prop · GF03100 · 1991-12-31 00:00:00 — har ocksålågkonjunkturen medfört att efterfrågan på krediter minskat, både frånföretagen och från hushållen. Det kan inte uteslutas att utvecklingen påkreditmarknaden även fortsättningsvis fär en negativ inverkan pä aktiviteten iekonomin. 2 Den internationella utvecklingen Prop- 1991/92: lOO 1.1 2.1 Allmän översikt Avmattningen avproduktionstillväxten inom OECD-området nådde sin botten i mitten av 1991. 1 deländer som ligger tidigast i konjunkturcykelnoch som i flera fell genomgått en regelrätt lågkonjunktur , Storbritannienoch har produktionstillväxten därefter tilltagit. 1 dessa länder samti flertalet övriga industriländer förväntas tillväxten fortsätta att stiga under loppet av 1992 och 1993. Den japanska ochtyska ekonomin föratses koinma in i en lugnare fäs. Efiter en relativt kraftig avmattning väntas dessaekonomier stabiliseras under senaredelen av 1992. Sammanteget blir emellertid återhämtningen sannoliktförhållandevis svag jämfört med tidigare konjunkturcykler. För helaOECD-området föratses BNP-tillväxten öka frän 1991 till 2 1/1992 och 3%1993. TabeU2:1 Bruttonationalproduktens utveckling i vissa De sju stora ländema -3/4 3 1/2 4 1/2 2 1/2 2 3/4 3 1/4 2 1/4 1 1/2 2 1/2 2 3/4 1 1/4 2 1/4 2 1/2 3 1/4 2 1/2 2 3/4 2 1/2 2 1/4 -1 1/4 - 1/4 1 1/4 1 3/4 2 3/4 1 1/4 2 1/2 2 1/4 Källor: och . Återhämtningenav produktionstillväxten liksom den förväntade fortsatte uppgången kan till stor del tillskrivas den lättnad avpenningpolitiken som genomförts i en rad industriländer, framför alltde anglosaxiska. Även i lättedes penningpolitiken under senare delen av1991. Det är endast i som räntoraa har förblivit höga. Räntenedgångenväntas stimulera firamför allt privat konsumtion samt i viss mån bostedsbyggandet. Effekteraa begränsas dock av att de länga räntoraa, som i hög grad påverkar företagens investeringar samt bankeraas krediträntor tillhushållen inte gått ned i lika hög grad som Prop. Återhämtningen av privat konsumtion och Bil. bostedsbyggandet väntas tillsammans med förbättrad lönsamhet i näringslivet i ett senare skedeleda till en återhämtning också av Förstarkningen av den mhemska efterfrågan i ett växande antel länder lägger grandenför en exportorienterad fortsatt gynnsam tillväxt och1993. Finanspolitikeni OECD-området 1991 var, fortsatt, svagt expansiv, främst p.g.a. en kraftigökning av de offentliga utgifteraa i västra . Budgetläget har dockförsämrats i en rad länder, till följd av att den avtegande tillväxtenresulterat i lägre skatteintäkter och ökade utgifter för bl.a.arbetslöshetsunderstöd. 1 föreliggande bedömning föratsättspenningpolitiken även fortsättningsvis inriktes påinflationsbekämpning. Sålunda kan en omläggning i mer åtstramande riktning sä småningom förväntas i de anglosaxiska länderaa,som ett visst utrymme för en penningpolitisk lättnad väntesuppsta i och . Finanspolitiken föratses bli lätt restriktiv iOECD-området som helhet. I föratses en markant reduktion avbudgetunderskottet som ett resultat av redan genomförda och planeradeskattehöjningar. 1 passerade sannolikt ekonomin botten ikonjunkturcykehi . Därefter pekade de flestakonjunkturindikatorer uppåt, men underhösten gjorde sig ånyo svaghetstecken gällande i ökad utsträckning. Denamerikanska ekonomin befann sig sålunda i ett svagtoch ostadigt skede i återhämtningen. Den uppmjukning av penningpolitiken som genomförts väntas dock bidra till att tillväxten som genereras av den privatainhemska efterfrågan ökar i styrka . Återhämtningenväntas dock bli mycket beskedlig, jämförtmed tidigare konjunkturvändningar. Tillväxten föratses uppgå till endast2% 1992 och öka till ca 3 1/1993. I och som under de senaste årenfiingerat som motor i den interaationella konjunkturen har den längaexpansionsfesen resulterat i ett ökat pris- och kostnadstryck. Den åtstramningav den ekonomiska politiken som har skett i dessa länder ledde till en dämpningav den inhemska efterfrågan, främst investeringaraa, under större delen av1991. Bägge länderaa väntas dock undgå en regelrätt lågkonjunktur. Efter ensvag utveckling väntas dessa ekonomier under återstoden avprognosperioden återgå till en stabil icke-mflations-drivande tillväxt. Den svagaåterhämtningen av produktionstillväxten leder till att sysselsättningen ökarmättiigt. Eftersom arbetskraften väntes växa i ungefär samma takt, föratsesdärför arbetslösheten för OECD-området totelt sett kvarsta på ca 7 procentunder hela prognosperioden. 