prop · GF039 · 1991-12-31 00:00:00 — En sådan författningsbestämmelse torde, såvittlänsstyrelsen känner till, vara ganska unik. Om nämnden inte är enig kannämnden inte lämna något förslag enligt förordningen. Ersättningsbeloppet bör istället bestämmas efter förslag av länsviltnämnden enligt vanligtmajoritetsbeslut. Nämndens förslag är ju för övrigt inte bindande förlänsstyrelsen. Länsstyrelseni : Förslaget, att ersättning för skada av dovhjort, kronhjort ochälg efter en övergångstid upphör, förutsätter att jakt efter dessa arter kanintensifieras och bli väl anpassad till viltekologiska förutsättningar.Möjligheterna härtill torde, som utredningen framhåller, öka genom en mindredetaljreglering och ett större lokalt ansvarstagande. Denna decentralisering avbefogenheter får dock inte innebära att länssty- relsens övergripandeansvar för viltvårdsfrågoma i länet minskar och Prop. 1991/92:9 därmed möjligheterna att fullgöra sina myndighetsuppgifter. Länsstyrelsentillstyrker utredningens förslag att möjligheterna att få ersättning för skadorav älg, dovhjort och kronhjort upphör efter den av utredningen föreslagnaövergångstiden. Jordbraksarrendatorerna bör, som utredningen föreslår, få ökademöjligheter att skydda sig mot skador av vilt genom att de får viss rätt tillskyddsjakt. Tillstånd härtill skall kunna lämnas av i särskildafall efter hörande av berörd markägare och jakträttsinnehavare. Länsstyrelseni län: Vid ett slopande av nuvarande ersättningsregler förviltskador kommer markinnehavarnas möjligheter att i skadesituationer fåbedriva skyddsjakt i blickpunkten. Reglerna om skyddsjakt bör vara utformade såatt kan medge sådan jakt efter en generös bedömning. Skyddsjaktenmåste anknyta till skadetillfälle-na vilka inte sällan inträffar på andra tiderän den ordinarie jakttid som gäller för den berörda djurarten. Vad så beträffarlicensjakten anser i likhet med utredaren att de krav som därvidställs på områdesstorlek och arrondering inte bör sänkas. Den ägosplittring ilänet som ovan berörts har medfört att man inte sällan söker få licens påspridda och dåligt arronderade marker vilka inte ansetts kunna godtas förlicensjakt utifrån uppfattningen att ett licensområde skall varaproduktionsanpassat. jordbruksutskott har också betonat kravet påproduktionsanpassning och en god arrondering av licensområdena. Länsstyrelseni : ser positivt på avvecklingen av den principiellarätten till ersättning för skador på jordbraksgrödor och trädgårdsodlingar därskadorna orsakats av älg, krön- eller dovhjort. För att erhålla ersättning förskador krävs att jordbrakaren vidtar skadeförebyggande åtgärder. Inomlänsstyrelsen är man medveten om att man i stor utsträckning underlåter attvidta sådana åtgärder annat än vid normal jakt. Uppgifterna om eventuellaåtgärder är för omöjliga att kontrollera. Det är dessutom oftastomöjligt för att själv besiktiga eller att uppdra åt någon annanatt kontrollera skadornas omfattning när ansökningarna om ersättning kommerin. Ärendena är från hanteringssynpunkt antalsmässigt omfattande, ca 40 50per år, och tidskrävande att handlägga på grund av ofta ofullständigaansökningar. Länsstyrelsenanser att förslaget om en procentuell nedsättning av ersättningen för denberäknade totala skadan är att föredra framför den beräkning av självrisken somför närvarande tillämpas. Enligt förslaget kan länsviltnämnden föreslå ettannat belopp. anser att detta i och för sig är tillfredsställandemen att det inte bör krävas en enig länsviltnämnd. Ett majoritetsbeslut bordevara tillräckligt. EnligtI2§ förslaget till viltskadeförordningen kan ersättning utgå för andra viltskador än de som orsakats av älg. Av punkt 2 framgår att ersättning inte skall lämnas om tillstånd till skyddsjakt beviljats. Ofta är det inte tillräckligt effektivt med enbart ett sådant tillstånd. Stora skador kan ändå uppkomma. I undantagsfall bör det kunna finnas möjlighet till 112 ersättningäven om skyddsjakt medgetts. En föratsättning för undantaget Prop.1991/92:9 