prop · GF034 · 1991-12-31 00:00:00 — Regeringens skrivelse 1991/92:4 Möjligheten till en särskild svensk insats för fredlig lösningav tvister '' Regeringenöverlämnar denna skrivelse till . Föredragandevid regeringssammanträdet har varit statsrådet . Föratt utreda möjligheten till en särskild svensk insats för fredlig lösning av tvistermellan stater lämnas i denna skrivelse en redogörelse för existerande tvistlösningsförfaranden.Mot bakgrund av denna redogörelse finner regeringen att bör fortsättaverka inom de mekanismer som står till förfogande. Frågan om inrättande avytterligare institutioner bör bedömas i ljuset av den kommande utvecklingen. Idetta sammanhang är det tveksamt om det skulle vara ändamålsenligt att inrättadt svenskt . 1 1991/92. Regeringens skrivelse om möjligheten till en särskild Skr.1991/92:4 svensk insats för fredlig lösning av tvister Isitt betänkande 1989/90:UU6 har utrikesutskottet hemställt att gerregeringen till känna vad utskottet anfört med anledning av motionen 1988/89:U420om medling mellan stater. Utskottet förutsatte därvid att regeringen lämnar enredogörelse för huruvida och i så fall på vilka sätt en särskild svensk insatsskulle kunna tillföra bättre möjligheter än de existerande att utnyttjamedlingen som ett sätt att lösa konflikter på fredlig väg. Iskrivelse (rskr. 1989/90:32) har talman anmältatt bifallit vad utskottet hemställt. Regeringenvill med anledning därav lämna följande redogörelse. Densvenska regeringens strävan att på alla områden verka för att bevara freden ärväl känd. ser FN-systemet som det främsta instrumentet att förverkligadessa strävanden. Principen om fredlig lösning av tvister finns nedlagd i ,som i sin artikel 2:3 innehåller en allmän förpliktelse för medlemsstaternaatt lösa sina tvister med fredliga medel. Även om det inte föreligger en pliktatt acceptera en viss metod, föreligger alltid en skyldighet att genomförhandling eller på annat sätt söka nå en fredlig lösning av tvisten i fråga. IFN-arbetet uppmärksammas kontinuerligt frågan om fredlig lösning av tvister.Det har där vid olika tillfallen lagts fram förslag om nya mekanismer förtvistlösning. Från svensk och nordisk sida har betonats vikten av att iförsta hand de mekanismer som redan finns används. 2 Viktigare existerande mekanismer för tvistlösning 2.1 Permanenta skiljedomstolen i Genomkonventionerna om fredlig lösning av tvister inrättadesi den Permanenta skiljedomstolen. Domstolen är inte en fast domstol iegentlig mening utan består av en lista över kvalificerade jurister från vilkenparterna i en t vist, vilken inte kunnat lösas på annat sätt, kan väljaledamöter till en skiljedomstol. Till listan äger varje fördragsstat anmälafyra namn. Till domstolen är knuten en internationell byrå som fungerar somdess kansli. Byrån administrerar tillämpningen av de två skiljedomskonventionernaoch är ständigt tillgänglig för stater som vill ansluta sig till systemet elleri ett konkret fall avgöra en tvist med hjälp av dess procedur. Konventionernainnehåller, förutom regler om skiljedom, procedurer för tretvistlösningsmetoder: bona ojficia, medling och . officiainnebär att en tredje part erbjuder sina tjänster för att söka möjliggöra enuppgörelse, t.ex. genom att verka för upptagande av avbrutna förhandlingareller förmedla förslag mellan de tvistande parterna. kontaktas detvistande i detta sammanhang var för sig. Medling avser de fall dåen tredje part tar samtidig kontakt med de tvis- Skr. 1991/92:4 lande, ärnärvarande vid deras förhandlingar och när så anses lämpligt och möjligt lägger konkreta förslag för lösning av tvisten ifråga. skall opartiskt och noggrant fastställa fakta i entvist och därigenom underlätta att tvisten förs närmare en lösning. Kommissionensrapport är inte bindande för de tvistande parterna och innefattar inte någotförslag till lösning av