prop · GF03170 · 1991-12-31 00:00:00 — Det bör även nämnas att det i samband medavskaffandet av företagsförvärvslagen infördes regler i lagen (1983:1034) omkonttoll över tillverkning av krigsmateriel, m.m., som bl.a. innebär attutiänningsförbehåll för ett svenskt aktiebolag, som har tillstånd atttillverka krigsmateriel här i riket, inte får upphävas eller ändras uUuitillstånd av regeringen. Detta är förenligt med och ,där undantag görs från etableringsfriheten när det gäller begränsningar somgjorts med hänsyn till väsentiiga säkerhetsinttessen. Enligt har möjligheter attupprätthålla företagsförvärvslagens regler gentemot andra länder än EG- ochEFTA-länderaa. Eftersom ett väsentiigt motiv för att upphäva företagsförvärvslagenvar ett önskemål om ökade utiändska investeringar i fanns det inteheller skäl att ha kvar ett tillståndsförfarande för investeringar från länderutanför EES. Utöver redan genomförda och ovan beskrivnaförändringar krävs enligt en viss ytterligare anpassning av nugällande ordning inom det etableringsrättsliga området. har nyligenantagit lagen (1992:160) om utiändska filialer m.m. (prop. 1991/92:88, NU 27, rskr185). Genom den nya lagen, som ttäder i kraft , upphävs lagen(1968:555) om rätt för utiänning och utiändskt företag att idka näring här iriket. Det betyder att det krav på näringstillstånd, som har gälltför att en utiändsk medborgare eller ett utiändskt företag skall (k bedrivanäringsverksamhet i , försvinner. Den särskilda prövningen för rättenatt bedriva verksamhet i genom filial upphävs också. Enligt den nyalagen får utiändska företag möjlighet att välja etablering genom svensktdotterföretag eller genom filial. Slutiigen kan nämnas att det också skettförändringar i liberaliserande rikming med avseende på medborgarskaps- ochbosätmingskraven för styrelseledamöter, verkställande direktör och andrafunktionärer i aktiebolag m.m. och att det inom övervägsytterligare förändringar gällande bosätmingskravet, vilket framgått avstatsrådet föredragning (bil. Sådana förändringarkan också påverka motsvarande bestämmelser i den nya lagen om utiändskafilialer m.m. Minbedönming: etableringsfrihet gäller även självständiganäringsidkare. Regeringen beslutar senare om vilken eller vilka myndigheter somskall uppdras ansvara för utfärdandet av de intyg som kan krävas av svenskamedborgare och i bosatta personer för verksamhet som självständiganäringsidkare i annat land inom EES. Prop.1991/92:170 Bil. Artikel 31 i anger särsktit attetableringsfriheten för medborgare i en EG-medlemsstat eller EFTA-stat ävenskall omfatta rätt att uppta och utöva självständig förvärvsverksamhet pävilken som helst av dessa staters territorium. Artikel 30 stadgar att de avtalsslutande partema,för att underlätta för personer att utöva självständig förvärvsverksamhet,skall vidta de nödvändiga åtgärdema för ett ömsesidigt erkännande av examens-,utbildnings- och behörighetsbevis. Inom EG liksom inom EES kommer även framgent imånga fall nationella regler att gälla för att få vara verksam som självständignäringsidkare. Kravet på röriighet i innebär emellertid attmedborgare i ett land inom EES skall ha rätt att utöva sin yrkesverksamhet somanställda eller självständiga näringsidkare i varje annat land inom området omde uppfyller samma eller motsvarande krav som gäller för resp. värdlands egnamedborgare. De avtalsslutande ländemas regler får således inte diskrimineramedborgare från ett annat land inom EES i detta sammanhang. Detta innebär att en medborgare i ett land inom EESsom avser att starta verksamhet som självständig näringsidkare i ett annat landinom området måste kunna verifiera att kraven som uppställs för ifrågavarandeverksamhet i det sismämnda landet är uppfyllda. För vissa verksamheter kan detföreligga krav på eftergymnasiala utbildningar med en längd av minst tte år.Frågan rörande det ömsesidiga erkännandet av dessa utbildningar har anmälts av chefen för (bil. I andra fall kan rätten att få utöva en vissverksamhet som självständig