prop · GF03102 · 1991-12-31 00:00:00 — Motbakgrund av förslagen i rapporten bör enligt regeringen de centralaberedskapsmyndigheter som är belägna i högriskområden förses med skydd förpersonalen. För några av myndigheterna bör byggas skyddade ledningsplatser. Närdet gäller civilbefälhavarna bör i avvaktan på den pågående översynen avtotalförsvarets ledningsorganisation och myndighetsstrukturen inomförsvarsdepartementets verksamhetsområde (LEMO, Dir. 1991:44) någon utbyggnadav ledningsplatser inte äga rum. Huvuddelenav verksamheten vid länsstyrelserna kommer i krig att bedrivas påfredsuppehållsplatserna. För flertalet av länsstyrelserna erfordras 10 länsstyrelser har någon form av enklareledningsplats/ledningsutrymme. Fören lO-årsperiod erfordras för skydd av ledningsplatser ca . förcentral nivå, . för högre regionalnivå och . förlägre regional nivå. Härtill kommer behov av skyddsrum för personal i den månmyndigheterna finns inom högriskområden. Fråganom ledningsplatser på lokal nivå behandlas i avsnittet om beredskap(avsnitt 5.9). Länsstyrelsernaär högsta civila totalförsvarsmyndighet på lägre regional nivå. Överstyrelsenför civil beredskap har i särskild skrivelse till regeringen i november 1990redovisat sin syn på länsstyrelsernas fredstida uppgifter, organisation ochkompetenskrav inom området civil försvarsberedskap och räddningstjänst. Iskrivelsen har överstyrelsen förtecknat de uppgifter som bör ges hög prioritetav länsstyrelserna, nämligen att inrikta och samordna det civila försvaret ilänet, genomföra riskanalyser, verka för beredskapshän-.syn isamhällsplaneringen, ge kommunerna och andra stöd och underlag för derasplanering samt utöva tillsyn över räddningstjänsten. Regeringen anser attöverstyrelsens förslag om länsstyrelsernas uppgifter inom detta område ihuvudsak överensstämmer med av regeringen i andra sammanhang angivna uppgifteroch arbetsformer hos länsstyrelserna. Det är angeläget att länsstyrelsernaskompetens utvecklas för att kunna möta de ökade krav som kommer attställas på länsstyrelsernas arbete. Kommunerna har viktigaberedskapsuppgifter inom funktionen och det är viktigt attberedskapsplaneringen inom såväl denna funktion som övriga funktioner ierforderlig utsträckning förankras lokalt och att utbildning och övninggenomförs i tillräcklig omfattning. Regeringen behandlar i avsnittet omkommunal beredskap åtgärder för att motverka krigstida störningar ikommunaltekniska system. 1991/92:102 Kapitel 1 5.6.2 FunktionenBefolkningsskydd och räddningstjänst Regeringenavser fastställa följande mål för funktionen Skadortill följd av krigshandlingar på människor, i andra hand på egendom och imiljön skall hindras och begränsas. Planeringenoch produktionen av befolkningsskydd i krig skall framför allt koncentrerastill de mest riskutsatta områdena i enlighet med de regionala mål- ochriskanalyserna. Fysiskt skydd skall som förebyggande åtgärd byggas iriskområden med högsta eller hög prioritet. Hela befolkningen skall med kortvarsel kunna förses med andningsskydd. Kontakterna mellanallmänheten och totalförsvarsmyndigheterna skall förstärkas genomhemskyddsorganisationen som fullt utbyggd omfattar 25 000 hemskyddsgruppcheferoch i krigstid omkring 100 000 hemskyddsombud. Befolkningen skall kunna varnasgenom rundradio och television. I områden med farlig verksamhet ellerriskområden skall utomhusvarning kunna ske. Uttymning skall varaförberedd i fred. Den civila och militära planläggningen skall vara samordnad.Uttymningen skall kunna genomföras under ordnade former. Räddningstjänsteni krig skall bygga på den kommunala räddningstjänsten och omfatta omkring 125000 civilförsvarspliktiga. Den skall kunna mobiliseras med kort varsel samtvara utrustad och utbildad för insatser i områden med oexploderad ammunitionsamt i radiologisk och kemisk miljö. Vid företag och anläggningar som har storbetydelse för totalförsvaret skall verkskydd vara organiserat. Prop.1991/92:102 Kapitel 1 Med begreppet befolkningsskydd avses de