prop · GF03170 · 1991-12-31 00:00:00 — De svenskareglerna, som överensstämmer med , har utfärdats genom föreskrifterav . Deltagande i EG:s löpande samarbete i dessa frågor iframtiden får anses värdefullt. Lagstiftningsåtgärder fordras inte för attuppfylla direktivets krav. Det räcker med att nya föreskrifter utfärdas avräddningsverket. Jaghemställer att regeringen bereder tillfälle attta del av vad jag har anfört om den civila beredskapen och fredsräddningstjänstensamt det framtida samarbetet med EG inom . 1991/92:170 Bilaga 4 Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Föredragande: statsrådetB. Anmälan till proposition om Europeiska ekonomiskasamarbetsområdet (EES) Tillsocialdepartementets verksamhetsområde hör de flesta delarna avsocialförsäkringen samt ekonomiskt stöd till barafamiljer. Härtill kommerbarnomsorg, hälso- och sjukvård, äldreomsorg och omsorger om handikappade samtsocialt behandlingsarbete och alkohol- och narkotikafrågor. berör socialförsäkringen och detekonomiska stödet till barafamiljer genom att avtalet utsträcker EG:ssamordningssystem för social trygghet för personer som flyttar inom gemenskapentill att gälla inom det samlade EES-området. Hälso- och sjukvården berörs genom attEG-lagstiftningen på läkemedelsområdet ingår i liksom EG:sregelsystem för ömsesidigt godkäimande av behörighetsbevis som utgörfömtsättning för att utöva yrkesverksamhet för olika personalgmpper inom hälso-och sjukvården. Härtill omfattar avtalet regler om tobak,medicintekniska produkter och kosmetika. Slutligenberörs delar av alkoholpolitiken av . Social trygghet för personer som flyttar inomEuropeiska ekonomiska samarbetsområdet Mittforslag: EG:s regelsystem för samordning av systemen för social trygghetutsträcks genom till att gälla inom hela EES-området. Denhuvudsakliga regelmassan bör inkorporeras genom en särskild lag. Förslag sådan lag läggs fram som bilaga 4.1. Det ankonuner senare på regeringen attbesluta förordningsföreskrifter om vissa delar av regelverket och påriksförsäkringsverket och att besluta ytterligareföreskrifter. 2.1 Inledning Prop. Bilaga 4 omfattar området social trygghet genomatt avtalets del III kapitel 1 upptarbestämmelser i artikel 29 som i sak motsvarar artikel 51 Enligtartikel 29 skall de fördragsslutande parterna, för att genomföra den friarörlighet som skall gälla enligt artikel 28 i avtalet för anställda och egnaföretagare och för deras familjemedlemmar, se Allaperioder som beaktas enligt de olika EES-ländemas lagstiftningar om socialtrygghet skall läggas samman om så behövs för att få eller behållarätten till en förmån eller för att beräkna storleken på Partema skalläven se till att förmåner betalas till personer som är bosatta inom EES.Artikeln hänvisar i övrigt till de närmare bestämmelser som anges ibilaga VI till avtalet. 2.2 Bilaga VI till 2.2.1 Förordningnr 1408/71 Ibilaga VI anges den sekundärlagstiftning som gäller inom EGpå den sociala trygghetens område och som i första hand utgörs av förordning(EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet näranställda, egenföretagare eller deras familjemedlenunar flyttar inomgemenskapen. I bilagan refereras till förordning nr 1408/71 i dess lydelseenligt förordning (EEG) nr 2001/83 samt till de åtta rättsakter genom vilkaförordning nr 1408/71 har ändrats imder tiden fram till . Idet följande avses med förordning nr 1408/71 det samlade gnmdlägganderegelsystem som gäller inom området social trygghet efter dessa ändringar.Bilagan innehåller även omfattande anpassningar av EG-reglema som varitnödvändiga för deras tillämpning inom EES. Anpassningaraa är föranledda av desärdrag som återfinns i de enskilda EFTA-länderaas lagstiftningar om socialtrygghet. Anpassningaraa har således samma karaktär som de ändringar iförordning nr 1408/71 som inom EG tidigare beslutats i samband med upptagandetav nya medlemmar i gemenskapen. De senaste exemplen pä sädana sakligaanpassningar återfiims i akten för och anslutning. 