prop · GF03100 · 1991-12-31 00:00:00 — KapVerde..................................................................................................... . 325 Regionaltekonomiskt samarbete i södra (SADCC).................... 403 Regionala insatser iAsien ...................................................................... 404 Regionalainsatser i .......................................................... 405 Humanitärt bistånd till södra ...................................................... 406 Humanitärt bistånd i ......................................................... 407 Biståndgenom folkrörelser och andra enskilda organisationer........... 411 Särskilda program m. m............................................................................... 414 253 1991/92: lOO Teknisktsamarbete och u-krediter ......................................................... . 420 Styrelsenför interaationellt näringslivsbistånd .................................... . 424 Projektbistånd tik vissa länder................................................................... 424 Särskildainsatser i skuldtyngda länder................................................... . 427 Nordiskt biståndssamarbete...................................................................... . 434 Biståndet fordelat på enskildaländer....................................................... 435 Vissa förkortningar..................................................................................... . 442 STATLIGAMYNDIGHETER OCH ORGAN Prop. 1991/92: lOO FÖRSVERIGES BISTÅND " " UD:savdelning för intemationellt utvecklingssamarbete Utrikesdepartementetsavdelning för interaationellt utvecklingssamarbete, i dagligt tal "u-avdelningen", ansvarar inomregeringskansliet för det svenska utvecklingssamarbetet. Avdelningen är organiserad på tre enheter (förstaenheten ansvarar för det multilaterala biståndet, andra enheten för detbilaterala biståndet och tredje enheten ansvarar för budgetfrågor, allmänu-landsekonomiska frågor, handläggning av bistånd till Central-och samtandra biståndsprogram). Avdelningen har totalt omkring 60 tjänstemänoch leds av ett statsråd och en statssekreterare. Styrelsen för internationell utveckling (SIDA) SIDA,som inrättades , är ett centralt ämbetsverk under regeringen. SIDA har till uppgift att planera, genomföra ochadministrera det direkta utvecklingssamarbetet med u-ländema. Detta biståndomfattar dels samarbetet med 19programländer, dels andra typer av bistånd, t. ex. katastrofinsatser, bidragtill utvecklingsprojekt via enskilda svenska organisationer, bistånd till flyktingar och befrielserörelser,miljöinsatser samt humanitärt bistånd och insatser för demokrati. SIDA leds av en styrelse, som utses av regeringen.Den består av SlDA:s generaldirektör,som är ordförande, och elva andra ledamöter, varav fem representerarriksdagspartier. SIDA är organiserat på fyra avdelningar medregionalt ansvar, en avdelning för sektorbyråema och en administrativavdelning. Däratöver finns ettplaneringssekretariat och ett informationssekretariat som är direkt underställda verksledningen. SIDA harbiståndskontor, som är knutna till den svenska ambassaden, i 17mottagarländer. På SIDA finns ca 560 anställda, varav drygt 95 vidbiståndskontoren. Styrelsen för u-landsforskning (SAREC) Beredningenför u-landsforskning som inrättades ombildades till ensjälvständig myndighet styrelsen för u-landsforskning (SAREC). SAREC har till uppgift att främja forskning somkan underlätta för u-länderaa att utvecklas mot ökat självbestämmande och motekonomisk och social rättvisa. Det åligger SAREC att främjaforskning och bevaka forskningsfrågor inom områden som är betydelsefulla föru-ländema och för utvecklingssamarbetet, handläggafrågor rörande samarbete med och biståndsfinansierat stöd till u-ländema påforskningens område samt stöd till u-landsinriktade intemationellaforskningsprogram, fördelaanslag för u-landsforskning i , och ,-- ta initiativtill forskningsinsatser inom områden för u-landsforskning. 