måste dock vara att skyddsjakten utnyttjats i enlighet med tillståndet. Utredningenföreslår att beslut om ersättning i vissa fall, som regleras i 17 § viltskadeförordningen,skall delegeras till . är det medhjälp av lantbraksnämnden som står för utredningen. kommer attingå i den nya fr.o.m. den . Detta innebär att denlokala kompetensen kommer att finnas inom . Förslaget attdelegera beslutanderätten skulle möjliggöra en förkortad handläggningstid.Förslaget tillstyrkes. Iutredningen föreslås att möjligheterna till ersättning för skada av älg,kronhjort och dovhjort på yrkesmässigt bedriven trädgårdsodling tas bort.Länsstyrelsen har inget att erinra mot förslaget. Det får anses rimligt attträdgårdsodlingar, som normalt ger en arealavkastning som kan vara tio gångerså hög som avkastningen vid spannmålsodling, skyddas med stängsel på ett sådantsätt att klövvilt inte kan ta sig in. har endast ettfåtal ansökningar om ersättning för skada på trädgårdsodlingar förekommit. 1dessa fall har det kunnat konstateras att stängsling-en varit dålig och i vissafall helt saknats. Iutredningen föreslås att möjligheterna till ersättning för skada på jordbraksgrödorförorsakad av kronhjort och dovhjort skall upphöra fr. o m. den 1 januari 1992och för skador av älg fr. o. m. den . Enligt mening är det inte rimligt att låtafastighetsägaren ta kostnaderna för exempelvis skador av älg och kronhjort, somkan vara avsevärda särskilt vid sen skördetidpunkt, om de inte gesmöjlighet att i större utsträckning än vad som föreslås i betänkandet själva fåbestämma om jaktens omfattning. delar inte hellerutredningsmannens uppfattning att nuvarande ersättningssystem inte skulle varatillräckligt restriktivt för att motivera den drabbade att vidtaskadeförebyggande åtgärder. Trotsatt utredningen föreslår en avveckling av ersättningssystemet vad gäller skador av älg, kronhjort och dovhjort har utredningen lämnat förslag till ny viltskadeförordning som innebär en restriktivare hållning än vad som gäller enligt nuvarande regler beträffande nyssnämnda typer av vilt skador. Enligt bedömning är det inte meningsfullt att ändra be- 113 8 1991/92. stämmelsernaom viltskadeersättning om avsikten är att redan efter något Prop. 1991/92:9 år helt ta bort möjligheterna till ersättning för skada av klövvilt. Länsstyrelseni : Utredningens förslag till ändringar i principerna förersättning för skada förefaller riktiga, då nuvarande ersättningssystem intestimulerar till skadeförebyggande åtgärder. tillstyrker därförförslaget att ersättning för skada av älg på trädgårdsodling inte skall kunnautgå efter den och att ersättningsskyldigheten för skador avälg på jordbraksmark och skog skall upphöra . Under enövergångstid fram föreslås att ersättning för omplantering av skogsom skadats av älg skall kunna utgå av godkänd kostnad för lagpliktigaåterväxtåtgärder. tillstyrker förslaget i denna del men anser attdet närmare bör preciseras vilka enskilda skogsbrukare med mindre mark somskall vara berättigade till bidrag. tillstyrker också förslagetatt betesskador av kron-och dovhjort inte skall ersättas . Vadangår detaljerna i förslaget till ny viltskadeförordning vill länsstyrelsendock påpeka att det inte bör krävas förslag av en enig skall kunna bevilja bidrag (se 5 §). Länsstyrelseni : Det framgår inte av förslag till viltskadeförordning hurersättning för vissa typer av skador skall lösas, exempelvis skador på skog.Det är vidare oklart om allmän eller särskild jakttid enligt 12§ andra stycketpunkt 1 skall tolkas regionalt eller för riket. Ersättningsfrågorvid skador från gäss och tranor måste lösas. Det är angeläget att möjligheternatill ersättning för dessa skador ökar och att ersättning enligt 13 § utgårfullt ut från statsmedel. Markägaren bör hållas skadeslös. Enligtlänsstyrelsens bedömning är behovet av förebyggande åtgärder stort. Det finnsett uttalat intresse hos flera markägare att t. ex. ställa upp med arealer förgåsgröda. Det är av stor vikt att medel till förebyggande åtgärder fördelastill länen så att insatser på kan göras. Avtal behövs med olikamarkägare som sträcker sig över minst en tioårsperiod. Länsstyrelseni : I den nu gällande viltskadeförordningen finns det möjlighetatt enligt 17§ få ersättning för andra viltskador än älg, kronhjort ochdovhjort. 