näringsidkare i ett EES-land vara förbunden medkrav på utbildning som inte är eftergymnasial eller eftergymnasial utbildningmed en kortare längd än tte år. Vidare kan praktisk yrkeserfarenhet av visslängd och visst slag krävas för att få uppta och utöva självständigförvärvsverksamhet inom ett visst yrke. I är rätten att vara verksam somsjälvständig näringsidkare med några få undantag inte villkorad med krav pånågon form av auktorisation eller legitimering. Där så är fallet avser kravennormalt formell utbildning och/eller vandel. I dessa fall har åt myndigheteruppdragits att ansvara för konttoll av att kraven uppfylls samt att nödvändigalegitimationer utfärdas. har för ett antal näringar antagit direktiv innehållande Prop. 1991/92:170 bestämmelser om hursituationen, då något medlemsland har särskilda Bil. 11 krav för att fäbedriva verksamhet som självständig näringsidkare, skall Nänngsdepartementethanteras. För vissa näringar har beslutat att verksamhet somsjälvständig näringsidkare inom aktuellt yrke och medviss aktualitet i hemlandet skall jämställas med de särsktida nationellakompetenskraven i värdlandet. För andra yrken har andra lösningar beslutatsav rådet. Ett 30-tal av dessa direktiv har intagits iEES-avtalet. Vart och ett av dessa direktiv avser viss verksamhet och/ellerviss näringsgren defmierad enligt ISIC (International Standards of IndustrialClassification). Således finns direktiv rörande rätten att etablera sig som frinäringsutövare inom jordbmk, inom partihandel samt agenturverksamhet inomhandel, industri och hantverk, inom gmv- och mineralnäringen, inomtillverknings- och processindustrin (ISIC huvudgmppema 23-30), inom el-, gasoch VVS-tjänsler (ISIC huvudgmpp 5), inom handel med och förvalming av fastegendom osv. Föratt den yrkesmässiga rörligheten skall kunna förverkligas krävs att de medborgareoch andra personer bosatta i de avtalsslutande ländema, som avser att upptaverksamhet som fri näringsutövare i annat land inom EES, kan förses med deintyg som fömtses enligt . För att dessa intyg skall varaauktoritativa, dvs. skall godtas av värdlandet, krävs att intyget utfärdats aven myndighet som av hemlandets regering anmälts som ansvarig för utfärdande avdessa intyg. Med tanke på att intygen skall anpassas tillaktuell bransch och aktuellt land kan det sannolikt vara lämpligt att uppgiftenatt ansvara för utfärdandet av intyg för svenska medborgare och andra i Sverigefast boende samlas hos en myndighet. Denna fråga, liksom vilken myndighet ellervilka myndigheter som skall ges uppdraget, måste enligt min mening övervägasytterligare. Enligt artikel 30 i och de direktiv somartikeln hänvisar till skall de avtalsslutande partema anmäla humvida detställs särskilda krav på dess egna medborgare för att de skall fä etablera sigsom fria näringsutövare i vissa yrken. Således skall regeringarna i deavtalsslutande ländema före avtalets ikraftträdande lämna information om förvilka yrken sådana krav föreligger samt om kravens art. Prop.1991/92:170 BU. Min bedömning:EES-avtalets konkurrensregler skall vara tillämpliga i . De regler somkräver lagform vid införlivandet inkorporeras i svensk rätt genom EES-lagen. Desom inte kräver lagform bör inkorporeras genom en förordning beslutad avregeringen. För att den fria rörligheten av varor och tjänstermellan ländema inte skall hindras genom att företagen skapar privatakonkurrenshinder måste det finnas enhetiiga konkurrensregler inom hela EES.Konkurrensreglema i är därför en viktig del i avtalet. Genom blir det i materiellt hänseenderegler motsvarande som skall tillämpas medavseende på EFTA-ländema och där verksamma företag. Konkurrensreglema finnsintagna dels i och dess protokoll 21-25 samt bilaga XIV, dels iövervakningsavtalet och dess protokoll 4 samt bilaga II. 1 artikel 53 i har tagits in det s.k.kartellförbudet riktat mot konkurrensbegränsande avtal mellan företag, beslutav företagssammanslutningar och samordnade förfaranden. Artikeln motsvararartikel 85 i fördraget. I