konflikten. Konventionernainnebär inte att fördragsparterna är bundna att hänföra uppkommande tvister tilllösning genom skiljedom eller de övriga metoderna, utan erbjuder bara enmekanism för det fall parterna i en tvist kommer överens om detta. Internationelladomstolen är FNs främsta rättskipande organ och inrättades som FNsstadga antogs . Den efterträdde den Fasta mel-lanfolkliga domstolen somupprättats inom ramen för . Internationelladomstolen är ett organ för rättsliga avgöranden i egentlig mening (tillskillnad från medling, bona ojficia, skiljedom etc). Den är en fast domstol medkompetens att med bindande verkan avgöra mellanstatliga tvister som av detvistande parterna hänförs till dess bedömning. Föratt domstolen skall kunna fälla bindande avgöranden krävs alltså att detvistande parterna frivilligt hänskjuter saken till domstolen. I domstolens stadgafinns dock en klausul enligt vilken en stat i förväg kan förbinda sig att accepteradomstolens kompetens i tvister med andra stater som också accepterat sammaförpliktelse. På detta sätt öppnas möjligheten till en i egentlig meningtvingande rättskipning, om än på frivillig väg. Endast ett 50-tal stater harerkänt domstolens tvingande jurisdiktion, och denna har delvis underminerats avde många förbehåll som gjorts.. 2.3 generalakt för avgörande på fredlig väg avinter nationella tvister År1949 antog en generalakt för fredlig lösning av internationellatvister som ersatte en tidigare motsvarighet . Kapitel 1 omförlikning stadgar att alla tvister som uppkommer mellan anslutna stater ochsom inte kunnat lösas på diplomatisk väg skall hänskjutas till en av parternatillsatt ständig eller särskild förlikningsnämnd. Utrymme lämnas dock förförbehåll, vilka tillämpas reciprokt på så sätt att förbehåll kan åberopas avden ena parten i en tvist där den andra gjort ett förbehåll. 1kapitel II om rättstvister sägs att alla sådana tvister iförsta hand skall underställas den såvida inteförbehåll mot detta har gjorts. I andra hand kan sådana tvister hänskjutas tillskiljedom. Kapitel111 handlar om intressetvister (politiska tvister). Sådana tvister som ejkunnat lösas på diplomatisk väg skall, om inte heller förlikningsförfarandegett resultat, hänskjutas till bindande avgörande genom en av par- terna utsedd skiljedomstol.Anslutningen till kapitel III om skiljedom är Skr. 1991/92:4 frivillig, ocheventuella förbehåll gäller även här. Den reviderade generalakten är sålundainte något långtgående dokument. Den har endast ratificerats av sjustater. År1982 antog generalförsamlingen enhälligt den s.k. Maniladeklarationen rörandefredlig lösning av internationella tvister. Deklarationen är indelad i tvåavsnitt. Det första upprepar principer för fredlig lösning, bl.a.friheten att välja metoder, samt hänvisar till andra folkrättsliga principersom är relevanta i tvistlösningssammanhang (staternas likställdhet, fullgörandebonaftdeav internationella förpliktelser, skyldigheten att samarbeta för fredoch säkerhet). Det andra avsnittet tar sikte på procedurer och metoder förfredlig lösning av tvister. Generalförsamlingens och säkerhetsrådets mandatatt ge rekommendationer uppmärksammas, liksom rådets kapacitet att engagera sigi "fact finding". FNs medlemsstater skall uppmuntra säkerhetsrådetatt oftare ta egna initiativ och anlita underorgan för fredlig lösning avtvister. Staterna uppmärksammas på Internationella domstolens roll isammanhanget och uppmanas undersöka möjligheten att acceptera domstolenstvingande kompetens. Vidsidan av de universella tvistlösningsdokumenten har riktlinjer eller procedurerför fredlig lösning av tvister etablerats i olika regionala sammanhang. Dettahar framför allt skett inom ramen för , där såväl tvister ommänskliga rättigheter som andra genuint säkerhetshotande tvister kan lösas medtillämpning av särskilda tvistlösningsmekanismer. Den europeiska domstolen förde mänskliga rättigheterna är väl känd. konvention av omfredlig lösning av tvister innehåller förpliktelse att hänskjuta rättsligatvister till och "intressetvister" till ettförlikningsförfarande och i sista hand skiljedom. (Om behandlingen av frågan ominternationell tvistlösning inom ramen för ESK-processen, se nedan.) 