prop · GF03170 · 1991-12-31 00:00:00 — Dessutom finns ett flertal övergångsregler, som innebär att ikraftträ dandet skjuts upp förvissa fordonskategorier, bl.a. för personbilar med mo torer med en cylindervolym mindre än . Nya avgaskrav utarbetas för denna fordonskategori. skall kommissionen föreslå rädet nya utsläppsgränser. Rådet skall före besluta om strängare 10 avgaskrav,som skall träda 1996. Slutligen innehåller direktiv91/441/EEG bestämmelser om utformningen Prop. 1991/92:170 avskattelättnader i medlemsstaterna för att stimulera introduktionen av mer Bilaga 13 miljövänliga fordon. Sådana lättnader måste anknyta till beslutadeframtida EG-krav och betydligt understiga den faktiska kostnaden för dentillkommande reningsutrustningen. Rådets direktiv /77/EEG omtillnärmning av medlemsstatemas lagstiftning om åtgärder mot utsläpp avgasformiga föroreningar från dieselmotorer som används i fordon innehållerregler om utsläpp av gasformiga föroreningar från motorer i dieseldrivnafordon med en totalvikt över . Beträffande provmetoder m.m. anknyterdirektivet till en standard som beslutats av FN:s ekonomiska kommission förEuropa (Regulation no. 49, 1982). Direktivet innebär mycket måttligaavgasreningskrav, särskilt beträffande utsläpp av koloxid och kolväten. Direktivet har dock redan ändratsgenom ett nytt direktiv (91/542/EEG), som träder i kraft med början år 1993.Det nya direktivet har antagits så sent som och omfattasdärför inte av . Det innehåller bestämmelser som i fråga omprovmetoder och gränsvärden i stort överensstämmer med de nya svenska reglerna,som träder i kraft års modeller, och har kompletterats med kravavseende partikelutsläpp. Det finns dock skillnader jämfört med de svenskareglerna. Direktivet innehåller inte någon motsvarighet till tillverkaransvaretenligt bilavgaslagen (1986:1386). Vidare gäller lindrigare gränsvärden förbilar med en motoreffekt på högst 85 kW. Direktiv /542/EEG innehållerdessutom en andra uppsättning gränsvärden, som skall börja tillämpas år 1995.Främst innebär dessa värden en avsevärd skärpning när det gäller tillåtnapartikelutsläpp. Direktivet innehåller samma regler om skattelättnader somdirektiv /441/EEG. Av ingressen till direktivetframgår att ett arbete pågår för att komplettera reglemaför tunga fordon i flera avseenden. Detta arbete innefattar bl.a. förslag tillförbättring av den körcykel som används vid proven och förslag till införandetav ärlig fordonskontroll. Senast är 1996 skall kommissionenföreslå rådet nya utsläppsgränsvärden, som skall träda i kraft tidigast . Rådets direktiv /306/EEG (ändratgenom 89/491/EEG) om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärdermot utsläpp av föroreningar från dieselbränsle som används i fordon innehållers.k. röktäthetskrav för dieselmotorförsedda fordon som är avsedda för vägtrafikoch konstruerade för en hastighet . EEG-typgodkännande eller nationellttypgodkännande får inte vägras av skäl som hänför sig till utsläpp avföroreningar från dieselmotorn i fordonet, om kraven i direktivet är uppfyllda. Direktivet innebär inte någonbegränsning för konstmktionen av diesel motorer. Det finns ett samband mellan röktätheten och partikelutsläppen från en motor. Det är de begränsningar i fråga om utsläppen av partiklar som föreskrivs i övriga direktiv som är de viktiga. Röktäthetskravet har dock betydelse för kontrollen av att fordon i bruk är funktionsdugliga, eftersom kontrollen av bilar i samband med kontrollbesiktningar o.d. i praktiken sker genom röktäthetskontroller som är enkla att utföra. Förhållandet till svensklagstiftning Prop. Avgasreningskravför fordon finns i bilavgaslagen och bilavgasförordningen Btiaga 13(1991:1481). I bilavgasförordningen finns föreskrifter om avgasreningskrav ochkrav pä avgasgodkännande för de fordon som avses i de tre EG-direktiven.Avgasgodkännandet är en förutsättning för godkännande vid typ- ochregistreringsbesiktning enligt fordonskungörelsen (1972:595). Avgasreningskraven innefattar såväl