prop · GF03170 · 1991-12-31 00:00:00 — Denna rättspraxis kommer också au gälla inom EES. Sekundärlagstifmingen på jämställdhetsområdet finnsredovisad i bilaga XVIII till avtalet och omfattar fem direktiv. Ensärställning bland dessa intar del s.k. likalönedirektivet (75/117/EEG).Avsikten med detta direktiv är au ge ytterligare rikthnjer för hurmedlemsländema skall närma sin nationella lagstiftning till principen om likalön såsom den definierats i Rom-fördragets artikel 119. Övriga direktiv behandlar frågor om likabehandlingmellan kvinnor och män när det gäller anstälhiing och yrkesutbildning m.m.(76/207/EEG), likabehandling i fråga om lagstadgad social ttygghet (79/7/EEG)samt i fråga om företags- eller yrkesbaserade system för social trygghet(86/378/EEG) och slutiigen, likabehandUng mellan kvinnor och män som är driveregen rörelse, inklusive jordbruk samt om skydd för dessa vid havandeskap ochmoderskap (86/613/EEG). Det bör också nämnas att samtiiga direktiv utomlikalönedirektivet innehåller ett förbud även mot indirekt diskriminering. Attlikalönedirektivet skall ges samma innebörd framgår dock av domstolens praxis. En översyn av EGs lagstiftning påjämställdhetsområdet i förhållande till svenska regler har utfördes avjämställdhetsutredningen och finns redovisad i betänkandet (SOU 1990:41) Tio årmed jämställdhetslagen. antog en ny jämställdhetslag(prop. 1990/91:113, AU 17, rskr. 288, SFS 1991:433). Den nya lagen, som ttäddei kraft , är anpassad till de regler som gäller inom EG. Detinnebär att möjligheternaau kunna pröva ärenden om lönediskriminering i domstol har Prop.1991/92:170 utvidgats i förhållande till vad som gällde tidigare. I den nya lagen är också ° indirektdiskriminering utttyckligen förbjuden. AvUil som föreskriver eller medger sådankönsdiskriminering som är otillåten enligt lagen är också ogiltiga. Det firmsinte några övergångsbestämmelser i den nya lagen. (JämO) har i-ettremissvar över departementspromemorian om införlivande tagit uppett avgörande i (mål C-177/88) . JämO menar attEG-domstolen i denna dom tolkar det ovan nämnda likabehandlingsdirektivet (76/207/EEG) på ett sätt som går utöver de regler som finns i jämställdhetslagen.Målet gällde en arbetsgivares vägran att anställa en gravid kvinna därför attarbetsgivaren skulle behöva betala lön motsvarande sjuklön under barnledigheten.Enligt domen spelade det faktum att det inte fanns någon manlig med-sökandeinte någon roll för utgången. Frågan om jämställdhetslagens forenlighet med dermadom behöver analyseras ytterligare. För det fall analysen ger vid handen attsvenska regler skulle vara otillräckliga återkommer jag till regeringen i dennafråga. Den oro som en del svenska kvinnor känner inför ettnärmare samarbete med EG anser jag måste tas på allvar. Den oron, som denhittills kommit till uttryck i debatten, bottnar i farhågor för attförhållanden och villkor som gäller för kvinnor i vissa skulle bliverklighet även för svenska kvinnor och därmed innebära minskade ambitioner iSverige när det gäller jämställdhet och social välfärd. 1 det sammanhanget bör påpekas att den lagstifmingsom finns inom EG på det sociala området utgörs av minimikrav. Det är således,och kommer även i fortsättningen att vara, fullt möjligt för de enskildaländema att fora en politik med längre gående ambitioner. innebär för del attbetingelserna för en stabil ekonomisk tillväxt förbättras. Detta leder i sintur till en vidgad och förstärkt arbetsmarknad för såväl kvinnor som män samtull förbättrade fömtsättningar för att vidareutveckla den svenska välfärden.Det faktum att av de svenska kvinnorna förvärvsarbeuir och attvi i , genom bl.a. föräldraförsäkringen och en väl utbyggd barnomsorg,har goda möjligheter att kombinera förvärvsarbete med föräldraskap, är en styrkabåde for de enskilda människorna och för svensk ekonomi. Många visarockså stort intresse för svenska erfarenheter och lösningar påjämställdhetsområdet fmns en hel del erfarenheter i andra länder somvi i kan lära av. Eu ökat samarbete