1 förslaget till ny viltskadeförordning föreslår utredningen enändrad lydelse av paragrafen. Enligt förslaget skall ersättning inte utgå omallmän eller särskild jakttid finns för den viltart som förorsakar skadan ellerom skyddsjakt beviljats för att förebygga skadan. Utredningenkommenterar inte närmare den föreslagna författningsändringen. En grundprincipsom finns uttalad i andra delar av betänkandet är emellertid att störrerestriktivitet skall gälla för ersättning vid viltskador. Skador av vilt skalli första hand förebyggas genom en ökad avskjutning inom ordinarie jakttideller genom skyddsjakt. En ökad restriktivitet medatt bevilja ersättning för skador kan innebära ett större tryck för tillståndsmyndighelen att tillåta skyddsjakt. Enligt mening kan detta vara klart olämpligt från faunavårdssyn- 114 punkt.Vissa arter vilka lokalt kan orsaka stora skador förekommer regio- Prop.1991/92:9 nalt i så små fasta populationer att de inte tål någon skyddsjakt.Vidare bör Bilaga 3 skyddsjakt under artemas fortplantningstid inteförekomma annat än i undantagsfall. Enligtlänsstyrelsens mening bör därför skyddsjakten tillämpas med urskillning. Länsstyrelseni län: För andra viltskador än sådana som orsakas av älg skall, enligtförslaget till ny viltskadeförordning, ersättning inte lämnas om allmän ellersärskild jakttid finns för den viltart som orsakat skadan eller om skyddsjaktbeviljats för att förebygga skadan. finner det märkligt atträtten till ersättning gjorts beroende av "om skyddsjakt beviljats".Den skadelidande skulle därmed kunna undvika ett hinder mot ersättning genomatt inte begära tillstånd till skyddsjakt. Detta torde inte rimligen varaavsikten med bestämmelsen. Ersättning bör enligt uppfattningendast få medges om skyddsjakt inte beviljats och inte heller skulle ha kunnatpåräknas. Undantag bör kunna göras för de fall den skadelidande inte haftanledning att befara skadegörelse. Lantbraksnämndenhar som exempel på problemområden när det gäller ifrågavarande skador tagit uppförhållandena vid naturreservatet . Ett ökande antal gäss rastarårligen i reservatet och förorsakar skador på odlingar i omgivningarna.Områdets status som internationellt viktig våtmark gör det olämpligt att inågon utsträckning använda jakt som förebyggande åtgärd. Andra metoder kankanske visa sig användbara, men jordbmkarna kommer sannolikt aldrig att heltkunna undvika skador. Den enskilde brukaren kan få vidkännas mycket storakostnader som en effekt av åtgärder som hela samhället har intresse av.Länsstyrelsen ifrågasätter om nuvarande och föreslagna principer för beviljandeav ersättning och bidrag i dessa fall är rimliga. Länsstyrelseni : Beträffande föratsättningarna för att erhållaviltskadeersättning får anföra följande. Enligt 4§ förslagettill ny viltskadeförordning får ersättning lämnas under föratsättning attförsök att förebygga skadan gjorts genom att dels älgtilldelningen enligtmeddelad licens skjutits, dels möjligheterna till skyddsjakt efter särskilttillstånd uttömts. På s. 41 i betänkandet står följande: "För att fåersättning bör man ha uppfyllt vissa krav. a. bör man kunna kräva enrimlig avskjutning och att man ansökt om skyddsjakt m. Av referatenframgår att det råder en bristande överensstämmelse mellan förslaget till nylagtext och den passus i utredningen som citeras. Enligt meningborde detta ha justerats innan betänkandet presenterades. Uttrycket"rimlig avskjutning" är alltför oklart för att kunna utgöra ettkriterium för ersättning. Utredaren borde mera exakt ha belyst kraven i dettahänseende. Menas att licenstilldelningen skall ha fyllts? anseratt det bl. a. på grund av älgstammarnas rörlighet kan vara svårt att kräva attde jagande