prop · GF03170 · 1991-12-31 00:00:00 — Lagrådethar haft vissa synpunkter på utformningen av det remitterade förslaget i dennadel. Dels har lagrådet föreslagit att bestämmelsen i likhet med artikel 14 ibilaga II utformas med angivande av adressat, dels har det haft vissasynpunkter på översättningen av den engelska protokokstextens"books". Lagrådet har föreslagit att paragrafen utformas så, att detuttryckligen framgår att skyldigheten att underkasta sig åtgärderna gäller förföretag och att termen "bokföring" används i stället för"böcker". Enligt lagrådet ger termen "bokföring" ett meradekvat uttryck för vad som torde vara avsett. Jag delar lagrådets uppfattningatt föreskriften bör utformas med angivande av adressat. Vad gällerterminologin är jag däremot inte ense med lagrådet. Det kan enligt min meningligga en fara i att vid översättning av EG-rättsliga termer ge orden en alltförprecis, av den svenska rättsordningen fixerad, innebörd. Termerna skall närreglema används tolkas utifrån sitt eget sammanhang och inte utifrån densvenska juridiska begreppsapparaten. Jag anser att ordet "böcker",som för övrigt använts vid den slutliga översättningen av protokoket, är attföredra. Av samma skäl anser jag i motsats till lagrådet att också kretsen avadressater bör anges på samma sätt som i de EG-rättsliga texterna med orden"företag och företagssammanslutningar". 1991/92:170 Bilaga 1 Mitt förslag:Konkurrensmyndigheten skall vid behov kunna påkalla handräckning avkronofogdemyndigheten för att genomföra en undersökning. Promemoriansförslag överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Endast har berört ämnet. Skälenför mitt förslag: medför också behov av en bestämmelse om att denbehöriga svenska myndigheten får vända sig till exekutiv myndighet, omtvångsmedel skulle användas för att genomföra undersökningarna. Detta behovbör enligt min mening tillgodoses genom en bestämmelse i EES-lagen om attmyndigheten får begära handräckning. Reglerna i 16 kap. 10-12 §§utsökningsbalken kommer att bli tillämpliga på detta handräckningsförfarande. Handräckningsmöjlighetenmåste stå till förfogande för att de förpliktel- ser har åtagit sigskall uppfyllas. Jag har dock svårt att föreställa mig att den i realitetenskall behöva tas i anspråk i förevarande situationer. Den bör därför merabetraktas som ett stöd åt den nationella konkurrensmyndigheten. Vid alltvångsmedelsanvändning gäller som en allmän princip att tvångsmedlet inte fårtillgripas om samma resultat kan uppnås på frivillig väg eller med lindrigaretvångsmedel. 1991/92:170 Bilaga 1 14.9 Verkan i av domar och beslut som gällerenskilda Mittförslag: I EES-lagen införs en bestämmelse av innebörd att avgöranden som avsesi artikel 110 första stycket skall verkställas på samma sätt som ensvensk lagakraftägande dom, om inte verkställigheten har skjutits upp genom beslutav eller första instans eller av . Bestämmelsenbör innehålla ett bemyndigande för regeringen att utse den myndighet som avsesi artikel 110 andra stycket. Vidareinförs en bestämmelse i EES-lagen om att andra avgöranden av EG-kommissionensamt domar och beslut av och första instans skallgäka här i landet. Promemoriansförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Promemorians förslag innehåller dockinget bemyndigande. Remissinstanserna:Så gott som samtliga remissinstanser har lämnat förslaget utan erinran. Enremissinstans anser att syftet med 17 § i lagförslaget närmare bör preciseras.En annan remissinstans efterlyser ett bemyndigande i EES-lagen för regeringenatt utse den myndighet som har att bekräfta avgörandets äkthet och förse detmed beslut om att det får verkställas. Skälenför mitt förslag: Övervakningen av att EES-reglerna efterlevs kommer, såvittgäller EFTA:s medlemsländer såsom fördragsslutande parter, att skötas av ESA.Beslut från kommer att riktas till länderna. Påkonkurrensområdet förekommer det andra slag av avgöranden som riktar sig direktmot enskilda fysiska och juridiska personer i EFTA-länderna. Det är här frågaom