på detta område gagnar såledesenligt min mening både svenska kvinnor och kvinnor i EG-Iändema. Det finns emellertid ett stort behov av saklig ochtydlig information om dessa frågor. En hel del har redan gjorts på området både från regerings- 5 kansliet och frånorganisationer m.fi. har med reger- Prop.1991/92:170 ingens stöd nyligenpublicerat en s.k. latiiund, med jämförande EG-statistik 1992:19)behandlas den intemationella integrationens inverkan på svensk ekonomi, liksom följdernaför jämställdhet mellan kvinnor och män. särskild bilaga tilllångtidsuttedningen. Svenska kvinnor möter , görs en fördjupad analys avkonsekvensema för svenska kvinnor av ett närmare samarbete med EG. Bilagankommer att pubUceras . Ytterligare informationsinsatser bör dockövervägas. Regeringen har i årets kompletteringsproposition föreslagit attsärskilda medel avsätts för en bred och allsidig EG-information. Med hänsyntill jämställdhetsfrågomas betydelse, både inom ramen för och närdet gäller ansökan om medlemsskap i EG ter det sig naturligt att endel av dessa medel används för mer information om dessa frågor. Målsättningeninom området för personers rörlighet inom EES är i första hand att uppnåarbetskraftens fria rörlighet, dvs. en gemensam arbetsmarknad. Till degmndläggande principerna för den gemensamma arbetsmarknaden hör bl.a. rättenatt fritt söka arbete och ta anställning över gränsema samt likabehandhng avarbetstagare oavsett nationaUtet Den fria rörligheten for personer behandlas iartiklama 28-35 i . Dessa motsvarar huvudsakligen Rom-fordragetsartiklar på området I artikel 28, som nästan ordagrant återger artikel48 i Rom-fördraget, säkerställs arbetskraftens fria röriighet inom och mellanEG- och EFTA-ländema. Den fria rörligheten innebär att all diskriminering pågmnd av nationalitet skall avskaffas vad gäller sysselsättning, lön och andraanställnings-och arbetsvillkor. Med förbehåll för de begränsningar som gmndaspå hänsyn till allmän ordning, säkerhet och hälsa medger den fria rörlighetenrätt att anta faktiska erbjudanden om anställning och att förflytta sig frittinom de avtalsslutande ländemas territorier för detta ändamål. Den ger ocksåmöjlighet att uppehålla sig i ett EG- eller EFTA-land i syfte att innehaanställning där i överensstämmelse med de lagar och andra förfatmingar somgäller i värdlandet. Den som har haft anställning inom ett annatavtalsslutande land får även rätt att stanna kvar efter det att han varitanställd där. Bestämmelsema tillämpas inte på anställningar i offentiig tjänstsom innefattar myndighetsutövning (jfr mål 4/91).Likabehandlingsprincipen gäller ävensociala och skattemässiga förmåner liksom utbildningsverksamhet och Prop.1991/92:170 r , ■■ u Bilaga 10 Den fria röriigheten innebär också attarbetstagarens familjemedlemmar, oavsett nationalitet (maka/make, bam som ärunder eller beroende av föräldrarna) har rätt att arbeta i avtalsslutandeland. Vidare har släktingar i närmast föregående led rätt art vistas i landetom de är beroende av arbetstagaren eller dennes maka/make (artiklama 10 - 11 irådets förordning (EEG) nr 1612/68). Principerna om personers rörlighet innebär ocksåatt egna företagare tillförsäkras etableringsfrihet i varje avtalsslutandeland och att deras närstående får samma rätt till uppehållstillstånd, arbeteoch sociala förmåner som gäller för arbetstagare och deras familjer (direktiv73/148/EEG). Derättsakter som berör personers rörlighet är följande: 0Rådets förordning (EEG) nrl612/68 omarbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen 1Rådets förordning (EEG) nr 312/76 omändring av bestämmelsema om arbetskraftens fackföreningsrättigheter iförordning (EEG) nr 1612/68 2Kommissionens förordning (EEG) nr1251/70 om arbetstagares rätt att stanna kvar inom en medlemsstats territoriumefter att ha varit anställda där 3Rådets direktiv /221/EEG omsamordningen av särskilda åtgärder som gäller utiändska medborgares röriighetoch bosättning och som är berättigade med hänsyn till alhnän ordning, säkerheteller hälsa 