i somenligt EG-direktiven bl.a. gränsvärden för utsläpp av olika föroreningar samtföreskrifter om den provmetod som skall användas. Dessutom gäller i förde aktuella fordonskategorierna att tillverkaren skall visa att kravenuppfylls sedan fordonet har körts en bestämd sträcka. Hållbarhetskrav i vissomfattning har i EG införts först genom direktivet 91/441/EEG och gäller baraför personbilar. EG:s krav i den delen innebär att s.k. försämringsfaktoreranvänds för att bestämma de gränsvärden som skall tillämpas vidtypgodkännandet. Allmänt är de svenska kraven annorlunda och någotsträngare än EG-kra-ven men genom ändringarna i direktiv /441/EEG och91/542/EEG har EG:s gränsvärden för vissa personbilar och tunga fordon skärptssä att de med vissa undantag ligger i nivå med de svenska. Som jag tidigarenämnt pågår en utveckling inom EG i riktning mot skärpta krav för övrigafordonskategorier. Enligt en särskild övergångsregel i bilaga II tillEES-avtalet gäller att EFTA-staterna till får tillämpa sinnationella lagstiftning som avser sådana utsläpp av gasformiga föroreningar ochpartiklar från motorfordon som behandlas i direktiven. Från den 1 januari 1995fär EFTA-staterna alltjämt tillämpa sin nationella lagstiftning, men de fårinte hindra försäljning av fordon som är godkända enligt . Övergångsregeln medför att ett certifikat som visaratt en fordonstyp uppfyller efter skall godtassom ett avgasgodkännande för fordonstypen i . Bestämmelser om detta bördå införas i bilavgasförordningen. Avtalet hindrar inte att de gällande svenskaavgaskraven, till dess att EG:s strängare avgaskrav trätt i kraft, tillämpaspå fordon som inte härrör från EG. Från och med att EG:s strängare avgasreglerutarbetats kommer de svenska reglerna att samordnas med EG:s (jfr. prop1990/91:90 s. 359 fQ. Frågan om avtalets konsekvenser för det svenskatillverkaransvaret är mer komplicerad. tillämpar ett särskilttillverkaransvar som inte har någon motsvarighet i EG-reglerna. Ansvaret innebäratt tillverkaren skall ersätta bilägarens kostnader om ett fel påavgasreningsutrustningen i ett fordon upptäcks vid en fordonskontroll.Dessutom kan tillverkaren föreläggas att åtgärda alla fordon av en viss typ, omfel upptäcks vid särskilda nybilskontroller eller kontroller avhållbarhetskraven. Vidare kan avgasgodkännandet återkallas elleravgasgodkännande vägras för en kommande årsmodell av samma fordonstyp.Ansvaret är begränsat till en särskilt angiven period. De gmndläggandereglerna om tillverkaransvaret finns i 6-8 §§ bilavgaslagen. Avtaletsynes inte hindra att de svenska reglerna om tillverkaransvar med vissa begränsningartillämpas även på fordon som har godkänts enligt EG:s Krav påtillverkaren som inte avser dessa rättigheter omfattas inte av Prop.1991/92:170 avtalet. Inte heller kan det strida mot avtalet att det vidkontrollbesiktning Bilaga 13 och liknande kontroller ställs krav pä att deutsläppsbegränsande anordningarna skall vara i funktionsdugligt skick. I avtaletsägs närmare bestämt att EFTA-staterna till fär tillämpa sinnationella lagstiftning, inklusive regler om att vägra registrering,försäljning, ibmktagande och användning. Efter detta datum får EFTA-staternaalltjämt tillämpa sin nationella lagstiftning, men de skall tillåta frirörlighet i enlighet med . kan dock i praktikenmedföra en förändring av tillverkarens ansvar. Enligt kan ettgodkännande enligt direktiven endast återkallas av den stat som beviljatgodkännandet. Om det vid kontroller skulle visa sig att en fordonstyp somgodkänts enligt ett direktiv och som därför får säljas i inte uppfyllerde uppställda kraven, kan de svenska myndigheterna få vända sig till den myndighetsom utfärdat EEG-godkännandet. Möjligheten att kräva rättelse genom ettföreläggande enligt 7 § bilavgaslagen kvarstår dock enligt vad som nyssanförts. Inte heller behöver reglerna om tillverkarens åtagande gentemotbilägaren enligt 6 och 6 a §§ bilavgaslagen ändras. Det modifierade tillverkaransvaret kräver att vissaändringar görs