avgöranden som innefattar myndighetsutövning i regeringsformens mening.Sådana beslut kommer att fattas både inom EG, dvs. av kommissionen,förstainstansen och , och inom EFTA, dvs. av ochEFTA-domstolen, beroende på vad reglerna om fördelning av konkurrensärendenmedför för det aktuella fallet. Somframgår av avsnittet är de rättsliga verkningarna av dessa avgöranden av olikaslag. Till att börja med kan ett beslut röra en åtgärds förenlighet medkonkurrensbestämmelserna. Därmed kan följa bl. a. civilrättsliga verkningar, menverkställighetsfrågor behöver inte uppkomma. Inte heller i fråga om beslut somenbart har karaktär av vitesförelägganden uppkommer det verkställighetsfrågor. Enannan kategori av avgöranden gäller skyldigheten att underkasta sig inspektioner och att lämnaupplysningar. Dessa beslut har rättsverkan mot Prop. 1991 /92: 170 denenskilde på det sättet, att denne är skyldig att underkasta sig beslutet. Bilaga 1 När det gäller kommissionens beslut i sådana fall, uppkommer detfortfarande inte frågor om verkställighet. Det kan emellertid också vara fråga om att betalaböter, viten och rättegångskostnader, liksom om att utge ränta. Jag kommer härförst att ta upp frågan om hur verkställighet av dessa beslut förhåller sigtill det svenska regelsystemet. Frågan om verkställighet av betalningsförpliktelserhar reglerats i artikel 110, som har följande lydelse. Beslutenligt detta avtal av EFTA:s övervakningmyndighet och , sommedför betalningsskyldighet för andra än stater, skall vara verkställbara.Detsamma skall gälla domar som enligt detta avtal har meddelats vid Europeiskagemenskapernas domstol. Europeiska gemenskapernas första instans ochEFTA-domstolen. Verkställigheten skall följa decivilprocessrättsliga regler som gäller i den stat på vilkens territorium densker. Beslut om att verkställighet skall ske skall bifogas avgörandet utanandra formaliteter än kontroll av avgörandets äkthet genom den myndighet somvarje avtalsslutande part skall utse i detta syfte och meddela de övrigaavtalsslutande parterna, EFTA:s övervakningsmyndighet, ,Europeiska gemenskapernas domstol. Europeiska gemenskapernas första instans ochEFTA-domstolen. När dessa formaliteter har uppfykts på begäran avden berörda parten, får denna part fullfölja verkställigheten i enlighet medlagen i den stat på vilkens territorium verkställigheten skall äga rum genomatt direkt hänskjuta ärendet till den behöriga myndigheten. Verkställigheten får skjutas upp endast genombeslut av Europeiska gemenskapernas domstol, vad gäller beslut avEG-kommissionen, Europeiska gemenskapernas första instans eller Europeiskagemenskapernas domstol, eller genom beslut av vad gäller beslutav EFTA:s övervakningsmyndighet eller . Domstolarna i de berördastaterna skak dock vara behöriga beträffande klagomål om att verkställigheteninte genomförs på regelrätt sätt. För att en utländsk exekutionstitel skall kunnaverkställas i krävs en bestämmelse i lag, se 3 kap. 2 § utsökningsbalken.Detta krav uppfylls genom att artikel 110 i avtalet inkorporeras genomEES-lagen. Av artikel 110 andra stycket framgår att någon prövning i sak inteskall ske före verkstäkighet, endast en formell bekräftelse göras av urkundensautenticitet. Det får ankomma på regeringen att utse härför ansvarigmyndighet. I likhet med vad som framförts under remissbehandlingen anser jagatt EES-lagen bör innehålla ett särskilt bemyndigande om detta. För förfarandet vid verkställigheten blirutsökningsbalkens regler tilllämpliga. EES-lagen bor därför förses med enföreskrift om att dessa avgöranden skall verkställas på samma sätt som ensvensk domstols laga-kraftvunna dom. Som framgått kan vid fukföljd mot sådantavgörande som avses i artikel 110 enligt artikelns fjärde styckeverkställigheten avbrytas efter särskilt beslut av ellerEFTA-domstolen. Därför bör undantag göras för detta fall. Vadsedan gäller de övriga fak, då beslut och domar medför rättsliga Prop.1991/92: 170 verkningar, blir sådana beslut av som rör enskilda företaggällande här Bilaga 1 i landet genom att ochövervakningsavtalet med protokoll inkorporeras i svensk rätt genom EES-lagen.Detsamma gäller avgöranden efter överklagande av : s beslut. För att de övriga beslut inom EG som inte medförbehov av särskilda verkställighetsåtgärder men har andra rättsverkningar motenskilda skall bli gällande här i landet krävs en särskild bestämmelse iEES-lagen därom. 