prop · GF03170 · 1991-12-31 00:00:00 — Man kan också tänka sig fall där ogikighet av enrättshandling kan inträda enligt exempelvis 36 § avtalslagen. Vadslutligen gäller artikel 57 skall endast sägas att dess tillämpningväsentligen är en fråga för övervakningsmyndigheterna. Av artikel 9 irådsförordningen (EEG) nr 4064/89 framgår dock att kommissionen under vissafömtsättningar kan överlämna handläggningen av ett koncentrationsärende tillbehörig nationell myndighet. Vidare framgår av artikel 22 att prövningen av enföretagskoncentration, som inte uppfyller förordningens krav på s. k.gemenskapsdimension, i visst fall kan överlämnas av ett medlemsland tillkommissionen. 1991/92:170 Bilaga 1 Bindanderättsakter som omfattas av bilaga XIV till Mitt förslag: Dedelar av förordningar med materiella regler som anges i bilaga XIV och sombehöver lagform vid införlivandet inkorporeras jämte anpassningsbestämmelsergenom EES-lagen. Promemoriansförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:I fråga om remissyttrandena hänvisas till vad som sagts omomfattningen av EES-lagen. Skälenför mitt förslag: Genom bilagan XIV till infogas i avtalet med s.k.referensteknik bl.a. sådana delar av vissa EG-förordningar som innehållermateriella konkurrensregler. Det rör sig dels om bestämmelserna omtillåtligheten av företagskoncentrationer, dels om bestämmelser ur rättsakterpå särskilda sektorer, vilka ansluter tik och materiekt kompletterar degmndläggande konkurrensreglerna. Andra delar av dessa rättsakter medbestämmelser om påföljder samt olika slags förfaranderegler för övervakningenm. m., ingår i EFTA-anpassad form i olika kapitel i protokok 4 tillövervakningsavtalet. Protokollet inkorporeras med svensk lag genom EES-lagens 3§. Jag tar upp behovet av kompletterande föreskrifter senare under avsnitt14.8.3. BilagaXIV tkl hänvisar sålunda tik eU antal bindande och Prop. 1991/92:170 icke bindande rättsakter. Flera av de bindande rättsakterna utgörs.k. Bilaga 1 gruppundantagsförordningar. Dessa behandlar jag i följandeavsnitt. I övrigt gäller det de bestämmelser som anges nedan. rättsakt nr 1 (artiklarna 1 -5 i rådets förordning(EEG) nr 4064/89 av om kontroll av företagskoncentrationeri EES-version), rättsakt nr 10 (artiklarna I5, 7 och 8 i rådetsförordning (EEG) nr 1017/68 av om tillämpning av konkurrensreglerpå transporter på järnväg, landsväg och inre vattenvägar i EES-version), rättsakt nr 11 (avdelning I i rådets förordning(EEG) nr 4056/86 av om detaljerade regler för tillämpningav artiklarna 85 och 86 i fördraget på sjöfarten i EES-version) och rättsakt nr 14 (artiklarna 1 3 i höga myndighetensbeslut nr 24 54 av med en förordning om de förhållanden somutgör kontroll över ett företag enligt fördragets artikel 66.1 i EES-version). Bestämmelserna i dessa rättsakter utgör en del avde gemensamma konkurrensbestämmelserna och kan enligt min mening inte gärna sesisolerade från de övriga konkurrensbestämmelser som inkorporeras genomEES-lagen. Med hänsyn tkl att det är fråga om förordningstexter kommer endastinkorporering i fråga som införlivandemetod. Eftersom bestämmelserna avseringrepp i enskildas ekonomiska förhållanden, skall inkorporeringen ske genomlag. BilagaXIV hänvisar också tik två direktiv, nämligen rättsakt nr 12 kommissionsdirektiv /301/EEG omkonkurrens på marknaderna för teleterminalutmstning och rättsakt nr 13 kommissionsdirektiv /388/EEG omkonkurrens på marknaderna för teletjänster. Direktiven får enligt min bedömning i vanligordning införlivas med svensk rätt genom erforderliga anpassningar av deföreskrifter som gäller på teleområdet. De föranleder inga särskilda åtgärder idetta sammanhang. Mot den i det remitterade förslaget valdalagtekniska lösningen, som innebar att hela bilagan XIV skulle fogas som bilagatill lagen, har lagrådet haft invändningar. Enligt lagrådets mening är bilaganalltför svåröverskådlig och onödigt omfattande i sammanhanget. Jag delar dennamening. Lagförslaget har därför i denna del utformats med beaktande avlagrådets synpunkter. Minbedömning: De s. k. gruppundantagsförordningarna kan införlivas med svenskrätt genom regeringsförordning med användande av inkorporeringsmetoden. 