4Rådets direktiv /360/EEG om avskaffandeav restriktioner för rörlighet och bosätming inom gemenskapen förmedlemsstatemas arbetstagare och deras familjer 5Rådets direktiv /194/EEG omutvidgande av tillämpningsområdet för direktiv /221/EEG till att även omfattaarbetstagare som begagnar sig av rätten att stanna kvar inom en medlemsstatsterritorium efter att ha varit anställda i den staten 6Rådets direktiv /148/EEG omavskaffande av restriktioner för röriighet och bosättning inom gemenskapen förmedborgare i medlemsstatema i fråga om etablering och tillhandahållande avtjänster 7Rådets direktiv /34/EEG om rättenför medborgare i en medlemsstat att sumna kvar inom en annan medlemsstatsterritorium efter att där ha drivit egen rörelse 8Rådets direktiv /35/EEG omutvidgande av tillämpningsområdet för direktiv /221/EEG till att även omfattamedborgare i en medlemsstat som begagnar sig av rätten att stanna kvar inom enannan medlemsstats territorium efter att ha verkat där som egna företagare 9Rådets direktiv /486/EEG omundervisning av bam till migrerande 4Rådets direktiv /364/EEG omrätt tiU bosättning . 5Rådets direktiv /365/EEG om rätttill bosätming för anställda och egna ' företagare som äryrkesverksamma 6Rådets direktiv /366/EEG om rätttill bosätming för studerande. Utlänningslagen (1989:529) innehåller förnärvarande krav på uppehålls-ullstånd och arbetstillstånd i förutomnordiska medborgare. deltagande i EES-samarbetet innebär bl. a.att kravet på arbetstillstånd kan upprätthållas bettäffandemedborgare från länder ansluma till Detsamma kommer att gälla ensådan utiännings närmaste famUj, oavsett familjemedlemmamas medborgarskap.Dessa personer, liksom vissa nära släktingar till dem, skall fåuppehållstillstånd och kan även få rätt att stanna kvar i sedan deupphört att vara ekonomiskt aktiva. Inom tillsattes i maj1991 en arbetsgmpp med uppgift att göra en översyn av och föreslå de ändringari utiännings-lagstifiningen som föranleds av . Arbetsgruppenpresenterade sitt förslag i departementspromemorian (Ds1991:82) EES-anpassning av utiänningslagen och utiänningsförordningen. Ensammanfattning av promemorian och arbetsgmppens förslag till ändringar iutlänningslagen bör fogas till protokollet i detta ärende som bilagoma 10:1och 10:2. Departementspromemorian har remissbehandlats. Tillprotokollet bör som bilaga 10:3 fogas en förteckning över remissinstansema. Ensammanställning har gjorts av remissyttrandena och finns tillgängligt ilagstifmings-ärendet (dnr Ku 91/896/R). Regeringenbeslutade att inhämta lagrådets yttrande över ett förslag omanpassning av utiänningslagstifmingen till EES-avudet De lagförslag somremitterades tiU lagrådet bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga10:4. Lagrådet har yttrat sig överförslaget. Ytttandet bör fogas till protokollet som bilaga 10:5. Lagrådet har iallt väsentiigt godtagit förslaget Lagrådet har dock föreslagit att ytteriigareen artikel i förordning (EEG) nr 1612/68 skall inkorporeras genom lag.Lagrådet har vidare haft vissa närmast redaktionella synpunkter på utformningenav lagen om arbetskraftens fria rörlighet samt föreslagit en precisering av ettbemyndigande i utiänninglagen. Jag ansluter mig till lagrådets förslag tilländringar. Jag återkommer till lagrådets ytuande i avsnitt 5:3, 5.5 och 5:10. 5.3Metoden för införlivande av EG-rätten med svensk rätt inom området förpersoners rörlighet 1991/92:170 Bilaga 10 Mittförslag: Införiivandet i svensk rätt av relevanta EG-förordningar på områdetför personers rörlighet sker genom inkorporering. De artiklar i förordningen(EEG) nr 1612/68 som på gmnd av sitt innehåll kräver lagform inkorporeras genomen särskild lag. I övrigt sker inkorporeringen genom förordningar med stöd avutiänningslagens bemyndiganden för regeringen att meddela föreskrifter ompass- och viseringskrav, uppehållstillstånd och arbetstillstånd. Arbetsgruppens förslag överensstämmer med mittfrånsett att den föreslår att inkorporeringen i sin helhet skall ske genomforordning. Remissinstanserna: De