1991/92:170 Bilaga 1 Minbedömning: De sekretessfrågor som kan föranledas av tas upp i ettannat sammanhang. Promemorianberör inte frågan. Remissinstanserna:Några remissinstanser, däribland statens pris- och konkurrensverk, statistiskacentralbyrån och trafiksäkerhetsverket, påpekar att de tystnadspliktsregler somfinns på olika håll i de regler som omfattas av behövertranformeras till svensk rätt. Skälentill min bedömning: Enligt 2 kap. 2 § tryckfrihetsförordningen skall enbegränsning av rätten att ta del av allmänna handlingar noga anges i ensärskild lag eker annan lag som den särskilda lagen hänvisar tik. Den särskildalag som avses i bestämmelsen är sekretesslagen (1980:100). Detta innebär att desekretessregler som kan finnas i de olika rättsakter som skall införlivas medsvensk rätt bör införlivas genom ändringar i sekretesslagen. Jag har vid samrådmed statsrådet erfarit att frågan om sådana ändringar är under beredningi justkiedepartementet och att hon avser att i annat sammanhang återkomma medförslag till nödvändiga lagändringar. Dessa förslag kommer att presenteras isådan tid att de kan träda i kraft med . Jagvill här också nämna att lagrådet särskilt understrukit behovet av attsekretesslagstiftningen ses över och särskilt pekat på konkurrensområdet. 16 Publiceringsfrågor Prop. Bilaga 1 16.1 Inledning Depubliceringsfrågor som aktualiseras av är av två slag. Det gällerdels publiceringen i informationssyfte av alla delar och avframtida beslut m. m. inom ramen för EES, dels kungörandet av de lagar ochandra föreskrifter som behövs för att införa avtalsbestämmelserna i svenskrätt. I det följande lämnas först en redogörelse för de nuvarande svenskabestämmelserna på området. 16.2 förordning om publicering av Sverigesinternationella överenskommelser m. m. Enligtförordningen (1990:1070) om publicering av internationellaöverenskommelser, m. m. som trädde i kraft skallöverenskommelser som ingår med andra stater eller mellanfolkligaorganisationer offentliggöras i publikationen internationellaöverenskommelser (SÖ) i den utsträckning som närmare anges i förordningen. Ianslutning till förordningen har regeringen beslutat särskilda förordningsmotiv(regeringens förordningsmotiv 1990:3). fanns inte några bestämmelser i svenskrätt om det sätt på vilket publiceringen skulle ske av internationellaöverenskommelser som tillträtt. Sådana överenskommelser har dockpublicerats i publikationen överenskommelser medfrämmande makter (SÖ) utgiven av (numera benämnd Sverigesinternationella överenskommelser). Riktlinjer för vilka överenskommelser somskall publiceras och på vilket sätt publiceringen skall ske har utvecklatsgenom praxis. Enligt 4 § nyssnämnda förordning är huvudregeln vidpubliceringen att överenskommelser, reservationer och förklaringar samt beslutpubliceras i sin helhet. Utgivaren av SÖ kan dock bestämma att publicering istället skak ske i notisform. I detta fall skall det i SÖ anges var man kanerhålla texten (8 §). De internationella överenskommelser som haringått finns tillgängliga på . Frågan om på vilket språk en överenskommelse skallpubliceras regleras i förordningens 5 §. Där sägs bl. a. att en bilateralöverenskommelse skall publiceras på de två språk den är avfattad på, dvs.originalspråken. Om en bilateral överenskommelse endast är avfattad på ettspråk, t. ex. engelska, skall överenskommelsen enligt huvudregeln publicerasmed svensk översättning (6 §). Nordiska multilaterala överenskommelserpubliceras endast med svensk text. Detta överensstämmer med vad som förmotsvarande fall gäller i de övriga nordiska länderna. Andra multilaterala överenskommelser publiceras