i bilavgasförordningen och i föreskrifter.Någon lagändring krävs inte. Jag avser att återkomma till regeringen i dessafrågor. I tillämpas års modeller ettsystem med miljöklassindelning av personbilar, lastbilar och bussar. Fordonenindelas i tre miljöklasser. Klass 3 motsvarar de grundläggande kraven ibilavgasförordningen, medan klass 1 och 2 motsvarar högre ställda krav. Försäljningsskattenhar differentierats för de olika miljöklasserna. Bestämmelserna finns i 2 a §bilavgaslagen, i bilavgasförordningen och i lagen (1978:69) omförsäljningsskatt på motorfordon. Bestämmelserna, som inte gör åtskillnad vadgäller bilarnas ursprung, avviker delvis från direktivens krav avseendeutformningen av ekonomiska styrmedel på området. Få grund av den särskildaövergångsbestämmelsen kan i avvaktan på EG:s strängare avgasreglertillämpa avvikande nationella regler så länge dessa inte motverkar den friacirkulationen . Avsikten är att en anpassning avkravnivåerna i de olika miljöklasserna skall ske till kommande EG-regler där såär möjligt med bibehållen miljöambition (jfr. 1990/91:156, SkU25). Skatteskillnadernamellan de olika miljöklasserna är högst av försäljningspriset. Rådetsdirektiv /537/EEG om tillnärmning av medlemsstatemas lagstiftning om åtgärdermot utsläpp av föroreningar från motorer som används i jordbmks- ellerskogsbrukstraktorer med hjul innehåller röktäthetskrav för dieselmotor- ochhjulförsedda jordbmks- och skogstraktorer konstmerade för en hastighet mellan 6km/tim och . EEG-typgodkännande eller nationellt typgodkännandeav en traktor får inte vägras av skäl som hänför sig till utsläpp av föroreningar från dieselmo torn i traktorn, om kraven i direktivet är uppfyllda. Inte heller får registre- 13 ring, försäljning,ibruktagande eller användning av en traktor vägras på den grunden. Fordonetprovas med två testmetoder. Den första metoden innebär prov med konstantavarvtal och fullt belastad motor. Enligt den andra metoden utförs provet genoms.k. friaccelerationsmätning med obelastad motor. Det senare provet användsockså vid kontroll av produktionsöverensstämmelse. Röktätheten mäts med en s.k.opacimeter. De gränsvärden som tillämpas är anpassade till motorns storlek. Direktivetär gammalt och innebär inte några långtgående krav på tillverkarna. Ingabegränsningar finns i fråga om utsläpp av gasformiga föroreningar. Avgasreningskraveni bilavgasförordningen omfattar personbilar, lastbilar och bussar. Någrasärskilda avgasreningskrav och krav på avgasgodkännande för traktorer gällerinte enligt förordningen. Artikel2 och 3 i direktiv /537/EEG innebär endast att godkännande, försäljning elleribmktagande inte får hindras i fråga om traktorer som uppfyller direktivetsutsläppskrav. Några sådana hinder finns inte i . Författningsändringarinför avtalets ikraftträdande krävs därför inte. 1990/91:90 En godlivsmiljö anges (s. 360 ff.) att avgaskrav för traktorer och arbetsredskap börinföras samordnat med EFTA och EG . Arbetet med att utarbetasådana avgaskrav pågår. Prop.1991/92:170 Bilaga 13 2.2.1Klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen och beredningar Min bedömning: Pågrund av övergångsbestämmelser i krävs inga författningsändringarmed anledning av att träder i kraft. Rådetsdirektiv /548/EEG om tillnärmning av lagar och andra författningar omklassiftcering, förpackning och märkning av farliga ämnen, som har ändrats vidflera tillfällen, har antagits med stöd av artikel 100 i . Syftetär att tillnärma medlemsstaternas lagar och andra författningar angåendeanmälningar av ämnen och angående klassificering, förpackning och märkning avämnen som är farliga för människan och miljön. Från direktivets tillämpningsområde undantasläkemedel, narkotiska preparat och radioaktiva ämnen, transport av farligaämnen påjärnväg, på väg, till sjöss eller med flyg, livsmedel och fodermedel,avfall samt ämnen under transitering. Undantag gäller också för bl.a. vissagaser, explosiva varor samt bekämpnings- och gödselmedel. De farliga