remissinstanser som harberört frågan om metoden för införlivandet av EG-rätten är i huvudsak positivatill promemorians förslag. Juridiska fakultetsstyrelsen vid universitetanser emellertid att det finns skäl att låta ta ställning till ett såpass ingripande forändringsarbete i svensk rätt som påbörjas, även om manhar förståelse för att förordningsformen har praktiska fördelar. Skälen for mitt förslag: innebär bl.a.att EG-rätten, anpassad till EES-förhållanden, inom området för personersröriighet skall tillämpas i vid avtalets ikraftträdande. DeEG-förordningar och EG-direktiv som jag tidigare redovisat och som ingår sombilagor till avtalet utgör sådana rättsakter som enligt skall varabindande för . De skall utgöra del av eller införiivas med den internarättsordningen. Avtalet innebär ett åtagande att bringa svenska rättsregler iöverensstämmelse med nämnda rättsakter. Enligt avtalets artikel 7 skall enEG-förordning som sådan införlivas med interna rättsordning, dvs.inkorporeras, medan de avmlsslutande partema har rätt att välja form och metodför genomförandet av EG-direktiv. De tte EG-förordningama skall således inkorporerasmed svensk rätt, dvs. rådets förordning (EEG) nr 1612/68 om arbetskraftens friaröriighet inom gemenskapen, rådets förordning (EEG) nr 312/76 om ändring avbestämmelseraa om arbetskraftens fackföreningsrättigheter i förordningen (EEG)nr 1612/68 och kommissionens förordning (EEG) nr 1251/70 om arbetstagares rättau suuina kvar inom en medlemsstats territorium efter att ha varit anställdadär. Skilda metoder för inkorporering avEG-förordningama kan väljas. En lösning vore att stifta en särskild lag ompersoners röriighet inom EG- och EFTA-området med EG-förordningama i sin helhetsom bilagor. I lagen skulle då föreskrivas att de bilagda förordningarna skullegälla som lag. kan emellertid inteuteslutas att ändringar och tillägg kan komma att behöva Prop. 1991/92:170 göras i förordningarna eftersom den Europeiska gemenskapen är stadd i ° Om varje ändring i en EG-förordning skulle kräva lagändring ochdärmed riksdagsbeslut skulle denna ordning bli tungarbetad. Eftersom de frågorsom t)ehandlas i förordningarna till en del återfmns iutiänningsförordningen skulle det också komma att innebära en reglering på tvåolika konstitutionella nivåer Jag kan därför inte dela de synpunktersom framförts av juridiska fakultetsstyrelsen vid särskiltmot bakgmnd av att de flesta artiklama i EG-förordningama inte kräver lagformför att införlivas med svensk rätt Det är inte heller så att frågan undandrasriksdagens ställningstagande eftersom den övergripande regleringen återfinns isjälva vilket kommer att underställas . Arbetsgmppen har föreslagit att regeringen - efterbemyndigande av - skall meddela föreskrifter som innebär attEG-förordningama skall tillämpas som svensk rätt Flera artiklar i förordning (EEG) nr 1612/68 äremellertid till sitt innehåll sådana att en inkorporering av dem oundgängligen torde kräva lagform enligt regeringsformen. Jag tänker på artiklama 1-9. Artiklama 1-2 föreskriver rätt till likabehandling i fråga om anställning och arbetsförhållanden oavsett medborgarskap i enlighet med lagar och andra förfatmingar i medlems statema. Artiklama 34 ogiltigförklarar nationella lagar och andra författ ningar som diskriminerar eller utesluter utiändska medborgare från den egna arbetsmarknaden, oavsett vad syftet med den nationella regleringen är. Denna typ av bestämmelser - som till sin innebörd är sådana att de vidgar eller in skränker andra lagars giltighetsområde - bör ges i lag (jfr 8 kap. 2 och 17 §§ regeringsformen). Artikel 5 innehåller regler om arbetsförmedling. I lagråds remissen föreslogs inte att inkorporering av denna artikel skulle ske genom lag. Lagrådet har dock påpekat att då bestämmelsen avser även privata arbetsförmedlingar, inkorporering även av artikel 5 bör ske genom lag (jfr 8 kap. 2 och 3 §§ regeringsformen). Jag instämmer i detta. Artikel 6 innehåller ytterUgare forbud mot diskriminering samt en rätt för