1Latinamerika och finns embryon till liknande mekanismer. Såväl Organizationof American States (OAS) som () utveckladetidigt normativa system för konfliktlösning. En annan sak är att dessa systeminte fungerar som det var tänkt. Ocksåinom ramen för ESK-samarbetet, som omfattar 35 stater, är tvistlösningsmekanismeren av de viktigaste frågorna. , i och i Athén1984, lyckades de expertmöten som kallats samman inte uppnå några substantiellaresultat på grand av då rådande politiska motsättningar. Ett nytt och dennagång mera framgångsrikt försök gjordes vid ett expertmöte i underperioden . Mötets mandat hadefastställts av ESKs uppföljningsmöte i år 1986- Skr. 1991/92:4 1989samt av ESKs stats- och regeringschefer vid det historiska Paris-mötet inovember 1990. Slutresultatetinnebar ett väsentligt framsteg i substansfrågan. Valletta-mötet resulterade iantagandet av tio principer för fredlig lösning av tvister, samt, än viktigare,en ESK-specifik metod för att omsätta dessa principer i praktiken. Det äremellertid att märka att dokumentet inte är en internationell överenskommelsei egentlig mening utan ett åtagande baserat på en politisk viljeförklaring. EnligtVallettadokumentet hänvisas de tvistande parterna i första hand till direktaförhandlingar sinsemellan. Om tvisten har betydelse för fred, säkerhet ellerstabilitet mellan de deltagande staterna, får en tvistande stat anhängiggörasaken inför ämbetsmannakommittén (). Procedurenär inte tillämplig, om tvisten har handlagts eller är underhandläggning under någon annan process som parterna accepterat. Omparterna inte kan komma överens, har endera av parterna rätt att begära att ensärskild mekanism skall inrättas. Enlista skall upprättas över kandidater högst fyra personer från varje deltagandestat för tjänstgöring i mekanismen. Mekanismen består av en eller flerapersoner. Dess främsta uppgift är att bistå parterna med att finna en lämpligprocedur för att lösa tvisten. Omparterna inte lyckas nå en lösning eller komma överens om en lämplig procedur,har en part rätt att från notifikation begära att mekanismenlämnar kommentarer eller råd i substansfrågan för att hjälpa parterna att kommaöverens om en lösning i överensstämmelse med internationell rätt och ESK-åtaganden. Mekanismenskall inte inrättas, om en motpart i tvisten anser att saken gäller dessterritoriella integritet eller dess nationella försvar, rätt till överhöghetöver landterritorium eller konkurrerande anspråk när det gäller jurisdiktionöver andra områden. Parternakan vidare komma överens om att begära att mekanismen skall åta sig ytterligareuppgifter inkluderande överenskommelse om att mekanismens råd skall helt ellerdelvis läggas till grand för lösningen av tvisten. Om någon av parterna intemedverkar på det sätt som är tänkt, kan ämbetsmannakommittén kopplas in föratt utöva påtryckningar. Vallettadokumentetgodkändes vid det första mötet med i den 19 och 20juni 1991. Därvid beslöts också att de administrativa funktionerna enligt Vallettadokumentetskulle anförtros åt det i upprättade centret för förhindrande avkonflikter (CPC). Vidsidan av de multilaterala mekanismerna för fredlig lösning av mellanstatligatvister finns ett stort antal bilaterala avtal innehållande olika metoder förtvistlösning. Dessa avtal fyller, tillsammans med de regionalaöverenskommelserna, i viss mån ut systemet för fredlig tvistlösning däranslutningen till de globala mekanismerna är otillräcklig. 