1 väntos den ligga kvar på drygt 9procent. Världshandelnstillväxt ökade under loppet av 1991. Den främsto drivkraften bakom dennautveckling var en fortsatt stork importökning i . Världshandeln väntosfortsätto att utvecklas gynnsamt, i takt med att den ekonomiska aktiviteten iOECD-området tilltor. Den föratseddamåttliga återhämtningen i produktionstillväxten väntas Prop. 1991/92:100 ledatill att inflationen dämpas under större delen av prognosperioden. 1.1Till undantogen hör framför allt men även där inflationenåter kan dra sig uppåt . BNP-tillväxten inom OECD-området som helhetväntos inte nå upp till den potentiella tillväxten. I kombination med denlediga kapacitet som f.n. finns inom industrisektora och på arbetsmarknaderaasamt en förväntod begränsad uppgång avråvara- och oljepriseraa väntas detto resultera i en avtogande prisökningstakt.Lägre löneökningar till följd av den fortsatt relativt höga arbetslöshetentillsammans med ökad produktivitetstillväxt bör resultera i en markant nedväxling avkostnadsutvecklingen. Sammantoget föratses inflationen inom OECD-områdetdämpas från 4 1/1991 till drygt 3 1/både 1992 och 1993. TabeU2:2 Konsumentprisernas utveckling i vissa De sju stora ländema 4 1/4 3 3/4 4 1/4 2 1/2 3 1/2 3 3/4 2 3/4 3 1/4 3 1/2 6 1/2 5 1/2 5 1/2 3 1/2 5 1/2 3 1/2 3 3/4 3 1/4 9 1/2 3 1/4 3 1/2 3 1/2 4 1/2 3 3/4 4 1/4 3 1/2 3 3/4 Källor: och fmansdepartementet Det kanskestörsto osäkerhetsmomentet i bedömningen knyter sig till styrkan i den amerikanska återhämtningen. Denfortsatt svaga penningmängdstillväxten och kreditökningen inger oro.Det bör dock noteras att minskningen i kreditgivningen i försto hand verkarvara ett resultot av lägre efterfrågan påkrediter till följd av lågkonjunkturen, snarare än en överdrivenrestriktivitet i utlåningen frän bankernas sida. Ytterligare en fektor som kanförsvaga återhämtningen är att hushållen och företogen som en följd av ökad osäkerhet om den framtida ekonomiska utvecklingenkan vara obenägna att öka sin skuldsättning ytterligare. Å andra sidankan det inte uteslutos att effekteraa av de penningpoli-tiska lättnader somgenomförts i de länder som ligger först i konjunkturcykeln blir större änberäknat. I sä fell kan tillväxten bli betydligt starkare än prognosticerat med åtföljande konsekvenser för inflationenpå . En annan risk gäller utvecklingeni och . Den förväntede Prop. 1991/92:100 mycket "mjuka landningen" av dessa ekonomier kan visa sigvara allt för Bil. Evenmellt har inte hela effekten avden penningpolitiska åtstramning som ägt ram tidigare ännu slagit igenom fulltut med innebörden att den pågående avmattningen underskattets. Till dette kanfogas att den underliggande inflationen i främst ligger kvar på högnivå. Utrymmet för penningpolitiska lättnader bedöms därför vara begränsat medhänsyn till den höga prioritet som ges ät inflationsbekämpningen. Mot bakgrundav erferenheteraa av den oväntet djupa konjunkturaedgången i de anglosaxiskaländeraa kan därför antegandet om en "mjuklandning" av de japanskaoch tyska ekonomieraa visa sig vara alltför optimistiskt. En fortsatt strampenningpolitik i tvingar sannolikt övriga länder anslutna tillväxelkurssamarbetet inom EMS att följa med i denna penningpolitiska inriktning,vilket skulle kunna leda till att återhämtningen i dessa länder blir svagare. En utvecklingmed sterkare tillväxt än förväntet i Förente steteraa och en svagare tillväxt iJapan ökar risken för att de exteraa obalanseraa, som under de senaste årenreducerats markant, åter tillter. skulle kunna resultera i ökad oro på definansiella marknadema samt ge ny näring till de handelspolitiska friktionersom växte fram under 1980-telet. Vändpunkten i den amerikanska konjunkturennåddes , då lägre räntor, oljepriser och en ljusare tro på framtidenskapade bättre tillväxtföratsättningar.