1991/92:170 Bilaga 1 Promemoriansbedömning: Överensstämmer med min bedömning. Remissinstanserna: har ifrågasattpromemorians bedömning att de s. k. gmppundantagsförordningarna bör kunna sessom verkställighetsföreskrifter till EES-lagen och därför skulle kunna enligt 8kap. 13 § regeringsformen inkorporeras genom regeringsförordning. Skälen för min bedömning: De s. k.gruppundantagsförordningarna (rättsakterna nr. 2-9 i bilaga XIV tikEES-avtalet) vilka i sin EG-rättsliga form tillkommit med tillämpning avRomfördragets artiklar 85.3 och 87 anger i generella termer bestämda typer avavtal som på vissa villkor undantas från kartellförbudet i artikel 85.1. Det äri avtalet fråga om följande rättsakter i deras gällande lydelse och iEES-anpassad form. Rättsakt nr 2 kommissionens förordning (EEG) nr1993/83 om tillämpning av fördragets artikel 85.3 på gmpper avensamåterförsäljaravtal, rättsakt nr 3 kommissionens förordning (EEG) nr1984/83 om tillämpning av fördragets artikel 85.3 på grupper av exklusivainköpsavtal, rättsakt nr 4 kommissionens förordning (EEG) nr123/85 om tillämpning av fördragets artikel 85.3 på vissa gmpper avförsäljnings- och serviceavtal för motorfordon, rättsakt nr 5 kommissionens förordning (EEG) nr2349/84 om tillämpning av fördragets artikel 85.3 på vissa grupper avpatentlicensavtal, rättsakt nr 6 kommissionens förordning (EEG) nr417/85 om tillämpning av fördragets artikel 85.3 på grupper avspecialiseringsavtal, rättsakt nr 7 kommissionens förordning (EEG) nr418/85 om tillämpning av fördragets artikel 85.3 på grupper av avtal omforskning och utveckling, rättsakt nr 8 kommissionens förordning (EEG) nr4087/88 om tillämpning av fördragets artikel 85.3 pä gmpper av franchiseavtalsamt rättsakt nr 9 kommissionens förordning (EEG) nr556/89 om tillämpning av fördragets artikel 85.3 på vissa grupper avknow-how-licensavtal. Enligt är promemorians lösningfrån praktiska synpunkter lämplig och ännu bättre vore om förordningarna,såsom sker i EG, utfärdades på myndighetsnivå. Frågan är dock enligtmarknadsdomstolen om förordningarna kan anses vara verkställighetsföreskrifteri regeringsformens mening. a. bör uppmärksammas att föreskrifter omgruppundantag har viktiga civilrättsliga verkningar på avtal mellan enskildarättssubjekt. Det kan enligt hävdas att de med den utformning8 kap 2 § regeringsformen har kräver lagform. För egen del gör jag följande bedömning.Gmppundantagen har i stort sett likartad uppbyggnad. De innehåller som regellistor över avtalsvillkor som medför att avtal inte omfattas av undantaget samtexemplifierande uppräkningar av sådana villkor som godtas. kraft i särskilda fall, omavtal befinns ha verkningar som är oförenliga med Prop. 1991 /92: 170fömtsättningama för undantag enligt artikel 85.3. I sådana fall kan dock Bilaga 1 inte påföljd ifrågakomma för den tid företaget åtnjutit undantaget.Ingenting hindrar att ett avtal, oavsett huruvida det kan anses falla underett gruppundantag, anmäls till övervakningsmyndigheten för prövning. Gmppundantaget såsom rättsfigur torde saknaegentlig motsvarighet i tidigare svensk rätt. Det synes närmast kunnakarakteriseras som en form av generell dispens från skyldigheten att tillövervakningsmyndigheten för prövning anmäla konkurrensbegränsande avtal. Gmppundantag ingår emellertid också bland derättsakter som har förbundit sig att följa enligt det s. k.luftfartsavtalet med , vilket införlivats med svensk lag genom den tidigarenämnda lagen (1992:138) om tillämpning av avtal mellan , och EEGom civil luftfart. I det avtalet ingår såsom artikel 4.3 en motsvarighet tillEES-fördragets artikel 53.3, vkken har införlivats genom den lagstiftningen. Ifrågan om införlivandet av de rättsakter som utgjorde gmppundantag anförde föredragandestatsrådet (prop. 1991/92:29 s. 42 f) att bestämmelserna var av den karaktären,att de kunde ses som utfyknad