förebyggandeåtgärder som vidtas för att förhindra olyckor och för att begränsa skadan viden olycka. Med räddningstjänst avses de räddningsinsatser som staten ellerkommunerna skall svara för vid olyckshändelser och överhängande fara förolyckshändelser för att hindra och begränsa skador på människor eller egendomeller i miljön. Befolkningsskyddet och räddningstjänsten i fredstid har samlatsi uttrycket fredsräddningstjänst. Motsvarande verksamhet under civilförsvarsberedskapkallas civilförsvarsverksamhet. I det följande behandlas bådefredsräddningstjänsten och de åtgärder som vidtas för att förbereda civilförsvarsverksamheten.Vissa aktuella frågor för utvecklingen av fredsräddningstjänsten tas såledesupp förutom inriktningen av funktionen Befolkningsskydd och räddningstjänst. är uppgifterna fördelade på kommuner och statligamyndigheter pä olika nivåer. påverkar inriktningen avden praktiska verksamheten genom sina insatser i fråga om samordning,utbildning och rådgivning. En överföring av det praktiska ansvaret förcivilförsvarsverksarnheten från och länsstyrelserna tillkommunerna pågår. Regeringenavser att vidta åtgärder för att vidareutveckla resultatstyrningen avbefolkningsskydds- och räddningstjänstverksamheten. Mål och resultatmått föratt förbättra såväl sfyrning som uppföljning av resultat, effektivitet ochproduktivitet kommer att konkretiseras. Uppföljningen genomförs, underhänsynstagande till kommunernas roll i sammanhanget, inom ramen för utveckladeformer för tillsynen. Regeringenbedömer att det är angeläget att det nu vidtas åtgärder för fortsattmetodutveckling av riskhanteringen och dess tillämpning på central, regionaloch lokal nivä. Riskhanteringen byggs upp genom riskanalyser av befintliga ochplanerade riskkällor i kommunerna. Den skall i högre grad än för närvarandekunna ligga till grund för utformningen och dimensioneringen av fredsräddningstjänstenpå motsvarande sätt som de mäl- och riskanalyser som överbefälhavaren ochöversfyrelsen för civil beredskap har genomfört läggs till grund förberedskapen inom befolkningsskyddet och räddningstjänsten i krig. Enmålsättning bör vara att riskhanteringen samlat skall kunna omfatta risker isåväl fred som krig. Vägledning om riskhanteringen liksom om former förriskkommunikation med allmänheten kommer att lämnas till kommunerna. Dessafrågor ägnas stort intresse i det internationella räddningstjänstsamarbetet,inte minst inom den Europeiska gemenskapen (EG). Regeringenanser att bör vidta åtgärder för att stärka den K.apitel 1enskildes förmåga att ta ansvar för den egna säkerheten och därmed förebyggaolyckor och skador. Detta är befydelsefullt inte minst i t.ex. glesbygdsområdendär räddningstjänstens insatstid av naturliga skäl är lång. Information omvilka olycksrisker som finns i samhället och hur man klarar sig på bästa sätt ifarliga situationer i fred och krig bör därför lämnas. Ett viktigt komplementär den självskyddsutbildning som bedrivs av olika frivilligorganisationer. Länsstyrelsernasarbete med vägvalsstyrning i fråga om transporter av farligt gods bör följasupp av . Regelsystemet för transporterna bygger i hög grad påinternationella överenskommelser. Insatser genomförs i fråga om utbildningen avförare av transporter av farligt gods och av annan berörd personal, omsamordningen av tillsynen i syfte att effektivisera denna och om utbyggnaden avdet datoriserade informationssystemet. Antaletbränder ligger på en relativt nivå, men de kostnadsmässigakonsekvenserna fortsätter att öka och uppskattades till . En stor andel är anlagda bränder. bör det emellertidundersttykas att enskilda, företag och andra fastighetsägare samt försäkringsgivarehar ett eget ansvar för att skyddsåtgärder genomförs. kanmedverka genom statistik- och erfarenhetsinsamling samt rådgivning. Detta börske i samverkan med andra myndigheter och organisationer. Denutveckling som pågått inom räddningstjänsten mot en integration av freds- ochkrigsräddningstjänsten bör enligt regeringen fortsätta. Därmed