prop · GF03170 · 1991-12-31 00:00:00 — Politikenanger de ramar inom vilka företagen fritt bör fä bedriva sin verksamhet. Friföretagsamhet, sund konkurtens och privat ägande ger de bästa fömtsättningamaför fortsatta ekonomiska framsteg. Fasta spelregler ger näringslivetlångsiktigt stabila planeringsfömtsättningar. är en öpj)en och starkt exportberoendeekonomi för vilken de västeuropeiska marknadema har mycket stor betydelse. Merän hälften av den svenska uuikeshandeln sker med EG och sammanlagt svarar EESför nära tre fjärdedelar av svensk utrikeshandel. befinner vi ossgeografiskt förhållandevis långt borta från storabefolknings-koncentrationer - svenska företag har ett avståndshandikapp. Föratt neutralisera denna konkurrensnackdel ställs höga krav på svenska företagskonkurrensförmåga. Att företagen förmår konkurrera framgångsrikt är en fömtsättning för att det svenska välståndet skall kunna utvecklas. 1991/92:170Regeringens politik syftar till att skapa goda konkurrensfömtsättningar i Bil. och senare ett medlemskap i är centtala inslagi en politik som ger svenskt näringsliv växtkraft. För att lösa problemen med stagnationen i densvenska ekonomin krävs bl.a. en ökad produktivitet i näringslivet och denoffentiiga sektom. Insatser krävs såväl från statsmaktemas sida som frånföretagens och organisationemas för att öka produktiviteten. Statsmaktemasuppgift är att skapa de allmänna betingelsema för en långsiktig ekonomisktillväxt. Näringspolitikens viktigaste uppgift är därvid att skapa ett gottklimat för företagsamheten i så att utvecklings- och tillväxtkraften isvensk ekonomi kan återvinnas. Regeringensnäringspolitik koncentreras till dessa huvudområden: 11 småföretagspolitiken med syfte att medverka till engynnsam utveckling av småföretagen, särskilt nyföretagande och tillväxtföretag.Medlen härför är att stärka de privata incitamenten till sparande ochriskfyllda investeringar bl.a. genom sänkningar av tillväxthämmande skatter,att etablera en fungerande privat riskkapitalmarknad och att genomföra enregelreformering med utgångspunkt i de mindre företagens särskildaförhållanden. 12 privatisering som syftar till att bl.a. stärka dedynamiska krafterna i ekonomin och att förhindra att staten har dubbla roller.Medlet härför är försäljning av aktier i statligt ägda bolag. 0främjande av utländska investeringargenom borttagande av olika restriktioner. 1konkurrenspolitiken som syftar tilleffektiva marknader till gagn för konsumenteraa. Detta sker genom skärptlagstiftning, avreglering och förenklad normgivning. 2industrirelevant forskning ochutveckling som syftar till att bidra till utvecklingen av kunskap på nyaforskningsområden och till att utveckla nya metoder och processer. Instmmentenär det stöd till nationell forskning som ges samt deltagandet i EG:sforskningsprogram. 3energipolitiken som syftar till enttyggad energiförsörjning till internationellt konkurrenskraftiga priser genombl.a. Den förändrade näringspolitiken, regeringensomläggning av kursen i den ekonomiska politiken, utbyggnaden av den eftersattainfrastmkturen och de ökade satsningarna på utbildning och forskning skaparfömtsättningar för nya investeringar och en utveckling som bryter nedgången inäringslivet. Bransch- och företagsstödspolitik ryms inte inom ramen för dennya näringspolitiken och avvecklas därför successivt. föranleder ingen ändring av dennuvarande näringspolitiken. Den ligger också väl i linje med den utveckling avgemenskapspolitiken som kan skönjas inom EG. Romfördragetinnehåller inga bestämmelser om en för EG gemensam övergripande industripolitikoch någon sammanhållen sådan bedrivs heller inte. Strävanden och målsättningarfinns däremot inom ett antal områden, t.ex. den inre marknaden, forskning ochutveckling, småföretagssektom, regionalpolitik och konkurrenspolitik. Politikenför de olika sektorema har tillsammans format vad som kan betecknassom EG:s industriella strategi på gemenskapsnivå. Det kan noteras att man blandEG:s medlemsstater inte