av bestämmelsen i artikel 4.3 i avtalet, dvs. somföreskrifter om verkstäkighet av lag enligt 8 kap. 13 § första stycket iregeringsformen. De kunde därför införlivas genom förordning med användande avinkorporeringsmetoden. Denna bedömning lämnades utan erinran ilagstiftningsärendet. Lagrådet har inte gått in på frågan om införlivandet avgmppundantagen. Jag kan för egen del inte finna att de ifrågavarandeundantagen egentligen tillför något materiellt nytt i förhåkande till vad somföreskrivs i artikel 53, vilken jag nu föreslagit skallinkorporeras med svensk rätt genom EES-lagen. Förutsättningarna för undantag ärtydligt angivna i artikel 53.3. Att det inte är fråga om att tillföra någotväsentligt nytt till artikelns innehåll framgår bäst av att en rättshandlingkan göras till föremål för övervakningsmyndighetens prövning enligt artikelnsförsta och tredje stycken, oavsett humvida den omfattas av gmppundantaget. Omnågot ytterligare åläggande för enskilda eller eljest om något ingrepp i deraspersonliga eller ekonomiska förhållanden utöver vad huvudbestämmelsen medför ärdet inte fråga. I denna mening medför sålunda inte dessa rättsakter någracivilrättsliga verkningar för enskildas avtal. Att de är av stor praktiskbetydelse i affärslivet och därigenom faktiskt inverkar på utformningen avmånga avtal mellan enskilda är en annan sak. Det sagda torde också gälla rättsakt nr 15, beslut 25 67/EKSG med en förordning om befrielse från kravet påförhandsgodkännande enligt fördragets artikel 66.3. Denna rättsakt utgör ettgmppun-dantagsbeslut på kol- och stålområdet. Fömtsättningama för undantag ärpå kol- och stålområdet tillräckligt tydligt angivna i artikel 2.2 i protokoll25 tik . Jag finner sålunda inte skäl till annan bedömningän den som har gjorts i det tidigare lagstiftningsärendet och i promemorianutan anser att gmppundantagsförordningarna kan inkorporeras genomregeringsförordning. Protokoll 4 tillövervakningsavtalet Prop. Somföreslagits i avsnitt 12.4.1 inkorporeras protokoll 4 till övervaknings- ' ° avtalet om : s uppgifter och befogenheter på konkurrensområdet genomEES-lagen. EFTA-ländernas åtagande att ge sammabefogenheter som har redan inledningsvis nämnts. DeEG-rättsakter som reglerar kommissionens befogenheter på konkurrensområdetfinns i ett antal förordningar. I artikel 3 av protokoll 21 till EES-avtaletanges dessa rättsakter och de artiklar däri som återspeglar kommissionensbefogenheter och uppgifter. Rättsakterna är, i sin efter senare ändringargällande lydelse, följande i fråga om företagskoncentrationer dengrundläggande rådsförordningen (EEG) nr 4064/89 samtkommissionsförordningen (EEG) nr 2367/90 om anmälningar,tidsfrister och muntligt uppgiftslämnande i detta sammanhang, i fråga om allmänna jorfaranderegler dengrundläggande rådsförordningen (EEG) nr 17/62 den 6 febmari 1962,kommissionsförordningen (EEG) nr 27/62 av medtillämpningsföreskrifter rörande form, innehåk och andra enskildheter i frågaom ansökningar och anmälningar samt kommissionsförordningen (EEG) nr 99/63 den25 om det muntliga uppgiftslämnande som regleras i artiklarna 19.1och 19.2 i nyssnämnda gmndläggande förordning 17. Vidare anges i protokollets artikel 3 påmotsvarande sätt relevanta EG-bestämmelser på transport- resp. kol- ochstålområdena. För kol- och stålområdet finns det liknande bestämmelser dels iartiklarna 65 och 66 i EKSG-fördraget, dels i olika beslut av kommissionen. I protokoll 4 till övervakningsavtalet har dessabestämmelser anpassats och gjorts tillämpliga på . Protokolletinnehåller sålunda de mellan EFTA-länderna överenskomna bestämmelserna omgenomförandet av konkurrensregler för företag, särskilt innehåketi protokoll 21 till . Protokoll 4 består av fem delar med sammanlagt16 kapitel i löpande numrering I-XVI. Varje kapitel är artikelindelat för sig.Till helt övervägande del motsvarar denna artikelnumrering den iEG-rättsakterna. Kapitlen I Fsvarar till innehållet motrådsförordning (EEG) nr 17/62 (kap. Il), kommissionsförordning (EEG) nr 