ämnena och beredningarna indelas ikategorierna explosiva, oxiderande, synnerligen brandfarliga, mycketbrandfarliga, brandfarliga, mycket giftiga, giftiga, hälsoskadliga, frätande,irriterande, miljöfarliga, cancerogena, fosterskadande eller mutagena. Idirektivet finns regler för bestämmande av de fysikalisk-kemiska egen- skaperna,toxiciteten, ekotoxiciteten och den verkliga eller potentiella mil- Prop.1991/92:170 jöfarligheten. Vidare finns regler för klassificering, förpackningoch märk- Bilaga 13 ning av farliga ämnen. Tillverkare och importörer till EG skall senast 45dagar innan ett nytt ämne släpps ut på marknaden anmäla ämnet till ansvarigmyndighet i den medlemsstat där ämnet tillverkas eller där import sker. Anmälanskall bl.a. innehålla de tekniska uppgifter som är nödvändiga för att bedöma derisker, omedelbara eller fördröjda, som ämnet kan utgöra för människan och miljönsamt förslag till klassificering och märkning av ämnet och förslag till rekommendationerbeträffande de försiktighetsåtgärder som krävs för en säker hantering. Tillverkare eller importör som anmält ett ämne ärockså skyldig att informera den ansvariga myndigheten om det blir ändring iden årliga eller totala mängd av ämnet som han släpper ut på marknaden, om nyakunskaper om ämnets påverkan på människan eller miljön framkommit, om ämnetsläpps ut på marknaden för nya användningsområden samt om ämnet modifierats såatt dess egenskaper ändrats. För vissa ämnen och vissa mindre kvantiteter avämnen gäller inte anmälningsplikten. Kommissionen har upprättat en lista överalla ämnen som fanns inom den gemensamma marknaden ochlistar även fortlöpande alla ämnen som anmäls enligt direktivet.Medlemsstaterna och kommissionen skall säkerställa att information som rörmarknadsföring eller tillverkning hälls hemlig. I direktivet finns speciellaregler om industriell och kommersiell sekretess beträffandeanmälningsuppgifter. Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändigaåtgärder för att säkerställa att nya ämnen eller beredningar innehållande nyaämnen inte kan släppas ut på marknaden om inte ämnet har anmälts till ansvarigmyndighet samt ämnet eller beredningen förpackats och märkts på sätt som angesi direktivet och i enlighet med vad som framgår av anmälan. Medlemsstaterna fär inte förbjuda, begränsa ellerhindra att ämnen som uppfyller kraven i direktivet släpps ut på marknaden. Omen medlemsstat har tillgäng till detaljerade uppgifter som visar att ett ämne,trots att det uppfyller kraven i direktivet, utgör en fara för människan ellermiljön på grund av ämnets klassificering, förpackning eller märkning, får dennastat inom sitt territorium tillfälligt förbjuda försäljning av ämnet ellerföreskriva särskilda villkor beträffande ämnet. Kommissionen och övrigamedlemsstater skall då underrättas om åtgärden och anledningen tillden. Det åligger därefter kommissionen eller rådet att vid behov teknisktanpassa direktivet eller, om behov av teknisk anpassning inte bedöms föreligga,ålägga den aktuella medlemsstaten att upphäva förbudet eller de särskildavillkoren. Rådets direktiv /379/EEG om tillnärmning av lagaroch andra författ ningar om klassiftcering, förpackning och märkning av farliga preparat (be redningar) (ändrat senast 91/155/EEG) har antagits med stöd av artikel 100 a i . Syftet är att undanröja handelshinder och skydda människa och miljö genom att tillnärma medlemsstaternas lagar och andra författ ningar angående klassificering, förpackning och märkning av beredningar som är farliga för människan och miljön. Direktivet skall tillämpas på bered ningar som släpps ut på marknaden i medlemsstaterna och som innehåller 15 20 1991/92. minst ett ämne som klassificeras som farligt enligtartikel 2 i ämnesdirektiv Prop. 1991/92:170 67/548/EEG och pä övriga beredningar som bedöms som farliga. Från direktivet undantas läkemedeloch veterinärmedicinska produkter, kosmetiska beredningar, avfall,bekämpningsmedel, ammunition och explosiva varor, livsmedel och