1991/92:100SAREC administrerar fr.o.m. /89 ett särskilt stöd till Bil. forskning om AIDS och tropiska sjukdomar. Vid arbetar ett 40-tal anställda. Beredningen för intemationellt tekniskt-ekonomiskt samarbete (BITS) Beredningenför interaationellt tekniskt-ekonomiskt samarbete (BITS) inrättades under namnetutbildningsberedningen och fick ställning som självständig myndighetunder . Beredningen har som uppgift att inom ramen för densvenska biståndsverksamheten främja ekonomisk och social utveckling i enskildautvecklingsländer samt utvidga och stärka relationer med dessa länder genom insatser i samarbete med svenskainstitutioner och företag. BITSmedverkar i planering och finansiering av olika projekt. Verksamheten omfattar tekniskt samarbete, genom bl. a.konsukinsatser och interaationella kurser i samt u-krediter. Det tekniska samarbetet skall huvudsakligen skemed utanför kretsen av programländer för det bilaterala biståndet.Det syftar i första hand till teknologiöverföring inom områden där harsärskilda föratsättningar i fråga om kunnande och kapacitet. /90 har BITS ett huvudansvarför genomförandet av det svenska biståndsfinansierade samarbetet medCentral- och . U-krediter kan beviljas kreditvärdiga länder blandprogramländema för svenskt bilateralt bistånd, med vilka Sverigebedriver tekniskt samarbete ellerandra länder vars utvecklingspolitik ligger i linje med de svenskabiståndspolitiska målen. U-kreditemaanvänds till finansiering av svenska varor och tjänster i projekt som har utvecklingsfrämjande effekt iu-ländema. BITS leds av en styrelse som utses av regeringen.Bland dess 11 ledamöter ingår bl. a. två företrädare förriksdagspartier. VidBITS finns ca 25 anställda. Styrelsenför intemationellt näringslivsbistånd bildades som importkontoret för u-landsprodukter (IMPOD),fonden för industriellt samarbetemed () och SIDAs industribyrå upphörde i sinadåvarande former. skall, inomramen för de generella målen för det svenska biståndet, bidra till en utvecklingav näringslivet i . Genom kun skapsöverföring till näringsliv och näringslivsorganisationer skall verka för att gynnsamma föratsättningar skapas för inves teringar och företagande i mottagarländeraa samt främja dessa länders handel bl. a. genom att svara förinformation och rådgivning ifråga om av sättningsmöjligheter på den svenska marknaden. Genom samverkan med 256 skall bidra tillutvecklingen av Prop. 1991/92:100 bärkraftiga företag i mottagarländeraa. har till uppgift att vara svenskkontaktpunkt för /intemationella handelscentram (ITC) i konkretafrågor som bl. a. rör avsättning avu-landsprodukter på den svenska marknaden. ledsav en styrelse, som utses av regeringen. Kontoret har ca 50 anställda. tillkom genom en ombildning av stiftelsen (Fonden för industrielltsamarbete med ). Bolagets huvuduppgifter är att påindustriområdet förmedla kontakter mellansvenska företag och intressenter i och , bidra till förinvesteringsstudier samt medverka i etablering av samägda företag, s. k. joint , genominsatser i form av aktiekapital, lån- och garantigivning. Bolaget är ett helägt statlig aktiebolag utan egenpersonal. Handläggningen av bolagetsprojektportfölj sköts, i enlighet med ett uppdragsavtal, av (). Styrelsenför u-landsutbildning i () Styrelsenför u-landsutbildning i fick sin nuvarande inriktning . SandöU-centram har till huvuduppgift attvid i bedrivautbildning i språk och u-landsutbildning som förberedelse för uppdrag i u-land. Styrelsen skak bl. a.samarbeta med myndigheter,organisationer och företag när det gäller förberedelseutbildning för u-landsuppdrag.Styrelsen skall anordna allmännaenterminskurser i u-landskunskap, ge förberedelseutbildning för fredskårsdeltagare, anordna språkutbildning som förberedelse föruppdrag i , anordna speciella kurser i u-landsfrågor ochspråk, i samarbete med SIDA bistå myndigheter och andramed information och rådgivning om förberedelse- och språkutbildning införuppdrag i , samt upprättaregister över personer som vid genomgått den akmänna