alltid haft en likartad syn pi olika industtipolitiskaåtgärder och inte heller när det gällt exempelvis statsmaktens roU isammanhanget. De gemensamma åtgärderna har i många fall haft som övergripandemålsätttiing att stärka EG-företagens konkurrenskraft inom vissa s.k.framtidsbranscher, framförallt i förhållande till och . Desenaste åren har emellertid konturema av en gemenskapspolitik påindusttiområdet börjat framtona. godkände ettförslag från kommissionen avseende generella principer för den framtidapolitiken på detta område (den s.k. Bangemannplanen). I riktiinjeraa slås fastatt politiken bör syfta till att främja en ständig anpassning till industriellaförändringar på en öppen och konkurrensutsatt marknad. Den bör gmndas påprincipen om fri handel och konkurrens. Statiigt industristöd bör konttollerasbättre. EG-industtins teknologiska kapacitet skall stärkas, bl.a. på områdensom bioteknik och informationsteknologi. En gemensam dynamisk politik för småoch medelstora företag bör bedrivas och de mänskliga resursema utnyttjasbättre, t.ex. genom ökade utbildningsinsatser. I Maastrichtöverenskommelsenfrån , som ännu inte godkänts av de nationella parlamenten,utpekas industripolitik som ett av de nya samarbetsområdena för gemenskapen. På energiområdet har, med undantag för vissa delarav kärnenergi-området, formandet av en gemensam EG-politik nått mindre långt.Först i samband med genomförandet av den inre marknaden har en övergripandeenergipolitik börjat diskuteras. Prop.1991/92:170 Bil. 3 Varorsfria rörlighet 3.1Tekniska föreskrifter m.m. Prop.1991/92:170 Bil. Minbedömning: medför att måste anpassa sin ordning förobligatorisk provning och konttoll. Ett öppet system med konkurrens i ställetför det nuvarande riksprovplatssystemet med statiigt monopol bör införas. Beträffande mätinstmment överensstämmer gällandesvenska regler i stort med EES-rätten. kommer sannolikt atttvingas till en ökad reglering. följer med några få undantageuropeiska normer för säkerhetskrav på elmateriel. Nuvarande registteringspliktmåste avskaffas före . EG:s krav på produkter i fråga om elekttomagnetiskkompatibilitet går längre än den nuvarande svenska regleringen som endast tarsikte på skydd mot radiostömingar. Anpassningen kräver därför ny lagstiftning. En lag om bl.a. certifiering, märkning,marknadsföring och användning av byggprodukter behövs. övrigt fritt vamutbyte mellan länder kan i praktiken hindras på olika sätt.S.k. tekniska handelshinder kan uppkomma genom att enskilda länder i sinatekniska föreskrifter ställer olika krav på varors beskaffenhet eller i frågaom provning och konttoll. Vid export till olika länder kan tillverkama tvingasgöra olika versioner av samma produkt. innehåller bestämmelser som syfuu tillatt eliminera sådana hinder (bl.a. artikel 11). Vad gäller tekniskaföreskrifter, standarder, provning och certifiering återfinns särskildaliestämmelser och arrangemang i det till avtalet fogade protokoll 12 och ibilaga II. Standardererhöll en ny roll när EG började tilllämpa den s.k. nya metoden i direktivavsedda att reglera vammarknader. Den nya metoden innebär att direktiven endastfastställer övergripande s.k. väsentiiga krav. Tekniska utformningar somuppfyller dessa väsentiiga krav avses bli presenterade som europeiskaharmoniserade standarder. EG och EFTA har parallellt givit mandat åt deeuropeiska standardiseringsorganen att utarbeta erforderliga standarder. Standardiseringen har genom EG:s program för deninre marknaden fått en ny och avsevärt mer omfattande roll . Denblir ett verktyg för att minska de tekniska handelshindren och därmed för attunderlätta fri handel. Standarder kommer delvis att ersätta reglering genomt.ex. De måste därför utformas med beaktande av de kravpå skydd av liv, hälsa och miljö som bl.a. förs fram av företrädare /92:170 för konsumenter och arbetstagare. För europeisk standard gäller i teorin frivillig tillämpning men standardema får i praktiken en mycket stark ställninggenom att den produkt, som