryckamin glädje över att finns här isalen. Jag tycker att det är trevligt att ansvarigminister ger sig tid att lyssna på den debatt somledamöterna för. Jag skulle önska att det förekomoftare på flera områden.Jag hoppas att också kan tycka attdebatten är så intressant att han även är villig att gåupp och delta i den. Det finns ju alltid möjlighet attsätta upp sig i slutet av talarlistan.Jag vill naturligtvis tala för de synpunkter somvänsterpartiet har framfört i sina motioner i den härfrågan. De gäller både anslagen och anslagensfördelning.När det gäller anslagen har vi i motioner begärt attriksdagen skall ställa sig bakom väsentligt högreanslag -- det är fråga om en höjning med litet drygt40 miljoner, jag tror att det är 42. Det gör vi inte föratt vi vill ha tillstånd en miljonrullning, som IngridSundberg talade om, till filmen utan att detkommer ut någonting av det, utan det gör vi därföratt vi anser att film är väl värt att stödja ochnågonting som vi från sida i det härläget -- med växande kommersialism och utländsktinflytande på kulturområdet -- har all anledning attta ansvar för och inte bara överlämna till dekommersiella krafterna.Sådana uttalanden har gjorts av kulturministernoch av utskottsmajoriteterna i olika sammanhang.Men jag konstaterar också att de goda föresatsernaoch vackra orden inte på något sätt följts upp ikonkret handling, dvs. i form av kronor och ören.Jag tycker att det finns anledning att prata om filmpå ett litet mer nyanserat sätt än vad man gör i endel sammanhang. Jag tycker att det finns en väldigtensidig inriktning på biograffilm och på denkommersiella filmen. Det tar sig också uttryck ifördelningen av de minskade resurser somfilminstitutet har. Man har olika konton för olikaverksamheter. När man konstaterar minskadeanslag och därmed ett mindre antal kronor och örenatt fördela använder man sig av något slagsosthyvelsprincip, som innebär att de verksamhetersom från början har en mycket snålt tilltagenbudget får procentuellt stora nedskärningar.Detta har utskottsmajoriteten reagerat mot när detgäller den s.k. filmkulturella verksamheten. Därhar en majoritet sett till att anslaget har blivit högreän vad regeringen föreslagit, och det är mycket bra.Men på de andra områden som har mycket snävabudgetar har man inte varit lika angelägen om attbibehålla det fördelningstal som man har haft ikonstruktionen av avtalet tidigare. Vi har skrivit enmotion om att proportionen mellan de olikaanslagen skall bibehållas, eftersom det blir mycketstora intrång i en liten budget när man på det härsättet skär enligt något slags osthyvelsprincip. Detär reservation nr 1 i betänkandet som handlar omdetta. Jag yrkar bifall till den.När man talar om film i betänkandet rör det sig somsagt om biograffilm och kommersiell film. Det göratt man tar väldigt lätt på ansvaret när det gällerkortfilm och dokumentärfilm. En del talare föremig i debatten har sagt att vi i har ettinternationellt anseende på filmens område. Jag ärmedveten om att vi har det. Men det handlar intebara om , utan det handlar imycket hög grad också om att vi har enkvalificerad, kompetent och mycket kunnig gruppav dokumentärfilmare som röner växande intresseoch uppskattning internationellt och som får en radutmärkelser och priser på internationella festivaler.Dokumentärfilmen brukar man betrakta som smaleller som någon konstnärlig yttring som står påtillväxt för att blomma ut i enpublikdragande biograffilm. Det menar jag är etthelt felaktigt synsätt. Dokumentärfilmen ochkortfilmen har sin egen plats och sin egen roll ifilmpolitiken och i filmkulturen.Majoritetsskrivningarna i betänkandet andasuppfattningen att det skall löna sig att göra film ochatt film skall vara publikfriande. Vad är det förmening med att göra film som ingen tittar på, vardet någon som sade här tidigare. Det sades att detinte finns någon som vill se en del filmer. Jag troratt också kulturministern har yttrat något liknande,att vi inte kan stödja en produktion av film som sesav åtta personer i salongen och inte mer. Jag hoppasatt det var förflugna ord.Jag vet av egen erfarenhet att dokumentärfilmeroch kortfilmer används långt långt utanför degränser som en biografsalong sätter upp och deenstaka visningstillfällen som förekommer på enbiograf, där man kanske premiärvisar en film. Jagtror att man i den verksamhet som Filmcentrum ochFolkets Bio bedriver i fråga om distribution, visningoch uthyrning av filmer kan räkna in hundratals ochtusentals tittare. Filmerna används i skolorna, deanvänds i olika undervisningssammanhang inomvuxenutbildningen, de används inomföreningslivet, av studieförbunden, av de politiskaförbunden och av en mängd folkrörelser somstudiematerial och som debattunderlag och deanvänds som den kvalitetsfilm det faktiskt är fråganom, för att ge de upplevelser som också en kortfilmoch en dokumentärfilm kan ge. Filmerna visasibland på TV, men jag menar att det sker i alltförliten utsträckning.Det här är en kvalitetsgren inom filmen som vi iSverige har all anledning att slå vakt om. Att , idet här nästan avtalslösa tillståndet -- som inteär avtalslöst i och med den provisoriskaförlängningen -- använda tiden till att spara pengar,kommer att bli förödande för just den typ av filmersom inte har den givna biografplatsen med en storsalong och med betalande publik. Det kommer attinnebära och det har redan nu inneburit en väldigtsvår situation för dem som arbetar medkortfilm och dokumentärfilm. Hela marknaden förden typen av arbete är stängd. Filminstitutetsfonder har stängts igen, och