ökarkonununernas roll i sammanhanget. En väl utvecklad och effektiv räddningstjänsti fred utgör en fömtsättning för uppbyggnad av en fungerande räddningstjänst ikrig. kan de resurser som skapas för räddningstjänsten i krigutformas och organiseras så att de också kan utgöra en resursförstärkning vidomfattande olyckor i fred. Regeringenavser att främja insatserna när det gäller utvecklingen av samordningen inomräddningstjänsten på olika nivåer. Samhällets räddningstjänst utgör ettsammanhängande system även om ansvaret för verksamheten är uppdelat påstatliga och kommunala myndigheter. Myndigheterna måste kunna samordna sinverksamhet så att balans i systemet uppnås. Detta ställer särskilda krav på destatliga myndigheterna där ansvaret är fördelat på olika nivåer. Samordningenhar stor betydelse för att uppnå ett bättre resursutnyttjande och eneffektivare räddningstjänst. Riksdagenhar (FöU 5, rskr. 79) med anledning av propositionen (1991/92:41) omsamhällets åtgärder mot allvarliga olyckor beslutat om en förstärkning avlänsstyrelsens roll inom räddningstjänsten. Förstärkningen får betydelse förbåde fredsräddningstjänsten och civilförsvarsverksamheten. Varningtill allmänheten i fred och krig har på regeringens uppdrag utrett systemen för varning avallmänheten i fred och i krig. Uppdraget redovisades till regeringen iseptember 1990 i en rapport . redovisar i rapporten förslag om varning genomradio och television, system för utomhusvarning, förvarningssystem i krig m.m.Förslagen grundar sig på principen att -ansvar, system och rutiner förvarning av allmänheten i huvudsak bör vara desamma vid nödlägen i fred och krig -varning av allmänheten bör varaen del av räddningstjänsten samt -rufinen för "viktigtmeddelande till allmänheten" (VMA) i ljudradio och television börutvecklas till att bli det grundläggande varnings- och informationssystemetsåväl i fred som i krig. Närdet gäller utomhusvarningen har föreslagit en ansvarsfördelningsom innebär att samtliga kostnader för ljudsändare i en industrianläggningsriskområde skall bekostas av anläggningsinnehavaren medan kostnaden förutbyggnaden av sändare utanför de fredstida riskområdena skall bekostas avkommunen. Där särskilda risker endast föreligger i krig skall staten stå förutbyggnaden. har även föreslagit en minskning av antaletljudsignaler i systemet för utomhusvarning. Regeringenkonstaterar att räddningstjänstlagen (1986:1102) ger möjlighet förkommunen att ålägga en anläggningsinnehavare att vidta åtgärder för varning avde som kan komma att drabbas av exempelvis ett utsläpp av farliga ämnen. Det ärmot bakgrund av att med anledning av propositionen (1991/92:41) omsamhällets åtgärder mot allvariiga olyckor beslutat (FöU 5, rskr. 79) attkommunerna skall vara skyldiga att planera för varning och information tillallmänheten vid olyckshändelser i fred och i krig angeläget att statensräddningsverk ger kommunerna ett aktivt stöd i arbetet med uppbyggnaden avvarningssystemen, t.ex. när det gäller möjligheterna att utlösa signalen VMA,samarbetet med radio och television samt den fortsatta utbyggnaden av utomhusalarmeringen.Till skillnad mot anser regeringen att kommunerna skall haansvar också för utbyggnaden och driften av den del av utomhusalarmeringen somendast tillgodoser ett krigsbehov. bör därför överväga formernaoch kostnaderna för ett kommunalt övertagande av uppgifterna. Det är en uppgiftför regeringen att besluta om ett sådant uppdrag. Statenbör också i fortsättningen svara för förvarningssystemet i krig samt förforskning och teknisk utveckling av alarmeringssystemen. Regeringenanser att frågan om antalet ljudsignaler i systemet för utomhusvarning börutredas närmare och är därför inte beredd att nu ta ställning tillräddningsverkets förslag i denna del. Deöverväganden och principer som redovisas i varningsstudie böri övriga delar ligga till grund för verkets fortsatta arbete med frågor rörandevarning av befolkningen. Prop.1991/92:102 Kapitel 1 Skydd av befolkningen ikrig 1991/92:102 Kapitel1 Planeringenoch produktionen av befolkningsskydd i krig skall inriktas pä de mestriskutsatta områdena i enlighet med de regionala mål-och riskanalyserna. 