utbildningenför uppdrag i . Enterminskursen som U-centram erbjuder äravgiftsfri. U-centram gick fr. o. m. /92in i av den treåriga budgetcykeln. skallmålsättningen för avgiftsbelagdutbildning inom språk och u-landskunskap vara att höja självkost-nadstäckningsgraden , från75% till . RRV har på regeringens uppdraggranskat U-centrams och 257 SIDAs roller inomförberedelseutbildningen samt finansierings- och debi- Prop. 1991/92:100 teringsfrågor. Översynen kommer attremissbehandlas. SandöU-centram leds av en styrelse, som utses av regeringen. Enrektor är chef för skolan som har drygt 60 anställda. tillkom på initiativ av . Institutetär beläget i . Institutet har till uppgift att i främjastudier av och information om afrikanska förhållanden genom att: främja och driva vetenskaplig forskning omAfrika, främja samarbete och kontakter mellan nordiska ochafrikanska forskare, utgöra ett dokumentationscentram för forskningoch studier om , informera om afrikaforskning och aktuella afrikanskaförhållanden. Verksamheten leds av en styrelse samt ett program- ochforskningsråd, som utses av regeringen. 1 program- och forskningsrådet ingår representanterför de övriga nordiska länderaa. Vid institutet finns ett trettiotal anställda, varav 13 tjänster finansieras överförvaltningsanslag inom biståndsramen. INTERNATIONELLA P- 'i: lOO Biståndgenom det multilaterala systemet Detmultilaterala systememt består dels av FN-systemet, dels av några friståendeinteraationella finansieringsorgan. FN-systemetinnefattar ett stort antal institutioner med varierande status och skilda verksamhetsområden. På detekonomiska och sociala området sombehandlas i denna faktabilaga förekommer både en betydande förhandlingsverksamhetoch ett vittomfattande bistånd. Såväl detta bistånd som förhandlingsverksamheten (den normativa verksamheten) behandlasi FN:s ekonomiska och sociala råd, ECOSOC, samt i FN-systemets centralaorgan, generalförsamlingen. FN:s olika organ och övriga organisationer inomFN-systemet bedriver en omfattande biståndsverksamhet. Denna finansierasfrån organisationernas reguljära budgetar,UNDP, samt medlemsländeraas frivilliga direkta bidrag. För del härrör de frivilliga direktabidragen dels från UD:s anslag, dels från styrelsen för interaationellutveckling (SIDA), styrelsen föru-landsforskning (SAREC), BITS och . Inom FN:s biståndsverksamhet har UNDP en centralställning som samordnare och kanalför en stor del av FN:s tekniska bistånd. I samarbete med värdlandetutarbetar UNDP landprogram som löper på mellan tre och . På faltetgenomförs biståndsprojekten i ökande utsträckning av mottagarländeraasregeringar men än så länge oftast av olika fack- eller specialorgan. En avFN utsedd lokal samordnare oftast UNDP:srepresentant ansvarar för sammanhållningen av FN-biståndet. Varje organ opererar dock självständigt inom sittmandat. De organ som har en större verksamhet har i akmänhet egenfältrepresentation. De interaationellafinansieringsorganen, som behandlas i ett särskilt avsnitt i faktabilagan, är de största förmedlaraa av krediter i detmultilaterala biståndssystemet. Till finansieringsorganen hörVärldsbanksgrappen och de regionalautvecklingsbankeraa. Dessa organ svarar för av det totalamultilaterala biståndet, varav . Dessa siffror anger enbart den koncessionella"mjuka" utlåningen (dvs på mycket och till mycket låg kostnad), som finansieras av bidragav gåvokaraktär från medlemsländeraa.Om man därtill lägger den bankmässiga utlåningen blir deras ställning somutvecklingsfinansiärer än viktigare. Ca tre fjärdedelar av de medel somDAC-länderaa inbetalat till multilateralabiståndsgivande institutioner har gått till utvecklingsbankeraaoch deras fonder. har formellt status som expertorgan inom FN-familjen medan regionalbankeraa inte har någonkoppling till FN-systemet. Vidstående organogram ger en översiktlig bild avFN-systemet, inkl. och . De organ som i störreomfattning är verksamma på biståndsområdet är markerade med asterisk. Prop.1991/92:100 Bil. ' UNHCR' WFP' UNITAR