artikel 54 i finns intaget ett förbudför företag mot missbmk av dominerande ställning på marknaden. Artikelnmotsvarar artikel 86 i . I artikel 57.1 i har tagits in reglerom konttoll av företagskoncenttationer. Artikeln har sin motsvarighet i artikel2 i EG:s fusionskonttollförordning. Konkurrensreglema i är tillämpligaendast om handeln mellan länder berörs. Regleraa skall övervakas och tillämpasav två övemationella organ, och . Merparten av konkurrensregleraa är av den arten attde måste inkorporeras i svensk rätt. De regler som därvid kräver lagform vidinförlivandet föreslås inkorporerade genom EES-lagen. En utförlig beskrivninghärav har lämnats av statsrådet i samband medredogörelsen för EES-lagen (bil. De i bilaga XIV intagna rättsaktema nr 2-9och 15 - de s.k. gmppundantagsförordningarna - kräver som tidigare nämnts intelagform vid inkorporeringen. Avsikten är att dessa rättsakter skallinkorporeras genom en förordning beslutad av regeringen. I bilaga XIV finns också ett antal icke bindanderättsakter - nr 16-25 -som och skall ta vederböriig hänsyntill vid tillämpningen av konkurrensreglema i . Det är fråga om avEG-kommissionen redan utfärdade s.k. tillkännagivanden genom vilka kommissionenhar gett tillkänna hur den anser att skall tillämpas ivissa avseenden. Här kan nämnas rättsakt nr 24 i vilken kommissionen ger sin syn på när ett avtal inte skall omfattas av artikel 85.1därför att det är av mindre betydelse. Enligt artikel 25 i skallESA utfärda motsvarande rättsakter. Inomnäringsdepartementet har utarbeUits en promemoria (Ds 1992:18) med förslag ny svensk konkurrenslag. Bestämmelsema i förslaget, som för närvarandebereds inom regeringskanstiet, överensstämmer i materiellt hänseende i principmed . Jag änmar föreslå regeringen att senare under dettaår förelägga förslag tiU ny konkurrenslag. 1991/92:170 Bil. 5.2 Offentligt stöd till näringslivet Minbedömning: Det näringspolitiska stödet i är väl anpassat tillEES-avtalets regler. Därför krävs inte några förändringar när det gällertillämpningen av enskilda stödprogram inför implementeringen av avtalet.Däremot bör föreskrifter utfärdas för att säkerställa den insyn som krävs i definansiella förbindelseraa mellan staten och stadiga bolag och affärsverkliksom i olika stödprogram. Vidare bör föreskrivas, lämpligen genom ett tilläggtill förordningen (1988:764) om statiigt stöd till näringslivet, att somgenerellt villkor för sådant stöd skall gälla att stöd som lämnats i strid medEES-avtalet skall kunna återkrävas. Iartikel 61 fastställs den gmndläggande principen, att alla former av statiigtstöd, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurtensen genom att gynnavissa företag eller produktionen av vissa varor, är förbjudet i den mån detpåverkar handelsutbytet mellan ländema i EES. Med statiigt stöd avses inte baraekonomiskt stöd från staten, utan även stöd från regionala och lokalamyndigheter, liksom stöd med offentiiga medel från andra slag av institutioner. Bestämmelsen gäller dockinte socialt motiverat stöd tUl enskilda individer, under fömtsätming attåtgärdema inte innebär diskriminering av produkter från något land inom EES,samt stöd i samband med natur-katasttofer eller andra exceptionella händelser. Vidarekan följande åtgärder anses förenliga med : (a) stöd för att främjautvecklingen i regioner där levnadsstandarden är onormalt låg eller där detråder svår sysselsätmingsbrist, (b) stöd tiU projekt av gemensamt europeisktinttesse eller stöd för att rätta till en allvarlig stömingi ett lands ekonomi, (c) stöd för att främja utvecklingen av viss Prop.1991/92:170 näringsverksamheteller vissa regioner, om sådana åtgärder inte påverkar Bil. handeln på ett sätt som sttider mot de avtalsslutande partemas Nänngsdepartementet gemensammainttesse samt (d) stöd av annat slag som den gemensamma EES-kommitténkan besluta om. Formemaför övervakning av offentiigt stöd fastställs i artikel 62. Där sägs attbefintiigt offentiigt stöd samt alla planer på att införa eUer ändra