prop · GF0329 · 1991-12-31 00:00:00 — Förordningen lägger vissa förpliktelser päsystemleverantören, dvs. den som ansvarar för drift och marknadsföring avsystemet, pä flygföretag som själva är systemleverantörer eller som ensammaeller tillsammans med andra äger ellerkontrollerar systemleverantören och pä flygföretag som har avtal med Prop.1991/92:29 en systemleveratör om distribution av dennes produkter. Systemleverantören skall tillåta alla flygföretag att inomramen för systemets kapacitet ingå i systemet på lika villkor och pä etticke-diskriminerande sätt. Han fär inte ställa oskäliga villkor för avtal mednågot flygföretag eller fordra tilläggsvillkor som saknar samband medCRS-systemet. Han skall också ha samma avtalsvillkor för samma servicenivå. Detjänster för laddning och databehandling som systemleverantörentillhandahäller skall erbjudas alla deltagande flygföretag utan"diskriminering. Detsamma gäller förbättringar av systemet (arl. Den som tillhandahåller material för laddning av systemetskall se till att materialet är tillräckligt omfattande, korrekt, intevilseledande samt att det tillåter full insyn. Systemleverantören får intebehandla materialet på sådant sätt att den information som systemet ger blirfelaktig, vilseledande eller diskriminerande. Laddning och dalabehandling avuppgifter frän flygföretag skall ske med samma omsorg och skyndsamhet (art. 4). Systemleverantören skall tillhandahålla en primärtextbild, där de data om tidtabeller, priser och för försäljning tillgängligasäten som de deltagande flygföretagen har tillhandahållit presenteras pä ettklart och tillräckligt omfattande salt och utan diskriminering, i synnerhetsåvitt gäller den ordning i vilken informationen presenteras. När det gäller information om bästa flygförbindelse fårdenna inte direkt eller indirekt hänföras till ett bestämt flygföretag. Om en stad betjänas av flera flygplatser, fär ingen av demdiskrimineras när det gäller att visa förbindelser mellan två städer. Närmarebestämmelser om i vilken ordning flygförbindelser normalt skall visas harmeddelats i ett anncx. Regler ges också för systemleverantörens skyldighet atttillhandahålla information som genereras i ett CRS-system (art. 6). De skyldigheter som systemleverantören har enligt art. 3-6gäller inte i förhållande till flygföretag i tredje land som själva ärsystemleverantörer eller som äger eller kontrollerar ett system, om dettasystem inte överensstämmer med vad som föreskrivs i den nu aktuellaförordningen eller om flygföretag i avtalsstaterna inte erbjuds samma villkorsom de har rätt till enligt förordningen. Även föreskrifterna i art. 8 (senedan) förutsätter ömsesidighet för tillämpning pä system som ägs ellerkontrolleras av flygföretag frän tredje land. Om cn systemleverantör villåberopa sig på de nyssnämnda bestämmelserna måste han anmäla detta tillkommissionen. Denna utreder om det föreligger någon diskriminering frän tredjelandets sida. Är detta fallet, skall kommissionen informera avtalsstaterna samtalla systemleverantörer eller berörda flygföretag inom avtalslaternas område(art. 7). Ett flygföretag som äger, kontrollerar eller deltar i ettCRS-system får inte i sitt avtal med en abonnent knyta provision eller andra förmåner vid försälj ning av den egna flyglransporlprodukten till användningen av ett visst CRS- system och får inle heller kräva att ett visst system används vid försäljning av produkter som flygföretaget själv direkt eller indirekt tillhandahäller. Så dana villkor kan emellertid ställas upp i anslutning till att en resebyrå antas som återförsäljare (art. 8). Systemleverantörenskall ställa sina tjänster till alla abonnenters förfo- Prop. 1991/92:29 gandeutan diskriminering. Han fär inte kräva att endast hans system används. Omsystemleverantören erbjuder en abonnent en förbättring av den tjänst hantillhandahåller, skall alla abonnenter fä samma erbjudande utan diskriminering.Systemleverantören fär inte ställa upp oskäliga avtalsvillkor i förhällandetill