uppfyller kraven i mandaterad europeisk standard,fömtses uppfylla kraven i EG-direktiven. deltar i det europeiskastandardiseringsarl)etet som fullvärdig medlem, genom de nationellastandardiseringsorganen. Den informationstekniska standardiseringen ärorganiserad så att även andra inttessenter, t.ex. industriföretag, deltar iarbetet på central europeisk nivå. En viktig och stor arbetsbörda har alltså genommandaten från EG och EFTA lagts på de europeiska standardiseringsorganen förgenomförandet av den inre marknaden. Standardiseringsorganen har, trots attarbetet bedrivs med stor skyndsamhet, problem att ta fram erforderligastandarder till . presenterade den s.k.grönboken om utformningen av standardiseringen i . I grönboken föreslogsåtgärder som skulle leda till en snabbare teknologisk integration i Europa.Syftet med dokumentet var att stimulera till debatt för att ge ledning införkommande beslut om den europeiska standardiseringens vidare utveckling. Svenskaintressenter har genom sina olika europeiska nätverk lämnat synpunkter tillkommissionen på grönboken. har man inom kommissionen arbetat vidarepå ett uppföljningsdokument till grönboken, innehållande ett antalrekommendationer om bl.a. ökad användning av eurojjeisk standardisering igemenskapspolitiken. EES-avtaletmedför att måste anpassa sin ordning för obligatorisk provning ochkontroll till den ordning som tillämpas inom EG. Förändringen innebär ienlighet med det förslag om ändrad lagstiftning som jag återkommer till nedan iavsnitt 7 att i stället för det nuvarande riksprovplatssystemet med statiigtmonopol införs ett öppet system med konkurrens mellan kompetensprövade aktörer,s.k. Den bärande huvudprincipen i EG-ordningen, som kommer attutsträckas till EES, är att samma krav skall gälla på produkter i alla länderoch det skall vara tillräckligt att få en produkt prövad i ett land för attsedan ha tillgång till hela den västeuropeiska marknaden. Genom EES-avtaletkommer med i detta system och provningar och certifieringar (intyg omutförda provningar) från våra organ skall godtas i hela ./Förändringarna medför betydande förenklingar för vår exporterande industri. EES-avtaletinnefattar ett 25-tal direktiv, i avtalet (bilaga U.IX) sammanförda undermbriken mätinstmment, som rör mätinstmment, måttenheter samt vikt- ochvolymangivelser på färdigförpackade varor. Av direktiven som rör mätinstmment är ett rörandeickeautomatiska vågar (90/384/EEG) utformat enligt den nya metoden medan övrigaär av äldre datum. Enligt det nya direktivet får endast vågarsom uppfyller direktivets krav användas inom bl.a. handel, rättsväsende, post,sjukvård m.m. I ett ramdirektiv (71/316/EEG) angeskonU-oUförfaranden för mätinsttument och i ett 20-tal underdirektiv till dettaanges krav på olika typer av mätinstmment, såsom bandvågar, handelsvikter,febertermometrar och ringtryckmätare. Dessa äldre mätinstmmenUlirektiv äroptionella, vilket innebär att varje medlemsstat kan välja om man nationelltvill reglera ifrågavarande instmment så länge man inte inför bestämmelser somhindrar marknadstillträde för instmment som uppfyller direktivens krav. Genom ett direktiv (80/181/EEG) om måttenheteråläggs medlemsländema att införa bestämmelser som, med vissa i direktivetangivna undantag, säkerställer att endast måttenheter som ingår i det s.k.Sl-systemet används i medlemsstateraa. Genom direktiven om volym- och viktangivelser påfärdigförpackade varor fastställs vissa standardiserade förpackningsstorlekarsamt konttollförfaranden för volym- och viktangivelser. Den gällande svenska regleringen inom detta områdeär av betydligt mindre omfattning än i flertalet europeiska länder.Obligatoriska krav på kontrollerade mätinstmment finns endast på områden därdet finns angelägna konsumentintressen att skydda. Enligt lagen (1971:1081) ombestämning av volym och vikt skall i detaljhandel till konsumenterkontrollerade mått användas. Sin viktigaste tillämpning har detta inomlivsmedelshandel, försäljning av drivmedel för fordon