1988års befolkningsskyddskommitté har i sitt betänkande (SOU 1989:17) Risker ochskydd för befolkningen lämnat förslag till en grundsyn för de regionala mål-och riskanalyser som skall vara styrande för planeringen inom totalförsvaretsamt förslag till en samlad syn på befolkningens behov av skydd i krig. förslag bör befolkningskyddet ses som ett system avsamverkande delar där framför allt fysiskt skydd, andningsskydd, varning,information, hemskydd, utrymning och inkvartering ingår. Förslageninnebär även en indelning i tre skyddsnivåer som tillsammans med de regionalamål- och riskanalyserna skall ligga till grund för utformningen av bl.a. defysiska skydden för befolkningen. Indelningen i skyddsnivåer utgär frånriskområden och tar hänsyn till indelningen i hemskyddsområden. Kommitténsförslag innebär vidare att hela civilbefolkningen ges tillgäng till s.k.grundskydd , att skyddsrumsproduktionen vid nyproduktion inriktaspå områden med särskilda risker samt att bristtäckningsproduktion av skyddsrumi befintlig bebyggelse prioriteras till samhällsviktig verksamhet iriskområden med mälet att dessa brister bör vara täckta inom tio. Den1 gav regeringen i uppdrag att medutgångspunkt i bl.a. befolkningsskyddskommitténs betänkande göra en bedömningav skydds- och medelsbehovet för perioden . Mot bakgrund av uppdragetgenomförde en studie av konsekvenserna på befolkningsskyddetsinriktning. Resultatet redovisades i en särskild rapport i samband medräddningsverkets programplan för perioden /96. har vidare en särskild rapport (Fysiskt skydd, skyddsnivå 3) oms.k. Rapporten överlämnades till regeringen i december1991. Ilikhet med befolkningsskyddskommittén anser regeringen att befolkningsskyddeti krig bör ses som ett system av samverkande delar: fysiskt skydd,andningsskydd, varning, information, hemskydd, utrymning och inkvartering. Närolika fyper av beredskapsåtgärder mäste vidtas skall dock resurserna prioriteras till de mest riskutsatta delarna av landet, dvs. i förhållandetill fastställd risknivå enligt de regionala mäl- och riskanalyserna. Regeringenanser att indelningen i omräden med olika skyddsnivåer skall utgå frånriskområden enligt de regionala mål- och riskanalyserna och i någon mån tahänsyn till hemskyddsområdesindelningen. bygger på engeografisk indelning av kommunerna i hemskyddsområden. Olika skyddsnivåermåste emellertid kunna förekomma i samma hemskyddsområde, i synnerhet iglesbygdsområden och när bara en mycket liten del av ett hemskyddsområde berörsav ett riskområde. Denindelning i tre skyddsnivåer som befolkningsskyddskommittén förordar efterförslag från bör tillämpas flexibelt i den meningen attmöjligheterna till enklare skydd i större utsträckning bör prövas även iriskområden som ha ansetts motivera ett skydd motsvarande t.ex.skyddsrum. Detta bör framför allt omfatta bristtäckning och produktion ibefintlig bebyggelse i storstädernas riskområden. Med en sådan flexibilitetkan ett större antal skyddsplatser skapas inom begränsade ekonomiska ramar. Denlägsta skyddsnivån, (skyddsnivå 3), enligt och befolkningsskyddskommitténsförslag, motsvarar ett grundskydd som alla föresläs ha tillgång till.Grundskyddet är tänkt att omfatta främst fysiskt skydd mot radiak och lättaresplitter, andningsskydd samt varning och information. Regeringen delar intebefolkningsskyddskommitténs och uppfattning att denna form avgrundskydd bör omfatta hela befolkningen. I de lägre prioriterade delarna avlandet enligt de regionala mål- och riskanalyserna skall inte skyddsproduktionsom förebyggande åtgärd förekomma. Däremot bör under en längre förvarningstidmöjligheterna att åstadkomma vissa skyddade utrymmen övervägas i de riskområdendär skyddsplatser saknas. Åtgärder för fysiskt skydd i de lägre prioriterade områdenabör i fred därför begränsas till att omfatta övergripande