UNDP' ' UNU FN:sspecialfonder' HABITAT' UNFPA' Specialorgan och andra självständiga organisationerinom systemet OILO* O FAO * O ' O WHO' -O IFC* }O UNIDO I FN:sbiståndsverksamhet P; 'i: lOO 4 Till FN:s frivilligt finansierade operativaverksamhet räknas i första hand UNDP, UNFPA, , och . Nedanredovisas först FN:s samordnande organ inom tekniskt bistånd, UNDP samtUNCDF och UNFPA, vilka formellt är fonderinom UNDP. Därefter redovisas de fackorgan som alltjämt oftast genomför UNDP:sprogram, samt (). avsnitt längre framredovisas några av de större frivilligtfinansierade FN-organen såsom WFP och UNHCR samt vissa bidrag inom bl.a. befolknings- och miljöområdet. FN:sutvecklingsprogram (UNDP) FN:sutvecklingsprogram (UNDP), som bildades då två mindre biståndsfonder slogs samman, har som mål att varaFN-systemets centrala fond för finansiering av tekniskt bistånd. harprojekten genomförts främst av (, WHO, FAO m. menavsikten är att i ökande utsträckning själva skall ta övergenomförandet (s. k. nationalexecution) och att fackorganen skall få en rådgivande roll. UNDP har också ansvar för att FN:s samladebiståndsverksamhet samordnas i samverkan med mottagarländeraa. UNDP:suppgift är att främja mottagarländernas utveckling genom olika former av kunskapsöverföring ochförinvesteringsstudier. Detta s. k. tekniska bistånd sker i huvudsak iform av expertrådgivning, stipendier, mindreutrastningsleveranser och konsulttjänster. Verksamheten omfattar för närvarandeomkring 5 900 projekt i 156 länder och områden. UNDP:s verksamhet bygger i huvudsak pålandprogrammering. Denna innebär att man för varje mottagarland fastställer hurmycket bistånd från UNDP landet kanräkna med . I samarbete mellan mottagarlandet och UNDP:sfältkontorschef utarbetas sedan ett landprogram för hur medlen skallutnyttjas. Detta program fastställs av . Storleken på varje mottagarlands program bestämsfrämst av brattonationalinkomstenper capita och befolkningens storlek. fastställsfördelningen för nästkommande programperiod ("femårsplan"). De fattigasteu-länderaa med en brattonationalinkomst per capita på högst siffror - fick 91 av UNDP:s länderfördelade resurser. Under den femte programperioden1992-96 kommer denna politik att Prop. 1991/92: 100 fortsätta och förstärkas.87% av UNDP:s länderfördelade resurser skall då Bil. 4 gå till länder med enper capita inkomst siffror och till övrigaländer. av de länderfördelade resursema skak tikfaka de minst utveckladeländeraa. Biståndet till med relativt hög BNP/capita trappasgradvis av för att helt upphöra efter en per capita inkomst . UNDP har ett särskilt program för deminst utvecklade länderaa. uppgick bidragen till dettasärskilda program till 12,8 milj. dollar.Fr. 1991 kommer dessa bidrag i stort sett att upphöra. Bidragsgivarna anser att man når bättre deminst utvecklade ländema genom UNDP:s allmänna resurser än genom dennarelativt begränsade fond. Utbetalningama från UNDP:s allmänna resurser till de42 minst utvecklade länderaa var 1990 ca 340milj. Som nämnts ovan kommer av UNDP:s länderfördeladeresurser att tillfalla dessa länder . 1990 presenterade UNDP HumanDevelopment Report, som väcktuppmärksamhet genom sitt nya sätt att mäta mänsklig och social utveckling. 1 Human Development Report1990 presenterades ett utvecklingsindex (Human Development Index) somkomplement till BNP/capita för att mäta länders utvecklingsnivå. Indexetberäknades genom att väga samman varje lands statistik för förväntadlevnadslängd, alfabetiseringsgrad och köpkraft per capita. I HumanDevelopment Report kompletteras detta index med ett mått påmedborgaraas frihet i respektive land(Freedom Development Index). Beräkningen sker genom att respekten för 40 olika individuella fri- och rättigheterstuderas. UNDP understryker i sin analys av materialet att detta visaratt politisk vilja mer än ekonomiskutvecklingsnivå är avgörande för sociala framsteg. Introducerandetav ett "frihetsindex" i har kritiserats starkt av många för attvara ett uttryck för västerländska värderingar. Viss