samt leveranser av oljatill småhus för uppvärmningsändamål. Lagen innehåller också bestämmelser om attstickprov skall göras av volym- och viktangivelser på färdigförpackade varor. Med stöd av lagen (1978:277) med bemyndigande attmeddela föreskrifter i fråga om anordning för förbmkningsmätning av elektriskenergi, vatten eller värmeenergi m.m. har vidare föreskrifter utfärdatsbettäffande mätare för el-, vatten- och värmeleveranser. Mot bakgmnd av att den gällande svenskalagstiftningen på området har ett betydligt snävare tillämpningsområde än EG:smotsvarande bestämmelser, uppdrogs åt statens provningsanstalt attutarbeta förslag till hur på detta område bör införas isvensk lagstifming. Provningsanstalten föreslår bl.a. att den nuvarande svenskalagstifUiingen ersätts med en ny ramlag för måttenheter, mätdon och mäUiingar.Provningsanstaltens rapport har remissbehandlats och ärendet bereds för närvarandeinom . Jag fömtser att kunna presentera ett lagförslag inomkort. Prop.1991/92:170 Bil. Densvenska konttollordningen för elmateriel ändrades den 1 januari 1990.Förändringama innebar en viss EG-anpassning men inte fullständig. Förelmateriel utförd enligt svensk standard slopades det tidigare absoluta kravetpå godkännande från SEMKO (S-märket), utom för en Uten gmpp högriskprodukter.Certifieringar från utiändska med SEMKO samarbetande certifieriitgsorgan godtasnumera paralleUt med SEMKO :s certifieringar. Kravet på S-märkning ersattes medkrav på registtering av produkter före marknadsföring. Genom att registteringenär avgiftsbelagd erhålles finansiering av en relativt omfattandemarknadskontroll, vilken innebär att säkerhetsmyndigheten låter ta ut produkterfrån marknaden och konttollera att de uppfyller de svenska säkerhetskraven ochatt föreskrivna kontrollförfaranden har iakttagits. 1991/92:170 Bil. InomEG regleras elmaterielsäkerheten i det s.k. lågspänningsdirektivet (LVD) från1973 (73/23/EEG). Detta direktiv har stått modell för den s.k. nya metoden förharmoniseringsdirektiv på vamområdet. av de inledande artiklama anges attmedlemsstatema skall vidta alla erforderliga åtgärder för att säkerställa attelekttisk materiel får saluföras endast om den efter att ha tillverkats ienlighet med vad som anses vara god säkerhetsteknisk praxis inte riskerarsäkerheten för människor, djur eller egendom. I en bilaga till direktivet anges huvudpunkterna isäkerhetsmålen för elektrisk utmstning. Produkter som uppfyller europeiskharmoniserad standard eller, i avsaknaden av sådan, intemationell standard,skall anses uppfylla dessa mål och skall vara garanterade frittmarknadstillträde inom alla . Lågspänningsdirektivet uppställer inte något kravpå förhandskonttoll av tredjepartsorgan utan tillverkarens egen konttoll ochtillkännagivande av att produkten utformats enligt standard(tillverkardeklaration) skall accepteras. Trots möjligheten till deklaration omöverensstämmelse har omkring hälften av all elmateriel som marknadsförs inom EGgenomgått tredjepartscerti fiering. I direktivet regleras också hur ett medlemslandskall förfara om man på gmnd av säkerhetsrisker stoppar marknadsföringen av enprodukt. Kommissionen och övriga berörda länder skall informeras genom ettmotiverat beslut. Efter vissa konsultationer ankommer det slutiigen påkommissionen att formulera lämpliga rekommendationer. följer med några få undantagintemationella och europeiska normer i fråga om krav på produkter. Dettainnebär att när det gäller kravnivåer medför en EES-anpassning mycket småförändringar för svenskt vidkommande. När det gäller förhandskontrollen medför enEES-anpassning att helt måste frångå kravet på obligatorisk förhandskonttoll av Dock kan det konstateras, som nämnts ovan, att Prop. europeiskatillverkare i stor utsträckning ändock valt att låta certifiera sina Bil- 1 Det är heller inte möjligt för att behållaett registreringssystem. Det är då viktigt att bl.a. finna andra former förfinansiering av marknadskonttollen. Frågan har uppmärksammats avelsäkerhets-uttedningen