planläggning ochinventering av lämpliga lokaler till grund för utbyggnad av skyddade utrymmenunder . Med denna avgränsning kommerbefolkningsskyddet i de lägre prioriterade delarna av landet i första handbestå av varning och information, hemskydd, andningsskydd samt utrymning ochinkvartering. Kommittén föreslog sommålsättning att hela civilbefolkningen ges tillgång till grundskydd inom tioär samt att bristtäckningsproduktionen av skyddsrum i befinfiig bebyggelseprioriteras till samhällsviktig verksamhet i riskområden med målet att dessabrister bör vara täckta . Regeringen anser det interimligt att ange en sådan tidsmässig målsättning för produktionen av fysisktskydd. De främsta skälen är det statsfinansiella läget och begränsademöjligheter att sfyra byggandet av bostäder och anläggningar vilket i sin turpåverkar möjligheterna att bygga skydd, framför allt i form av nyproduktion. Mot bakgrund av attkostnaden för varje skyddsplats är befydligt lägre om man bygger skydd isamband med nybyggnation än om man skulle bygga det efteråt, är det dockangeläget att tillfällena att bygga skydd i samband med nyproduktion tastillvara. Regeringenanser att nyproduktionen skall koncentreras till riskområden 1991/92:102 Kapitel1 medhögsta prioritet och hög prioritet i enlighet med prioriteringsordningen igrundsynen för de regionala mål- och riskanalyserna. Dennaprioriteteringsordning omfattar även övriga former av produktion. Beträffandebristtäckningen bör dessutom i första hand storstädernas riskområden och deallvarligaste bristerna vid de för totalförsvaret mest angelägnaverksamheterna under krig täckas. Behovenav medel för skyddsproduktion varierar över tiden. Detta beror på,'som nämntsovan, att byggandet av bostäder och anläggningar varierar från tid till annan.Systemet för produktion av skydd måste ha förmåga att möta dessa förändringar.Om nyproduktionen vissa år inte uppgår till den nivå som räddningsverketberäknat bör de medel som av den anledningen inte används för nyproduktionensnarast överföras till bristtäckningsproduktion. Ett sådant system förutsätteratt planerar för verksamheten i fråga. De skyddsrum som redanfinns bör bevaras och vårdas även i fortsättningen. Modernisering av äldreskyddsrum bör dock endast ske i riskområden med högsta prioritet och högprioritet. Regeringen vill även betona behovet av särskilda åtgärder i syfteatt utnyttja t.ex. bergrum, tunnlar och tunnelbana som skydd för befolkningen.Dessa åtgärder kan till relativt låga kostnader ge värdefulla tillskott påskyddsplatser i framför allt de större städernas riskområden, inte minst omman beaktar vad som anförts ovan om större flexibilitet beträffandeskyddsnivån. Underberedskap kommer hemskyddsorganisationen att fungera som en lokal kontakfytamellan befolkning och myndigheter. Organisationen består av personal som tagitsut med plikt och av frivilliga som rektyterats av . Den har enligt regeringens mening många och viktigauppgifter vad gäller att förmedla kunskap och information till befolkningen,inte minst vad gäller befolkningsskyddet. Uppbyggnaden av den del avorganisationen som rekryteras och utbildas med civilförsvarsplikt är i stortslutförd. Fortsatta insatser bör göras för uppbyggnad och vidmakthållande aven organisation för den frivilliga delen av organisationen om cirka 30 000hemskyddsombud . Resurser bör också avsättas för samövning avhemskyddsorganisationen. Anskaffningenav andningsskydd till hela civilbefolkningen skall i enlighet med tidigareplanläggning vara genomförd under /94. 1991/92:102 Kapitel 1 Styrelsen för psykologisktförsvar är ansvarig myndighet. Regeringen avserfastställa följande mål för funktionen Ensnabb och korrekt nyhetsförmedling samt en fri opinionsbildning och en konkretoch fullständig myndighetsinformation under såväl ostörda förhållanden somunder kriser och i krig skall säkerställas, i syfte att stärka befolkningensförsvarsvilja och motståndsanda vid krigsfara och i krig. Åtgärder skall vidtassom syftar till att minska en motståndares psykologiska motståndskraft. 