prop · GF039 · 1991-12-31 00:00:00 — Ett hägn är eneffektiv men dyr och arbetskrä-vande metod att minska viltskadoma. 1områden med stora skador kan det emellertid vara nödvändigt att inhägna enodling. Bidragtill förebyggande åtgärder mot skada av älg, dovhjort och kronhjort beviljas avlänsstyrelsen i fråga om jordbraksgrödor och trädgårdsodlingar. Bidragetfinansieras med medel ur viltskadefonden. Som framgått harfällavgiftema tenderat att öka. Bidrag till förebyggande av andra viltskadorän sådana av älg, dovhjort och kronhjort på jordbruksgröda ochträdgårdsodlingar kan lämnas av statsmedel eller ur jaktvårdsfonden. beslutar om de nu nämnda bidragen. Verket disponerar förnärvarande . för ändamålet under nionde huvudtitelns anslagErsättning för viltskador m. m. Jordbruketsoch skogsbrukets organisationer har ett ansvar för att kunskaperna omförebyggande åtgärder mot viltskador ökas t. ex. genom en bättre information.Möjligheterna för markägarna och jakträttshavarna att ta ett större ansvar föratt förebygga skador kommer att öka genom det lokala samråd som jag föreslagiti föregående avsnitt. Genom att fällavgif-ternas storlek kan hållas nerestimuleras jakträttshavaren till jakt även i skadeförebyggande syfte.Naturvårdsverket har för avsikt att ta fram en handbok om viltskador i vilkenbl.a. skall redovisas hur viltskador uppstår, hur de ser ut och hur de kanförhindras. Detta projekt är mycket viktigt. Vidare är det angeläget attbehovet av att utveckla sådana metoder uppmärksammas i forskningen. Jaganser mot den nu angivna bakgmnden att bidrag till förebyggande av skada av jaktbart vilt bör upphöra efter utgången av . Enligt29 § jaktförordningen får , vad gäller nu aktuella viltarter,besluta om jakt om det behövs för att hindra att vilt på grand av beståndensstorlek orsakar avsevärda skador eller olägenhet eller av andra skäl. Sådanjakt får bl. a. ske för att förebygga viltskador. Jaganser att de nuvarande bestämmelserna om skyddsjakt är tillräckliga för attmedge ett tillfredsställande skydd mot viltskador. Även med en balanseradviltstam finns en risk för punktvisa skador som kan bli betungande t. ex. förägare av mindre skogsmarker. Huvudinsatsen mot viltskador måste dock även ifortsättningen ske genom jakt på ordinarie jakttid. Med hänsyn till mittförslag att möjlighetema att erhålla ersättning för skada av älg, dovhjort ochkronhjort skall upphöra måste i större utsträckning än hittillsvara beredd att bevilja skyddsjakt för att förebygga viltskador. Jagvill i detta sammanhang ta upp en annan fråga som gäller skyddsjakt. I 23 §jaktlagen regleras vissa frågor om rätten till skyddsjakt för den som inte harjakträtt. Enligt bestämmelsen har den som bor på en gård eller har en trädgårdmen saknar jakträtt där, rätt att döda eller fånga och behålla vissa uppräknadearter som kommer in på gården eller i trädgården. har hemställt att mård och mårdhund tas med i denna uppräkning.Bakgranden till förslaget är att avskjutningen av mård har ökat från cirka 6000djur /82 till 16 500 djur /90. Ökningen beror pårödrävens tillbakagång genom att den har drabbats av skabb. Mården söker siginte sällan till byggnader och kan där orsaka stor skadegörelse. Mårdhundenförekommer ännu inte i något större antal i landet. Genom invandring frånFinland kan man dock räkna med att fasta bestånd kommer att utvecklas lokalt.Mårdhunden är inte önskvärd i den svenska faunan. Jag delar mot denna bakgrandJägareförbundets uppfattning att mård och mårdhund bör intas i det angivnalagrammet. Viltskadeutredningenhar föreslagit att ersättning för skada av dovhjort och kronhjort påjordbraksgrödor och trädgårdsodlingar samt för skada av älg påträdgårdsodlingar skall upphöra vid utgången av . Ersättning för skadaav älg på jordbraksgröda föreslås upphöra vid utgången av . Självgör jag följande bedömning. En av anledningarna till att införa ett gemensamt ersättningssystem för skada av dovhjort, kronhjort och älg var enligt prop. 1979/80:111 om ersättning