fodermedel,transport av farliga beredningar på järnväg, på väg, till sjöss eller med flygsamt beredningar under transitering. Principerna i ämncsdirektivet skalltillämpas för klassificering och märkning av farliga beredningar. De farliga beredningarna indelas i17 hälsofarlighetsgrupper. Dessa grupper innefattar beredningar som skallanses som mycket giftiga, som giftiga, som hälsoskadliga, som starkt frätande,som frätande, som riskabla för all-variig ögonskada, som riskabla för hudirritation,som riskabla för ögonirrita-tion, som riskabla för irritation iandningsvägarna, som cancerframkallande, som riskabla för människor på grund avatt de kan vara cancerframkallande, som mutagena, behöva behandlas sommutagena, som riskabla för människor på grund att de kan ha mutagena effekter,som fosterskadande, behöva behandlas som fosterskadande respektive beredningarsom skall anses ha specifika inte närmare definierade hälsoeffekter. Förutom klassificeringsreglerinnehåller direktivet också regler om förpackning och märkning av farligaberedningar samt regler om ett system med särskild information i form avsäkerhetsdatablad angående farliga beredningar avsedda att användas inomindustrin. Medlemsstaterna skall vidta allanödvändiga åtgärder för att säkerställa att de beredningar som omfattas avdirektivet inte kan släppas ut pä marknaden om de inte uppfyller direktivetskrav på klassificering, förpackning och märkning. Direktivet begränsar intemedlemsstaternas rätt att i enlighet med meddela föreskrifter omde krav de bedömer som nödvändiga för att säkerställa ett skydd för dem somarbetar med farliga beredningar, om inte föreskrifterna innebär attklassificering, förpackning och märkning av farliga beredningar skall ske påett sätt som skiljer sig frän vad som följer av direktivet. Medlemsstaterna får inle förbjuda,begränsa eller hindra att farliga beredningar som uppfyller kraven idirektivet släpps ut på marknaden. Om en medlemsstat har tillgång tilldetaljerade uppgifter som visar att en beredning, trots att den uppfyllerkraven i direktivet, utgör en fara för människan eller miljön pä grund avberedningens klassification, förpackning eller märkning, får denna stat inomsitt territorium tillfälligt förbjuda försäljning av beredningen ellerföreskriva särskilda villkor beträffande beredningen. Förhållandet till svensk lagstiftning Den svenska lagstiftningen på området utgörs av lagen(1985:426) om ke miska produkter, förordningen (1985:835) om kemiska produkter samt ke mikalieinspektionens föreskrifter (KIFS 1986:3) och allmänna råd (1986:2) om klassificering och om märkning vid överiätelse av hälsofarliga kemiska produkter och kemikalieinspektionens föreskrifter (KIFS 1987:4) och all männa råd (1987:3) om förpackningar och om förvaring av hälso-eller miljö- 16 farliga kemiska produkter. Det svenska regelsystemet är till stora delarlikvärdigt med EG-reglerna. 1991/92:170 Begreppet kemiska produkter i densvenska lagstiftningen omfattar både Bilaga 13 ämnen och beredningar. I någraavseenden finns skillnader som t.ex. i fråga om kriterier förcancerframkallande egenskaper och klassificering av vissa ämnen där den svenskaregleringen är strängare. Vidare går längre på farlighetsskalan ikraven på klassificering och märkning med en fjärde farlighetskategori"måttligt fariiga produkter" utöver EG:s tre kategorier "mycketgiftiga, giftiga resp. farliga kemiska produkter". En kategori motsvarandeden nuvarande svenska fjärde farlighetskategorien behövs för att ta hand omalla kemiska produkter som är uppenbart hälsofarliga men som ändå inte täcks inav kriterierna för de tre första kategorierna. EG:s kriterier för bedömning avfarliga egenskaper är delvis mindre utvecklade och ger otillräcklig vägledning.Klassificeringen av ämnen är också i vissa fall olika inom de kategorier somfinns både i EG och i . Det beror sannolikt på olika tillämpning av isig likartade kriterier och klassificeringsregler. Av frånoktober 1991 framgår att åtskilliga medlemsstater