skall ha fyllt sin licens. Till detta kommer att brukaren kanskesaknar jakträtt på marken. Kravenpå ansökan om skyddsjakt har inte heller tillfredsställande defi- 115 nierats.Vad som avses med ordet "uttömts" i det ovan refererade förslaget Prop. tillny lagtext är oklart. Eventuellt kan det tolkas som om skyddsjakten Bilaga3 skallha genomförts med tillfredsställande resultat för att brakaren skall få ersättning.En sådan tolkning fömtsätter ersättning för viltskador endast ombrakaren fått ett tillstånd till skyddsjakt. I de fall där skaderisken undertidigare år varit så gott som obefintlig men sedan avsevärt ökat i omfattningunder aktuell vegetationsperiod skulle sökanden med denna tolkningalltså få avslag, såvida detta inte faller under de "särskilda skäl" somomtalas i paragrafens tredje stycke. Vilka dessa kan vara framgår för Om som texten på s. 41 kan tolkas ansökan om skyddsjakt kan inlämnas underpågående vegetationsperiod får påpeka följande. Här tycks allöverensstämmelse saknas med lagtextförslaget, eftersom intet nämns om attskyddsjaktmöjlighetema skall ha uttömts. Det är sannolikt att ansökningarna omskyddsjakt kommer in med att brakaren upptäckt viltskador inom sinamarker och kallar på god man för besiktning av skadorna, dvs. i slutet av julieller i börian av augusti. Resultatet blir att länsstyrelserna efterdet att älgjaktslicensema meddelats får ta itu med skyddsjaktsansökningar, avvilka många kanske kan vara av ren okynneskaraktär tillkomna för att motiveraen ansökan om viltskadeersättning. Beträffandekriterierna för att erhålla ersättning för viltskador på jordbraksgrödor anserlänsstyrelsen sammanfattningsvis att avskjutningskrite-riel kan tillstyrkas menatt det måste närmare klarläggas. Däremot ställer sig tveksamtill förslagen om att en inlämnad ansökan om skyddsjakt alternativt uttömdamöjligheter till skyddsjakt efter särskilt tillstånd skall utgöraförutsättningar för att en brakare skall kunna få viltskadeersättning. Länsstyrelsentillstyrker förslaget att yrkesmässig trädgårdsodling inte längre skall kunnafå ersättning för skador som orsakats av älg, dov- och kronhjort eller bidragtill förebyggande åtgärder mot sådana skador. Beträffandeviltskador på skog tillstyrker förslaget att försöksvis perioden19921994 ge visst bidrag till enskilda skogsbrakare med mindre markinnehav,vilka drabbas av reproduktionsplikt enligt 5 § skogsvårdslagen. Enligtlänsstyrelsens mening bör dels försöksverksamheten utvärderas under år 1994för att utröna förutsättningarna för eventuell fortsatt bidragsverksamhet, delsifrågavarande medel i första hand hämtas ur jaktvårdsfonden. Länsstyrelsentillstyrker förslaget att ersättning för betesskador på jordbruksgrödor avkrön- och dovhjort inte utgår efter . Länsstyrelsentillstyrker innehållet i 12 och 13§§ av det nya förslaget tillviltskadeförordning. Länsstyrelsenfinner det inte minst från rättvisesynpunkt angeläget att ersättningens storlek anpassas efter markägarens förmåga att tåla skadorna och tillstyrker en självrisk om av skadans värde. är det angeläget att självrisken även i fortsättningen åsätts ett lägsta belopp och att storleken därav bl. a. för att hålla kostnaderna för ärendehanteringen på en rimlig nivå dessutom avsevärt bör öka. Härigenom skulle länsstyrel- 116 sernaoch de av myndighetema förordnade gode männen kunna befrias Prop. 1991/92:9från tidskrävande arbete med ärenden där ersättningsanspråken är ringa. Dettorde kunna bli svårt att samla länsviltnämndens ledamöter, som företräderskilda intressen, kring en gemensam linje vad gäller ett eventuellt behov attöka självriskens andel av skadevärdet. Om självrisken skall avräknas med mer än30% från skadans värde är detta objektivt sett beroende dels på hur mycketfallavgifter som betalas in, dels på hur stor belastningen på fonden är. Högafällavgifter får dock aldrig bli ett självändamål. Den föreslagna lydelsen av5§ viltskadeförordningen skulle i princip kunna ge lantbrakets företrädarevetorätt mot förhöjd