vid viltskador m. m. att det borde vara avsevärt enklare för myndigheterna att ha enhetliga regler för de tre viltarterna. Det innebar enligt propositionen praktiska fördelar att inte behöva göra en prövning av vilken viltart som orsakat skadan i det enskil da fallet. Jag anser att förändringen bör genomföras än vad utredningen föreslagit. jakträttshavarnamöjligheten att minska viltstammarna till en acceptabel nivå. Jordbrakama fårerforderlig tid att vidta skadeförebyggande åtgärder. Trädgårdsodlarna måsteockså få rimlig tid för att genomföra skyddsåtgärder som exempelvis att sättaupp stängsel och flytta odlingar. Många företag odlar såväl trädgårds- som jordbruksgrödor.Det behövs även tid för att informera trädgårdsodlarna om de nya förhållandena. Jagföreslår mot denna bakgmnd att ersättning för skada på jordbraksgrödor ochträdgårdsodling av dovhjort, kronhjort och älg inte skall lämnas efterutgången av . Minaförslag i detta avsnitt innebär ändringar i jaktlagen. Bestämmelser omersättning för skada av vilt finns i förordningen (1980:400) om ersättning vidvissa viltskador, m.m. Mina förslag medför att förordningen kan upphävas. Debestämmelser som i fortsättningen behövs om ersättning för skada av vilt in i jaktförordningen. beslut i dessa ersättningsfrågor kani dag överklagas till kammarrätt. Domstolarna handlägger åriigen ett femtiotalsådana ärenden. Dessa ärenden bortfaller således, men ersätts som jag nyssredovisat av ett antal överklagningar om registrering av licensområden. 3.9 Viltskadefonderna och viltskaderegleringsfonden Mittförslag: Fällavgiftema för dovhjort, kronhjort och årskalv av älg avskaffas. länsvisa fonder som bildas av fällavgiftema för vuxen älg kan efterlänsstyrelsens bestämmande lämnas bidrag till administrationen av jakten ochtill viltvård, information och utbildning i viltvårdsfrågor. Dencentrala viltskaderegleringsfonden upphör . Länsstyrelsenskall efter regeringsbeslut med stöd av ett tidigare bemyndigande få ta ut enavgift för registrering av områden för älgjakt. Viltskadeutredningensförslag överensstämmer i stort med mitt. Utredningen har dock inte föreslagitatt fällavgiftema för årskalv av älg tas bort. Naturvårdsverkethar föreslagit att fällavgiftema för älgkalv slopas. Remissinstansernatillstyrker i allmänhet förslagen. Flertalet länsstyrelser har påtalat behovetav ökad ersättning för sina kostnader för älgadministrationen. Skälen för mitt förslag:För varje län utom för finns en viltskadefond som länsstyrelsenförvaltar. Fonden bildas av de avgifter som jägarna betalar för varje fälldälg, dovhjort och kronhjort. Fällavgif-ternas storlek bestäms avlänsstyrelsen. Ur viltskadefonden lämnas ersättning för skador som älg,dovhjort och kronhjort orsakat på jordbruksgröda eller trädgårdsodling. Bidragkan även lämnas till förebyggande av sådana skador. Fondmedlen används ocksåtill administration av jakten samt till viltvård, information och utbildning ijaktliga frågor. 4 1991/92. Viltskadeutredningenhar föreslagit att det inte längre skall tas ut någon Prop. 1991/92:9fällavgift för dovhjort och kronhjort. har det i medeltalfällts knappt 2 800 dovhjortar och knappt 500 kronhjortar. Fällavgiftema svarardärför för endast en ringa del av viltskadefondens inkomster. Mot bakgrund avmitt förslag om att ersättningama för skada av dovhjort och kronhjort skallupphöra delar jag utredningens förslag att fallavgifterna skall slopas. har föreslagit att fällavgifterna för älgkalv slopas. Förslagetbör leda till en önskvärd ökad avskjutning av älgkalv. Jag anser därför att detbör genomföras. Mitt förslag innebär således att fällavgift i fortsättningenskall erläggas endast för fälld vuxen älg. Viltskadeutredningenhar föreslagit att länsviltnämnden skall lämna forslag till fällavgiftensstorlek till den del avgiften avser ersättning för skador. Är länsviltnämndeninte enig bör enligt utredningen vid fastställandet av avgiftensärskilt beakta de synpunkter som framförts av representanterna för