arbetsgivare att kräva en "anlagsundersökning". Även en sådan bestämmelse bör ha lagform.Artikel 7 föreskriver likabehandling av arbetstagare, oavsett nationalitet, i fråga om bl.a. lön, sociala och skattemässiga förmåner, yrkesutbildning och om skolning. Detta måste beuaktas som en föreskrift om bl.a. skatt. Den bör där för ges i lag (jfr 8 kap. 7 § regeringformen). Vidare föreskrivs att klausuleri individuella eller kollektiva avtal i fråga om lön, arbetsvillkor ochavskedande '" skallvara ogiltiga om de föreskriver eller bemyndigar diskriminering av arbetstagare från andra medlemsländer. En sådan föreskrift - som ingriper i enskildas rättsförhållanden - kräver lagform (jfr. 8 kap. 2 § regerings formen). Artikel 8 behandlar rätten för utiändska arbetstagare till Uka behand- 10 ling i fråga om deltagandei fackföreningsverksamhet. Denna artikel har ut- Prop. 1991/92:170 vidgatsgenom förordning (EEG) nr 312/76 till att omfatta även rätten för ut- ländskaarbetstagare att vara valbara till fackföreningars ledning. Denna bestämmelse- som tangerar föreningsfriheten - bör av samma skäl som den föregåendeartikeln regleras genom lag. Artikel 9 föreskriver lika rätt i bosuidsfrågor,inklusive rätten för utländska arbetstagare att äga sin bostad. En bestämmelsesom kräver att svensk fastighetslagstiftning inte diskriminerar enEES-medborgares rätt att äga sin bostad bör också ha lagform. Vidare föreskrivsrätten att stå i bostadskö på lika villkor som värdlandets medborgare. Jag föreslår därför att en särskild lag stiftas omarbetskraftens fria rörlighet inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES)vilken genom hänvisningar omfattar de artiklar i förordningen (EEG) nr 1612/68som jag nu redogjort för jämte tillägget i förordning (EEG) nr 312/76. Som arbetsgmppen har anfört torde det inte finnasnågra lagar i som står i motsättning till de artiklar i EG-förordningensom jag redogjort for, möjligen med undantag för rätten att äga bostaden. InomJustitiedepartementet övervägs ett förslag vilket kommer attundanröja en sådan särbehandling av udändska arbetstagare. Bettäffande återstående delar av EG-förordningamadelar jag arbetsgruppens uppfatming att de bör inkorporeras genomregeringsförordning. Med stöd av 8 kap. 7 § första stycket 2 p. regeringsformenkan regeringen, efter bemyndigande i lag, meddela föreskrifter om utiänningarsvistelse i riket. Ett flertal sådana bemyndiganden finns iutiänningslagen. Jag förordar därför att regeringen, med umyttjande avbemyndigandena, genom inkorporering införlivar återstående delar av de aktuellaEG-förordningama genom svenska forordningar. Jag återkommer till frågan om debemyndiganden som fmns är tilhäckliga eller om de behöver utvidgas i någotavseende. 5.4Arbetstillstånd och uppehållstillstånd m. m. Prop.1991/92:170 Bilaga 10 Mittförslag: Några särskilda bestämmelser om undantag från kravet påarbetstillstånd eller om rätt till uppehållstillstånd i för denpersonkrets som avses med införs inte i utiänningslagen. I 1 kap 1§ införs dock en upplysning om att särskilda regler fmns i den lag genom vilkenEES-avtalet inkorporeras med svensk rätt och i lagen om arbetskraftens friarörlighet inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). I2 kap. 11 § utlänningslagen införs ett bemyndigande för regeringen attföreskriva gmnder för återkallelse av uppehållstillstånd som meddelats på grundav åtaganden i Arbetsgruppensförslag innebär att det i 1 kap. 5 § respektive 2 kap. 4 § utiänningslageninförs bestämmelser om undantag från krav på arbetstillstånd samt rätt tilluppehållstillstånd för den nu aktuella personkretsen. Arbetsgmppen har vidareföreslagit att i 1 kap. utiänningslagen införs ett nytt generellt bemyndigandeför regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer att meddela närmareföreskrifter om de regler som skall gälla för vistelse och arbete i förde utiänningar som omfattas av Beträffande frågan om ytterligaregmnder att återkalla uppehållstillstånd för personer som avses med EES-avtalethar