sådantstöd skall granskas fortiöpande med avseende på om åtgärdema är förenliga medEES-avtalets regler. Granskningen skall utföras av när detgäller EG-ländema och av när det gäller EFTA-ländema. får motsvarandebefogenheter och likartade uppgifter som när det gällerövervakning av offentiigt stöd. Dessa uppgifter har även i fråga om stöd tillkol- och stålindusttin. ESA:s uppgifter anges närmare i övervakningsavtalet. Stödåtgärder får inte vidtas innan harfastställt att de är förenliga med . Därför skall alla planer på attinföra nya stöd liksom ändringar av regler i befintiiga stödprogram anmälastill innan de verkställs. kan besluta att stödåtgärder som sttider motEES-avtalet skall ändras eller upphävas. kan också begära att ett landkräver återbetalning från mottagaren av redan utbetalt stöd som befunnits stridamot . För att säkerställa att bestämmelserom offentiigt stöd tillämpas på ett enhetiigt sätt inom EES, skall kommissionenoch samarbeta i enlighet med särskilda bestämmelser som anges i protokoll27 till avtalet. Detta samarbete omfattar bl.a. utbyte av information samtsamråd i fråga om bedömningen av enskilda fall. Vidare fastställs i artikel 64 i ensärskild procedur för införande av skyddsåtgärder. Vidsidan av artiklama 61-62 är vissa EG-rättsakter knuma till avtalet som närmareanger hur artikel 61 skall tillämpas, t.ex. när det gäller stöd till vissabranscher, stöd till FoU, stöd till miljö och regionalpolitiskt stöd samt hurinsyn i stödsystemen skall säkerställas (bilaga XV). Av dessarättsakter är endast en formellt bindande för de avtalsslutande panema. Detgäller föreskrifter för att säkerställa insyn i de finansiella förbindelsernamellan medlemsstatema och offentiiga företag. Övriga rättsakter i bilaga XV ärsådana som och skall ta hänsyn till vid tillämpningen avartiklama 61-62. Innan träder i kraft kommer dock ytteriigare enbindande EG-rättsakt att ingå i avtalet, innehållande regler för stöd tillstålindustrin. 5.2.2Behovet av anpassnmg Prop. ISverige har det statiiga finansiella stödet ttil företag skurits ned kraftigtsedan mitten av 1980-udet. Sålunda har det tidigare omfattande stödet tiUkrisföretag och krisbranscher avvecklats. Utgångspunkten är att företagen skallklara sig på egen hand utan statiigt stöd. Näringspolitiken inriktas på attskapa gynnsamma allmänna fömtsätttiingar för näringslivets utveckling, såsomstabila makroekonomiska betingelser, effektiva marknader och tillgång tillkvalificerad arbetskraft och väl utijyggd infrastruktur. I undantagsfall kan det dock vara motiverat attlämna visst stöd, t.ex. för att stimulera industriell forskning och utvecklingeller för att främja regional utveckling. Det är också denna typ av stöd somundantags-bestämmelselsema i artikel 61 i i första hand syftar på. Det svenska offentiiga stödet till näringslivet,vad gäller stöd till branscher, FoU, mindre och medelstora företag, utbildningoch export, bedöms i huvudsak vara anpassat eller vara på väg att anpassas tillreglema i . Några genomgripande förändringar efter det att avtaletträtt i kraft torde därför inte behöva göras. I och med att bestämmelsema i artikel 61 är så passallmänna, kan man emellertid på förhand exakt bedöma om en viss typav stöd kan tietraktas som förenligt med eller inte. Tillämpningsföreskriftema i bilaga XV ger visseriigen en ytteriigare vägledning, men deär inte heltäckande. Därför kan man inte utesluta att det kan bli nödvändigtatt göra modifieringar på vissa punkter. Det blir i förekommande fall att precisera på vilka punkter. Slutiigen är det viktigt att komma ihåg atttillämpningen av artikel 61 inte är statisk. Liksom inom EG när det gäller kommissionensbedömning av stöd enligt artikel 92 i , måste man räkna med attövervakningsorganens tolkning av regler om offentiigt stöd kommeratt förändras över tiden i takt med att de gmndläggande ekonomiska ochpolitiska förhållandena skiftar. Somnämnts har det selektiva stödet till enskilda föreutg avskaffats. När detgäller branschprogram upphör