uppvisar svårigheter attfölja tidsplanen för de omställningar som krävs när direktiven ändras medanledning av teknikutvecklingen. Dessa medlemsstater uppvisar en särskildförsening i fråga om omställningar i anledning av ändringar i direktivet omfarliga ämnen. Enligt är målsättningen att direktivensbestämmelser skall tillämpas av EFTA-staterna fr.o.m. den 1 januari 1995.Parterna skall efter undertecknandet av avtalet inleda ett samarbete för att lösaåterstående problem samt se över situationen inklusive sådanafrågor som inte omfattas av EG:s nuvarande reglering, t.ex. fjärdefarlighetskategori. Dessutom ger avtalet vissa möjligheter för en EFTA-statatt även efter tillämpa nationella regler beträffandeklassificering och märkning av farliga kemiska produkter om EFTA-staten inteanser sig kunna godta den EG-reglering på området som då gäller. Beträffande utväxling av information skall följandegälla enligt : DeEFTA-stater som tillämpar om farliga ämnen och pre parat skall ge garantier motsvarande de som finns inom gemenskapen så att 9i de fall informationen behandlas somkonfidentiell på grund av industriell eller kommersiell sekretess inomgemenskapen, enligt bestämmelserna i direktiven, endast de EFTA-stater sominfört relevanta i sin lagstiftning skall delta i utväxlingen avinformation 10 konfidentiell information ges samma grad av skydd iEFTA-staterna som den erhåller inom gemenskapen. SamtligaEFTA-stater skall delta i utväxlingen av information i alla de andra i direktiven föreskrivna sammanhangen. Mot bakgrund av övergångsbestämmelserbehöver den svenska lagstiftningen inte ändras när avtalet träder i kraft.Harmoniseringen av den svenska lagstiftningen med kommer dockatt fortgå även fram . Som ett exempel på detta kan nämnasatt beslutat införa sådana kriterier för miljöfarlighetsmärkningsom överensstämmer med de kriterier EG tidigare infört. Detta harskett genom kemikalieinspektionens föreskrifter (KIFS 1992:2) och allmänna råd(1992:1) om klassificering och om märkning vid överlåtelse av miljöfarligakemiska ämnen. tillhör inte de länder som omfattas avEG-direktivens sekretessregler som övergångsarrangemangetgäller. Det skall utredas vilka ändringar i de svenska sekretessreglerna somkrävs för att skall uppfylla direktivens krav på industriell ochkommersiell sekretess. Prop.1991/92:170 Bilaga 13 2.2.2 Allmänna regler om begränsningar av användning ochutsläppande på marknaden av farliga ämnen och preparat (beredningar) Min bedömning: Med stöd av gällande bemyndiganden i lagenom kemiska produkter bör föreskrifter meddelas om restriktioner mot hanteringav sädana fariiga produkter vars saluförande och användning begränsats i EG meninte i . Rådets direktiv /769/EEG omtillnärmning av medlemsstatemas lagar och andra författningar om begränsning avanvändning och utsläppande på marknaden av vissa fartiga ämnen och preparat(ändrat senast 91/339/EEG) syftar till att undanröja handelshinder genom atttillnärma medlemsstaternas lagar och andra författningar pä området. Från direktivets tillämpningsområdeundantas transport av fariiga ämnen och beredningar på järnväg, på väg, tillsjöss eller med flyg, farliga ämnen och beredningar som exporteras tillicke-medlemsstater samt ämnen och beredningar som transiteras och som ärföremål för tullkontroller, förutsatt alt de inte bearbetas. När grunddirektivet antogs år 1976omfattade det endast saluförande och användning av polyklorerade bifenyler(PCB) och polyklorerade trifenyler (PCT) samt kloreten (vinylklorid). Genomtilläggen har direktivets tillämpningsområde successivt utökats och ändratsoch omfattar (efter tillägget i direktiv /339/EEG) 27ämnesgrupper. Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder föratt säkerställa att de farliga ämnen och preparat som anges i en bilaga tilldirektivet endast släpps ut på marknaden och används enligt de villkor somanges i bilagan. Detta gäller dock inte saluförande eller användning förforskning och utveckling eller för analysändamål.