självrisk. (Av skrivningen på s. 68 kan eventuellt dragasslutsatsen att detta inte varit utredarens mening.) Dess storlek bör givetvisdiskuteras inom nämnden, men däremot skall inte länsstyrelserna i sin egenskapav fondförvaltare förmenas rätten att i sista hand avgöra frågan om förhöjdsjävrisk. avstyrker därför förslaget om att en eniglänsviltnämnd skall ha lämnat förslag till ersättningens storlek. Länsstyrelseni : Möjligheten till ersättning för skador på jordbraksgrödoroch trädgårdsodling bör enligt mening finnas kvar. Att uppnåsådan balans i älgstammen att skador särskilt på grödor helt försvinner ter sigorealistiskt. Även om älgstammen minskar och jordbraksarrendatorerna ifortsättningen kommer att bättre kunna påverka avskjutningen kan sådana skadoruppstå som det inte kan vara skäligt att brukaren själv får stå för. Stora kravbör dock ställas på att den drabbade genom förebyggande åtgärder sökt undvikaskadorna. Vid en strikt tillämpning av bestämmelserna bör inte möjligheten tillersättning komma att motverka syftet att nedbringa älgstammen. Länsstyrelsenär dock tveksam till förslaget att möjliggöra rätt tillersättning för älgskadad skog. Ett sådant ersättningssystem skulle med deekonomiska föratsättningar som anges i betänkandet endast omfatta vissamarkägare och avse mindre belopp. Systemet skulle däremot skapa omfattandeadministrativt arbete. Länsstyrelseni : är mycket tveksam till förslaget att möjlighettill ersättning för skador på skog, förorsakade av vilt, skall upphöra.Detta skulle framför allt drabba skogsägare med mindre markinnehav, vilka integenom jakt kan kompenseras för sina förluster. Länsstyrelsenföreslår därför att möjlighet till ersättning för skogsskador ävenfortsättningsvis skall finnas för markägare, om det är uppenbart oskäligt attden skadelidande själv svarar för de kostnader som skadan föranleder.Ansökningar om ersättning bör givetvis behandlas mycket restriktivt. Ersättningför grödaskador och skador på trädgårdsodlingar anser däremotinte skall utgå fortsättningsvis, då större möjlighet till skyddsjaktföreligger om de allmänna jakttiderna föriängs och ersättning för kostnader isamband med åtgärder för förebyggande av sådana skador kan erhållas frånlänsviltfonderna. Slutligenanser det vara myckel viktigt att naturvårdsver- 117 kettillsammans med och i samråd med lantbraksstyrelsen Prop.1991/92:9 gör en utvärdering av resultaten av de iutredningen 3 sammantaget föreslagna åtgärder. Länsstyrelseni tillstyrker förslagen. Länsstyrelseni : Ärenden rörande skador orsakade av andra viltarter än älgeller rovdjur som utreder och yttrar sig i är för länetsvidkommande relativt få till antalet. Skador orsakade av gäss och tranor harökat . Vid behov ges i särskilda fall tillstånd till skyddsjaktför att begränsa skadorna hos främst yrkesodlare. Hänsynen tillfredningsintressena medför en svår avvägning för . Länsstyrelsendelar utredarens mening att den viktigaste och effektivaste åtgärden för att fåned skadefrekvensen är ökad avskjutning. För det krävs ett ökat ansvar frånjaktutövarens sida och att alla berörda strävar mot målet. Skadorav älg på jordbraksgrödor och trädgårdsodlingar är i ytterstsparsamt förekommande. Vad förslaget innehåller rörande de skadeformernaföranleder ingen erinran från sida. Somredovisats ovan är dock skogsskadorna i länet på många håll ytterst besvärande.Länsstyrelsen har sökt möta dessa med bl.a. lång jakttid och tillstånd tillskyddsjakt. Fortsatta åtgärder av det slaget vid sidan av ökad avskjutningunder ordinarie jakt är nödvändiga förebyggande insatser. Mindremarkägare kan drabbas av betesskador av älg på ett besvärande sätt, speciellt idjurens vandringsstråk. Om- eller kompletteringsplantering blir inte sällannödvändig. Utifrån den aspekten vore det rimligt att i vart fall övergångsvisöppna möjligheten till visst bidrag. Det är då en riktig tanke att bidragenbelastar statsbudgeten. Om bidrag i stället skulle tas ur viltskadefondenskulle fallavgifterna säkerligen