teko-programmet och programmet för denträbearbetande industrin fr.o.m. den 1 juU 1992. Stödull forskning och utveckling Detsvenska stödet till forskning och utveckling riktas främst tiU universitet, högskolor och kollektivforskningsinstitut. Det stöd som går till företag avser projekt i ett tidigt skede i utvecklingsprocessen och som är förknippade med hög risk. I överensstämmelse med de principer som 28 fastställsi den rättsakt som avser stöd tiU FoU i bilaga XV gälleri Prop. 1991/92:170 en maximal stödnivå på i fråga om industtiell Bil. De stödnivåer som tillämpas i Sverigebedöms vara Nänngsdepartementei acceptabla i ett EES-perspektiv, i synnerhetmed tanke på att stödet främst riktas till mindre företag. Stödtill små och medelstora företag Denfinansiering och serviceverksamhet som bedrivs vid de regionalautveckJingsfondema leder inte till någon nämnvärd snedvridning av denintemationella konkurtensen och bör därför uppfylla vUlkoret i artikel 61 attinte påverka handeln på ett sätt som sttider mot de avtalsslutande partemasgemensamma inttesse. I dessa fall skall finansieringen ske påföretagsekonomiska gmnder, vilket föreskrivs i förordningen (1990:982) omfinansiering genom regional utvecklingsfond. Samma bedömning gäller deregionala riskkapitalbolagens verksamhet. I den mån privat kapital medverkareller placeringarna görs på villkor som kan bedömas som marknadsmässiga är detöverhuvudtaget inte fråga om stöd i mening. Detta gäller även defall projekten kan förväntas ge en rimlig avkasming först på lång sikt. Stöd tillarbetsmarknadsutbildning riktas främst till enskilda individer, men lämnas äveni viss mån till företag. I det senare fallet är det främst fråga om insatser isamband med anställning av särskilt svårplacerad arbetskraft, t.ex. långtidsarbetslösa,ungdomar och handikappade. Sådana åtgärder stämmer överens med de principer somfastställs angående arbetsmarknadsstöd i avtalets bilaga XV. Stödtill export riskerar att direkt komma i konflikt med artikel 61, eftersomsyftet är att påverka handelsutbytet. Det finns följaktiigen inga undanuig förexportfrämjande, vare sig i artikel 61 eller i bilaga XV. Emellertidförekommer stöd till exportfinansiering i och andra europeiskaländer enligt intemationella avtal, t.ex. inom . Sådant stöd är förenligtmed och får även beuaktas som förenligt med . Statiigt stödtill exportfrämjande via Exporttådet avser främst allmän information omutrikeshandel och utiandsmarknader samt bidrag till exportfrämjande verksamhet,t.ex. mässor, marknadsundersökningar och säljresor för gmpper av företag.Denna typ av statiigt exportfrämjande torde i allmänhet inte kunna bettaktassom nämnvärt handelssnedvridande. 15 1991/92. 11 En bedömning av behovet av anpassning avdet regionalpolitiska stödet till har lämnats av chefen för (bil. Föratt kunna sköta uppgiften att fortiöpande bevaka att offentiiga stödåtgärderinte strider mot regler måste få insyn i de stödprogram somförekommer och hur de tillämpas. I bilaga XV tillEESavtalet ingår rattsakter som närmare anger hur denna insyn skall skapas. Enav dessa rättsakter är, som redan nämnts, ett bindande direktiv frånkommissionen (80/723/EEG) om insyn i de finansiella förbindelserna mellanmedlemsstatema och offentliga företag. Detta direktiv berör såväl statiiga somkommunala föreug. För att implementera direktivet bör en förordningutfärdas som ålägger sUitiiga myndigheter att, när de vidtar ttansaktioner somomfattas av direktivet, iaktta vad som sägs där. I denna förordning åläggsockså statiiga myndigheter att på begäran av regeringen eller en myndighet somregeringen bestämmer, lämna de uppgifter som behöver för att effektivtkunna sköta övervakningen av offentligt stöd till näringslivet i enlighet medvad som krävs av . Samordningen av rapporteringen till omoffentiigt stöd till näringslivet t)ör skötas av , liksomnotifieringen i förväg av planerade nya stödåtgärder och ändringar i befintiigastödprogram. Regeringen bör dock att uppdra åt att svara för den