påengelska och franska, om båda dessa språkversioner är autentiska, samt en svensk översättning. Om en multilateral överenskommelse är avfattad på engelska eller franska, publiceras den autentiska texten med en svensk översättning. Ettavtal som ingås mellan exempelvis EG och ett EFTA-land och som är Prop.1991/92:170 avfattat på flera språk jämställs i detta hänseende med ett multilaterak Bilaga 1 avtal. Om en utländsk textversion utelämnats, skall i SÖ anges vartexten finns tillgänglig (8 §). Samtliga språkversioner finns tillgängliga påutrikesdepartementets rättsavdelning. När det gäller bilagor kan enligt 7 § bestämmas atten bilaga till en överenskommelse inte skall publiceras eller att den skallpubliceras utan svensk översättning. Även i detta fall skall i SÖ anges vartexten finns tikgänglig (8 §). Dengmndläggande bestämmelsen om utfärdande och kungörande av författningar finns i8 kap. 19 § regeringsformen. Närmare bestämmelser om kungörande avförfattningar finns i lagen (1976:633) om kungörande av lagar och andraförfattningar (kungörandelagen, omtryckt 1989:935). Denna kompletteras i sintur av författningssamlingsförordningen (1976:725, omtryckt 1984:212, senaständrad 1992:116). I kungörandelagen sägs i 1 § att författningar somhar beslutats av , regeringen eller kyrkomötet eller av en myndighetunder regeringen, eller kyrkomötet skall med visst undantag kungöras enligt bestämmelserna i kungörandelagen. Detsamma gäller de internationellaöverenskommelser och de ändringar i sådana som enligt författning skall gäkasom svensk rätt. För kungörande av författningar finns bl. a. Svenskförfattningssamling (SFS) och författningssamlingar för centrala myndigheterunder regeringen (se vidare 3 § kungörandelagen). Författningar som utfärdas avregeringen skak kungöras i SFS (4 §). SFS utges genom regeringens försorg. Regeringenfår under vissa förutsättningar dock bestämma att en av regeringen beslutadförfattning i stället skall kungöras i någon annan angiven författningssamling.Författningar som beslutas av centrala myndigheter under regeringen kungörsantingen i SFS eller i någon myndighets författningssamling (6 §). Om det i en författning föreskrivs att eninternationell överenskommelse eller en ändring i en sådan skak gälla somsvensk rätt, skall överenskommelsen eller ändringen kungöras på samma sätt somförfattningen (14§). Lagrummet öppnar emekertid möjlighet även till enakernativ kungörandeform. I första hand åsyftas därvid att regeringen efter enlämplighetsprövning får bestämma att överenskommelsen eller ändringen skakkungöras i någon annan författningssamling än författningen i övrigt. Denalternativa kungörandeformen medger vidare publicering i någon annanpublikation exempelvis i SÖ, som inte är någon författningssamling. Har ettalternativt kungörandeförfarande använts, skall i den författningssamling därsjälva inkorporeringsförfattningen tas in finnas uppgift om var deninkorporerade texten publiceras (se vidare härom prop. 1984/85:61 s. 27). Det är vanligt att överenskommelser avfattas påflera språk. Till följd av bl.a. det västeuropeiska integrationsarbetet kommer fler sådana överens- 184 kommelser att slutas. Föratt undvika att författningssamlingar och andra publikationer däröverenskommelser kungörs, tyngs av texter på olika språk med samma innehållgjordes en lagändring i 14 § kungörandelagen härom året (prop. 1989/90:12,KUI8, rskr. 45, SFS 1989:935). Där stadgas numera att om en överenskommelse äravfattad på mer än ett språk får den myndighet som utfärdar författningenbesluta att endast en text skak kungöras. Om det finns en svensk text skalldenna kungöras. En text som enligt överenkommelsen skall ha vitsord framför deandra, får inte utelämnas. Har en utländsk text utelämnats vid kungörandet aven överenskommelse skall det anges var denna finns tillgänglig. Om det intefinns en svensk text tik en överenskommelse, skall överenskommelsen som regelkungöras tillsammans med en svensk översättning. 