2.8 Multilaterala avtal för särskilda sakområden Skr. Multilateralaavtal för reglerande av särskilda sakområden innehåller ofta särskildaklausuler eller protokoll om avgörande av tvister genom de sedvanligametoderna eller genom särskilt upprättade organ för förhandling, förlikningeller skiljedom. Som exempel på överenskommelser som innehåller sådanaförpliktelser kan nämnas om diplomatiska förbindelser från år1961 (SÖ 1967:1) och om konsulära förbinddser (SÖ1974:10 och 12). Intesällan är dessa bestämmelser dock frivilliga, eller bristfälliga så till vidaatt de endast föreskriver att parterna till avtalet skall komma överens omregler för lösning av uppkommande tvister. Sammanfattningsviskan konstateras att det finns ett stort antal olika metoder för fredliglösning av tvister. I praktiken används också dessa metoder. Många stater harsäkerligen också arbetat ut ytterligare sätt för tvistlösning och metoder attförhindra tvister som är så utformade att de passar för de särdrag som enskildatvister kan uppvisa: anmälan och samråd, ad Iwc-kommissioner, permanentablandade kommissioner etc. Sverigeoch många andra länder har i FN framfört att problemet när det gäller mellanstatligtvistlösning inte är en brist på internationella organ och procedurer, utansnarare en brist på politisk vilja från tvistande parters sida att utnyttja deorgan och procedurer som finns. Sverigehar anslutit sig till eller accepterat så gott som samtliga tvistlösningsmekanismersom finns och föregår därmed med gott exempel pä hur staterna bör uppträda idetta hänseende. Vidare har på begäran utförtmedlingsuppdrag. Det kan också konstateras att inte så få svenskar gjortuppmärksammade och förtjänstfulla insatser för lösning av internationellatvister inom ramen för de mekanismer som beskrivits i det föregående eller påannat sätt. Motbakgrund av den redogörelse som redovisats i det föregående drar regeringenslutsatsen att också i fortsättningen aktivt bör verka inom de tvistlösningsförfarandensom står till världssamfundets förfogande. Huravida ytterligareinstitutioner skall inrättas är en fråga som får bedömas i ljuset avutvecklingen. Av särskilt intresse är här givetvis resultatet av de pågåendediskussionerna om inrättande av en internationell brottmålsdomstol ochförverkligandet av planerna på den havsrättskonvention förutsedda havsrättsdomstolensamt, inte minst, om planerna förverkligas på en tredje fredskonferens vidslutet av FNs folkrättsårtionde år 1999.1 vår egen region är det vidare avintresse att se vilka erfarenheter vi får av den nya ESK-mekanismen. Det harbetonats att denna är utvecklingsbar, och det får förutsättas att diskussionenom dess utformning kommer att fortsätta. I vilken utsträckning särskildasvenska insatser kan göras måste ses i ljuset av den lämnade redovisningen. Attvi kan bidra med insatser på freds- och konfliktforskningens område är givet.Däremot är det mera tveksamt om åtgärderav annat slag -t.ex. inrättande av ett nationellt . Med kännedom om det sätt på vilket medlare utses i tvister av det slag dethär är fråga om är det i första hand inte insatser av denna typ som krävs.Medlingsuppdrag anförtros enskilda personer, inte därför att de är verksammavid ett visst institut eller utger sig för att vara experter på tvistlösning,utan på grund av det förtroende som de tillvunnit sig i det internationellasamfundet. Regeringenger tillfälle att ta del av vad ovan anförts om möjlig heten till ensärskild svensk insats för fredlig lösning av tvister. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde , ordförande, och statsråden , , , R.Carisson, G. , , , , och anmäler fråga om redogörelse för om möjligheten till ensärskild svensk insats för fredlig lösning av tvister. Regeringenbeslutar att genom skrivelse lämna en redogörelse till förmöjligheten till en särskild svensk insats för fredlig lösning av tvister i enlighetmed bilagan till detta protokoll.