behöva flerdubblas, något som säkerligenskulle dämpa jägarnas engagemang att på önskvärt sätt sänka älgstammen. Länetsskogsvårdsstyrelse är emellertid kritisk mot förslaget. Skogsvårdsstyrelsensmotiv för sin ståndpunkt verkar välgmnda-de. ställer sig därförtveksam till förslaget. Länsstyrelseni : har inget att erinra mot föreslagnaförändringar av möjligheterna att få ersättning för skada av vilt. Länsstyrelsenställer sig emellertid frågande till lydelsen i förslaget tillViltskadeförordning, 5§. "Ersättning utgår av skadans värde ellerdet belopp som beslutar efter förslag av en enig länsviltnämnd." Innebärdetta att måste besluta om ersättning av skadans värdenär länsviltnämnden inte är enig? Innebär det också att måstebesluta om annan procentsats när länsviltnämnden är enig? Länsstyrelsenföreslår att 5§ får följande lydelse. "Ersättningutgår av skadans värde. Föreligger särskilda skäl får ,efter hörande av länsviltnämnden, besluta om annat belopp." Länsstyrelseni : Utredningen föreslår att möjligheterna att Prop. 1991 /92:9få ersättning för älgskador på jordbraksgrödor och skog slopas vid utgång-Bilaga 3 en av . Försöksverksamheten med bidrag till omplantering avälgskadad skog ersätts med ett temporärt system . Ersättning förskador på trädgårdsodling föreslås upphöra vid utgången av år 1991.Jordbraksarrendatorernas möjlighet att skydda sig mot viltskador stärks genomändring i jaktlagen. har ersättningsanspråk vid skador påträdgårdsodling nästan helt upphört. har verksamtbidragit till förebyggande av skador genom att vara frikostig med bidrag tilluppsättande av viltstängsel framför allt till svartvinbärsodlingar.Länsstyrelsen tillstyrker därför förslaget om slopande av möjligheterna att fåersättning vid skada på trädgårdsodling. Vid skada på jordbraksgröda bör dockmöjligheten att få ersättning finnas kvar i de fall odlaren gjort vad på honomankommer för att skydda sin odling. I fråga om den försöksverksamhet medomplantering av älgskadad skog som fortfarande gäller vill länsstyrelsenframhålla att försöksverksamheten fått liten, om ens någon, betydelse förlänet. Skador på plantering uppkommer som regel först när beståndet är äldre än15 år. Skogen måste ha planterats tidigare än . Vid den tidpunktenbeskogades avverkad mark mestadels genom självföryngring. Det är således ihuvusak dessa marker som drabbats av betesskador. För självföryngrad skog utgåringet omplanteringsbidrag. När en sådan självföryngring har kommit igångavverkas fröträden varför ytterligare självföryngring inte är möjlig. Endastkostsam plantering återstår för markägaren. vill därför föreslåatt även skadad självföryngring skall vara bidragsberättigad samt att skador påskog även måste kunna ersättas. Egendomsnämndeni stift: Utredningen föreslår att möjligheten att få ersättning för älg-,dovvilt- och kronviltsskada på trädgårdsodling, jordbraksgröda och skog skallupphöra. Jordbraksarrendatorer utan jakträtt föreslås få möjlighet tillskyddsjakt. Förslagen är bra eftersom kostsam administration förenklas samtmöjligheter finns att viljan att förebygga skada ökar. Möjlighettill skyddsjakt föreslås även i anslutning till skog inom älgskötselområden,om skada har uppstått. Skyddsjakt skall kunna ske utan särskilt tillstånd frånlänsstyrelsen den 28 febraari. Förslaget ärbetydelsefullt då möjlighet finns att mycket lokalt reducera älgstammen just ide områden där de gör skada. Jägarnasriksförbund-Landsbygdens jägare: Utredningsmannen föreslår att ersättning förskador förorsakade av dov- och kronhjort på jordbruksgrödor ochträdgårdsodlingar upphör med utgången av . Samma föreslås gälla förälgskador på trädgårdsodlingar. tillstyrker denna inskränkning iersättningssystemet. Vidare föreslårutredningsmannen att ersättning för älgskador på jord bruksgrödor och skog upphör med utgången av 1995. Vidare föreslås att en restriktivare bedömning tillämpas vid utbetalningen av de ersättningar som sker fram till . mening kommer den föreslagna förändringen att Prop.