prop · GF03170 · 1991-12-31 00:00:00 — Regler för detta kommer att fastställas avkommissionen med hänsyn till varje produktslags betydelse och karaktär.Kommissionen har därvid att välja mellan ett antal altemativ. Det ena huvudalternativet är certifiering av ettfristående certifieringsorgan på gmndval av typprovning, stickprov ochtillverkningskonttoll samt besikming och övervakning av fabriken. Det andra huvudaltemativet - tillverkarförsäkran -är delat i tte underaltemativ. Ett av dessa bygger på fabrikens egen konttollunder övervakning av ett certifieringsorgan. Ett annat på en friståendelaboratoriekonttoll i kombination med fabrikens egen konttoll. Det ttedjeunderaltemativet bygger helt på fabrikens egen konttoll. Medlemsländema har rätt att utse godkännandeorgan,certifieringsorgan, konttollorgan och provningslaboratorier som behövs förbestyrkande-proceduren. Vissa krav på opartiskhet, kompetens m.m. skalluppfyllas. Beträffande samtiiga organ gäller att verksamheten skallavgiftsfinansieras och att producentema skall ha frihet att välja vilketgodkänt organ som de vill anliui inom EES-området. Byggproduktdirektivet innehåller också ett antalbestämmelser som syftar till att underlätta en fri vamcirkulation under tidenintill dess att harmoniserade standarder m.m. föreligger. Slutiigen innehåller byggproduktdirektivet reglerom ingripanden då det visar sig att en teknisk specifikation eller en produktinte uppfyller direktivets krav. utsträcks byggproduktdirektivets principer att omfatta helaEES-området. De administtativa uppgifter och de beslutsfunktioner som enligtdirektivet ankommer på kommissionen resp. den ständiga byggkommittén åvilarinom EFTA dess övervakningsmyndighet resp. ständiga kommitté. Iberedningsarbetet inför beslut skall dock EFTA-ländema i allmänhet medverka iEG:s kommittéer på samma sätt som EG:s medlemsländer. klargör inte hur detillämpningsdokument och andra riktiinjer för tillämpningen avbyggproduktdirektivet, som är under beredning men ännu inte är beslutade inomEG, skall betraktas av EFTA-ländema. Denna fråga kommer att tas upp i defortsatta förhandlingama. Av det nu sagda framgår att uppdrag till ochEOTA att utarbeta harmoniserade standarder resp. riktiinjer för tekniskagodkännanden skall lämnasav EFTA och EG var för sig efter ett gemensamt berednings- Prop. 1991/92:170 arbete. Svensk medverkan i är garanterad genom attStandardiserings- i (SIS) sedan längeär fiiUvärdig medlem av organisationen. Däremot har EG inte velat gå med på attnågra organ i EFTA-länder blir medlemmar av EOTA. På mbjudan av EOTA medverkarboverket visserligen redan i arbetet på teknisk nivå inom organisationen. EFTAhar också två observatörsplatser i EOTA:s tekniska nämnd. Men inget organ inomEFTA har rätt att delta i själva besluten om tekniska godkännanden ellerriktiinjer för sådana. När det gäller riktiinjeraa kan detta sägas vara ettmindre problem, eftersom dessa slutiigt skall fastställas av EG-kommissionenresp. EFTA:s ständiga kommitté. Däremot är det från principiell synpunktotillfredsställande att EOTA i vissa fall har rätt att utfärda tekniskagodkännanden, som blir giltiga i , utan att något svenskt organ fåttdelUi i det formella beslutet. Det är min förhoppning att detta förhållande påsikt kan undanröjas. Geru)mfÖrandetav byggproduktdirektivet i Somframgått av det nu anförda råder ännu många oklarheter angåendebyggproduktdirektivets tillämpning. Såvitt jag bedömer kommer det knappast attha hunnit träda i praktisk funktion /1993. Det mycketomfattande standardiseringsartiete som direktivet fömtsätter kommer dessutomatt pågå , innan en någorlunda fullständig uppsätmingharmoniserade standarder föreligger. Därefter blir det fråga om en kontinueriigöversyn och revidering av dem. Harmoniserade standarder kommer därför att antassuccessivt . Som jag nämnt har också endast ettfåtal anpassat sin lagstifming till direktivet. Jag hyser förhoppningen att ytterligare klarhet omdirektivets innebörd skall ha vunnits . Ett beredningsarbete medinrikttiing på en proposition till höstriksdagen pågår inomnäringsdepartementet. har jag också hunnit ta ställning till de förslagtill förenklingar av reglema kring bygglov m.m. som har föreslagits avuttedningen (Fi 1991:08) om statens stöd för bostadsfinansiering m.m. Det ärdärför min avsikt att då ta initiativ till en proposition till med desamlade lagändringar på byggområdet som jag bedömer möjliga och lämpliga. Detsynes bli fråga om dels en ny lagstifming om byggprodukter, dels ändringar avplan- och bygglagen (1987:10) - PBL. Den nya lagstifmingen kan fömtses innehållabemyndiganden för regeringen att meddela föreskrifter om provning, konttoll,certifiering, märkning och marknadsföring av byggprodukter enligt de regler somföljer av byggproduktdirektivet. Vissa gmndläggande bestämmelser om tillsyn och omingripanden och påföljder vid en felaktig användning av EG-märket lorde också böra införas. 14 1991/92. Vidaremåste det stadgas en skyldighet för den eller de kommunala nämnder som fullgöruppgifter inom byggnadsväsendet att för avsedd användning godta sådana produktersom skall åmjuta fri cirkulation enligt byggproduktdirektivet. Detkrävs också en ändring av l>estämmelsen i 8 kap. 29 a § PBL omförsöksverksamheten med likställighet mellan byggprodukter m.m., som godkänts iannat nordiskt land, och i typgodkända produkter m.m. Dennaförsöksverksamhet bör upphöra. I stället bör införas den möjlighet, sombyggproduktdirektivet och kräver i avvaktan på harmoniseradetekniska specifikationer, att en producent av en byggprodukt, som godkänts iett annat EES-land, skall kunna få godkännandet accepterat också i . Slutiigen behöver verksamheten med europeiskatekniska godkännanden lagregleras till sina gmnddrag. Den frågan måsteövervägas mot bakgmnd av de typgodkännanderegler som finns i PBL. Minsträvan kommer att vara att i möjligaste mån undvika att den nya lagstifmingenom byggprodukter medför en ökad reglering på byggområdet. 1991/92:170 Bil. Minbedömning: Om lagändringar föreslagna i prop. 1991/92:135 antas, uppfyllerSverige om produktansvar för skador orsakade av elektrisksttöm som produkt. I bilaga III till är upptagetEG-direktivet om produktansvar från (85/374/EEG). I huvudsakhar direktivet implementerats genom den produktansvarslag (1992:18) som enligtbeslut av (prop. 1990/91:197, LU 14, rskr. 78) Uäder i kraft den 1januari 1993. Enligt EG-direktivet skall produktansvaret ävenomfatta skador orsakade av elektrisk sttöm som produkt. I den svenskaproduktansvarslagen har produkt definierats som "lös sak", vilketinnebär att elektrisk sttöm faller utanför. I stället har fömtsätts attbestämmelser om produktansvar för skador orsakade av elektrisk sttöm tas in ilagen (1902:71 s.l), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar(ellagen). Förslag med denna innetxird har förelagtsriksdagen genom prop. 1991/92:135. Förslaget har fömtsätts bli behandlat avriksdagen . De nya bestämmelsema har föreslagits träda i kraftsamtidigt med produktansvarslagen . Minbedömning: De EG-rättsakter avseende energiområdet som tagits in i EES-avtaletkan relativt enkelt införlivas i det svenska regelverket. Detui kan ske utanlagändringar. De relativt antagna EG-direktiven avseendemöjligheter att transitera el och naturgas över nationsgränser, liksomdirektivet om ökad öppenhet beträffande el- och gaspriser till mdustrin, liggerhelt i linje med strävandena att öka konkurrensen och effektiviteten inomenergisektom i . Även de förslag till ytterligare förändringar inomenergiområdet som f.n. diskuteras inom EG och som senare kan bli aktuella attinförUva i , avser att öka konkurtensen och effektiviteten inomenergisektorn. Prop.1991/92:170 Bil. Energifrågoranges inte i som ett område för särskild gemensam politik. Genomupprättandet av den Europeiska kol- och stålgemenskapen tillgodosågs vissagemensamma inttessen när det gällde bränsleförsörjningen och genom denEuropeiska atomenergigemenskapen (Euratom) skapades ett system för bl.a.säkrare försöijning med uran. Generellt ansågs umyttjandet av bl.a. olje- ochnaturgastillgångar som nationella angelägenheter. Någon gemensam politik förelkraft var inte aktuell. Efter oljekrisen vidtogs docken rad gemensamma åtgärder för att minska riskeraa och effektema av avbrott ioljeförsörjningen bland medlemsländema. När arbetet med att skapa EG:s inre marknad togfart böljade energisektorns betydelse bl.a. förindustrins konkurrensvillkor att uppmärksammas allt mer. Även medvetenheten omenergisystemens betydande miljöeffekter har ökat. Den inom EG dominerande aspekten på energisektom äri dag dess inverkan på genomförandet av den inre marknaden. De under åren 1990och 1991 antagna direktiven om ökad öppenhet i fråga om industrins el-ochgaspriser samt om transitering av el och naturgas över nationsgränser bör sessom viktiga led i skapandet av den inre marknaden. Den nu mest aktuella frågan på energiområdet rörkommissionens förslag om en fortsatt stegvis utveckling av de inre el- ochgasmark-nadema. Enligt förslaget skall ett brett tillttäde för ttedje part(s.k. Third Party Access, TPA) till alla el- och gasnät införas som ett sistasteg . Något beslut om genomförande av detta förslagföreligger inte. Även om det finns starkt avvikande uppfatmingar inom EGi fråga om hur en gemensam inre marknad för energi bör utformas kan det antasatt de väsentligaste delarna av kommissionens senaste förslag får genomslag ikommande direktiv, som senare kan bU aktuella för införlivande i . Detkan tilläggas att regeringen i propositionen (1991/92:133) om en Prop.1991/92:170 elmarknad med konkurrens har föreslagit en fortsatt reformering avden Bil. 11 svenska elmarknaden, i syfte att öka konkurrensen ocheffektiviteten. Nänngsdepartementet Målet är att nå ett än mer rationellt umyttjandeav resursema och att tillförsäkra kunderna fiexibla leveransviUkor till lägstamöjliga priser. En särskild uttedare får i uppdrag att se över ellagstifmingenoch föreslå sådana lagändringar som krävs för att elnäten skall kunna btitiUgängliga för fler aktörer. Regeringens förslag ligger helt i linje med denyss nämnda förändringar p>å elmarknadsområdet som föreslagits av . Här kan även nämnas den Europeiska Energistadga(European Energy Charter) som framtagits på EG:s initiativ. Stadganundertecknades vid ett ministermöte i , av ett stort antalvästiiga och östiiga industriländer, bl.a. EG:s medlemsstater och Sverige.Stadgan avser att ge en politisk och legal ram för ett starkt utvidgatkommersiellt energisamarbete mellan västliga industrinationer och de tidigareplanekonomieraa i och f d. . pågårfortsatUi förhandlingar om ett basavtal och ett antal sektorprotokoll som avserstadgans praktiska tillämpning. EES-avtaletsartikel 24 hänvisar till att avtalets bilaga IV innehållersärskilda bestämmelser och arrangemang som avser energi. Bilagan upptar etttioud EG-rättsakter. I förhandlingama om EES berördes energi främst somen fråga om den fria rörligheten för varor. Det kan noteras att frågor omhanteringen av oljeberedskapslager m.m. av flera skäl fördes bort från dessaförhandlingar. Det finns inte några speciella faktorer när detgäller energipolitik eller förhållanden på energiområdet som kaninverka negativt på våra möjligheter att delta i EES-samarbetet, eller våramöjligheter att senare inträda som medlem i EG. Den utveckling på energiområdetsom nu sker inom EG har i stort samma inrikming som vårt eget reformarbete,främst när det gäller elmarknaden. omfattar som jag nämnt endast ettfåtal rättsakter som direkt avser energiområdet. Dessa rättsakter, vilkasamtiiga omnämns i avtalets bilaga IV, behandlas i det följande. I direktiv /547/EEG behandlas ttansitering av elektricitet genomkraftiedningsnät. Direktivet anger att vissa uppgörelser omelöverföring skall anses vara Prop. 1991/92:170 transitering av el mellan nät. De uppgörelser som avses är de som '1- 11 3utförs av enheter som i varjemedlemsland är ansvariga för elektriska Nänngsdepartementet högspänningsnät,utom distributionsnät, 4där överföringen börjar eller slutarinom gemenskapen, 5och transporten innebär överskridandeav minst en nationsgräns inom gemenskapen. De elektriska högspänningsnäten och de enheter somär ansvariga för dem är förtecknade i en särskild bilaga till direktivet. Medlemsstatema skall tillse att berörda enheterunderrättar kommissionen och berörda nationella myndigheter om varje begäran omtransitering avseende leveranser överstigande , inleder förhandlingar omvillkoren för transiteringen, anmäler ingångna transiteringskontrakt samteventuella förhandlingar som inte resulterat i kontrakt. Var och en av de berörda enheterna får begäramedling avseende villkoren för transiteringen hos ett organ som upprättats avkommissionen och där berörda enheter är representerade. Om skäliga uppgörelserej kan nås tillämpar kommissionen de förfaranden som fastställts i gemenskapsrätten. Genom tillkommer villkor som bl.a.innebär att berörda enheter inom EFTA i vissa fall får begäramedlingsförfarande genom ett EFTA-organ eller den gemensamma . Direktivet syftar till att underlätta handel med elöver nationsgränserna genom att transitering av el inte får vägras utan vägandeskäl eller endast erbjudas pä oskäliga villkor. Villkoren för ttansiteringskall dock inte heller äventyra försörjningsttyggheten eller servicekvalitetoch skall särskilt ta full hänsyn till användningen avreservproduktionskapacitet och den mest effektiva driften av befintliga system. För del är svenska kraftnätsedan den 1 januari 1992 ansvarigt för det rikstäckande s.k. storkrafmätet förhögspänd elekuisk sttöm och de suitiigt ägda utiandsförbindelsema. Ett fåudförbindelser med utiandet ägs av privaui kraftföretag, främst avser att bygga en kabel till . ägs avVattenfall AB, och ett tyskt kraftföretag, . svenska krafmät är i sådannätansvarig enhet som avses i EG-direktivet. Eftersom Svenska krafmät äransvarigt för det storkrafmät som måste umyttjas även när de fåtaligaicke-statiiga utiandsförbindelsema umyttjas för en transitering bör Svenskakrafmät ensamt kunna anges som berörd nätansvarig enhet. I en underbilaga, därde nätansvariga enheterna i EFTA-ländema förtecknas, har för Svenge angettsstatens vattenfallsverk, som var ansvarig enhet då förhandlades.Ändringen till svenska krafmät kommer att meddelas berördaEES-organ. Enligt EG-direktivet skall berörda enheter åläggasatt underrätta kommissionen om begäran om transitering m.m. Genom åläggs svensk enhet motsvarande skyldighet i förhållande till och ständiga kommittén. bör kunna åläggas att 17 Frågan om vilken nationell myndighet som Prop.1991/92:170 dessutom skall underrättas enligt direktivet övervägs . Som nämnts pågår en uttedning om erforderligaändringar av Nänngsdepartementet ellagen m.m. (dir 1992:39) inför enfortsatt omstmkturering av den svenska elmarknaden. Denna uttedning kommer attbeakta de krav som bl.a. ställer på den svenska ellagstifmingen. Direktiv91/296/EEG behandlar transitering av nattirgas genom gasledningsnät. Direktivet avser transitering av naturgas men har iallt väsenttigt samma innehåll som det beskrivna eltransiteringsdirektivet90/547/EEG. Med hänsyn till förhållandena på den svenskagasmarknaden kan såväl som det tidigare företaget ansesvara enheter som ansvarar för högtrycksnät för naturgas. Därför angavs bådaföretagen som sådana enheter under EES-förhandlingama. har vissaförändringar skett, bl.a. har det tidigare företaget namnändratstill . Denna ändring kommer att meddelas berördaEES-organ. För samtiiga rörledningar som berörs avEG-direktivet krävs koncession enligt lagen (1978:160) om vissa rörledningar. Ilagens 8 och 9 §§ finns föreskrifter om skyldighet att mot ersätming ombesörjatransport genom ledningen åt annan, om det kan ske utan väsentiigt förfång förkoncessionshavaren, samt om skyldighet att tillhandahålla uppgifter vidprövning i fråga om sådan transport. Frågor om skyldighet att transportera åtannan prövas av närings- och teknikutvecklingsverket (). En skyldighet att upplåta ledningar förtransitering av naturgas finns således redan intagen i rörledningslagen. Alla nya koncessioner för rörledningar som berörsav EG-direktivet bör innehålla koncessionsvillkor som åläggerkoncessionshavaren att fullgöra de skyldigheter som anges i direktivet.Befintiiga koncessioner bör kompletteras med sådant åläggande. Frågan om vilken nationell myndighet som skallunderrättas enligt EG-direktivet övervägs . Pristransparensbeträffande el och gas Idirektiv /377/EEG fastiäggs en gemenskapsprocedur för att främja öppenhetenbeträffande prissätmingen på gas och el levererad tUl industriellaslutanvändare. Direktivet anger viss skyldighet att rapportera om de el- ochgaspriser som industrin betalar. Direktivets syfte är att genom öppnareprisinformation ge användarna Prop. 1991/92:170 ökade möjligheter att välja mellan energikällor och mellan leverantörer. 11 Härigenom uppnås en ökad konkurrens mellan leverantörema. Detta direktiv tas i bilaga IV (energi)endast upp för kännedom, eftersom det hänförts till avtalets bilaga XXI (statistik). Statistikfrågorna har behandlats av chefenför . Iförordning (EEG) nr 1056/72 (ändrad genom förordning nr 1215/76) anges att EG;smedlemsstater skaU överlämna till kommissionen den information somerhållits om vissa större investeringsprojekt avseende produktion, ttansport,lagring eller disttibution av , naturgas eller elkraft inom dennärmaste tteårsperioden. Enligt förordningen åligger det berörda personer ochföretag att anmäla sådana projekt till den medlemsstat där investeringen skallske. Förordningens syfte är att skapa en överblick avinvesteringsutvecklingen inom gemenskapen och möjliggöra jämförelser avmedlemsländernas planer på energiområdet. De investeringar som avses är i flera fall sådanasom i kräver särskilda tillstånd. Bl.a. krävs prövning enligtnaturresurslagen (1987:12) för raffinaderibyggen och vidare koncession enligtellagen (J902:71 s.l) för kraftiedningar och enligt rörledningslagen (1978:160)för rörledningar. I dessa fall deltar vanligen närings- ochteknikutvecklingsverket () i prövningsprocessen. ansvarar redan förviss svensk rapportering om utvecklingen på energiområdet till intemationellaorgan och bör kunna ansvara även för den rapporteringsskyldighet belräffandeinvesteringsprojekt som följer av . Informationoch samråd om råoljepriser m.m. Idirektiv /491/EEG anges ett gemenskapsförfarande för information och samrådom priser på råolja och petroleumprodukter i gemenskapen. Direktivet föreskriver att medlemssUtemakvartalsvis till kommissionen skall överlämna erhållen information om priser påråolja och pettoleum-produkter. Den svenska myndighet som svarar för såvälinsamling som rapportering av prisuppgifter av det aktuella slaget är sUitenspris- och konkurrensverk, SPK. pågår dock bildandet en ny konkurrensmyndighetsom skall ersätu såväl SPK som nuvarande näringsfrihets-ombudsmannen, . Dennya myndigheten fås en annan inriktning av sin verksamhet. Vilken myndighet somskall svara för rapporteringen om råoljepriser m.m. enligt övervägsför närvarande. Registreringav råoljeimport m.m. Prop. 11 I förordning (EEG) nr 1893/79 (med ändringgenom förordning nr 4152/88) behandlas regler omregisttering av vissa uppgifter om råolja och/eller pettoleumprodukter somimporteras till gemenskapen. Medlemsstateraa skall till kommissionen överlämnasådan uiformation som gör det möjligt att få en rättvisande bild avutvecklingen av de villkor som gäller för importen. Vilken svensk myndighet som skall svara förmotsvarande rapportering övervägs . Användningav olja i kraftverk Idirektiv /405/EEG anges begränsningar av användningen av pettoleumprodukter ikraftverk. Direktivet föreskriver att en nationell myndighet iförväg måste ge tillstånd till att nya eller ombyggda kraftverk får användaoljebränslen. Sådant tillstånd får endast ges i ett antal angivna fall ochskall, med motiveringar, meddelas till kommissionen. Möjligheten att utmstaanläggningen med panna som även kan använda kol skall övervägas. Som fall där oljebränslen får användas anges bl.a.kraftverk avsedda endast för toppbelasmings- eller reservändamål. Sådanaändamål är de mest sannolika om nybyggnad eller konvertering till oljebränsleni kraftverk skulle aktualiseras i . Den svenska fastbränslelagen (1981:599) infördes år1982 med syftet att reducera oljeberoendet och kräver att eldningsanläggningar,således även värmepannor, skall utföras så att de kan eldas med fast bränsle.Vid en gjord utvärdering av lagen har förändringar föreslagits. Frågantogs upp i den senaste försvarspolitiska propositionen (prop. 1991/92:102), därregeringen aviserade en översyn av lagen efter det att ytterligare underlaginhämtats. Därvid kommer föreskriftema i EG-direktivet 75/405/EEG att beaktas. Idirektiv /170/EEG (med ändring genom direktiv /885/EEG) anges vissa krav påfunktionen hos värmeanordningar för mmsuppvärmning och varmvattenförsörjning inya eller befintiiga icke-indusiriella byggnader samt värmeisolering ochvarmvattenförsörjning i hushåll i nya, icke-induslriella byggnader. De tekniska krav som enligt direktiven skallställas på värmeanordningar bör kunna tas in i s.k. Nybyggnadsregler(BoFS 1988:18) vid revidering av dessa. Direktivet85/536/EEG (med ändring genom direktiv /441/EEG) behandlar frågan områoljebesparing genom användning av ersätmings-bränslekomponenter i bensin. Idirektivet anges att handel, import av bensin m.m. med viss inblandning aversätmingskomponenter, bl.a. etanol, inte får hindras eller förbjudas avmedlemsstatema. har inte några sådana hinder eller förbud som avses idirektivet. 1991/92:170 BU. 4 Fri rörlighet för personer, tjänster och kapital 4.1 Etableringsrätt Min bedömning:Inom EES kommer det att råda fri etableringsrätt och i princip kommer ingensärbehandling, som gmndar sig på nationalitet, att tillåtas. Genom delagändringar som beslutats eller initierats för att främjadirektinvesteringar från utiandet kommer inte att ha några svårighetermed implementeringen av på detta område. I artikel 31 föreskrivs att det förrättssubjekt från EES-statema inte skall finnas några inskränkningar i rättenatt etablera sig inom dessa länder. Detta gäller även när agenturer, filialereller dotterbolag upprättas. En gmndprincip i är att det inte fårske någon särbehandling på gmnd av nationalitet. Densvenska regleringen av utiändska förvärv av företag och fastigheter är iväsentiiga delar upphävd. beslöt att upphäva lagen(1982:617) om utiändska förvärv av svenska företag, m.m. samt att, i fråga omfastigheter avsedda för näringsverksamhet, göra ändringar i lagen (1982:618) omutiändska förvärv av fast egendom, m.m. Dessa lagändringar, som trädde i kraftden , gäller också beträffande bankaktiebolag, andrakreditinstitut och värdepappersbolag. Försäkringsbolagen har aldrig omfattatsav företagsförvärvslagen. Upphävandet av företagsförvärvslagen innebär ocksåatt det inte längre behövs något tillstånd för att ändra ett s.k.utiänningsförbehåll enligt 17 kap. aktiebolagslagen. För bankaktiebolag,värdepappersbolag och finansbolag gäller, liksom för försäkringsaktiebolagen,att bortUigande av ett utiänningsförbehåll, i likhet med varje annanbolagsordningsändring, skall godkännas av regeringen eller finansinspektionen.Den bolagsrättsliga lagstifmingen avseende möjligheten att genom förbehåll i enbolagsordning begränsa utiändskt ägande har berörts ytteriigareav statsrådet (bil. Syftet med dessa liberaliseringsåtgärder var attfrämja direktinvesteringar från utiandet för att förbättta effektiviteten ochöka tillväxten i näringslivet, bl.a. genom en ökad konkurrens i . förklaringentill varför , med undantag för ett område, inte velat Prop.1991/92:170 umyttjaden möjlighet ttil övergångstid , som finns i , Bil. fören anpassning av lagstifmingen rörande utiändska förvärv till avtalets Nänngsdepartementet kommer emellertid att behålla tillståndspliktennär det gäller utiändska företags rätt att tiedriva fiske på Detta har skett genom en förändring (SFS 1991:1862) av fiskeriförordningen(1982:126), vilken trädde i kraft .