1991/92:170Bilaga I 16.4 Publicering av m.m. Min bedömning: Ianslutning till att föreläggs propositionen om godkännande avEES-avtalet och antagande av lagstiftning i skilda hänseenden skall helaavtalet inklusive bilagorna presenteras i ett sammanhang. Dessutom kommer ensärskkd utgåva med de integrerade rättsakterna att ges ut. Huvuddelen avEES-avtalet bör också publiceras i SÖ. Promemoriansbedömning: Överensstämmer i stort sett med min bedömning. Remissinstanserna:Flera remissinstanser delar den i departementspromemorian gjorda bedömningenom sättet för publicering. Många understryker vikten av information omEES-rättens innehåll. Några remissinstanser anser att det bästa vore attpublicera hela inklusive bilagor och bakomliggande rättsakter iSFS. vid i anser att om aktEES-material samlas i riksdagstrycket behöver inte hela materialet kungöras iSFS. I så fall måste i SFS hänvisningar göras tik riksdagstrycket. Sammaremissinstans efterlyser också en heltäckande publicering i SÖ med hänsyn tillatt är viktigaste avtal. Skälenför min bedömning: I samband med att föreläggs propositionen omgodkännande av måste inklusive bilagorna presenterasför i ett sammanhang. I anslutning till riksdagsbehandlingen avpropositionen kommer också de integrerade rättsakterna (sekundärrätten) attges ut i en svensk version i samma format som i Europeiska gemenskapernasofficiella tidning (). Utgåvan beräknas omfatta femtonband. Huvuddelenav avses publiceras i SÖ. Däremot bör inte bilagorna meduppräkningen av de olika rättsakterna som ingår i avtalet eller debakomliggande rättsakterna publiceras där. Enligt 7 § SÖ-förordningen kanutgivaren av SÖ, om det finns särskilda skäl, bestämma att en bilaga till enöverenskommelse inte skall publiceras. särskilt skäl attunderlåta publicering i SÖ är bl. a. att texten är mycket omfattande och attdenna del av såsom ovan nämnts kommer att föreligga i en särskildutgåva. I SÖ kommer att publiceras uppgift om att texten finns tillgänglig där(8 § SÖ-förordningen). Fråganom vilka språkversioner som skak publiceras i SÖ får bedömas med ledning avbestämmelserna i dels avtalet, dels SÖ-förordningen. I anslutning tik riksdagsbehandlingen får manalltså en samlad överblick av allt som omfattas av . Fleraremissinstanser anser som nämnts att det även krävs en heltäckandepublicering i SFS av allt som omfattas av . Som skäl härför angesbl. a. att detta är en så genomgripande förändring av hela det svenskarättssystemet. Vidare anförs att SFS är en av allmänheten känd publikation somockså många abonnerar på. Jag delar inte denna bedömning. SFS är enförfattningssamling och skall därför som huvudregel inte innehålla något annatän författningar. I den mån inkorporeras med svensk rätt kommer dedelar som därigenom skall gälla direkt här i landet också att kungöras på sammasätt som andra författningar. Detta innebär för den inkorporering som beslutasav och regeringen att kungörandet kommer att ske i just SFS. Jag kandäremot inte se något skäl att i en författningssamling publicera sådana delarav m. m. som inte skall gälla som svensk rätt. 1991/92:170 Bilaga 1 16.5 Kungörande av författningar genom vilka EES-avtaletinförlivas med svensk rätt Min bedömning: Enlag eller förordning som transformerar ett direktiv bör om möjligt redan iförfattningstexten ange EG-urspmnget. Under alla förhållanden bör det finnas ennot i SFS som direkt eller via riksdagstrycket hänvisar till denbakomliggande EG-rättsakten. Det är lämpligt att också myndigheterna använderett sådant notsystem. Promemorianbehandlade inte denna fråga. Remissinstanserna:Några remissinstanser tar upp frågan om hur man skall veta att en vissförfattning har transformerat genom övertagna EG-regler. Juridiskafakultetsstyrelsen vid i säger bl. a. att EES-reglermåste utmärkas för att inte bli "överkörda" av senare tikkomna författningar.Juridiska fakultetsnämnden vid i anser att akaautentiska språkversioner i en överenskommelse som skall införlivas med svenskrätt genom inkorporationsme-toden måste kungöras. Enligt nämndens