som lade fram sitt betänkande (SOU1991:94, ELSU 91). Uttedningen föreslår införandet av en särskUdelsäkerhetsavgift som skall erläggas av elleverantörerna för bl.a.finansieringen av fortsatt marknadskonttoll av elprodukter i nuvarandeomfattning. Finner man i samband med marknadskonttollen eller t.ex. genomanmälningar från konsumenter farliga produkter är skyldigt i enlighetmed lågspänningsdirektivet att stoppa vidare marknadsföring av sådana produkteroch informera EG om ingripandet. I har fått rätt att avvakta medanpassningen till lågspänningsdirektivet till . Förslagen ibetänkandet från elsäkerhetsuttedningen bereds vidare inomnäringsdepartementet. Jag avser att återkomma med förslag om hur detsvenska elsäkerhetsarbetet skall utformas, organiseras och finansieras för attupprätthålla en hög och med övriga EES-länder samordnad säkerhetsnivå. Isamband därmed t)ör den exakta tidpunkten för svensk anpassning tilllågspännningsdirektivet avgöras. Medelekttomagnetisk kompatibilitet (EMC) avses en komponents eller apparatsförmåga att fungera tillfredsställande i den avsedda elekttomagnetiska miljönutan att själv förorsaka elekttomagnetiska stömingar. EG:s direktiv om tillnärmning av medlemsstatemaslagar om elekttomagnetisk kompatibilitet (89/336/EEG), som skall tillämpas inomEES, ålägger medlemsländema att införa lagstiftning om krav på att elektriskaoch elekttoniska apparater skall vara konstmerade så att de inte alstrarelektriska stömingar som överstiger en nivå som tillåter radio- ochteleutmsming och andra apparater att fungera som avsett. De skall haen inbyggd tålighet mot sådana stömingar. Direktivet är utformat enligt den s.k. nya metodenoch anger således endast de väsentiiga krav som produkter skall uppfylla frånEMC-synpunkt. Genom harmoniserade standarder anges de tekniska specifikationersom skall anses tillfredsställa kraven. Europeiska standarder föreligger ännuendast i viss utsträckning och standardiseringsart>ete pågår. Enligt EMC-direktivet skall medlemsstatema senastden ha implementerat EMC-direktivets bestämmelser. EFTA-länderaafömtsätts enligt ha infört motsvarande bestämmelser vidEES-avtalets ikraftträdande. har emellertid lagtfram förslag tiU Prop. 1991/92:170 ändring av EMC-direktivet. Förslaget innebär att under en Bil. 11 övergångsperiod fram tillutgången av 1995 tillåts även gällande nationella NänngsdepartementetEMC-krav jiarallellt med EMC-direktivets krav. har inte ännu fattatslutiigt beslut angående ändringsdirektivet. Den nuvarande svenska regleringen på området,radiostömings-förordningen (1985:625), tillgodoser endast vissa delar avEMC-direktivet enär de svenska reglema endast innehåller föreskrifter omapparaters utstrålning av elekttomagnetiska stömingar men ej om tålighet motsådana stömingar. Mot denna bakgmnd har inom näringsdepartementetutarbetats en promemoria med förslag till en ny lag om skydd motelekttomagnetiska störningar. Promemorian har renutterats ochlagstifUiingsärendet bereds inom departementet. Jag avseråterkomma med lagförslag i frågan. Byggnaderbestår av en mängd komponenter av mycket skiftande slag. Många av dem är inteenbart avsedda för användning i byggnader. En del är viktiga också vidanläggningsarbeten. Andra används också vid tillverkningen av andra produktersåsom möbler och olika sorters apparater. En del byggvaror är eller har behandlats medkemiska produkter och berörs av EG:s direktiv på det kemiska området. hissar, berörs av direktiv på maskinområdet. EG har emellertid också ettsärskilt byggdirektiv, vilket omfattar produkter som är avsedda att infogas ibyggnader eller anläggningar. Dess syfte är främst att underlätta handeln medsådana produkter genom att undanröja tekniska handelshinder. Men direktivetsyftar även till att höja hälso- och säkerhetskraven beträffande produktematill en enhetiig nivå inom EG. Begreppet byggprodukt är inte klart definierat idirektivet. Det är emellertid inte synonymt med begreppet byggvaror enligtvedertaget svenskt