kritik har vidareriktats mot det statistiska underlaget, somanses bristfälligt. har, i likhet med andra i- och vissau-länder, välkomnat att UNDP med lagt granden för ett analysinstrament som på ettflerdimensionellt sätt kan mätabegreppet utveckling. har också bidragit till finansieringen av HumanDevelopment Report med 1,4 milj. kr. UNDP:shögsta beslutande organ är styrelsen (), som har 48 medlemmar. Av dessa representerar 27u-länder, 17 västliga i-länder och 4 östeuropeiska länder. varsenast medlem i styrelsen 1989 91 ochkommer enligt nordisk rotationsordning att söka inträde på nytt under perioden1993 96. Styrelsen bestämmer bl.a. fördelningen av UNDP:s resurser ochfastställer landprogrammen. är också beslutande organ förFN-sekretariatets teknis ka biståndsprogram (for Develop ment, DTCD), , , FN:s 262 Sahel-kontor (UNSO), FN:skvinnofond, FN:s fond för vetenskap och Prop. 1991/92:100 teknik, samt en radandra specialfonder. UNDP:s sekretariat ligger i och har förnärvarande omkring 610 fastanställda. Det leds av administratom Wikiam H. Dräper III från . ägde en omfattandedecentralisering av UNDP:s verksamhetram. Tyngdpunkten i arbetet med att förbereda och genomföra landprogrammen förlades till 115 nu 113 fältkontor med omkring 3 500 anställda. Fältkontoren leds av s.k. "resident representatives" (fältkontorschefer), som ävenhar till uppgift att samordna andra FN-organs biståndsverksamhet i landet. Deär oftast också FN:s fasta representant irespektive land och fungerar som FN:s "ambassadör" i landet. UNDP:sverksamhet finansieras genom frivilliga bidrag. De uppgick till 268 milj. dollar och 1980 till 693 milj. dollar. Ökningen var således ganskasnabb. För programperioden 19821986 föratsattes UNDP:s också öka och sammanlagt nå upp fill6,. Resurserna minskade emellertid under början av åttiotaletså att det blev nödvändigt att skära ner verksamheten till av denursprangligen planerade. Dennautveckling svängde senare hälft. varbidragen till UNDP ca mot ca 650 milj. dollar 1984. 1987 91 och 1992 96 räknar man med en åriig tillväxt av bidragen på istället för som . UNDP:s verksamhet försvåras av att programmet ipraktiken gör femåriga biståndsutfastelser gentemot mottagarländeraa medangivarländerna, med få undantag,endast lämnar ettåriga bidragsutfästelser. har därför verkat för att allabidragsgivare, liksom , skall lämna fleråriga utfästelser. De största enskilda bidragsgivarna till UNDPär , , , och Nederländeraa. Norgeoch ger också stora bidrag. Defyra nordiska länderaa svarade 1990 gemensamt för av de ordinariebidragen till UNDP. har lämnat ettordinarie bidrag på 600 milj. kr.till UNDP. Ytterligare 50 milj. kr. har avsatts särskilt för insatser somsyftar till att ytterligare främja en effektiv verksamhet inom UNDP i linje med de svenska biståndspolitiska målen. Detsvenska bidraget utgjorde av UNDP:s resurser. Vidare har Sverigeför lämnat ett bidrag på 25milj. till (UNSO). UNSO, som tikkom 1974 som en fond under UNDP, har till uppgiftatt hindra markförstöring och förbättranaturresurshushållningen i torrområden i . UNSO har en budget på ca 25 milj. US dollar. Den svenskaandelen av budgeten motsvarar . Reformplaner inom FN:sbiståndsverksamhet Prop.1991/92:100 FN:s biståndsverksamhet ocharbetsfördelningen mellan dess olika aktörer ' ' har diskuterats åtskilligt . Tiden är mogen för reformer.Det råder enighet om att UNDP inte har kunnat spela den roll som centralfinansiär och samordnare av FN-systemets tekniska bistånd som tanken var närriktlinjema för det nuvarande systemet drogs upp 1970. Från att ha finansieratknappt två tredjedelar av FN-systemets tekniska bistånd i början av 1970-taletsvarar UNDP numera endast för cirka en tredjedel. dominerar, intebara när det gäller investeringar utan även beträffandetekniskt bistånd. Kunskapsöverföring med hjälp av långtidsexperter är intelängre relevant för de flesta . De bör själva ta över ansvaret förprojektgenomförande och samordning av biståndet (s. k. "nationalexecution"). FN-biståndets