abonnenten. Denne har rätt alt fränträda avtalet utan ersättningsskyldighetom han säger upp det med tre månaders varsel, dock tidigast efter ett är.Systemleverantören svarar, antingen på teknisk väg eller genom avtal medabonnenten för att denne inte kan manipulera det material som tillhandahälls isystemet sä att kunden får oriktig, vilseledande eller diskriminerandeinformation (art. 9). Avgifter som systemleverantören tar ut fär inte varadiskriminerande och skall stå i rimlig relation till kostnaderna. Avgiftenskall vara densamma för samma servicenivå. Pä begäran skall systemleverantörentillhandahälla de intresserade uppgifter om aktuella metoder, avgifter, detjänster som erbjuds och principerna för hur uppgifterna i systemet redigerasoch presenteras. Alla förändringar av priser, villkor och tjänster skallmeddelas alla deltagande flygförelag och abonnenter ulan diskriminering (art.10). Resten av förordningen innehåller i huvudsak bestämmelserom övervakningen av bestämmelsernas efterlevnad. Dessa bestämmelser motsvarari stort sett bestämmelserna i rättsakterna nr 4 och 5. Det är sålunda kommissionensom i första hand sköter övervakningen (art. 11). Avtalsstaterna, företag ochföretagssaminanslutningar har upplysningsskyldighet (art. 12). Kommissionen harrätt att granska bokföring m.m. och att fä tillträde till lokaler m.m..Avlalsstalcrna skall lämna biträde (art. 13). Användningen av information sominhämtats har reglerats (art. 14). Böter och viten kan bli aktuella och parteroch i viss utsträckning tredje män skall eller kan höras (art. 15, 16 och 19).Vissa beslut av kommissionen skall publiceras (art. 20). S0/1266/EEG (samarbele i fråga omolycksutredningar) Detta direktiv ålägger avtalsstaterna att pä begäran lämnavarandra biträde vid olycksutredningar, bl.a. genom att ställa material och,vid allvarligare olyckor, även experter till förfogande. Staterna skall ocksåregelbundet informera varandra om olyckstillbud. 80/51/EEG rned ändringar 83/206/EEG 89/629/EEG Dessa direktiv om begränsning av flygplansbuller görföreskrifterna i Chica-gokonvenlionens 16, del II, kap. 2, 3, 5 och 6 tvingande för avtalssta-lerna.Staterna kan i viss utsträckning medge undantag. 90/314/EEG (sällskapsresor m.m.) Direklivel, som inte behöver ha genomförts förrän 31december 1992, innehåller gemensamma regler om paketresor (sällskapsresor).Med en paketresa förslås en i förväg arrangerad kombination av minst två avföljande beståndsdelar, nämligen 1) transport, 2) inkvartering, 3) andraturistarrangemang som inte är hänförliga till transport eller inkvartering mensom utgör en betydande del av paketet. Direktivet innebär skyldigheter för såväl arrangörer somåterförsäljare av Prop. 1991/92:29 resor, inte minst när det gällerinformationen till kunden. Den information om en resas detaljer som lämnast.ex. i en broschyr är i princip bindande för arrangören och återförsäljaren(art. 3).Viss information skall alltid lämnas kunden innan avtalet sluts ochviss annan information före resan. Avtalet skall upprättasskriftligen och innehålla åtminstone de uppgifter som anges i en bilaga. Av särskilt intresse i luftfartssammanhang är möjlighetenför kunden att, om han inte kan fullfölja sin beställning, sälta annan personsom uppfyller villkoren för paketresan i sitt ställe. Det innebär beträffandecharterresor med flyg att restriktioner i fråga om byte av passagerare inte ärtillåtna i sädana fall (art. 4). Därutöver regleras relativt detaljerat vad som händer vidbristande uppfyllelse, bl.a. ersättningsskyldigheten (art. 4 och 5). Garantiför återbetalning och återresa i händelse av insolvens skall ställas (art. 7). 89/4064/EEG (kontroll av företagskoncentrationer) Denna förordning gäller sammanslagningar avgemenskapsdimension (community dimension) av företag. Därmed förstås ensammanlagd total omsättning i hela världen hos de företag som berörs somöverstiger 5 000 miljoner ECU samt en sammanlagd omsättning inom gemenskapen idess helhet hos ettvart av minst tvä av de företag som berörs som överstiger250 miljoner ECU, allt såvida inte vart och ett av företagen har tvåtredjedelar av sin sammanlagda omsättning inom EG inom samma stat (art. 1). En koncentration anses föreligga när två eller flertidigare självständiga företag slås samman. En koncentration anses ocksåföreligga när 1. personer som kontrollerar mJnst ettföretag 2. ett eller flera företag övertar kontroll, direkt eller indirekt, av hela ellerdelar av andra företag. Ett konsortiuin av företag som fcjrblir självständigaär i allmänhet inte att anse som koncentration, såvida inte konsortiet på ettvaraktigt sätt utför alla funktioner som kännetecknar en självständig ekonomiskenhet. Därutöver finns detaljerade regler om när en koncentration skall ansesföreligga (art. öm en koncentration faller inom förordningenstillämpning.somräde, skall kommissionen granska om koncentrationen är förenligmed den gemensamma marknaden enligt vissa särskilt angivna principer (art. 2).Kommissionen skall underrättas om koncentrationen senast efleravtalets ingående, tillkännagivandet av att ett bud har lagts eller förvärvetav kontroll. Veckan räknas från den förslå av dessa händelser. I vissa fallskall parterna i koncentrationen underrätta gemensamt. Finner kommissionen attkoncentrationen faller under tillämpningsområdet, skall underrättelsen publiceras(art. 4). Förordningen innehåller dessutom detaljerade regler om huromsättningen skall beräknas (art. 5), granskning av notifieringen m.m. (art.6), uppskjutande av verkställighet av koncentrationen (art. 7), kommissionensbeslut (art. 8), hänskjutande av frägan till nationella myndigheter (art. 9), vissa frister (art. 10), upplysningsskyldighet gentemotkommissionen första- Prop. 1991/92:29 ter och företag (art. 11), nationellamyndigheters undersökningar (art. 12), kommissionens undersökningsbefogenheter(art. 13), böter och viten (art. 14 och 15), sekretessregler (art. 17), förhör(art. 18), medverkan av nationella myndigheter (art. 19) och publiceringen avbeslut (art. 20). Bestämmelserna i art. 11-20 är snarlika dem som förekommer iandra rättsakter, t.ex. nr 4, 5 och 12. Kommissionen har, med några undantag, ensam kompetens attfatta beslut som avses i förordningen. Nationell konkurrenslagstiftning fårinle till-lämpas på koncentrationer med en "community dimension"(art. 21). Kommissionen har bemyndigats att meddela tillämpningsföreskrifter(art. 23), se rättsakt nr 19. Avtalsstaterna skall rapportera till kommissionenom svårigheter som deras företag möter i fråga om koncentrationer i tredjeland, särskilt om avtalsstaternas företag där inte behandlas på samma sätt somEEG behandlar företag i tredje land (art. 24). 80/723/EEG (öppenhet i redovisning av de ekonomiska förbindelserna mellan staten resp. kommun samt offentligaföretag) Detta direktiv syftar till att förhindra att stater (ellerkommuner) ger offentliga företag slöd som är oförenligt med den gcmcnsainmamarknaden. Direktivet har ändrats genom 85/413/EEG. Med offentliga företag menas varje företag över vilket detallmänna direkt eller indirekt har ett dominerande inflytande pä grund avägarskap, ekonomiska intressen eller de regler som styr företaget (art. 2). Direktivet gäller inte ekonomiska mcllanhavanden mellanmyndigheter och a)offentligaföretag såvitt gäller tjänster som inte är ägnade att påverka handeln mellanavtalsländerna i nämnvärd utsträckning, b) centralbanker och InstitutMonélaire Luxenibourgoise, c)allmännakreditföretag, såvitt gäller depositioner av allmänna medel som placerats hosdem på normala kommersiella villkor, d) företag vars omsättning exklusive skatter inteuppgått till sammmanlagt 40 miljoner ECU för de tvä budgetår som föregått det år då de allmänna medlen gjordes tillgängliga eller förbrukades; såvitt gäller allmänna kredit institutioner utgör motsvarande tröskel 800 miljoner ECU (art. 4). De ekonomiska förbindelserna mellan det allmänna och deoffentliga företag som omfattas av direktivet skall redovisas öppet. a)allmänna medelsom av myndigheterna görs tillgängliga direkt för företaget, b) allmänna medel som av myndigheternagörs tillgängliga indirekt via andra offentliga företag eller finansiellainstitutioner, c)hur de allmännamedlen används (art. 1). Dessa bestämmelser om öppen redovisning gäller särskiltföljande frågor, nämligen 1)hur förlustertäcks, 2)hur företagetförses med kapital, 33 3 1991/92. 3) utställda garantier som inte kanåterkrävas eller lån pä fördelaktiga vill- Prop. 1991/92:29 kor, 4) ekonomiska fördelar genom avståendefrän vinst eller från återbetalningsskyldighet för län, 5) avstående från normal avkastning päde allmänna medel .som använts, 6) kompensation för finansiellaåtaganden som lagts på företaget av myndigheterna (art. 3). Den i)ppna redovisning som .sålunda föreskrivs skallhållas tillgänglig för kommissionen under fem är frän det budgetär dä deallmänna medlen gjordes tillgängliga för företaget eller dä de användes.Staterna skall pä begäran förse kommissionen ned den redovisning som avses iart. 1 (art. 5). 90/2367/EEG (tillämpningsföreskrifter till nr17) Denna kommissionsförordning innehåller tillämpningsföreskrifterlill förordningen om kontroll av féiretagskonccntrationer. Där föreskrivs omordningen för underrättelse enligt art. 4 i förordningen och vilka uppgiftersom skall lämnas (arl. 1 -3), vad kommissionen skall göra med anledning av cn underrättelse(art. 4 och 5), hur tidsfrister beräknas och förlängning av frister (art.6-10), beslut (art. 11 och 12), förhör (art. 13-15), översiindande avhandlingar (art. 16), bestämmande av frister (art. 17), hur handlingar skallöverlämnas till kommissionen (art. 18) samt en ilefinilion av kommissionensarbetsdagar (art. 19). 88/4261/EEG (tillämpningsföreskrifler till nr 5) Denna kommissionsförordning innehäller beslämnielser t)mhur klagomål angående brott mot konkurrensreglerna skall anhängiggöras och vemsom har rätt att klaga (art. 1), vem som kan ansöka om undantag enligt art. 4:3i luftfarlsavtalet och hur an.sökniiigen skall iilformas och inges (arl. 2 och3), vad kommissionen skall göra när klagomål anförts och vad som skall slå isvaromål (art. 4-6), beslut (art. 7), påminnelser (art. 8 och 9), förhör (art.10-12), delgivning (art. 13) .samt tidsfrister (art. 14). 3.4 Protokoll nr 1 ] prolokollct förtecknas den s.k. pipe-line acquis somSverige och skall överviiga för införlivande med avtalet när det bliraktuellt. 3.5 Protokoll nr 2 Protokollet återger uttalanden som gjorts i samband medatt de aktuella rättsakterna antagits av ministerrådet.Punkt 1 rör den ibilagan under 2 angivna rättsakten medan punkterna 2 och 3 rör rättsakten nr1. 3.6 Protokoll nr 3 Protokollet aren avsiktsförklaring angående vikten av attinom Euroconlrol-samarbetet lösa frågorna om den tilltagande trängseln iluftrummet i . 4 Lagstiftningsfrågor Prop. Vissa av bestämmelserna i avtalet, inräknat de i bilaganförtecknade rättsakterna, måste införlivas med svensk rätt genom lag.Beträffande andra bestämmelser räcker det med förordning ellermyndighetsföreskrifter, eventuellt efter bemyndigande i lag. En del bestämmelserär redan införlivade med svensk rätt. mäste godkännas avriksdagen. Med hänsyn till den formella lagkraftens princip (8 kap.17 § RF) bör preciseras vilka bestämmelser som kräver lagform och vilka somkan införlivas genom föreskrifter av lägre dignitet. I lagen kan naturligtvisändå tas upp föreskrifter som inte kräver lagform, om sammanhanget gör detönskvärt och man inte förutser nägon snar ändring av dessa föreskrifter. Avtalet gäller endast under cn begränsad tid fram tilldess att ett träder i kraft. Detta talar för att man undvikerändringar i gällande lagar och i stället tar upp behövliga lagbesläminelser ien särskild lag om tillämpning av avtalet. Denna bedömning, som överensstämmermed den som gjorts i promemorian, delas av de remissinstanser som berörtfrägan. Den särskilda lagen kompletteras med en förordning,varigenom de bestämmelser som inte kräver lagform införlivas. 1 luftfartslagen(1957:297, omtryckt 1986:166) finns redan nu tillräckliga bemyndiganden enligt8 kap. 7§RF. När det gäller författningsregleringen bör huvudprincipenvara inkorporering. Artiklarna 4-6 i avtalet bör dock transformeras. I del följande berörs i huvudsak endast sädanabestämmelser i avtalet som i en eller annan form måste införlivas med svenskrätt eller där den frägan kan föranleda tvekan. I art. 1:2 finns en bestämmelse om enhetlig tolkning. Ipromemorian angavs att en uttrycklig föreskrift med det innehållet knappast ärlämplig. Det borde räcka att saken behandlades i motiven till den särskildalagen. Ingen remissinstans har motsatt sig detta. Även jag ansluter mig tilldetta synsätt. Art. 3 anger den primära och sekundära EEG-lagstiftningsom avtalet omfattar. Denna mäste för att gälla som svensk rätt inkorporeras.Hur detta skall ske berörs i det följande. Art. 4 och5 mäste tas in i den särskilda lagen. Detta följer av 8 kap. 2 § RF. Art. 6 anses gälla även stöd som lämnas av kommuner. Även den artikeln bör därför ha en motsvarighet i lagen (8 kap. 5§ RF). Art. 7 är av folkrättslig karaktär och behöver inte tas med. Artikeln torde för sin tillämpning förut sätta att staten skall kunna få upplysningar av kommunerna angående stöd som de lämnar. I del remitterade förslaget angavs att nägon uttrycklig före skrift om upplysningsskyldighet för kommunerna inte torde behövas efter som det fick förutsättas att kommunerna utan vidare lämnar regeringen be hövliga upplysningar. Lagrådet har emellertid förordat en uttrycklig bestäm melse om upplysningsskyldighet. Jag har inte nägon erinran mot det försla get. 1 promemorian diskuterades hur s.k. gruppundantag som harmeddelats Prop. 1991/92:29 enligt art. 4:3 i avtalet, i förekommande fall medstöd av bemyndigandet i rättsakten nr 6, skall införlivas med svensk rätt, dvs.om dessa behöver tas upp i lag eller inte. Därvid angavs att villkoren förundantag var tämligen utförligt beskrivna i art. 4:3 och att gruppundantagenborde kunna ses som en utfyllnad av föreskrifterna där. Enligt promemorianborde gruppundantagen därför kunna anses som verkställighctsföieskriftcr somkan meddelas i förordning med stöd av 8 kap. 13 § första stycket 1 RF, se ianslutning till rättsakterna nr 6 samt 8 - 10. Ingen remissinstans har invänt mot det redovisaderesonemanget. Även jag ansluter mig till detta. Framtida gruppundantag kan däpå ett enkelt sätt införlivas med svensk rätt allteftersom de införlivas medavtalet. Art. 8 hänvisar till kommissionens rätt till upplysningarenligt vad som föreskrivs i de i bilagan upptagna rättsakterna. Såvitt gällernr 1 och 2 kan upplysningar från enskilda flygföretag förmedlas avItiflfart.sverket med stöd av 92 § luftfartsförordningen (1986:171). Verketsfcjreskriftcr om upplys-ningsskyldighct torde dock böra kompletteras sä att detframgär att skyldigheten även gäller uppgifter som kommissionen behöver. Ifråga om rättsakten nr 3 gäller upplysningsskyldighct endast föravtalsstaterna (art. 8:2), men dessa kan naturligtvis först behöva inhiimlauppgifter frän nyglöretagen. När det gäller konkurrensöveivakningcn finns bestämmelserom förelags skyldighet att lämna uppgifter lill kommissionen och alt underkastasig undersökningar av kommissionen i riitlsaklerna nr 4 (art. 11,12 och 14),nr 5 (art. 9 och 11), nr 12 (art. 12, 13 och 15) saml nr 17 (art. 11 och 13). Om nägon inte fullgör upplysningsskyldighcten, kan enligträttsakterna kommissionen förelägga och utdöma vite (periodic penaltypayments). Den kan också uldöma böter (fines) bl.a. när någon lämnat oriktigeller ofullständig information. Böter och viten riktar sig mot företag ellerföretagssamman-slulningar och har inte straffriillslig karaktiir. Kommissionenhar understrukit vikten av alt svensk:i och norska företag behandlas på sammasätt som företag inom gemenskapen i dessa hänseenden och atl beloppen därförbör vara ungefär desamma (jfr art. 9:1 i avtalet). Av art. 9 och 11 följer att beslut som kommissionen fattarunder utredningen och som innefattar någon form av Ivångsmedel inte utanvidare verkställs i eller . För att det skall kunna ske måstebeslutet prövas av domstol eller annan myndighet i resp. ochomvandlas till ett beslut som kan verkställas pä nationell nivå. Föreskrifter om upplysningsskyldighet kräver i principlagform men kan också meddelas efter bemyndigande i lag enligt 8 kap. 7§ förstastycket 3 RF. Regleringen av de tvångsmedel som slår till buds för atlframtvinga upplysningar som inte lämnas frivilligt, dvs. i första hand viten,torde böra ske i lag (8 kap. 7§ andra stycket andra meningen RF). I svensk rätt finns föreskrifter om uppgiftsskyldighetbl.a. i lagen (1956:245) om uppgiftsskyldighel rörande pris- och konkurrensförhållan den. Enligt 3§ är cn näringsidkare skyldig att till myndighet som regeringen bestämmer efter anmaning lämna uppgifter om i lagen preciserad och i an- maningen närmare angiven konkurrensbegränsning och om priser, intäkter, kostnader, vinster och andra förhållanden av beskaffenhet att inverka pä 36 prisbildningen.Enligt en till lagen anslutande förordning (1988:1404) är sta- Prop.1991/92:29 tens pris- och konkurrensverk (SPK) den myndighet som får inhämtauppgifter i nu avsedda fall. Myndigheten kan förelägga vite. Den som intefullgör sin uppgiftsskyldighet kan straffas med dagsböter eller, om brottet ärgrovt, fängelse i högst . Föreskrifterna i 1956 ärs lag kan i och för sig ansestillräckliga för alt tillgodose avtalets bestämmelser om uppgiftsskyldighet ikonkurrensförhållanden. 1 fråga om viten finns numera enligt lagen (1985:206)om viten möjlighet att förelägga juridiska personer vite och att bestämmavitet som löpande vite. Däremot motsvarar inte straffbestämmelserna de bötersom avses i de tidigare nämnda rättsakterna. Bl.a. skall dessa kunna drabbajuridiska personer. De bötesbelopp som följer av lag ochbrottsbalkens bestämmelser är dessutom helt otillräckliga. Övervägande skäl talar därför för att skyldigheten attlämna upplysningar och att underkasta sig undersökningar regleras i densärskilda lagen. Detta bör ske genom att aktuella bestämmelser i rättsakternainkorporeras. Den upplysningsskyldighct eller annan förpliktelse somföreskrivs i en rättsakt och som inom gemenskapen gäller direkt gentemotkommissionen bör göra det också i . Detta blir fallet vid inkorporeringav rättsakten. Kommissionen har dock inte nägon rättslig grund för att medtvång förmå nägon att fullgöra skyldigheten. Skall det kunna ske, måste svenskamyndigheter hjälpa till. Skyldigheten gentemot kommissionen är alltså i sigosanktionerad. Man kan utgå från att skyldigheten i de flesta fall kommer attfullgöras frivilligt. öm upplysningar inte lämnas frivilligt till kommissionen,bör det alltså vara svenska myndigheter som vidtar tvångsåtgärder. Omupplysningsskyldigheten i sådana fall skall fullgöras till en svensk myndigheteller direkt till kommissionen får avgöras efter omständigheterna. Fullgörsskyldigheten till en svensk myndighet, skall denna lämnar uppgifterna vidaretill kommissionen. Kommissionen har enligt de nyssnämnda rättsakterna ocksårätt atl vid undersökningar bl.a. få tillträde till lokaler, fordon m.m. ochatt få tillgäng till bokföringsmaterial och andra affärshandlingar. är det de nationella myndigheterna som pä begäran beslutar omtvängsmedelsanvänd-ning. De kan därvid vägra att efterkomma kommissionensbeslut, i vilket fall saken förs till den blandade kommittén. 1 promemorian föreslogs att SPK skall vara den myndighetsom biträder kommissionen i samband med utredningar i . Någraremissinstanser har kritiserat det förslaget och förordat attnäringsfrihetsonibudsmannen (NO) eller i vissa fall luftfartsverket, iförekommande fall i samverkan med SPK, skall biträda kommissionen. Bl.a.åberopas att det är smidigare om det är samma myndighet som biträder kommissionenoch för talan hos (jfr i anslutning till art. 11). För egendel vill jag betona vikten av att systemet blir sä enkelt som möj ligt.