jägamasorganisationer i nämnden. Förslaget har väckt stark kritik från flertaletlänsstyrelser. Mitt förslag att ersättning för skada av jaktbart vilt intelängre skall lämnas innebär att det inte blir aktuellt med någon fördelning avfallavgiften mellan ersättning för skada och dess användning för andra ändamål.Därför bör även i fortsättningen fastställa fällavgiftemasstorlek. bör självfallet höra länsviltnämnden samt jägamas ochmarkägarnas organisationer i anslutning härtill. har fastställt att det årliga bidraget till administrationen avjakten i länet får vara högst . per fälld älg, dock sammanlagt högst200000 kr. Om älgavskjutningen i länet är låg får dock bidraget uppgå till merän . per älg, dock sammanlagt högst . Ettflertal länsstyrelser har tagit upp frågan om ökade resurser till länsstyrelsernasjaktadministration. har i en skrivelse tillregeringen hemställt att beslut om reglerför länsstyrelsernas rätt till bidrag för administrationen av älgjaktenändras. Administrationenav älgjakten är en viktig uppgift för länsstyrelserna. uttalade isamband med behandlingen av prop. 1986/87:58 om jaktlag, m.m. att det finnsskäl som talar för att t.ex. ansökningar om registrering av licensområden ochregisterhållning beläggs med en avgift (JoU 1986/87:15). bemyndigaderegeringen eller myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter omavgifter för älgjaktens administration. Jag delar uppfattning attdet bör införas en avgift för registrering och omregistrering av områden förälgjakt. Jag har för avsikt att i annat sammanhang återkomma till regeringen idenna fråga. Däremot anser jag att bidrag till de årliga kostnaderna förregisterhållning liksom för tilldelningsbesluten även i fortsättningen börlämnas från viltskadefonden. Förlänen finns en gemensam regleringsfond, viltskaderegleringsfonden, vars syfte bl. a. är att balansera eventuella underskott i länens viltskadefon der. Viltskaderegleringsfonden tillförs medel från viltskadefonderna. Överföringens storlek bestämmer regeringen. medelhar främst använts för bidrag till älgforskningen och Prop.1991 /92:9 för att täcka uppkomna underskott i viltskadefonden i länsamt för bidrag till verksamhet. har föreslagitatt viltskaderegleringsfonden skall upphöra. Denya principer om ersättning för skada av vilt som jag förordat bör leda tillatt något underskott i viltskadefonderna inte längre uppkommer. Något tillskottav medel till viltskaderegleringsfonden kommer därför inte att behövas. Demedel som överförs från viltskadefonderna till viltskaderegleringsfondenbör i fortsättningen överföras till jaktvårdsfonden. Bidrag till de ändamålsom i övrigt utgår ur viltskaderegleringsfonden bör i fortsättningen utgå urjaktvårdsfonden. Jag delar därför utredningens uppfattning attviltskaderegleringsfonden kan upphöra. Fonden bör kunna upphöra efter år 1994då ersättning för skada av vilt i princip inte längre kommer att lämnas. Denbehållning som då finns i viltskaderegleringsfonden bör överföras tilljaktvårdsfonden. Minaförslag om nya principer för bidrag till förebyggande av skada av vilt och omersättning för sådan skada medför att viltskadefonden delvis får en annanfunktion än . För att bättre ange fondens funktion bör den byta namn efterår 1994. Bestämmelser om viltskadefonderna och viltskaderegleringsfonden finnsi förordningen (1980:400) om ersättning vid vissa viltskador, m.m. Jag har iavsnitt 3.8 förordat att förordningen upphävs. Bestämmelser om de länsvisafonderna bör i fortsättningen tas in i jaktförordningen. Ienlighet med vad jag nu anfört har inom jordbmksdepartementet upprättatsförslag till lag om ändring i jaktlagen (1987:259). Pågrund av frågans beskaffenhet skulle lagrådets hörande enligt min mening saknabetydelse. Jaghemställer att regeringen föreslår 1.att anta förslaget till lagomändring i jaktlagen (1987:259), 2.att godkänna de riktlinjer förförändringar av bidrags- och avgiftssystemet för viltskador som jag har angett(avsnitt 3.8 och 3.9). 7 Beslut Prop. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta de förslag som föredraganden har lagtfram. Sammanfattning av betänkandet (SOU 1990: 60) Skadaav Prop. 1991/92:9 vilt, avgivet av utredningen om ersättning vid vissa Bilaga 1 Minaförslag i detta betänkande innebär att målsättningen från samhällets sida närdet gäller vården av älg-, krön- och dovhjortstammarna under de närmaste årenbör vara att reducera stammarna lokalt och få en bättre balans i fråga omskador på skog och jordbraksgröda. Detta bör ske genom en ökad avskjutning,mindre detaljreglering av jakten och ett större lokalt ansvarstagande förskötseln av stammarna. Viltskadomapå skog och jordbraksgrödor har områdesvis ökat kraftigt . Dettaberor särskilt på älgstammens utveckling. En rad ekologiska och biologiskafaktorer är givetvis av vikt i denna utveckling. Men också den viltvård sombedrivs är av betydelse. Samhällets målsättning om balans mellan å ena sidanviltstammarnas storlek och å andra sidan markemas förmåga att föda viltet har ivissa områden inte uppfyllts. Detta konstaterade också riksdagensjordbraksutskott när förslaget till ny jaktlag behandlades i (JoU1986/87: 15). Sedan gjorde sitt uttalande om målen förviltvårdspolitiken har, enligt min bedömning, framför allt älgskadorna på vissahåll snarare tenderat att öka än minska, trots en ökad avskjutning. Det krävsdärför en kraftansträngning för att nå den ovan nämndabalansen. Huvudsyftet bör vara att bringa ner älgstammen till en nivå som ärförenlig med målsättning för viltvården. Beskattningen av krön- ochdovhjortsstammarna bör också skärpas i syfte att kraftigt minska skadoma. Idenna process måste både markägare och jägare medverka. En målinriktadutbildning och information till markägare och jägare bördärför genomföras för att nå målsättningen. Även myndigheterna kan genom sinabeslut medverka till att en bättre balans i viltstammarna kan uppnås. Bådemarkägare och jägare skall ges bättre möjlighet än att ta ett störreansvar för en ökad avskjutning . Detta är enligt min meningsärskilt motiverat av de stora lokala variationerna i viltstammama inom landet.I norrlandslänen bör berörda länsstyrelser ta ansvar för att ett brettsamarbete kommer till stånd i fråga om de problem som orsakas av älgensvandringsbeteende. Isyfte att öka det lokala ansvaret för jakten föreslår jag att det fr.o.m. 1992öppnas möjligheter att registrera områden av en viss minimistorlek somälgskötselområden där jägarna/markägarna själva får avgöra det antal älgar somfår fällas. På sådant område bör finnas en enkel skötselplan för älgstammen. 1samma syfte föreslår jagen generell förlängning av jakttiden för älg, krön- ochdovhjort samt rådjur och större möjligheter att bedriva skyddsjakt. Vid jakt påkronhjort bör en kombination av licensjakt inom särskilda kronhjortsområden ochallmän jakt utanför dessa tillämpas. För jakt på dovhjort är mitt förslag attenbart allmän jakttid prövas. Jag föreslår också attmöjligheterna att få ersättning för älgskador på trädgårdsodling upphör den . Ersättning för skada av älg på jordbruksgrödor och skog bör upphöra helt fr. o. m. . Intill dess att ersättningssystemet avvecklas bör en större restriktivitet tillämpas vid 53 ersättningav skada på jordbraksgröda. 1991/92:9dock bidrag till omplantering av älgskadad skog kunna ges till enskilda Bilaga 1 skogsbrakare med mindre markinnehav. Ett villkor bör vara att detta ären följd av älgskador som inträffat . Möjlighetenatt få ersättning av medel från fallavgifter vid skador av dov- och kronhjortpå jordbraksgrödor eller på trädgårdsodlingar bör också upphöra från den 1januari 1992. Föratt ge jordbraksarrendatorer utan jakträtt ökade möjligheter att skydda sig motskador av jaktbart vilt föreslås en ändring i jaktlagen som stärker arrendatoremasställning. Förnärvarande bedömer jag det inte vara möjligt att införa något försäkringssystemmot skador på jordbraksgrödor eller trädgårdsodlingar av älg, dov- ellerkronhjort. Bidragur viltskadefondema skull kunna lämnas även i fortsättningen till förebyggandeåtgärder mot älgskador. Ett organiserat samråd bör ske lokalt ijaktvårdskretsama mellan jägare och företrädare för jord- och skogsbraket. Hurman ser på skadebilden bör framgå av den älgskötselplan som bör finnas hosvarje jaktvårdskrets. Planen bör regelmässigt redovisas till länsviltnämnden. Naturvårdsverkethar lämnat förslag till regeringen om en förenklad administrationav älgjakten. I likhet med tror jag att administrationen avälgjakten kan bantas avsevärt genom enklare mtiner. Däremot är jag inte bereddatt ställa mig bakom verkets förslag om ändrade principer för övergången frångenerell tilldelning till licenjakt eller förslaget om fri kalvjakt. Mittförslag är att övergångstiden för områden som är registrerade för generelltilldelning förlängs och att utvecklingen följs och utvärderas innan någraändringar sker av de principer som tidigare lagt fast. Vissa beslutom ersättning av viltskador bör delegeras från tilllänsstyrelsen. Somen följd av mina tidigare förslag bör viltskaderegleringsfonden kunna avvecklasfr. o. m. . Fondens funktioner kan övertas av jaktvårdsfonden.En fallavgift skall enligt mina förslag även i fortsättningen betalas förvarje älg som fälls. För dov- och kronhjort skall emellertid inte någonfallavgift betalas. Fällavgifterna skall, föratom den fasta avgiften sombeslutas av regeringen, även täcka de utbetalningar från de länsvisaviltskadefondema som skall göras enligt viltskadeförordningen. Som en följd avatt ersättningen för viltskador kommer att minska bedömer jag attnivån på fallavgifterna också kan minska. Enutvärdering av resultaten av de i utredningen sammantaget föreslagnaåtgärderna bör göras . Ansvariga för uppföljningen bör varanaturvårdsverket tillsammans med i samråd med lantbraksstyrelsen. lagförslag Prop- i99i/92:9 Bilaga 2 Förslag till Lag om ändring i jaktlagen (1987:259) Härigenomföreskrivs att 23 § jaktlagen (1987:259) och punkten 5 iövergångsbestämmelserna till lagen skall ha följande lydelse. 23§ Under de tider som regeringen föreskriver får 1.den som bor på en gård ellerhar en trädgård men saknar jakträtt där döda eller fånga och behålla följandedjur som kommer in på gården eller i trädgården: vildsvin, räv, grävling,iller, mink, , vessla, ekorre, vildkanin, mullvad, sorkar, lämlar,råttor, skogsmöss, husmus, duvhök, sparvhök, kråka, råka, kaja, skata, björktrast(snöskata), gråsparv eller pilfink, 2.den som har en handelsträdgård,anläggning för yrkesmässig fraktodling eller plantskola men saknar jakträttdär döda hare, om det behövs för att förhindra skador på träd ellerträdplantor; därvid skall djur som dödats tillfalla jakträttshavaren, 3.den som innehar men saknarjakträtt där fånga vildkanin och behålla de fångade djuren. Om det på grund av ett viltbestånds storlek finns risk för skador påJordbruksgrödor, kan efter ansökan av Jordbruksar-rendator medgehonom rätt till Jakt efter sådant vilt för att förebygga eller minska sådanrisk (skyddsjakt). Djur som dödats tillfaller markägaren ellerJakträttshavaren, om inte annat har avtalats. Har älg orsakat skada på yrkesmässiga odlingar eller på skog inomsärskilt av registrerade större licensområden (älgskötselområden)får älg Jagas i direkt anslutning till odlingen den 16 augustiden28 (29) februari. Regeringenfår medge att jakt efter björn, varg, järv, lo eller säl bedrivs på annansjaktområde. Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från förstastycket. Övergångsbestämmelserna till jaktlagen (1987:259), punkten 5. 5.Inom område, som 5. Inom område, som jakt har registrerats med stöd av års jakt harregistrerats med stöd av 13 § jaktstadgan (1938:279) som 13 § jaktstadgan (1938:279) som älgjaktsområde utan att vara licens- älgjaktsområde utanatt vara licens område, får älgjakt ske enligt äldre område, får älgjaktske enligt äldre bestämmelser tills vidare, dock bestämmelser tills vidare, dock längst till utgången av . längst till utgången av . Dennalag träder i kraft . Sammanställning av remissyttranden över betänkandet Prop. (SOU 1990:60) Skada av vilt, avgivet av utredningen om Bilaga 3 ersättning vid vissa viltskador Efterremiss har yttranden över betänkandet lämnats av , trafiksäkerhetsverket,lantbraksstyrelsen, , domänverket, kammarkollegiet,statskontoret, , , länsstyrelsernasorganisationsnämnd (), hovrätten för , statensveterinärmedicinska anstalt (SVA), (), skogs-och jordbrakets forskningsråd (), samtliga länsstyrelser utom länsstyrelseni , kyrkokommunala egendomsnämnden i stift, kyrkokommunalaegendomsnämnden i . Centralorganisationen , Jägarnasriksförbund-Landsbygdens jägare. (),Samrådsgruppen för arrendatorsför-eningama på och kring sydsvenska höglandet.Skogsindustrierna, . (), jordbraksarrendatorers förbund (SJA),och (). Kammarkollegiethar bifogat yttranden av egendomsnämndema. Fleraav länsstyrelsema har bifogat yttranden från länets lantbraks-nämnd,skogsvårdsstyrelse, länsviltnämnd, länsjaktvårdsförening eller distriktsorganisationav Jägarnas riksförbund-Landsbygdens jägare. i harbifogat yttrande från . i harbifogat yttrande från Skogsägarna Västerbot-ten-Örnsköldsvik. Vägverket:Betänkandet innebär att målsättningen från samhällets sida när det gällervården av älg-, krön- och dovhjortsstammarna bör varaatt reducera stammarna lokalt och få en bättre balans i fråga om skador på skogoch jordbraksgröda. Detta bör ske genom en ökad avskjutning, mindredetaljreglering av jakten och ett större lokalt ansvarstagande för skötseln avstammarna. Vägverketsuppfattning är att de föreslagna åtgärderna är positiva även för att minska deskador som viltet orsakar i trafiken. Åriigeninträffar på det statliga vägnätet ca 23000 polisrapporterade viltolyckor.Fördelningen är ca 5000 olyckor med älg, 15000 med rådjur samt 2 800 med ren. Ca10% av älgolyckorna medför personskador medan skadeföljden i ren- ochrådjursolyckor är lindrigare. omkom 9 personer resp. skadades 929personer i olycka med vilt. Deåtgärder som som väghållare gör för att minska viltolyc korna är framför allt viltstängsel och röjning. Vår uppfattning är dock att trafiksäkerhetsarbetet måste bedrivas utifrån en helhetssyn varför samord- 56 ningmed viltvårdande myndigheter och organisationer är både önskvärd Prop.1991/92:9 och nödvändig. Våruppfattning är därför att i diskussionen kring viltets skadeverkningar skalläven trafikolyckorna vägas in som ett underlag för beslut om åtgärder etc. Ensamordning med väghållaren på regional nivå är lämplig. Vägverketnoterar slutligen att diskussionen kring rådjurets skadeverkningar ärbegränsad i betänkandet. Sett ur trafiksäkerhetssynpunkt är rådjursolyckornabesvärande och därmed även trafikanternas otrygghetskänsla stor. Vägverketsuppfattning är att denna aspekt bör ges en större tyngd i betänkandet. Trafiksäkerhetsverket:Betänkandet behandlar förslag vars detaljer ligger utanför verketskompetensområde att bedöma. Verket avstår därför ifrån att kommenterabetänkandet i detta avseende. Verketvill i sammanhanget fästa uppmärksamheten på att det inträffar olyckormed deltagande av vilt och motorfordon. För att komma till rätta med dessaproblem krävs av väghållarna åtgärder såsom siktröj-ningar och viltstängsel. fall det senare medför avsevärda kostnader. En intensifierad avskjutningskulle enligt verkets mening bidraga till att viltstammen minskar och att antaletolyckor minskas. Lantbruksstyrelsen:Lantbraksstyrelsen delar uppfattningen att målsättningen bör vara en bättreanpassning mellan viltstammarnas storlek och de skador de orsakar. Nuvarandesystem för att reglera jakten har uppenbarligen brister i detta avseende,främst i fråga om älg. I den mån en bättre anpassning erhålls innebär det ettminskat behov av att på olika sätt reglera viltskador. Tanken bakom förslagenatt jägare och markägare skall ges bättre möjlighet och kanske också tvingasatt ta ett större ansvar för nämnda anpassning är god. Förslagen innebäråtminstone i fråga om ersättning av skador förenklingar.