TVs olika kanaler göröver huvud taget inte längre några utläggningar.Marknaden är helt enkelt blockerad.Det som i hög grad förvånar mig när det gäller dethär betänkandet är att utskottsmajoriteten å enasidan använder det faktum att det handlar omendast 18 månader som ett skäl för att avstyrka enökning av anslagen under anslagsposten Bidrag tillprojekt på filmområdet. Majoriteten säger atteftersom det rör sig om så ,bryr man sig inteom det. Detta innebär naturligtvis att pågåendeproduktioner måste stoppas. Eftersom det ärnödvändigt att arbeta ganska långsiktigt medsådana här projekt, innebär detta begränsningarför dem som är verkamma inom området och atttvå--arbete omöjliggörs.I samma betänkande tillstyrks en ökning avanslagen för filmkulturell verksamhet -- vilket jagtycker är bra -- men med samma motivering, dvs.att eftersom det bara rör sig , voredet förödande att nu dra in anslagen. Det är justvad det är. När det rör sig är detförödande att dra in anslagen i avvaktan på ett nyttavtal. Men detta gäller inte bara för denfilmkulturella verksamheten, utan det är likaförödande för alla de andra verksamheterna.Jag förstår inte hur utskottsmajoriteten kan göraden här helomvändningen, att å ena sidan användaden korta tiden som förevändning för att avstyrkaen ökning av anslagen och å andra sidan användaden korta tiden som motiv för att öka anslagen. Jagfår inte den ekvationen att gå ihop.Jag måste också kommentera viljaatt minska anslagen till spridning och visning avvärdefull film på grund av att detta skulle vara ettförtäckt anslag till Folket Hus ochsocialdemokraterna närstående organisationer.Har blivit så fisförnäma att de inte kangå i Folkets Hus? Då undrar man vilka hus de skallgå till. Är det så att inte kan gå ochtitta på en bra film på grund av att den visas i ett hussom heter Folkets Hus? räknar sigalltså inte till detta folk i som vill se bio,utan ser det som viktigare vad det står för skylt påhuset man träder in i. Jag trodde faktiskt attmoderaterna tillhörde det svenska folket ochmycket väl kunde sätta sig i en lokal som inryms iett Folkets Hus för att titta på en bra bio. Det är ettmycket märkligt sätt att resonera. Har ni tänkt eratt bygga upp era egna biografer ute pålandsbygden, biografer där det skall stå''Hus'' och där det skall visas någonform av särskild bio och för vilka det skall finnassärskilda anslag?Det är ju faktiskt så, som också sade,att det inte i varje litet samhälle finns möjlighet attha en egen bio, utan naturligtvis utnyttjar man delokaler man har rationellt och effektivt. Har mandå möjlighet att visa bio i Folkets Hus genom där exempelvis har projektorer, vore det vällöjligt att inte använda de lokalerna bara därför attnågra moderater inte anser sig kunna trängas medfolket. Jag tycker att det är en fullständigt vansinnigargumentation som jag åtminstone på det här sättetmåste peka på.Med detta vill jag ställa mig bakom samtliga dereservationer som har fogat tillbetänkandet, och jag vill yrka bifall tillreservationerna 1 och 3.Jag skulle också vilja be att gå ini debatten för att svara på följande frågor. skall det upprättas ett nytt avtal. Omvi fortsätter att räkna med att branschen inte kanbidra med pengar i den omfattning det harvarit fråga om, hur tänker sig då regeringen att detskall vara möjligt att bibehålla de filmpolitiskamålen? Eller innebär det sviktande underlagetfrån branschen att regeringen tänker överge defilmpolitiska målen? Är de filmpolitiska målen --som det anförs på var och varannan sida ibetänkandet -- så avhängiga av det statsfinansiellaläget att man måste krympa på ambitionerna? Ellertänker sig regeringen att det skall vara möjligt attdra in fler parter i avtalet, så att man på det sättetkan vidga de ekonomiska ramarna? Minuppfattning är att om branschen sviker, så harstaten ett ansvar för att de filmpolitiska målen skallupprätthållas. Jag skulle vilja få en försäkran frånBengt om att det också är densocialdemokratiska regeringens intentioner.Anf. 63 () replik:Herr talman! säger att jag skulleha fel synsätt när det gäller kortfilmen, att jagskulle ha sagt att det endast är en plantskola. Mendet är tvärtom så att vi i pläderar för ettökat stöd för kortfilmen, eftersom det på dettaområde finns en mycket stor bredd och det är enegen konstart.Man kan emellertid heller inte gå emot det faktumatt väldigt många filmare som i huvudsak görlångfilm har börjat med att göra kortfilm, eftersomdetta har gett dem en möjlighet att få skapa film.Även ur den synpunkten är stödet till kortfilmenmycket väsentligt.Anf. 64 () replik:Herr talman! Vi är nog överens om detta. Jagtyckte att det lät som om menade attkortfilmens berättigande vilade på att filmarnagenom den skulle utveckla sig till skapare avlångfilm och biograffilm. Om det inte är på detsättet, är vi helt överens i den här frågan. Detviktiga är att bägge filmsorterna har möjlighet attleva och utvecklas. Man skall som kortfilmare ellerdokumentärfilmare inte behöva ha siktet inställt påatt göra långfilm för biograf, utan man skall medgott samvete och med gott politiskt och ekonomisktstöd kunna verka inom den egna branschen i denomfattning man önskar.Anf. 65 () replik:Herr talman! Jag vågar påstå att det var enmissuppfattning från sida. Jagvill också tillägga att kortfilm faktiskt är en bredarekonstart än långfilmer producerade för biografer.Det produceras ju betydligt fler kortfilmer, och jagtror dessutom att betydligt fler människor på olikasätt har möjlighet att ta del av kortfilmerna som enintressant konstart.Anf. 66 ():Herr talman!