27/62(kap. III), kommissionsförordning (EEG) nr 99/63 (kap. IV) och rådsförordning (EEG) nr 2988/74 (kap. V). Kapitlen F7A7/gäller transport och svarar tillinnehållet mot de delar av rådsförordning (EEG) nr 1017/68, vilka inte såsom materiella regler införlivats redan enligt bil. XIV, nämligen artiklarna 6 och 10 - 31 (kap. VI), kommissionsförordning (EEG) nr 1629/69 (kap. VII), rådsförordning (EEG) nr 1630/69 (kap. VIII), avsnitt II medförfarandereg ler i rådsförordning (EEG) nr 4056/86 (kap. IX), kommissionsförordning 173 (EEG)nr 4260/88 (Kap. X), kommissionsförordning (EEG) nr 3975/87 (kap. XI) och kommissionsförordning (EEG) nr 4261/88 (kap. XII). KapitlenXIIIXIV gäller företagskoncentrationer och svarar tik innehåket mot de delarav rådsförordning (EEG) nr 4064/89 vilka inte såsom materiella reglerinförkvats redan enligt bil. XIV, nämligen artiklarna 6-24 (kap.XIII) och kommissionsförordning (EEG) nr 2367/90 (kap. XIV). KapitelXKgäller kol- och stålsektorn och svarar till innehållet bl. a. mot relevantadelar av artiklarna 65 och 66 fördraget om upprättande av Kol-och stålunionensamt artikel 47 samma fördrag rörande rätten att inhämta upplysningar ochutföra undersökningar, påföljd för brott mot plikten att uppfylla sådanaförpliktelser, sekretesskydd samt skadeståndskyldighet vid bristande sekretess,artikel 36.1 samma fördrag om skyldighet att bereda berörd part tillfälle attyttra sig före åläggande av sanktion, innebärande betalningsförpliktelse, ellerav viten samt artikel 82 samma fördrag om den omsättning som skall utgöraunderlag för beräkning av vken och påföljder (kap. XV, avsnittI), del av Höga myndighetens beslut 26-/54 medtillämpningsföreskrifter till nyssnämnda fördragsartikel 66 i fråga omuppgiftsskyldighet för företag (kap. XV, avsnitt II), kommissionsbeslut 715/78 EKSG med preskriptionsbestämmelser på kol-och stålområdet (kap. XV, avsnitt III) samt kommissionsbeslut 379/84 EKSG ombefogenheter för tjänstemän vid undersökningar m.m. (kap. XV, avsnitt IV). Idet avslutande kapitlet XVI finns övergångsbestämmelser beträffande kapitlen II -XII och XV (kap. XVI, avsnitt I) samtbeträffande kapitlen XIII och XIV (kap. XVI, avsnitt II). Tillprotokollet hör vissa bilagor. 1991/92:170 Bilaga 1 14.8.3Behovet av särskilda svenska föreskrifter Mitt förslag:Lagen skall innehålla upplysningar om att regeringen utser den myndighet somskall vara behörig här i landet vid tillämpning av konkurrensreglerna iEES-avtalet och övervakningsavtalet. Promemoriansförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstansernahar inte tagit upp frågan. Skälenför mitt förslag: Som framgått tidigare bör huvudbestämmelser ochde protokoll till avtalet som rör konkurrensfrågor inkorporeras genomEES-lagen. Detsamma gäller övervakningsavtalet och protokoll 4 till dettaavtalet. För att de gemensamma konkurrensbestämmelsernaskall fungera såsom avtalat fordras därutöver vissa andralagstiftningsåtgärder. EES-avtaletkräver att varje avtalsslutande stat utser ett organ att vara behörig nationellmyndighet med de uppgifter som framgår av de gemensammakonkurrensbestämmelserna. Vilken myndighet som uppgifterna skall läggas på här ilandet bör lämpligen bestämmas av regeringen i förordning. EES-lagen börinnehålla en upplysning om detta. Jagvill i sammanhanget erinra om att regeringen i budgetpropositionen /93 (prop. 1991/92:100 bk 13 s. 133) i enlighet medkonkurrenskommitténs förslag föreslagit att en ny konkurrensmyndighet skallinrättas genom att uppgifter från nuvarande Statens pris- ochkonkurrensverk (SPK) och () förs samman till en nymyndighet. Förberedelserna för inrättandet av det nya konkurrensverket pågårför närvarande. 