arbetsgmppen inte lämnat något förslag. Remissinstanserna:Remissinstansema har i huvudsak berört frågan om rätt till uppehållstillstånd,fömtsättningama för sådant och i någon utsträckning i vad mån befintiigaregler är tillräckliga då det gäller återkallelse av uppehållstillstånd. Någraremissinstanser har bl.a. berört frågan om skillnaden mellan maka/make ochsambo. Ett par remissinstanser har haft synpunkter på utformningen avpromemorians lagförslag. Enremissinstans, juridiska fakultetsstyrelsens forskningsnämnd vid Universiteteti , har ifrågasatt om inte det generella bemyndigandet som föreslås som enny paragraf i utlänningslagens första kapitel, borde vara tilhäckligt och attövrig reglering skulle kunna ske enbart i förordningsform. Skälenför mitt förslag: är endast medborgare i , , ochNorge undantagna från kraven på arbetstillstånd och uppehållstillstånd. Dettaförhållande skall bestå även sedan ttätt ikraft. FörSveriges del innebär avtalets ikraftträdande emellertid att medborgare isamtUga EG-suiter och EFTA-stater skall kunna ta anställning i utansärskilt arbetstillstånd. Medborgare från dessa länder som euiblerar sig somegna företagare, och alltså inte är anställda, behöver inte heller arbets- tillstånd.Undantag från kravet på arbetstillstånd kommer också att gälla vissa Prop.1991/92:170 familjemedlemmar, oberoende av medborgarskap, nämligen arbetstagares ° ellerföremgares maka/make och deras bam som är eller beroende avföräldrarna för sin försörjning. Den gmndläggande regleringen av arbetskraftens friaröriighet fmns i förordningen (EEG) nr 1612/68. Direktiv /360/EEG innehåller regler omundanröjande av restriktioner för röriighet och bosättning inom gemenskapen formedlemsländemas arbetstagare och deras familjemedlemmar. Direktivet innehållerockså detaljerade föreskrifter om uppehållstillstånds giltighet, innehåll m.m.Direktiv /148/EEG ålägger ländema att avskaffa motsvarande resttiktioner förmedborgare i medlemsländema och deras familjer i fråga om etablering och tillhandahållandeav tjänster. Innebörden av de nämnda rättsaktema är, sedan deanpassats till EES-sammanhang, att rätt till vistelse och bosättning iinfiyUningslandet tillkommer medborgare i EG -och EFTA-stater som taranställning eller bedriver egen rörelse eller tillhandahåller eller mottartjänster i landet samt deras familjemedlemmar oavsett nationalitet. Medfamiljemedlemmar avses maka/make och bam som är samt bam över 21 årsom är beroende av föräldrarna. Då det gäller rätt till vistelse och bosätmingavses även släktingar i närmast föregående led till arbetstagaren ellerföretagaren eller dennes maka/make om släktingen är beroende av dem för sinförsörjning. Rättsaktema innehåller bl. a. detaljeradebestiimmelser om minsta tid för uppehållstillstånd, fömtsätmingar förförlängning av tillstånd och om skydd mot återkallelse av uppehållstillståndvid ofrivillig arbetslöshet, sjukdom eller olyckshändelse. Vidare finnsbestämmelser om undantag från kravet på uppehållstillstånd då det gällerkorttidsanställda, säsongarbetare och personer som pendlar mellan länder, vilkai stället kan åläggas anmälningsplikt Av betydelse i sammanhanget är också förordningen(EEG) nr 1251/70 om arbetstagares rätt att stanna kvar inom ett medlemslandsterritorium efter att ha varit anställda där och direktiv /34/EEG om rättenför medborgare i en medlemsstat att stanna kvar i en annan medlemsstat efteratt där ha bedrivit egen rörelse. I båda fallen omfattas även familjemedlemmar.Enligt direktiven /364/EEG, 90/365/EEG och 90/366/EEG har denna rättutvidgats till att gälla vissa icke ekonomiskt aktiva personer som studerandeoch pensionärer och deras familjer. Samtliga rättsakter anger närmarefömtsättningama för rätten att stanna kvar. Vidare bör här erinras omdirektiven /221/EEG, 72/194/EEG och 75/35/EEG vilka rör åtgärder beträffandeutiänningars rörlighet och bosättning betingade av hänsyn till allmän ordning,säkerhet eller hälsa. Arbetsgmppen har föreslagit att ändringar skallgöras i utiänningslagen Prop.