mening är 14§ kungörandelagen, som tillåter undantag, i detta avseende integmndlagskonform. Skälenför min bedömning: Huvuddelen av med vissa protokoll m. m. liksomövervakningsavtalet och protokoll 1 till kommittéavtalet bör, som framgår avvad som sagts, inkorporeras i svensk rätt. Den lag varigenom så skerkungörs i SFS liksom de inkorporerade delarna av avtalen. Motsvarighetentill EG-förordningar som ingår i olika bilagor till EES- Prop. 1991/92:170avtalet och som alltså utgör del av avtalet bör också inkorporeras och Bilaga 1 kommer då enligt huvudregeln också att kungöras i SFS. Frågan om vilka språkversioner av en inkorporeradEES-förordning som måste kungöras i SFS regleras i 14 § andra stycketkungörandelagen. Eftersom den svenska versionen skall ha samma giltighet somövriga språkversioner räcker det med den svenska texten. Jag delar aktså inteden i ett remissyttrande framförda uppfattningen att aka språkversioner måstekungöras i SFS för att regeringsformens krav på kungörande skall vara uppfyllt.Däremot skall i SFS uppgift lämnas om var övriga språkversioner finnstillgängliga. När det gäller motsvarigheten till EG-direktiv somingår i olika bilagor till skall dessa, i enlighet med vad somtidigare sagts, transformeras till svensk rätt. Sådana författningar kungörs iSFS eller någon annan författningssamling. En särskild fråga som då uppkommer är hur man börmarkera att det rör en transformeringsförfattning. Lagrådet har i dettasammanhang under-stmkit vikten av att kunna fastställa vilka bestämmelser somär gmndade på och vilka som inte är det. De förra skak ju enligtden föreslagna lagvalsregeln i EES-lagen ges företräde. Lagrådet har ansettatt det direkt av författningstexten borde framgå att en författningsbestämmelseföranletts av . Att tillerkänna notapparaten till en författningden avsedda rollen vid företrädesprövningen såsom blir fallet med den lösningsom vaks i lagrådsremissen framstår enligt lagrådet inte som godlagstiftningsteknik. Notapparaten är ju en informationskälla över vilkennormgivaren saknar inflytande. Lagrådet har förordat en ordning -att tklämpas istörsta möjliga utsträckning där det direkt av författningstexten framgåratt en bestämmelse föranletts av . Emellertid har lagrådet intemotsatt sig att tekniken med notsystem används i de fak då annan lösning tersig alltför komplicerad. Jag delar i stort lagrådets synpunkter. I fak dådet är möjligt och lämpligt bör man sträva efter att låta sambandet medEG-rätten komma till uttryck redan i författningstexten. Detta bör inte hindraatt man behåller och i viss mån bygger vidare på det system med noter somSFS-utgivaren tillämpar. Om det är en lag som transformerar ettdirektiv får man redan med det nu tillämpade notsystemet en hänvisning tillförarbetena och därifrån vidare till EG-rätten. Om det är en förordning somtransformerar ett direktiv, kan man genom en not hänvisa direkt till exempelvisdet ställe i EGT () där direktivet finns publicerat påEG-språken. Myndigheterna bör i sitt arbete med införlivande avEES-regler på myndighetsnivå också kunna använda ett sådant notsystem medhänvisning till EGT. Till de lagar och förordningar varigenom maninkorporerat en överenskommelse (förordning) kommer den bakomliggandeEES-rättsakten finnas med som bilaga varför ett notsystem här inte är aktuellt.Lagrådet har konstaterat att det normalt inte torde uppkomma problem i dessafall med avseende på lagvalsregeln. fall harmonisering redan tidigare skett av EG-regler i rättsakter som 187 nuomfattas av vore det naturligtvis praktiskt att ha en fotnot Prop. 1991/92: 170 somhänvisar till aktuell EG-rättsakt. Det skulle dock innebära att man Bilaga1 måstegå igenom bestämmelser område för område och försöka se vilken EG-rättsaktsom låg bakom den aktuella normgivningen. I vissa fall är det ju möjligt att man t.ex.lagstiftat i en viss fråga och resultatet blivit en harmoniseringmen att man skuke gjort så oavsett EG-regeln. systemetmed hänvisning till bakomliggande överenkommelse (rättsakt)