1991/92:170 Bilaga 1 Ramenfor den behöriga myndighetens befogenheter Mitt förslag: IEES-lagen införs en föreskrift som klargör den svenska konkurrensmyndighetensbefogenheter vid undersökningar som skall utföras på begäran av . Promemoriansförslag överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Flera remissinstanser har riktat kritik mot promemorians förslag från ihuvudsak samma utgångspunkter. De har ansett att den i promemorian föreslagna12 § i EES-lagen kan kritiseras från rättssäkerhetssynpunkt. Skälenför mitt förslag: Det är riktigt, såsom flera remissinstanser anmärkt, att deni promemorian föreslagna paragrafen inte anger de närmare fömtsättningar, undervilka undersökningen får äga rum. Det är inte heller paragrafens funktion. Denanger endast vilka åtgärder som kommer i fråga inom ramen för en sådanundersökning som övervakningsorganen får besluta om. skall kunna besluta om undersökningar hos företag här i landetför att utreda eventuella överträdelser av konkurrens-bestämmelserna.Undersökningarna skall utföras antingen av eller av den behöriga svenskamyndigheten på begäran av . är, liksom å sin sida kommissionen, enligtartikel 8.3 i protokoll 23 till skyldigt att på begäran av denandra övervakningsmyndigheten föranstalta om en undersökning inom sitt område.Företagen skall vara skyldiga att underkasta sig undersökningarna, och dessaskall ytterst kunna genomföras med tvång. Detär sålunda inte den svenska myndigheten som beslutar om åtgärderna, utankonventionsorganen. Dessa tillämpar därvid de gemensamma reglerna. Hovrättenöver och anför att den i promemorian föreslagna 12 § knappastfyller de krav på tydlighet som brukar ställas på en författning som regleraranvändning av tvångsmedel. Enligt hovrätten är det t. ex. oklart hos vemundersökning egentligen får ske. Promemorian kan ha varit otydlig i denna del. Jaghar i det föregående förklarat bakgrunden tik att innehållet iövervakningsavtalet inte kunnat ställas till förfogande i samband med remissen.Jag finner det därför så mycket mera angeläget atthär lämna en översiktlig redogörelse för det Prop. 1991/92:170 system förinhämtande av upplysningar från företag och företagssamman- Bilaga 1slutningar samt för undersökningar som protokoll 4 till övervakningsavtaletbygger på. Riktlinjerna för : s användning avkonkurrensreglerna framgår av kapitel 2 i protokoll 4 till övervakningsavtalet.Detta ger behörighet för dels att inhämta upplysningar, dels att företaundersökningar. Vidare innehåller kapitlet bestämmelser om samarbetet mellanESA och nationeka myndigheter i konkurrensärenden. De hänvisningar tillartiklar som ges i det följande avser kapitel 2 i protokok 4 som motsvararförordning (EEG) nr 17/62 tik sitt sakliga innehåll. Även artikelindelningen ärsamma. De följande kapitlen i protokollet som innehåller bestämmelser för särskildasektorer innehåller såvitt nu är i fråga motsvarande regler, varför dessa intesärskilt berörs i det följande. kan inleda ett förfarande på eget initiativlika väl som efter klagomål eker på grund av ett ansökningsärende. Staternasamt fysiska och juridiska personer, som har ett berättigat intresse i saken,får begära undersökning. Finner , att det inte finns tillräcklig gmnd föringripande, skall den som framställt sådan begäran underrättas om skälen ochges tillfälle att skriftligen framlägga synpunkter. ESAfår inhämta alla nödvändiga upplysningar hos medlemsstaternas regeringar ochbehöriga myndigheter samt hos företag och företagssammanslutningar (art.11.1). Ett företag är då inte skyldigt att lämna några upplysningar. Men om detinte sker inom fastställd tid, eller ofullständiga uppgifter lämnas, kan ESAbegära upplysningarna genom ett formligt beslut. Beslutet, av vilket en kopia skak översändas tillbehörig nationell myndighet, skall innehålla besked om de upplysningar sombegärs, den tid inom vkken de skall lämnas samt påföljd för lämnande av oriktigupplysning. I beslutet skak också anges att det är möjligt att få till stånden prövning av det hos (art. 11.5). är således förpliktigad att följa etttvåstegsförfarande. Först skall den begära upplysningar och sedan, om intebegäran efterkommes, besluta i frågan. Artikel14 ger övervakningsorganet rätt att till uppfyllande av sina upp gifter vidta alla nödvändiga undersökningar hos företag och företagssam manslutningar (i det följande "företag"). En