uppgift bör vara att bistå ländema att bygga upp förmågan att göra detta.Fackorganens roll bör vara rådgivandesnarare än projektgenomförande. De bör tillhandahålla kvalificerad tekniskexpertis under korta perioder. Projektbistånd bör ersättas av programbistånd. måste FN-systemets biståndsverksamhetreformeras på detta sätt för att harelevans för u-ländema. UNDP har börjat på förändringens väg genom att införa ett nytt system att betalafackorganen och andra projekt-genomförare. Enligt det nuvarande systemet somgäker t.o. 1991 betalar UNDP 13%av projektkostnaderaa i avgift till dem som utför UNDP-projekten, vare sigkostnaderaa är högre eller lägre. I det nya systemetskall ansvaret för projektgenomförande gradvis skall övergå till mottagarländema ("national execution")och fackorganens uppgifter blir mer tekniska än administrativa. FN:skapitalutvecklingsfond (UNCDF) FN:skapitalutvecklingsfond tillkom 1966 med uppgift att ge gåvobistånd eller lån påförmånliga villkor till småskaliga investeringsprojekt i . beslöt generalförsamlingen attkapkalutvecklingsfonden i fortsättningen endast skulle finansiera projekt i deminst utvecklade , inriktade på folkflertalets basbehov (bostad,kläder, mat, undervisning och grandläggande hälsovård). 1985 bestämdesatt fonden skulle börja använda sinamöjligheter att ge lån på förmånliga villkor, en möjlighet som dittillsinte utnyttjats. Fondens projekt skall enligtmålsättningen nå de fattigaste människorna i Fonden arbetar också i några få länder utöver de 264 minst utvecklade länderaa.Projekten skall utformas så att befolkningen Prop. aktivt deltar i deras genomförande.Fonden kan ta hand om projekt som Bil. andra givare bedömer vara för små.Den har ett tak på 5 milj. dollar för Fonden finansierar omkring 240 projekt i 47 länder till ett värde av 445milj. Under fondens 20 första verksamhetsår har de viktigasteområdena varit jordbrak, vatten och transporter, men man har ocksåägnat sig åt småindustrier, hälso- och sjukvård, energi, bostäder ochutbildning. Fonden är underställd UNDP:sstyrelse och arbetar i huvudsak genom . Ny chef 1991 är tysken . Helmke. Fondenfinansieras genom frivilliga bidrag. Bidragen beräknas tik ca 40,8 milj. dollar jämfört med . De största bidragsgivaraa är några mindreindustriländer, men 27 av de 40 länder sombidrog 1989 var . bidrag under uppgick till 55 milj.kr, vilket innebär enandel om . och Nederiändema är de största bidragsgivaraa. Efterbeslut av generalförsamlingen inrättades en särskild fond för FN:s insatser på befolkningsområdet. Fondensoperativa verksamhet har pågått . Fondensfunktion är finansiek och rådgivande. är fondens övergripandeuppgift att leda och samordna FN-systemets insatser på befolkningsområdet.Fonden sammankallar även tik intemationella befolkningskonferenser som t.ex.Interaational Foram on Population i Amsterdamhösten . FN:s generalsekreterare har utnämnt fondens exekutiv direktör till generalsekreterare för en om befolkningsfrågor 1994, en uppföljning avbefolkningskonferenseraa och 1984. Fondens verksamhetsområden är familjeplanering,befolkningsstatistik, folkbokföringssystem, utbildning,forskning och information. Fonden samarbetar t. ex. med WHO:s globala AIDS-program och liknande pro gram. En växande andel av projekten genomförs av mottagariänderaa själva med stöd av fonden. avprogramresurserna avsattes för projekt i 56 priorite- Prop. 1991/92:100rade länder. Av dessa länder ligger 31 iAfrika. 4 fortsätter att vara fondensmest centrala område. Fonden samarbetar med givarsamfundet,inklusive det amerikanska , för att öka och säkerställa tillgången påfamiljeplaneringsservice i u-länderaa. Befolkningsfrågoraasdirekta samband med miljöfrågoraa präglar fondens policy och verksamhetsprofil. Kvinnors villkor,status och delaktighet i samhällslivet genomsyrar likaledes fondensarbete. Fondenär underställd , som godkänner det långsiktiga arbetsprogrammet,budget och finansplan samt landprogram. Chef för UNFPA är Nafis (). Fondens huvudkontor ligger i .