språkbmk. Som byggprodukter kommer sannolikt inte att räknast.ex. prefabricerade skåp och köksinredningar inen t.ex järnvägsräls och delari brokonstmktioner. Byggproduktdirektivet ingår i . Jag villhär ge en kort sammanfattning av direktivets innehåll. Därefter kommer jag attredovisa de speciella regler i som har betydelse för vårtillämpning av direktivet samt huvuddragen av de förslag som jag avseratt lämna för genomförandet av direktivet i . EG:sdirektiv om tillnärmning av medlemsstatemas lagar och andra förfatmingar rörande byggprodukter (89/106/EEG) - byggproduktdirektivet - trädde i kraft . Dess praktiska tillämpning fömtsätter 10 emellertid ett antal s.k.tillämpningsdokument, vilka ännu inte antagits av Prop. EG. På gmndval av dessa tillämpningsdokument kommer ytterligare Bil. riktiinjerför tillämpningen att tas fram. Direktivet kan därför tills vidare praktiskttillämpas bara i vissa mindre delar, som inte är beroende av tillämpningsdokumentenoch övriga riktlinjer. harhittills anpassat sin lagstifming till direktivet. Byggproduktdirektivet omfattar produkter somtiUverkats för att infogas varaktigt i byggnader och andra anläggningar och somhar betydelse för någon av sex angivna egenskaper - de väsentiiga kraven - hosden färdiga byggnaden eller anläggningen. Dessa egenskaper gäller 1. mekaniskmotståndsförmåga och sUibilitet, 2. brandskydd, 3. hygien, hälsa och miljö, 4.säkerhet vid användning, 5. bullerskydd samt 6. energi och värme. Medlemsländema skall vidta alla åtgärder som ärnödvändiga för att se till att byggprodukter får släppas ut på marknaden endastom de är lämpliga för avsedd användning mot bakgmnd av de väsentiiga kraven.Vidare skall ländema inte hindra produkter, som uppfyller direktivetsbestämmelser, att fritt distribueras, saluhållas eller användas inom sinaterritorier. En byggprodukt skall fömtsättas vara lämplig föravsedd användning, om den är försedd med ett s.k. EG-märke. Vissa produkter,som är av mindre betydelse med hänsyn till hälsa och säkerhet, skall dock fåsläppas ut på marknaden efter blott en försäkran från tillverkaren om attproduktema överensstämmer med allmänt erkänd och tillämpad teknik. Sådanaprodukter får inte förses med EG-märket. Den planerade förteckningen översismämnda slag av produkter föreligger ännu inte. De produkter som får förses med EG-märket skallöverensstämma med en teknisk specifikation i form av antingen 0en nationell standard, som utgör entill nationell nivå överförd s.k. harmoniserad standard, 1eller en nationell standard, sombefunnits uppfylla de sex nämnda egenskapskraven, 2eller ett europeiskt teknisktgodkännande ellerockså att produkten genom ett särskilt förfarande konstaterats överensstämmamed de sex väsentiiga kraven. Dessutom skall EG-märket visa att produktenuppfyller de krav som kan finnas i andra direktiv än byggproduktdirektivet. Harmoniserade standarder utarbetas pä byggområdetav den europeiska standardiseringsorganisationen (Comité Européen deNormalisation, ) på uppdrag från kommissionen, som också slutiigen skallgodkänna standardema mot bakgmnd av de sex väsentiiga kraven. Proceduren för att fä en nationell standardtiefunnen överensstämma med de väsentiiga kraven är att en stat anmälerstandarden till kommissionen, som, efter att ha inhämtat yttrande från de andramedlemsstatema, tar upp standarden på en särskild förteckning. Europeiska tekniska godkännanden meddelas av härförutsedda godkännandeorgan i medlemsländema i enlighet med riktiinjer som tagits fram av deras samarbetsorganisation, 11 Approvals (EOTA), på uppdrag av kommissionen, som också skall Prop. Om riktiinjer saknas, kan godkännanden meddelas Bil. Enligt huvudregeln får europeiska tekniska godkännanden Nänngsdepartementet meddelasbara om en harmoniserad standard saknas för produkten eller omprodukten inte äi lämplig för standardisering. Tillverkama eller deras ombud inom EG är ansvarigaför att bestyrka att produktema överensstämmer med kraven i en av de nämndatekniska specifikationema.