undersökning kan utförasav en tjänsteman vid övervakningsorganet antingen med stöd av en skriftlig fullmakt (art. 14.2) eller enligt ett formligt beslut (art. 14.3). Undersök ningen kan i bägge fallen föregås av en underrättelse tik företaget, men det är inte något krav. S. k. tillslag utan föregående varning har inom EG blivit 176 Valet mellan debåda undersökningsformerna beror av omstän- Prop. 1991/92:170 digheterna,t.ex. risken för att bevisning eller annat utredningsmaterial Bilaga 1förstörs eller undanhålls. I en fullmakt enligt 14.2 skall anges syftet medundersökningen och vilka omständigheter den avser. förekommer i praxisinom EG att fullmakten kompletteras med ytterligare en handling som innehållerbesked om kommissionens befogenheter och företagets rättigheter. Det ärviktigt att här framhålla, att företaget inte är skyldigt att ställa sig tikförfogande för en undersökning i dessa fall. I den mån företaget frivilligtlämnar sin medverkan, får emellertid detta den följden, att påföljder enligtartikel 15.1c kan åläggas företaget, ifall detta uppsåtligen eller av oaktsamhetskulle förete böcker eller andra affärshandlingar som är ofullständiga. Vägrarföretaget att medverka vid undersökningen, uppkommer självfallet fråga om att istället företa denna med stöd av ett formligt beslut därom. En undersökning som gmndas på ett beslut ärföretaget däremot skyldigt att underkasta sig. Enligt artikel 16.1 kan också en vitesliknande påföljdåläggas för att framtvinga efterrättelse. Beslut om undersökning skall enligtartikel 14.4 föregås av samråd med den nationella myndigheten. Tjänstemän hos den behöriga myndigheten i denmedlemsstat inom vars territorium undersökningen skall genomföras kan, påbegäran av myndigheten eller , ge de tjänstemän som utför undersökningenden hjälp som behövs för att genomföra uppgifterna (art 14.5). kan ocksåanmoda de behöriga nationella myndigheterna att företa undersökningar å dessvägnar. Rätten enligt artikel 14 för övervakningsorganetatt genomföra alla nödvändiga undersökningar hos företag ochföretagssammanslutningar avser a) att granska räkenskaper och andra affärshandlingar, b) attta kopior av eller göra utdrag ur böcker och andra affärshandlingar, c) att begära muntliga förklaringar på platsen, och d) att få tillträde till samtligalokaler, markområden och transportmedel (art. 14.1). Föreskrifter om skyldighet att underkasta sigundersökningarna kräver lagform. Genom att protokoll 4 till ESA-avtaletinkorporeras genom EES-lagen är detta krav uppfyllt såvitt gäker ESA:s egnaundersökningar. Däremot saknas i protokollet bestämmelser om den behöriganationella myndighetens befogenheter, när denna på uppdrag av skallgenomföra undersökningar eller hjälpa vid undersökningar. Detta är en frågaför den nationella rätten att reglera i enlighet med avtalets innehåll. Bestämmelserom detta bör därför tas in i EES-lagen. Den myndighetsutövning som och kommissionenenligt det föregå ende får rätt att utöva mot företag i är underkastad samma rättsäkerhetsgarantier som EG-rätten uppställer fråga om de befogenheter som kommissionen utövar med stöd av EG: s motsvarande bestämmelser. Rätten tik domstolsprövning är enligt avtalet tillgodosedd genom möjlig heten att klaga till resp. EG: s förstainstans. Vad beträffar undersökningsbeslut, vilka endast kan fattas av när det gäller företag 177 12 1991/92. iSverige, finns det en skyldighet för enligt artikel 8 i bilaga 23 tillEES-avtalet att tillmötesgå en framställning därom från kommissionen. I ettsådant fall torde talan få föras mot kommissionens beslut att begäraundersökningen hos . Skulle det emellertid röra sig om en mera underhandsbetonadkontakt mellan övervakningsmyndigheterna, så att självständigt genomförprövningen och beslutar om åtgärden, lär talan skola föras mot det beslutet.Såsom jag i det föregående redogjort för skall i samband med förrättningenföretaget underrättas om möjligheten att få en prövning till stånd. Av beslutetskall självfallet framgå vem det riktar sig till.