5.6.4Funktionen Försörjning med industrivaror Översfyrelsenför civil bereskap är ansvarig myndighet. Denindustriella beredskapen har en otillfredställande uthållighet. Inom vissadelbranscher saknas tillräcklig egen produktionskapacitet. Lagertillgången påbetydelsefulla insatsvaror är otillräcklig. Planläggningen för industrinsutnyttjande under kriser släpar efter. Föratt försörjningen med viktiga industrivaror skall kunna fungera på ettnågorlunda tillfredsställande sätt krävs kompletterande åtgärder, främst omställningav produkfionen och ett säkerställande av lager av strategiska varor.Service-, reparations- och underhållskapacitet inom verkstadsindustrin är intehelt kartlagd eller i förekommande fall planlagd, vilket medför lägreberedskap. Försvarsmaktenhar i ökad utsträckning förlitat sig på stöd i olika hänseendenfrån totalförsvarets civila del. Den möjligheten minskar nu genom denutveckling som sker i samhället. Beredskapslägetinom funktionen är otillfredsställande främst avseende elektronik-, verkstads-och kemikaliebranscherna. Metoder för att urskilja och tillgodose behoven avstrategiskt viktiga komponenter och specialkemikalier måste utvecklas isamverkan med aktuella företag. Detta är grunden för nödvändiga lagrings- ochomsättningsavtal. Det osäkra beredskapsläget inom verkstadsbranschen förservice, reparation och underhåll inom den egna branschen och inom övrigaindustribranscher samt samhällsfunktioner är allvarligt. Vadgäller beredskapsläget i övrigt är den organisatoriska och administrativaberedskapen god. Den ekonomiska planeringsramenför programplaneperioden är . på nivå 1. För flertaletbranscher inom funktionen kan behovet för ett kort stormaktskrig då ärindraget inte tillgodoses på denna nivå. Försvarsmaktens behov för detta fallkan inte heller tillgodoses fullt ut. Regeringenavser fastställa följande mål för funktionen skall via industrin stödja sådana verksamheter inom övrigafunktioner som oundgängligen erfordras för att kunna upprätthålla krigs-respektive neutralitetsstandard. Särskild vikt skall läggas vid stödet till detmilitära försvaret samt service, underhåll och reparation. Exporfindu-strinskall därutöver så långt möjligt klara sina åtaganden mot kunder i andra länderi syfte att skapa utrymme för nödvändig import. Underkriser och vid krig skall en träda i verksamhet så attneutralitets- respektive krigsstandard kan upprätthållas. Reglering skallkunna genomföras senast efter beslut och ransonering senast . Inriktningenav funktionen bör vara att påbörja en förstärkning av funktionen underprogramplaneperioden. 1991/92:102 Kapitel1 5.6.5Funktionen Kyrklig beredskap Prop. Funktionenomfattar såväl som de fria trossamfundens Kapitel 1verksamhet. Översfyrelsen för civil beredskap är ansvarig myndighet. Detfinns skäl som talar för en förändring av funktionsansvaret för kyrkligberedskap. Olika lösningar kan övervägas, varvid det kan vara naturligt attjämföra med den kommunala beredskapen, för vilken förordningen (1986:294) omledning och samordning inom totalförsvarets civila del inte anger någonfunktionsansvarig statlig myndighet. Frågan kommer att ytterligare övervägas isamband med beredningen av den s.k. förslag till en ny lag omdet civila försvaret. Regeringenavser fastställa följande mål för fiinktionen Såvälkristna som icke kristna trossamfund skall kunna bedriva församlingsvårdandeverksamhet i krig liksom i fred. Särskilt själavård, diakonala insatser ochbegravningsverksamhet skall kunna anpassas till de krav som ställs underkrigsförhållanden. Ikapitel 2 under anslaget G 1. Översfyrelsen för civil beredskap: Civil ledningoch samordning för funktionen Kyrklig beredskap, har beräknats vissa medel ienlighet med det förslag till inriktning som anges av översfyrelsen. 5.7 Konsekvenser för totalförsvarets civila del av ettsvenskt medlemskap i den Europeiska gemenskapen (EG) och en anslutning tillEuropeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES).