prop · GF039 · 1991-12-31 00:00:00 — Vissa problemställningar tas nämligen upp i bådestatens naturvärdsverks promemoria och i betänkandet, men med olika lösningaroch slutsatser som följd. Förbundenkan konstatera att utredningen av vilt i sina överväganden ger uttryckför en syn på jakt- och viltvårdspolitik som i stort sammanfaller med vår.Målen för viltpolitiken innebär en strävan att bevara vitala och livskraftigaviltstammar. Viltvården bör inriktas på att bevara livskraftiga viltstammar avhög kvalitet. Viltstammarnas storlek bör anpassas efter tillgången på föda, deareella näringarnas krav och behovet av säkerhet i trafiken. Det är avgrandläggande betydelse för viltstammarnas fortbestånd att en bred genetiskvariation kan behållas inom resp. art. Förbunden kan i likhet medutredningen konstatera att skadorna på skog och jordbruksgröda ökat till följd av kraftig tillväxt av viltstammama. Skadorna har inom vissa geografiska områden ökat mycket kraftigt. Den av samhället uppsatta målsättningen om balans mellan viltstammarnas 75 storiek och markensförmåga att föda viltet har inte kunnat uppfyllas. 1991/92:9 Framförallt älg, hjort- och rådjursstammarnas tillväxt har bidragit till Bilaga 3dessa förhållanden. Vinterstammen av älg kan beräknas till mellan250000-300000 djur. Rådjursstammen kan uppskattas till över 500000 djur.Stammarna av dov- och kronhjort har också expanderat kraftigtoch utgör lokalt ett stort problem. Förbundendelar därför utredningens uppfattning att viltstammarna av älg, dov- ochkronhjort samt rådjur måste nedbringas till en för alla parter acceptabel nivå.Under de kommande åren bör målsättningen vara att reducera stammarna lokalt ochfå en bättre balans gentemot skador på skog och jordbraksgröda. Detta kanåstadkommas genom ökad avskjutning, mindre detaljreglering samt att markägarnages ett större ansvar för skötseln av viltstammarna. Enmålinriktad utbildning och information till markägare och jägare som anges iutredningen är en nödvändighet om det lokala ansvaret för viltstammarna skallöka. Mankan konstatera att markägama enligt jaktlagen harjakträtten på det område somtillhör honom. Vad avser jakt råder avtalsfrihet, dvs. jakträtten kan genomavtal överföras på annan person eller grupp av personer (jägare och/ellerjaktlag). Förbundenkonstaterar att utredningen på ett förvillande sättblandar begreppen markägarna/jägarna. Naturligtvis kan ibland markägarna ochjägarna vara samma personer, men utredningens oklara sätt att behandla dessabegrepp leder till tolkningssvårigheter av utredningens förslag ochslutsatser. Ett förtydligande i dessa frågor framstår som nödvändigt. För attkunna driva och hantera frågeställningar av central betydelse för jakten ochjaktvården får det inte råda något tvivel om de olika intressenternasansvarsområden. : Sammanfattningsvis finner jägareförbundet att förslagetom en kraftig sänkning av klöwiltsstammarna är alltför generellt,' värdetav jägarnas insatser och ett utvecklat samråd mellan jägare och markägareframhålls på ett förtjänstfullt sätt, detområdesvis behövs en ytterligare minskning av klövviltsstammama men att detsamtidigt på många håll är fråga om att bygga upp sönderskjutna älgbestånd, deareella näringarna aktivt bör söka begränsa viltskadorna genom anpassadskogsskötsel och övervägda val av grödor inom lantbraket, delmot bakgrund av utredningens generalisering av situationen och markering avbehovet att kraftigt minska älgstammen finns risk för överreaktioner hoslicensgivande myndigheter, konstraktivaåtgärder bör vidtas för att öka fodemtbudet för klövviltet, strukturrationaliseringeninom jordbruket kommer att medföra att marker kommer att kunna avsättas förfoderproduktion för viltet härigenom kommer skaderisken att minska och mankan bibehålla eller områdesvis öka viltstammarna, ökaderesurser bör ställas till viltforskningens förfogande, 76 målinriktadinformation och utbildning riktad till markägare och jägare Prop. 1991/92:9 skall genomföras. skadorförorsakade av dovvilt är oroande men endast berör begränsade områden, skadorförorsakade av kronvilt områdesvis är svårare än älgskadorna, utbildningsplaneni Älgen och Skogen bör genomföras, särskildamedel måste ställas till förfogande härför, älgskötselplanerför län, jaktvårdskretsar och älgskötselområden bör upprättas och å jourhållas, samverkaninom älgvandringsområde måste breddas att omfatta de länsstyrelser,länsjaktvårdsföreningar och markägare som beröres av vandringsområdet, enkomplettering av utredningen under medverkan av markägama, jägama och samernabör genomföras för de delar av landet där samerna har särskilda jaktligarättigheter, enuppföljning av utvecklingen bör genomföras efter en treårsperiod, kontinuerliguppföljning jämväl är nödvändig, jägareförbundetcentralt och länsjaktvårdsföreningama regionalt skall vara representerade viduppföljningen, ersättningför skador av dov- och kronvilt på jordbraksgrödor och trädgårdsodlingar inteskall ges fr. o. m. , ersättningför skador av älg på trädgårdsodlingar inte skall ges fr. o. m. , störrerestriktivitet bör gälla för erhållande av ersättning för skada av älg påjordbraksgrödor, ersättningskall kunna ges med normalt upp till högst av skadans värde t.o.m. , ersättningenligt föregående punkt skall kunna ges till brukare avfastighet där jakt inte kan anses vara en möjlighet att påverkaskadesituationen, medelur viltskadefond även fortsättningsvis skall kunna utgå till förebyggande avskador på skogs- och jordbraksgrödor av såväl älg som kron-och dovvilt, nuvarandeförsöksverksamhet vad gäller ersättning för skogsskador bör upphöra, dennaförsöksverksamhet bör avlösas av ett temporärt system som gerenskilda skogsbrakare med mindre markinnehav möjlighet till visst bidrag tillomplantering av älgskadad skog, detta under föratsättning bl. a. a v att skadaninträffat , möjligheterför mindre skogsfastigheter att få ersättning avomplanteringskostnaderna bör övervägas även för liden , anmälanom evetuellt ersättningsberättigad skada såväl vad gäller skog somjordbraksgröda bör inges genom eller av och tillställas berördjaktvårdskrets för yttrande, medelför ersättning av skogsskador bör belasta statsbudgeten, regleringav viltskador på jordbraksarrendefastigheter helt bör lösas genom avtal mellanjordbraksarrendatorn och markägaren, förslaget om rätt förjordbraksarrendator utan jakträtt till viss skydds- Prop. 1991/92:9 jakt bör avslås. skyddsjaktöver huvud taget bör vara något som endast skall behöva tillgripas iundantagsfall, iskyddsjaktärenden, berörd jaktvårdskrets synpunkter i normalfallet skallinhämtas, samrådi viltskadefrågor mellan jägare och markägare bör utvidgas och fördjupas formerna bör emellertid kunna få variera från län till län, samrådav ifrågavarande slag bör dokumenteras så att eventuellt delade meningarframkommer, förjaktvårdkretsarnas del de areella näringarnas synpunkter på skadebilden kanredovisas till länsviltnämnden och inom älgsköt-selplanens ram, deareella näringarna till länsviltnämnden har att nominera personer som för framnäringarnas intressen, länsviltnämndernassammansättning bör ses över endast representanter för de areella näringarnaoch jägarna bör ingå övriga intressen kan adjungeras, länsviltnämndernasarbete bör ske efter fastställd arbetsordning parternas grandförslag skallskickas ut till berörda före sammanträdena, delav länsviltnämndernas beslutsunderlag obligatoriskt skall utgöras avjaktvårdskretsarnas älgskötselplaner, utredningenskonstaterande att man inte kan bedriva meningsfull vård av älgstammen om dendelas upp på små områden utan inbördes samverkan är synnerligen väsentligt, skötselnav älgstammarna kan överlåtas till jägarna/markägarna om älgjakten samordnasöver större områden, erfarenheternafrån storlicensområden entydigt visar detta, stabilajaktområden, vars minimistorlek bör bestämmas av inom resp. län,bör kunna få förtroendet att själva fatta beslut om avskjutningens storlek, vidfastläggandet av arealgränsen för dessa områden stor observans bör iakttagas såatt man inte bryter sönder nu välfungerande system, storfrihet måste gälla även i denna fråga att utveckla länsvisa system, ennackdel med den "fria" avskjutningen är att den försvårarframräk-ning av utnyttjandegrader för licensjakten, älgskötselområdekan accepteras som benämning för de stabila jaktområden som medges rätt attsjälva fatta beslut om avskjutningens storlek och inriktning, jägareförbundet i samverkan med Jägarnas riksförbund- Landsbygdens jägare och företrädareför markägarintressena erbjuder sig att ta fram erfoderiiga avtal,bestämmelser, m. m. för älgskötselområde, generellområdenabör förlängas t. o. m. , detväsentligaste inom älgvården är att förhindra sönderbrytning av etableradeälgjaktsområden och en fortsatt samordning av marker till egentligaälgjaktsområden, tillståndäven fortsättningsvis bör meddelas för jakt efter älgkalv utom inom älgskötselområden och kalvjaktsområden, 78 jakttidenför älg inom A-områden, älgskötselområden och andra egentli- Prop.1991/92:9 ga licensområden som norm bör vara med möjlighet förresp. Bilaga 3 länsstyrelse att ge såväl kortare som , länsstyrelsenskall ha rätt besluta att endast kalv får fallas under viss del av medgivenjakttid, jakttidenför mindre jaktområden t. ex. B-licens inom ramen för medgivna maximalt femdagar, skall sättas så att en samordning av jaktområden uppmuntras, september-resp. oktoberjakttraditionen skall respekteras, jaktinte bör äga rum under den egentliga branstperioden, omskyddsjakt inom älgskötselområde skall få bedrivas utan särskilt tillståndutanför ordinarie jakttid skall genom beslut inom området ha överenskommits omatt visst antal älgar skall kunna fällas under skyddsjakt, bestämmelserom längden av sådan skyddsjakt bör fastställas av regeringen och inte anges ijaktlagen, inomövriga typer av älgjaktsområden skall skyddsjakt endast få bedrivas eftersärskilt tillstånd, 23§ jaktlagen jämväl bör upptas mård och mårdhund, förslagetom å ena sidan kronviltsområden med licensjakt och å andra sidan allmän jaktinom områden där kronvilt inte kan accepteras, är konstruktivt och väl avvägt, länsstyrelsernai angränsande län måste samråda i fråga om sådana kronviltsområden som går uttill länsgräns, alljakt efter kronvilt inom kronviltsområde skall ske på licens som meddelasområdet och av området fördelas på de olika jaktområdena, särskildrestriktivitet bör gälla för jakt efter stora hjortar, vilken restriktivitetbör få genomslag vid skyddsjakt och eventuellt även inom allmänjaktområdena, motsvarandeskyddsjaktsbestämmelser som för älg bör tillämpas dock att de vid skyddsjaktfalida djuren bör avräknas medgiven licenstilldelning, licensjaktsmöjligheternaför dovvilt bör kvarstå, ettjaktsystem för dovvilt motsvarande det som gäller för kronvilt bör övervägas, andrastycket 2 § jaktförordningen bör kompletteras så att , i likhetmed vad som gäller för sjöfågel, har rätt att meddela föreskrift om begränsningav den allmänna jakttiden för rådjur och dovvilt, dei utredningen framförda förslagen angående allmänna jakttider, m. m. kommer attövervägas i särskild ordning och redovisas till i början avår 1991, rättenbesluta om ersättning även för andra viltskador än de som angesi 1 § viltskadeförordningen delegeras till länsstyrelserna, vadavser administrationen av älgjakten hänvisa till förbundets yttrande den 19december 1990 över promemoria i frågan, rapportering avjaktresultat för älg skall vara obligatoriskt antingen älg fällts eller ej utom i fråga om kalvjaktsområdena, vilka endast skall vara skyldiga rapportera när kalv fällts, 79 rapporteringenav jaktresultatet skall omfatta uppgift om fällt djurs kön Prop. 1991 /92:9 och ålder kalv, fjoling resp. äldre djur. avgiftendast skall erläggas för fälld älg, avgiftskall erläggas såväl för vuxet djur som för kalv, jaktvårdskretsarnaför sitt arbete med hithörande frågor skall tilldelas medel ur resp. länsviltskadefond, viltskaderegleringsfondeninte behövs för överföring till viltskadefond regleringsfonden kan därföravskaffas, demedel de fasta avgifterna för skjuten älg som bl.a. skall utgöra ekonomisktunderlag för viss del av älgforskningen kan tillföras jaktvårdsfonden. Jägareförbundetinstämmer i huvudsak i de av utredningen redovisade utgångspunktema. : Viltskador på grödor blir ett allt störreproblem för jordbmket. SJA delar därför utredarnas uppfattning att älgstammenbör begränsas till den nivå som förelåg . Huravidatillskapandet av älgskötselområden kan komma att leda till att målet uppfyllskan dock inte bedömas med det underlag som presenteras i utredningen. Utredningenhar endast berört frågor om skador av större klövvilt. Enligt SJAs uppfattningbör emellertid frågor om skador av vilt av alla slag lösas i ett sammanhang. Änmer motiverat synes detta vara då nuvarande regler om ersättning för skador avälg och hjort föreslås upphöra. Föratt tvinga fram en ökad avskjutning av en alltmer växande viltstam föreslårutredningen bl. a. att möjligheterna till ersättning för viltskador i bl.a.trädgårdsodlingar skall tas bort. Om förslaget genomförs kommer tredje man attdrabbas mycket hårt. Det gäller bl. a. odlingar med frakt, bär ochplantskoleprodukter. På varje hektar av dessa odlingar har i form av fleråriga kulturer (träd, buskar, plantor).Även en mindre skada kan därigenom förorsaka kännbara förluster. Dessa företaghar inte ekonomiska möjligheter att inhägna sina odlingar. Förbundet anser attdet är helt orimligt att ålägga odlama att ta ett ekonomiskt ansvar för deviltskador, som kan komma att uppstå. TRF kan därför inte tillstyrkautredningens förslag vad avser borttagandet av ersättning för viltskador iträdgårdsodlingar. CentralorganisationenSACO: Utredningen innehåller flera goda förslag som torde kunnaskapa bättre balans mellan vilttillgång och skador 80 inomjord- och skogsbraket. Sålunda kan i de flesta avseenden Prop.1991/92:9 tillstyrka utredningens förslag. Men,på några punkter tror att klarlägganden och ändringar i förslagen skullekunna hindra eller lindra framtida komplikationer. Samrådsgruppenför arrendatorsföreningarna på och kring sydsvenska höglandet: Av den svenskaåkerjorden är upplåten till brakande medelst arrende. Ca 1,2 milj. haberörs således av de regler om viltskador som är under beredning. Grappenkänner inte till i hur stor omfattning som arrendeupplåtelserna innefattarjakträtt för arrendatorn. Vi tycker oss se en tendens till ökning av deupplåtelser där rätten till jakt undantagits från jordbraksupplåtelsen. Orsakentill detta torde främst vara markägarens eget jaktintresse eller att dennevill upplåta jakten i inkomstbringande syfte. Samrådsgrappen ser mycketallvarligt på viltskadefrågoma. Grappens remissyttrande begränsas till attenbart behandla frågor kring viltskador i anslutning till arrendeupplåtelser. Underefterkrigstiden har sammanslutningar av arrendatorer vid ett flertal tillfallenförsökt att få till stånd regler, som på ett bättre och klarare sätt reglerarförhållandena i de fall då jakten är undantagen från arrendeupplåtelsen. Bl.a. har detta framförts i samband med förändringar i arrendelagstiftningen.Arrendatorema har fått en känsla av att jakt och viltskadefrågorna påarrendeställe kommit att hamna i ett vakuum mellan arrende- ochjaktlagstiftningarna. Gruppen ser det därför som utomordentligttillfredsställande att utredaren sett vidden i problematiken och bemödat sig omatt reflektera över olika alternativ till lösning. Detfrån hälsosynpunkt ökande behovet av att locka medborgarna till fysiskaaktiviteter bedöms innebära att engagemanget för naturvårdsfrågorna kommer attöka. Jakt och viltvård får ses som en betydande del häri. Samrådsgruppen delarutredarens uppfattning att god viltvård långtifrån alltid är detsamma som storaviltstammar. Skogsindustrierna:Skogsindustrierna har beretts tillfälle framföra synpunkter på utredningenSkada av vilt. Betänkandet är i stort mycket positivt och tar upp bra ochkonkreta exempel på hur man kan lösa i första hand älgskadeproblemen men ävenandra viltskadeproblem. anser, att jakten och viltvården samt hanterandet avviltskadorna bör avregleras i största möjliga utsträckning. Endast iundanlagsfall bör det bli fråga om ingripanden från myndigheternas sida. avstyrker med skärpa förslaget att skall kunnabesluta om rätt till jakt förjordbruksarrendatorer. tillstyrker utredningens förslag om bildande avälgskötselområden. delar utredningens uppfattning, att jägarnas 81 6 1991/92. intressen ibland gått föremarkägamas i länsviltnämndernas arbete. 1991/92:9 bundet anser,att markägarnas representation i länsviltnämndema bör Bilaga 3 förstärkas. Däremotavstyrker utredningens förslag om ett obligatorisktlokalt samråd om älgjakten. Betänkandetpräglas av en strävan att minska myndigheternas engagemang beträffande viltskadornaoch att lägga ett större ansvar på markägare och jägare. är ense med utredningen om denna inriktning. Det bör dock varamöjligt att gå ännu längre än vad utredningen föreslår. Det måste ifrågasättasom det över huvud taget är en politisk fråga att reglera skador av vilt på skogoch jordbraksgrödor. Ägare och brukare av skogen och jorden kan med fördelsjälva bestämma härom utan inblandning från myndigheternas sida. En"viltskadepolitik" innebär även en risk för att uppmärksamhetenensidigt inriktas på viltets skador på skogen och jordbruksgrödorna. Detta ärdock bara en sida av saken. Mot skadorna skall ställas fördelarna med enindivid- och artrik viltstam. Jakten har t. ex. stor och ökande ekonomiskbetydelse. Den representerar dessutom ett betydande rekreationsvärde som intekan mätas i pengar. Härtill kommer att viltet kan vara av stort värde även förfriluftslivet och för turismen. Jaktenär en del av fastigheternas ekonomiska utnyttjande och som sådan en integreraddel av ägarens förvaltning av sin egendom på samma sätt som jordbruk,skogsbruk, fiske, etc. Vad gäller de ekonomiska aspekterna av jakteninkluderande viltskadorna saknas därför utrymme för några speciella"jägaresynpunkter". Det är markägarna själva som har att bestämmaöver jakten på sin mark och att i den mån det behövs företrädajaktintresset gentemot myndigheterna. Motdenna bakgrund har de särskilda jägarorganisationerna inte någon självständigfunktion för att företräda jaktintresset inför myndigheter och offentligaorgan. Detta bör vara markägareorganisationernas exklusiva uppgift. Av sammaskäl saknas anledning för staten att föreskriva om samråd mellan"jägare" och "markägare" om älgjakten. Markägare beslutarinom de av myndigheterna givna ramarna själva om jakten. I den mån samrådbehövs med andra än myndigheter t. ex. jägarorganisationer bör detta ske påfrivillig basis. Den nuvarande ordningen, att jägarorganisationer iadministrationen av jakten ges uppgifter att företräda vad som i verklighetenfaller under markägarnas förvaltning, föranleder komplikationer och bör därförändras. : () får 82 inledningsviskonstatera att varken viltskadeutredningen eller naturvårds- Prop.1991/92:9 verket närmare berör jakten inom renskötselområdet och därmedinte Bilaga 3 heller frågorna om samemas jakträtt. fårkonstatera att två mycket väsentliga aspekter helt lämnats utanför, nämligendels frågor om rättssäkerhet, dels de näringsmässiga aspekter som måste läggaspå älgjakten, som i likhet med annan jakt är en del av näringsunderlaget. Riksförbundetfinneratt frågorna om älgjakten inom renskötselområdet måste bli föremål för enmer genomträngande analys än den som framgår av de remitterade förslagen. Föratt belysa detta får riksförbundet hänvisa till jusritiekanslems beslut den 3april 1990 (dnr ) samt till den skrift riksförbundet och samebyarnaingav till JK . Ävenom det finns anledning att uppmärksamma flera frågeställningar i anledning avadministrationen av älgjakten inom renskötselområdet vill riksförbundet i dettasammanhang särskilt hålla fram det sätt på vilket i Norrbottenslän handlagt frågor om älgjakten inom skogssamebyarna. Riksförbundetfinner att regeringen i särskild ordning måste pröva de regler länsstyrelsensatt upp för skogssamebyarnas jakt och i vad mån dessaregler är förenliga med innehållet i samernas jakträtt och det som anges ipropositionen 1986/87:58 s. 45 f. Ytterligare skäl för en sådan särskildbehandling av frågan är att det förekommit flera fall av polisanmälningar motsamebymedlemmar, vilket i ett fall lett till åtal (mål nr B286/90). Riksförbundetfår i övrigt konstatera att viltskadeutredningens resp. naturvårdsverketsförslag såvitt gäller jakträtten inom renskötselområdet inte vilar på någonanalys av innehållet i samernas jakträtt. Det enda som anförs i betänkandet äratt "Samernas renskötselrätt innebär att även de har ett ansvar för attjakten i dessa områden sköts på lämpligt sätt". Det är självklart att ettsådant ansvar föreligger, men för att detta ansvar skall kunna följas upp måsteockså den rätt och de rättigheter som ligger i renskötselrätten vara inarbetadei det system som skall tillämpas. Det är i denna del betecknande att det inteheller nu föreslås någon samisk representation i länsviltnämnderna samtidigtsom nämndernas uppgifter ytterligare betonas. 2 Balansen i älg- och hjortstammarna Skogsstyrelsen:Skogsstyrelsen delar utredarens uppfattning att målsättningen från samhälletssida när det gäller vården av älg-, kronhjort- och dovhjortsstammarna under denärmaste tre åren bör vara att reducera stammarna lokalt och få en bättrebalans gentemot skador på skog och jordbraksgrödor. Målsättningen att normalapopulationer skall finnas , har för skogsbrukets del mycket hög prioritet, dels med tanke på de omfattande skador som förekommer och dels med tanke på den nya livsmedels politiken, där omföring av till skogsmark kan antas få betydande omfattning. Om beskogning med lövträd skall vara tänkbar utan stängsling 83 föratsättsavsevärt lägre klöv viltsstammar än dagens. har Prop.1991/92:9 låtit inventera närmare 400 lövplanteringar. Deinven- Bilaga 3 terade objekten planterades med lövplantor . Även ombearbetningen ännu inte är klar går det att konstatera att skadorna av klövvilt är mycket omfattande på de inventerade objekten. Beträffandedet treåriga avskjutningsprogrammet bör beaktas att det måste föregås av ettintensivt utbildnings- och informationsskede. Med tanke på den"tröghet" som tyvärr ofta föreligger när det gäller att förändra beteenden,inte minst när det gäller jakt, så torde det vara realistiskt att räkna med attprogrammet kan ta i anspråk utöver de som utredarenhar satt som mål. Utredningeninnehåller inget förslag till finansiering av utbildningen. Det är nödvändigtatt särskilda medel anvisas. I annat fall kommer inte den gemensammautbildningen till stånd i den utsträckning som är angelägen. Skogsstyrelsenoch har i en gemensam skrivelse tillregeringen angett att resursbehovet för att genomföra nödvändig utbildninguppgår till . Skogsstyrelsendelar utredarens uppfattning att det nu är dags att så långt som möjligt minskadetaljregleringen av jakten och ge jägare och markägare större ansvar iavskjutningsfrågor. Skogsstyrelsenanser att en mer detaljerad styrning av avskjutningen endast bör tillgripas ide situationer när älgjakten missköts i sådan grad att älgstammen avvikeralltför kraftigt från vad som kan betraktas som rimligt och lämpligt. Föratt en bra skötsel av älgstammen skall vara möjlig krävs dels uppgifter ompopulationernas storlek, beskattning och reproduktion och dels uppgifter omskador och betestryck. Detta förutsätter regelbundna älginventeringar,avskjutningsrapporteringar och älgskadeinventeringar. Närdet gäller älgvandringsproblemen så föreslår utredaren att skallta ansvar för att ett brett samarbete kommer till stånd för en bättre hanteringav detta problem. instämmer i detta men vill peka på att detäven förekommer älgvandring lokalt i , vilket bör beaktas i dettasammanhang. Domänverket:En målinriktad utbildning och information till markägare och jägare under entreårsperiod bedöms nödvändig av utredningen. Det är då synnerligen angeläget,att denna verksamhet kommer i gång med minsta möjliga dröjsmål.