2.2.2 Förordningnr 574/72 Detandra blocket av rättsakter som upptagits i bilaga VI utgörsav förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förordning m 1408/71. Ibilagan hänvisas till förordning (EEG) nr 574/72 i dess lydelse enligt denunder 2.2.1 nämnda förordningen (EEG) nr 2001/83 och till de nio ändringar somfram till gjorts i regelverket. I det följande avses medförordning nr 574/72 detta samlade regelverk om tillämpning av förordning nr1408/71. Även vad avser förordning nr 574/72 itmehåller bilaga VI tillEES-avtalet omfattande anpassningar och tillägg föranledda av den särskildasituationen i de enskilda EFTA-staterna. 2.2.3 Beslutav Administrativa kommissionen för social trygghet för Prop. 1991/92:17( migrerande arbetare 4 Undermbriken Rättsakter som de avtalsslutande parterna skall ta vederbörlig hänsyntill följer därefter i bilaga VItill en referens tillolika beslut av Administrativa kommissionen för social trygghet för migrerandearbetare om tillämpningen eller tolkningen av förordning nr 1408/71 ochförordning nr 574/72. Denna kommission, som i det följande kallasAdministrativa kommissionen, har enligt artikel 81 i förordning nr 1408/71bl.a. i uppgift att ha hand om samtliga administrativa frågor ochtolkningsfrågor rörande de två förordningaraa om social trygghet. Även vadavser dessa beslut har vissa anpassningar gjorts i bilaga VI föratt ta hänsyn till situationen i EFTA-ländema. 2.2.4 rekommendationer samt förklaringar frän medlemsstatema Iett särskilt avsnitt imder mbriken Rättsakter som de avtalsslutande partemaskall beakta följer i bilaga VItill fem rekommendationerfrån Administrativa kommissionen. Därefter följer de förklaringar som avgettsav medlemsstaternas regeringar om vilken nationell lagstiftning som i varjestat enligt resp. regering skall anses ligga inom tillämpningsområdet förförordning nr 1408/71. BilagaVI till iimehåller fömtom vad som angettsunder 2.2.1-2.2.4 vissa särskilda anpassningar som föranleds av den särskildalegala och institutionella ramen i EES. 1 inledningen görs en allmän hänvisningtill protokoll 1 till . Därefter följer bl.a. en generell regel omatt bestämmelser i bilagans rättsakter om rättigheter och skyldigheter somåligger Administrativa kommissionen eller dess revisionskommitté vidtillämpningen av skall åligga enligt delVII i avtalet. Sist i bilaga VItill föreskrivs att varjeEFTA-stat har rätt att med en rådgivare (observatör) närvara vid och dess revisionskommittés möten. 2.3 EG- och EES-rättens innehåll på området socialtrygghet Redanår 1958 utfärdade ministerrådet en förordning om social trygghet för migrerandearbetare (förordning nr 3). Till deima anslöt en särskildtillämpningsförordning (förordning nr 4). därefter beslutades ettflertal tillägg till förordning nr 3, bl.a. i syfte att ge regler för säsongs-och gränsarbetare samt sjömän. Efter en omfattande revision ersattes 1958 årsförordningar av de nu gällande. Denu gällande reglerna återfinns i förordning (EEG) nr 1408/71 om Prop.1991/92:170 tillänningen av systemen för social trygghet när anställda,egenföre- Bilaga 4 tagare eller deras familjemedlenunar flyttar inomgemenskapen. Deima förordning, som trädde i kraft , är omedelbartbindande för medlemsstaterna och tillämpas direkt enligt sin ordalydelse. Någonkompletterande lagstiftning i varje medlemsstat krävs alltså inte. Till förordningnr 1408/71 har utfärdats en särskild förordning (EEG) nr 574/72 med regler tillgenomförande av huvudförordningen. Även förordning nr 1408/71 har som redan nämntsunder 2.2.1 genomgått åtskilliga revisioner . En väsentligutvidgning av förordningens tillämpningsområde beslutades , då den medverkan fr.o.m. utsträcktes till att gälla även självständigtförvärvsverksamma personer (egenföretagare) och deras familjemedlemmar. En kontinuerlig utveckling av förordningarnastolkning har även skett och sker fortlöpande genom talrika avgöranden avEG-domstolen. Förordning nr 1408/71 gäller för anställda ochegenföretagare som är eller har varit omfattade av lagstiftningen i en ellerflera EG-stater och är medborgare i en av dessa stater eller som är statslösaeller flyktingar och bosatta i en medlemsstat. Förordningen gäller också förfamiljemedlemmar och efterlevande till den angivna personkretsen. Förordningen gäller enbart medlemsstatemas område.För personer som är bosatta utanför EG-omrädet har den alltså inte tillämpning. De förmånsslag som omfattas av förordningen är ihuvudsak socialförsäkringsförmåner och s.k. familjeförmåner. Reglerna i förordning nr 1408/71 vilar på fyrabakomliggande principer. EnUgt denna har personerfrån ett som är bosatta inom en annan medlemsstats område och som omfattasav förordningen samma rättigheter och skyldigheter i fråga omsocialförsäkringsförmåner som den statens egna medborgare. Detta betyder attvillkor i en stats lagstiftning om krav på medborgarskap inte kan görasgällande gentemot personer som omfattas av förordningen. Denna regel ärundantagslös, och det far inte uppställas några krav på viss tids vistelse ilandet innan rätt till förmån inträder. Denna princip syftar tillatt anställda och egenföretagare som flyttar till eller får arbete i en annanmedlemsstat inte på grund härav skall gä miste om de rättigheter som detidigare intjänat. Sammanläggningsprincipen innebär att - om ett lands lagstiftningupptar bestämmelser som kräver t.ex. viss tids försäkring, arbete ellerbosättning för rätt till sociala förmåner - det vid tillämpningen av sådanlagstiftning tas i beaktande tid för försäkring, arbete eller bosättning i enannan medlemsstat. Sådana perioder i annat land skall alltså medräknas som omde hade ägt mm i det förstnämnda landet. Detta är en genomgående princip för deförmånsslag som omfattas av förordningen. Principen är av betydelse i situationer där detkrävs t.ex. viss tids bosättning, vissa år med pensionsgrundande inkomst elleratt viss annan kvalifikationsfid harfullgjorts för att en förmån över huvud taget skall Prop.1991/92:170 I dessa situationerkan bosättnings- resp. försäkringstid i annat Bilaga 4 land tas i beaktande vidprövningen av om kravet är uppfyllt. Enligtartikel 10 i förordningen gäller den na princip i fråga om kontantförmåner vid invaliditet eller ålderdom eller till efterlevande, ersättning i anledning av olycksfall i arbetet eller arbetssjukdomar samt förmåner vid dödsfall som någon förvärvat. Prin cipen innebär att socialförsäkringsförmåner skall kunna utbetalas oavsett var inom EG-området som den berättigade är bosatt. Kontantförmåner som någon förvärvat i en medlemsstat skall alltså kunna exporteras inom EG och således utbetalas även om den berättigade bor i eller flyttar till ett annat medlemsland. Denna princip, somgäller enbart på pensionsområdet, avser beräkningen av pension i fall då pensionstagaren till följd av arbete eller bosättning i flera länder har förvärvat rätt till pension i mer än ett medlemsland. Grundprincipen är här att pensions tagaren har rätt till en proportionellt beräknad pension från vart och ett av de länder som han intjänat pensionsrätt i. Enligtartikel 2 i förordning nr 1408/71 gäller förordningen anställda ochegenföretagare som är eller har varit omfattade av lagstiftningen i en ellerflera medlemsstater och som är medborgare i en medlemsstat eller är statslösaeller flyktingar bosatta inom en medlemsstats territorium. Familjemedlemmartill den angivna personkretsen omfattas också av förordningen. Ävenefterlevande täcks enligt särskilda regler av förordningen. I fråga omefterlevande gäller förordningen även om den anställde eller egenföretagareninte var medborgare i en EG-stat, imder fömtsättning att den avlidne hadeomfattats av lagstiftningen i en eller flera medlemsstater och den efterlevandesjälv är medborgare i en sådan stat eller är statslös eller flykting och bosattinom en medlemsstats territorium. Den skyddade personkretsen blev, som nämnts ovan,med verkan fr.o.m. den utvidgad till att omfatta egenföretagare ochderas familjemedlenunar. Såvida inte särskilt undantag gjorts är egenföretagarefrån denna tidpunkt likställda med arbetstagare. Med anställd resp. egenföretagare förstås enligt ensärskild definition i artikel 1 a en person som är försäkrad, obligatoriskteller genom en frivillig fortsättningsförsäkring, mot en eller flera av derisker som täcks av grenarna i ett system för social trygghet för anställdaeller egenföretagare. Enligt samma definition omfattas i uttrycket ävenpersoner som är obligatoriskt försäkrade mot en eller flera av de risker somtäcks av de grenar av social trygghet som behandlas i förordningen enligt ettsystem för social trygghet för samtliga invånare eller för hela den förvärvsarbetandebefolkningen. En fömtsättning är att personen kan identifieras som anställdeller egenföretagare genom det sätt på vilket systemet administreras ellerfinansieras eller, om dessa kriterier inte uppfylls, är försäkrad mot någonannan risk som anges i bilaga 1 till förordningen Prop. 1991/92:170 enligt ett system för anställda eller egenföretagare antingen obligatoriskt Bilaga4 ellergenom frivillig fortsättningsförsäkring. Även frivilligt försäkrade omfattasunder fömtsättning att vissa villkor är uppfyllda. I anledning av har i bilaga 1 tillförordningen lagts till en särskild regel för . Enligt denna skall varjeperson som är anställd eller egenföretagare i den mening som avses i lagen(1976:380) om arbetsskadeförsäkring anses vara anställd eller egenföretagare i denmening som avses i artikel 1 a ii. I praxis har slagits fast att detinte krävs faktisk försäkring för att förordningen skall vara tillämpUg.Enligt domstolen är det tillräckligt att en person uppfyller de materiellafömtsättningama enligt den tillämpliga lagen och att det alltså inte ärnödvändigt att åtgärder vidtagits för en faktisk anslutning tillsocialförsäkringssystemet. Enligt en uttrycklig föreskrift gäller förordningenstafligt anställda och personer som enligt den tillämpliga lagstiftningenbehandlas som sådana, om de omfattas eller har omfattats av en medlemsstatslagstiftning på vilken förordningen tillämpas. En anställd eller egenföretagare som blir arbetslösär också därefter omfattad av förordningen. Detsamma gäller den som inte längrekan förvärvsarbeta på grund av sjukdom eller arbetsskada. En anställd eller egenföretagare som övergår tillatt uppbära ålders-eller invalidpension har också ett fortsatt skydd enligtförordningens regler. Detta är fallet även om han inte längre varförvärvsaktiv vid övergången till pension. En person som är medborgare i enEG-stat har också därefter, enligt praxis, rätt att erhållaförmåner som grundar sig på försäkring eller bosättning vilka fiillgjorts undertid då han var medborgare i en sådan stat. Avgörande för skyddet enligt förordningen är att enanställd eller egenföretagare omfattas eller har omfattats av lagstiftningen omsocial trygghet i en eller flera medlemsstater. Det väsentliga är alltsåtillhörigheten till ett försäkringssystem i ett sådant land. Däremot är detutan betydelse i vilket land som förvärvsarbetet utövas. Förordningen är i princip tillämplig också i falldå den anställde eller egenföretagaren aldrig har lämnat sitt hemland ochsålunda har omfattats av lagstiftningen i bara en medlemsstat. Om en sådanperson flyttar till en annan medlemsstat blir förordningen tillämplig, ochdetta gäller även om flyttningen sker av annan orsak än förvärvsarbete. Ävenfamiljemedlemmar till en person, som aldrig lämnat sitt hemland men som är anställdeller egenföretagare och medborgare i en EG-stat, täcks av förordningen om desjälva flyttar till annat . Detta gäller även beträffande ett bara somuppbär barapension och som flyttar från hemlandet till annat medlemsland. Ocksåi fall då en person som täcks av förordningen eller en familjemedlem tilldenne enbart tillfälligt vistas i annat blir förordningens regler ivissa hänseenden tillämpliga. Detta gäller även om uppehållet i det andra landetinte är föranlett av förvärvsarbete utan beror på t.ex. semesterresa. Familjemedlemmaroch efterlevande har inte någon självständig rätt på Prop. 1991/92:170 grundval av förordningen utan den rätt de har tar i princip enbart sikte Bilaga4 påförmåner vartill de enligt den nationella lagstiftningen kan härleda sin rättfrän en anställd eller egenföretagare, dvs. sådana förmåner som kan utges tilldem i deras egenskap av familjemedlemmar och efterlevande. Det finns dock ettavgörande av som skulle kunna tolkas också i annan riktning. Ifräga om förmåner vid sjukdom och moderskap finns bestämmelser som gerfamiljemedlemmar en mer självständig rätt. Med familjemedlem förstås enligt artikel 1 f, medundantag för vissa sjukvårdsförmåner, en person som definieras eller erkännssom familjemedlem eller som betecknas som medlem av hushållet enligt den lagstiftningenligt vilken förmåner utges. Om denna lagstiftning som familjemedlem betraktarendast en person som är samboende med den anställde eller egenföretagaren,skall villkoret emellertid anses vara uppfyllt om personen för sin försörjninghuvudsakligen är ekonomiskt beroende av den anställde eller egenföretagaren.Genom har bilaga 1 avsnitt II tillförordningen kompletterats med en bestämmelse om att med familjemedlem avsesför svenskt vidkommande make eller bara . Liksom beträffande begreppet familjemedlem skalluttrycket efterlevande definieras i de nationella lagstiftningaraa. Även härgäller dock att, om den nationella lagstiftningen som efterlevande betraktarendast en person som var samboende med den avlidne, detta villkor skall ansesvara uppfyllt om personen för sin försörjning huvudsakligen var ekonomisktberoende av den avlidne. Enligt nuvarande reglering är det således vissapersonkategorier som inte självständigt eller inte alls omfattas avförordningen trots att de kan vara medborgare i och bosatta inom ett EG-land.Detta gäller t.ex. studerande, hemarbetande och andra icke förvärvsverksamma.Frågan om en utvidgning avförordningens tillämpningsområde till att omfatta envidare personkrets har emellertid diskuterats inom EG och har resulterat i attdet har offentliggjorts ett förslag till ändringar iförordningaraa nr 1408/71 och nr 574/72 (92/C46/01). Enligt detta förslag skalltillämpningsomrädet för förordning m 1408/71 utvidgas till att avse ävenstuderande samt alla andra personer som är eller varit omfattade av enmedlemsstats lagstiftning om social trygghet. Iartikel 3 upptas likabehandlingsprincipen. Som nämnts under 2.3.1. kan i frågaom personer som omfattas av förordningen inte upprätthållas några regler omsärbehandling på grund av medborgarskap, t.ex. om viss tids försäkring ellerbosättning innan rätt till förmåner uppkommer. Inte bara direkt utan även merindirekt dis-kriminering förhindras av bestämmelsen. I praxis har fastslagitsatt det inte kan hävdas villkor i nationell lagstiftning med avseende på ettbaras medborgarskap för att rätt skall föreligga till förmåner till en förälderpå gmndval av bamföre-komst. Enligten särskild bestämmelse skall regler i socialförsäkringskonven- Prop.1991/92:170 tioner, som alltjämtgäller, avse alla personer som omfattas av förord- Bilaga4 ningen,om inte annat upptagits i regler i bilaga 3 till förordningen. I anledning avEES-avtalet har för del angetts vissa sådana kon-ventionsbestämmelseri bilaga 3 till förordningen. Förordningenär enligt artikel 4 tillämplig på all lagstiftning om social trygghet som avser - förmåner vid sjukdom och moderskap - förmåner vid invaliditet, även sådana som äravsedda att bevara eller förbättra förvärvsförmågan - förmåner vid ålderdom - förmåner till efterlevande - förmåner i anledning av olycksfall i arbetet ocharbetssjukdomar - förmåner vid arbetslöshet Med lagstiftning förstås enligt artikel 1 jnuvarande eller kommande lagar och andra författningar om de grenar av ochsystem för social trygghet som täcks av artikel 4.1 och 4.2 samt alla andrabeslut om åtgärder för att genomföra sådana grenar och system. Enligt ettavgörande av innefattar begreppet lagstiftning i EG-rättsligt sammanhangockså nationell lagstiftning som har varit i kraft men som senareupphävts. Med begreppen förmåner och pensioner avses enligtartikel 1 t alla förmåner och pensioner, inbegripet alla däri ingående delarsom bekostas av allmänna medel, samt alla indexhöjningar och tilläggsbetalningari den mån annat inte särskilt föreskrivs. Uttrycket familjeförmåner innefattar enligt artikel1 u alla vård- eller kontantförmåner som är avsedda att täcka en familjsutgifter enligt lagstiftningen om sådana förmåner, utom särskilda bidrag vidbaras födelse angivna i bilaga 2 till förordningen. Någon sådan förmän har isamband med inte upptagits i bilagan för del. Enligt artikel 5 är medlemsstatema skyldiga att iförklaringar, som skall offentliggöras, ange den lagstiftning och de system somavses i artikel 4. Om en lagstiftning upptagits i en sådan förklaring utgör detbevis på att en förmån enligt den lagen är en socialförsäkringsförmån. Att enförmån enligt en viss lagstiftning inte deklarerats på detta sätt är inteavgörande för att den faller utanför socialförsäkringen. Förordningen är tillämplig på alla allmänna ochsärskilda system för social trygghet, oavsett om de bygger på avgiftsplikteller inte. Förordningen gäller inte social eller medicinsk hjälp och inteheller särskilda system för statligt anställda och personer som behandlas somsådana. 1 huvudsak gäller förordningen således bl.a.socialförsäkringsförmåner men inte insatser för offentlig social ellerhälsomässig omsorg. Detta innebär inte att förmåner av det senare slaget helt fallerutanför det EG- De kan i stället vara att hänföra till tillämpningsom- Prop.1991/92:170 rådetför förordning (EEG) nr 1612/68 om arbetskraftens fria rörlighet. Enligtdenna senare förordning, som behandlas i bilaga 10 () måste- såvitt gäller de förmåner som berörs av den - full likabehandlingupprätthållas beträffande alla som är bosatta inom en medlemsstats territorium,oberoende av medborgarskap. Däremot föreligger enligt förordning nr 1612/68 intenågon rätt till export av de med den förordningen avsedda förmåneraa. Gränsdragningen mellan social trygghet och socialtbistånd och därmed mellan tillämpningsområdena för förordning nr 1408/71 ochförordning m 1612/68 är inte helt enkel och har också i praktiken gett upphovtill problem och till åtskilliga mål i . Domstolen har i några fallfunnit att vissa förmåner enligt olika länders nationella lagstiftningsamtidigt kan rymmas inom både kategorin social trygghet och kategorin socialtbistånd, med hänsyn till de personer för vilka lagstiftningen är tillämplig,lagstiftningens syfte och sättet på vilket den tillämpas. Domstolen har slagitfast att det karakteristiska särdraget för lagstiftning om socialt bistånd äratt bedömningen av rätten till förmånen sker från fall till fall efterindividuella behov utan några villkor om tidigare sysselsättning, medlemskapeller avgiftsbetalning. Social trygghet är det däremot när rätten tillförmånen beror på att de villkor som gällande lagstiftning ställer äruppfyllda. Förmåneraas klassificering enligt den nationella lagstiftningen ärenligt domstolen utan betydelse. För att en förmån skall anses vara en del avsystemet för social trygghet måste den dock täcka någon av de risker som angesi artikel 4, som upptar en uttönunande definition härav. Mot bakgrund bl.a. av avgöranden haren ändring i förordning nr 1408/71 beslutats . Ändringen harännu inte trätt i kraft och omfattas inte av i dess nuvarande form.Genom ändringen görs bl.a. ett tillägg fill artikel 4 som avser särskilda ickeavgiftsberoende förmåner som utges enligt lagstiftning som faller utanförförordningens tillämpningsområde på gmnd av artikel 4. Om en sådan förmånsyftar till att ge ett skydd som tillägg till eller ersättning för de riskersom täcks av de i artikel 4 nu angivna förmåneraa eller är uteslutande avseddsom ett särskilt skydd för handikappade, skall gälla särskilda regler iförordningen för den förmånen. Dessa innebär i huvudsak att någon exporträttinte behöver ges i fråga om dessa förmåner.