löpanderapportering i efterhand tiU av offentiigt stöd till näringslivet som krävstill följd av . Beträffande kommunalt stöd åläggs kommunema i 7 § iEES-lagen att upplysa regeringen om stöd som skall prövas av . Dennaparagraf säkerställer även att kommunema lämnar de uppgifter som krävs omfinansiella förbindelser med kommunala företag i enlighet med ovan nämndadirektiv. Återbetalningav stöd som strider emot Föratt skapa ett instmment som gör det möjligt för regeringen att på anmodan av kräva att företag återbetalar stöd, som lämnats i strid med regler, bör en förfatmingsreglering ske, lämpligen genom ett tillägg i förordningen (1988:764) om statiigt stöd till näringslivet. Innebörden av tillägget bör vara att som generellt villkor för sådant stöd skall gälla att utbetalt stöd får återkrävas om det befunnits strida emot regler. Har stödet givits som lån med fördelaktiga villkor, skall det återbetalas eller konverteras till marknadsmässiga villkor. Jag bedömer det emellertid som osannolikt att 30 regeringen någonsin kommeratt anmoda ett företag att återtietala stöd, eftersom avser att följareglema i om anmälan i förväg och granskning av stödåtgärder. Stödkommer sålunda inte att betalas ut förrän det står klart att dess villkor ärförenliga med . 1991/92:170 BU. Minbedömning: På området industtiellt rättsskydd begränsar sig EES-avtaletskonsekvenser till vissa åtaganden beträffande patent och vammärken. På det industriella rättsskyddets område innebärEES-avtalet vissa åtaganden bl.a. på patentområdet. AvUdet innehåller en nyregel för konsumtion av patent, vilken innebär att en licenstagare i ettEES-land har rätt att exportera en vara gmndad på patentet till alla delar avEES-området. Vidare åtar sig liksom övriga EFTA-länder att förhandla omdeltagande i en konvention om gemenskapspatent, då en sådan trätt i kraft.Dessutom förbinder sig att ansluta sig till Madridprotokollom intemationell registtering av vammärken. De svenska åtagandena på detta område kräver vissaförfatmings-ändringar. För den frågan får jag hänvisa till vad statsrådetLaurén anfört tidigare denna dag (bil. Minbedömning: kräver viss anpassning på revisionsområdet. En sårskilduttedare har tillkallats för att göra en översyn av regelverket förauktoriserade och godkända revisorer inför en EG-harmonisering. Genom förbinder sig att efter avtalets ikraftträdande ha anpassat sin lagstifming påbolagsrättens område. Detta lierör bl.a. revisorer och deras verksamhet. Det pågår ett översynsart)ete som syftar till enanpassning till EG:s bolagsrätt genom aktiebolagskommittén (JU 1990:08) ochgenom kommittén för översyn av redovisningslagstifmingen (JU 1991:07). Derättsakter som utgör EG:s bolagsrätt består av en förordning och elva direktiv.En av dessa rättsakter, det åttonde bolagsrättsdirektivet (84/253/EEG), som rörfrågan om vilka personer och revisionsbolag som får godkännas för att utföralagstadgad revision, behandlas inte av de ovan nämnda kommittéerna. Regeringen har därför tillkallat en särskilduttedare (dir. 1992:42) med uppgift att överväga vilken förfatmingsregleringsom i fortsättningen behövs för sådana revisorer som har särskild behörighetatt utföra lagstadgad revision. Deauktoriserade revisorerna uppfyller EG:s utbildnings- och praktikkrav med godmarginal fömtom att det i saknas en särskild revisorsexamen. Degodkända revisoremas utbildning är däremot otillräcklig för att nå upp tilldirektivets nivå. I övrigt ställs krav på att medlemsstatema säkerställer attf)ersoner som utför lagstadgad revision är oberoende. De minimikrav som ställsi EG vad gäller ägande och ledning av revisionsbolag är något mindre stränga ände svenska bestämmelsema. Detfinns inga direkta krav på statiig auktorisation och tillsyn i EG-reglema.Under vissa villkor får tillämpningen av bestämmelsema överlåtas på vissayrkesföreningar. Medlemsland skall dock säkerställa att godkända personer blirföremål för lämpliga påföljder om de inte utför lagstadgad revision medyrkesmässig omsorg och oberoende.