Återhämtningen gick dock långsammare än vanligt efter en recession ochunder beferade många att den helt kommitav sig. Det var framför allt den långsamma penningmängdstillväxten ochden åter försämrade framtidstron hos konsumentema som ingav oro. Sammanteget bedöms den totola produktionen ha fellit medungefär 3/1991. Den svaga efterfrågan tillsammans med de lägre oljepriseraainnebar att inflationen dämpades till ca 4 1/. Huvudscenariot iföljande prognos är att svaghetstendenseraa var av tillfällig artoch att återhämtningen fortsätter. Den viktigastefäktora bakom återhämtningen är den gradvisa lättnad av penningpolitiken som genomfört och framförallt . Det tor dock tid innan lägre räntor fär effekt förinvesteringar samt konsumtion, och än så länge har de lägre räntoraa inte letttill en uppgång i kredigivningen. Det har funnits ferhågor för att detto skullebero på att bankeraa också tyngda av tidigarekreditförluster har tvingats neka även kreditvärdiga företog och hushåll nya lån för att kunna leva upp till denya och strängare kapitol-tackningsregleraa. Detto skulle kunna utgöra en bromsför återhämtningen. Troligare är dock att företogen och hushällen inteansett framtidsut-sikteraa tillräckligt goda för att vilja to upp lån. Dettoväntas dock ändras och därmed stimulera såväl investeringar somkonsumtion. Om penningpolitiken gradvis harlagt grunden för en återhämtning, Prop. 1991/92:100 gäller det motsatto för finanspolitiken. Den kraftiga ökningen av Bil. 1.1budgetunderskottet under 1980-tolet har gjort att finanspolitiken inuvarande skede inte kan användas i stobiliseringspolitiskt syfte. 1990 slöt kongressen och presidenten en budgetuppgörelse sominnebar att underskottet skulle vara utraderat i mitten av 1990-tolet. Under förra och innevarande budgetar fortsätter underskottet att öka framför allt p.g.a. försämrade skatteintäkter, men frånoch med nästo budgetar väntas utgiftsnedskämingar samt ökadeskatteintäkter till följd av konjunkturapp gången leda till en minskning avunderskottet. Ambitionen att uppnå budgetbalans har dock övergivits. Finanspolitiken bedöms få en kontraktiv effekt på ekonomin både 1992 och 1993. Denna föratses dock inte vara tillräckligt kraftig för att utgöra ett hot mot återhämtningen i ekonomin. Den viktigastedrivkraften bakom återhämtningen är den privata konsumtionen, som star för hela 2/3 av totalefterfrågan. Uppgången iden privato konsumtionen möjliggörs av en ökad disponibelinkomst orsakadav såväl en bättre reallönetillväxt somhögre sysselsättning. Investeringarnaframför allt i bostader men även i maskiner och anläggningar väntas ocksåto fert. Även här gäller dock att uppsvinget inte blir lika kraftigt som eftertidigare recessioner. Tesenatt lagercykeln skulle ha spelat ut sin roll är sannolikt felaktig. I motsatstill förväntningarna var lagerawecklingen relativt kraftig under recessionen,vilket innebar att lagren var mycket låga . Den uppbyggnad avlagren som väntas ske både och nästo år ger betydande bidrag till efterfrågetillväxten. Nettoexporten väntos dock dra ned tillväxtenbetydligt 1992 då den inhemskaefterfrågetillväxten drar igång importen som exporten fortsätter att utvecklas relativt blygsamt. Detär först - då återhämtningen i världsekonomin väntos ha kommitigång pä allvar - som exporten kommer upp i samma expansionstakt som importen.Dollarn är mycket konkurrenskraftig och med nuvarande växelkurservinner sannolikt marknadsandelar både 1992 och 1993. Sammantoget väntos tillväxten uppgå till omkring2% 1992 och 3 1/nästo är. Inflationen väntos dämpas till 3 3/i ärför att näste är åter öka till 4 1/. Efter en inledningsvis mycket stork BNP-tillväxt,mattodes aktiviteten markant under återstoden av 1991. Effekter av en relativtlång period av ekonomisk-politisk stramhet samt en restriktivkreditgivning från bankeraa resulterade i en avmattning av de privatoinvesteringaraa, främst bostodsinvesteringar, som föll under loppet av året.För helåret 1991 dämpades tillväxten till preliminärt 4 1/från 5,6%1990. Den lägre ekonomiska aktiviteten väntos fortgå under större delen av 1992, och först under slutet av året väntasekonomin återgå till en stobil icke- inflationsdrivande tillväxt på ca 3 1/. Pris- ochkostaadstrycket i ekonomin avtog i takt med att aktiviteten Prop. 1991/92:100mattodes. Även det tidigare ansträngda läget på arbetsmarknaden lättode Bil.1.1 något, med resultatet att löneutvecklingen dämpades. Den lugnare inhemska efterfrågetillväxten resulterade också iatt handels- och bytesbalansöverskottet ökade kraftigt under loppet av1991. Under senare delen av stagnerade importen. Ytterligarebidragande orsaker till denna utvecklingvar en förbättring av bytesförhållandet samt stora vinsthemtagningar ibörjan av året frän japanska bolag i utlandet. Penningpolitikenvar fortsatt stram fram till mitten av 1991, då den avtagandeproduktionstillväxten och inflationstrycket skapade utrymme för en lättnad. Dendämpade tillväxten bidrar till en fortsatt avtogande prisökningstakt underloppet av 1992 och 1993. Föratsättningar skapas då för ytterligare lättnader avpenningpolitiken, även om detto utrymme bedöms vara begränsat. Fortferande ärläget på arbetsmarknaden relativt stramt, varför en alltför kraftigpenningpolitisk lättnad kan resultera i ett förayat inflationstryck. Sänktoräntor kan vidare resultera i en försvagning av yenen och därmed ytterligarespäda på det redan växande överskottet i utrikeshandeln, vilket ur etthandelspolitiskt perspektiv inte vore önskvärt för den japanska regeringen.Även inom fmanspolitiken, som varit inriktod på attkonsolidera de statliga fmanseraa, är utrymmet relativt begränsat att stimuleraekonomin. Flera faktorertalar för att ekonomin kommer fortsätta att utvecklas svagt ytterligare en tid.Lönsamheten inom industrin försämrades påtagligtunder senare delen av 1991, och inga större förbättringar väntes redanunder iimevarande år. Det tydliga sambandet i mellan näringslivets investeringar och företegensvinstutveckling telar således för en fortsatt avmattning avinvesteringaraa. Det försämrade vinstläget i industrin medför sannolikt ocksåatt de för löneutvecklingen så viktiga bonusutbetelningaraakommer att reduceras. i kombination med en lägre sysselsättningstillväxttelar för att också den privata konsumtionen, som står för ca 60 procentav totalefterfrågan, kommer att dämpas. Den samlade inhemska efterfrågan väntasdärför utvecklas svagt . Nettoexporten väntas bidra till BNP-tillväxtenunder hela prognosperioden. Lägre inhemsk efterfrågan dämparimporttillväxten, som exporten gynnas av den inledda återhämtningen ide anglosaxiska länderaa samt en rad kontinentaleuropeiska länder. Under slutetav bör effekteraa av redan genomfördaoch eventuellt ytterligare penningpolitiska lättnader resultera i ensvag återhämtning av den privata konsumtionen och investeringaraa. Sammantagetinnebär detta att BNP beräknas växa med ca 2 1/och 2 3/1993.Inflationen väntas uppgå till 2 1/respektive och näste år. Defleste länder i med undanteg för , ochSverige har erferit en relativt mild konjunkturavmattning främst beroende på en stork export till den tyskamarknaden. Den positiva handelseffekten har dock till viss delmotverkats av att de länder som är anslutna till växelkurssamarbetetinom EMS har tvingats anslute sig till Prop. den tyska centralbankensrestriktiva penningpolitik. föratses tillväxten återhämtes ide fleste europeiska länder. sterka draghjälpen från den tyskaekonomin minskar dock allt eftersom aktiviteten i den tyska ekonominavter, vilket innebär att återhämtningen blir relativt svag. föratses en BNP-tillväxt på drygt 1992 och ca 2 1/1993 Totelproduktioneni västra beräknas ha ökat med 1991. Bakom den snabba tillväxten låg en kraftigt ökad efterfrågan fränöstra . Som ett resultet av den sterka inhemska efterfråganökade importen markant och tillsammans med en vikande exporttillväxt ledde dette till att bytesbalansen för förste gången sedan början av 1980-tolet uppvisade ettunderskott. Inflationenökade till nännare 4,beroende pä högre indirekteskatter, men även därför att den underliggande inflationen steg. Gällandelöneavtel har inneburit genomsnittliga lönehöjningarpå . Kraven inför de förestaende avtalsförhandlingar pekar motfortsatt rätt betydande löneökningar. Undersommarmånaderaa och visade allt fler konjunkturindikatorer pä att en avmattning var påväg i . Industriproduktionenväxte långsammare och den inhemska orderingången dämpades radikalt. Enkätundersökningar som visar företagens förväntningar om den framtida ekonomiska utvecklingen signalerade pessimism. Exporten bromsades upp, framför allt p.g.a.konjunkturavmattningen i . Under de siste månaderna ökade emellertidorderingången till utlandet något. I augusti 1991höjde både diskontot och Lombardräntan. feststalldeunder också en snävare tillväxtram förpenningmängden (M3). uppgick statens nettouppläning till ca 65miljarder D-mark, men regeringen avser att minska upplånings-behovet till 1992 och till 30miljarder D-mark 1994. 1 syfte att minska budgetunderskottet och för att anpassa sig till övriga har regeringen lagt fram förslag om att höja momsen från till . Sammantaget väntas den ekonomiska tillväxten attdämpas till både 1992 och 1993. Ekonomin kommer fortsatt attbelastas hårt av kostnaderaa för att bygga upp de östra delaraa. Vidare fårTyskland inte samma draghjälp från utlandetsom under den interaationella konjunkturuppgången i mitten av1980-talet, beroende på att återhämtningen i omvärlden blir svagare och på attinvesteringaraa inte väntas öka lika kraftigt som vid tidigare interaationellakonjunkturvändningar. Inflationenberäknas att uppgå till 1992 och 3 3/1993. 1 takt med att konjunkturendämpas är det troligt att lönutvecklingen kommer att lugna ner sig. Å andrasidan innebär den föreslagna momshöjningen 1993 en ökning av konsumentprisemamed 3/. 1 östra beräknas bottenläget nu varanätt, även om en bred återhämtning kan dröja. En faktor som skulle kunnaförsena återhämtningen är att lönema inte har någon realistisk koppling tillproduktivitet- 2 1991/92. en, vilket därmed försämrarkonkurrenskraften. Detta kan försvåra Prop. 1991/92:100 omstallningen avföretagen och kommer sannolikt att öka arbetslösheten Bil. Den franskaekonomin återhämtade sig gradvis efter nedgången i samband medGulf-krisen. Industriproduktionen har ökat i Qol. Denekonomiska tillväxten väntas fortsätta att tillta ,varefter den föratses ha nätt potentiellnivå. Återhämtningen leds av en stark nettoexport samt en ökad privatkonsumtion. En fördelaktig utveckling av enhetsarbetskostnaden bidrog under1991 till stora marknadsandelsvinster för den konkurrensutsatta sektoraoch nettoexporten gav ett stort bidrag till BNP-tillväxten. Denna utveckling antas fortsätta under förstahälften av 1992. 1 takt med att importefterfrågan i avtarsamtidigt som den inhemska efterfrågan i ökar kan bidraget frännettoexporten till efterfrågetillväxten väntas avta. Den inhemska efterfrågankommer att stimuleras av stiganderealinkomster i hushållen, en återhämtning av sysselsättningen samt enuppgång av de privata investeringaraa. Detövergripande målet för den ekonomiska politiken har även i lågkonjunkmren varitinflationsbekämpningen. Trots lågkonjunkturen minskade underskottet i deoffentliga finanseraa under polaret till ca 1,av BNP. Bådebudgetunderskottet och statsskulden i relation till BNP ligger under genomsnittet för OECD-länderaa. Det penningpolitiskamanöveratrymmet begränsas av deltagandet i . Trots att förtroendet förden franska penningpolitiken ökat under senare är och inflationen är bland delägsta inom EG, tvingades följa den tyska räntehöjningen hösten1991. Fortsatt höga realräntor utgör den viktigaste hämmande fäktora för enåterhämtning av de private investeringaraa. Fortferande är den högaarbetslösheten det överskuggande problemet i fransk ekonomi.Konjunkturaedgängen ledde snabbt till en ökning av arbetslösheten från redan höga till . BNP väntas växa med ungefär2 1/1992 och 1993. Konsumentprisema antas stiga med perår . 1 har nedgången itotalproduktionen, som inleddes och som fortsatteförsta , planat ut. Den förväntade återhämtningen har dragit ut påtiden men kunde en svag ökning av produktionen noteras. del av återhämtningen kan dock tillskrivas att oljeproduktionen efteren tids stagnation åter börjat expandera. Sedan inträdet i i oktober1990 sänktes basräntan det främsta penningpolitiskainstramentet i successivt från till 10,hösten1991. Nedgången skedde i takt med att inflationen dämpades. Penningpolitikenkan dock fortferande anses vara stram. Realräntan ligger kvar på en historisktsett hög nivå. En hög realränta i kombinationmed ett mycket lågt kapacitetsutnyttjande i industrin samt en fortsattsträvan bland företegen att minska sin höga skuldsättning antas fortsätta att verka dämpande på de privatainvesteringama. Dessa föratses sålunda fella ytterligare under försto hälftenav 1992 för att mot årets slut åter börja öka. Återhämtningen av den ekonomiskatillväxten föratses vara ledd av den Prop. 1991/92:100 privata konsumtionen.Konsumtionen stimuleras av såväl en svag ökning Bil. 1.1 av hushällensrealinkomst som en viss nedgång av sparkvoten. 1991 slötslöneavtal på successivt lägre nivåer inom alla sektorer i ekonomin framför allt beroende på densnabbt försämrade situationen på arbetsmarknaden samt den markanta dämpningen av inflationen. Också pundets inträde i bidrog troligen till förväntningar om lägre framtida inflation. Löneökningaraa väntas fortsätto dämpas 1992, dock inte i samma omfettning som inflationen varför en real löneökning föratses. Uppgången av hushållens reala inkomster begränsas emellertid av att sysselsättningen sannolikt fortsätter att minska. Styrkan i den konsumtionsledda återhämtningenhänger samman med utvecklingen avhushållens sparkvot. Med en stobilisering av arbetsmarknadslägetminskar ett av de osäkerhetsmoment som bidrog till uppgången i sparandet . Dessutom har räntenedgången minskat hushållens skuldbörda.Sammantoget innebär detto att en viss nedgång av sparkvoten sannolikt inträfferunder prognosperioden. gav nettoexporten ett positivt bidragtill efterfrågetillväxten till följdav minskad import och svagt ökande export. I konjunkturäter-hämtningen föratsesdetto slå om till ett negativt bidrag. Ökningen av privat konsumtion bestarfrämst av en uppgång av konsumtionen av varaktigakonsumtionsvaror för vilka importbenägenheten är hög. Vidare torde den cykliska uppgången i varalager bidratill nettoimporten genom sitt stora importinnehåll. Sammantoget väntasBNP öka med 1992 ochca 1993. Inflationen, mätt i detoljhandelsledet, förväntos uppgå till 3-3 1/. nordiska länderaa är det utyecklingen i som markant avviker frånövriga OECD-området. Recessionen har blivit betydligt kraftigare än tidigare föratsett. föll BNP med ca5 %. Under föratsättning att tillväxten i OECD-området vänder uppåt somförväntot och med beaktande av dendevalvering av finska marken som har skett och de låga löneavtol som träffets kan en exportleddåterhämtning av konjunkturen föratses och nästo år. I ochNorge föratses en fortsatt gynnsam produktionstillväxt, till vilken inhemskefterfrågan bidrar i ökande grad . I huvudsak ljusautsikter gäller för den danska ekonomin . Efter flera är av fellande privat konsumtion och investeringarökar nu den inhemska efterfrågan. Utrikeshandeln fortsätter att bidratill produktionsutvecklingen. Sammantoget väntas BNP växa med 2 1/1992. Industriinvesteringaraaväntos öka med och ännu mer 1993. Även den privato konsumtionenföratses öka . Hushållssparandet feller och kan rent av blinegativt 1993. Det samlade privato sparandet sjunker däremot endast obetydligt. Stora produktivitetsförbättringarmedför att den ökande aktivitetsnivån endast leder till en obetydligökning av sysselsättningen.