prop · GF03100 · 1991-12-31 00:00:00 — Arbetshandikappadehar stora svårigheter på arbetsmarknaden också när efterfrågan på arbetskraftär hög. I det rådande arbetsmarknadsläget har antalet arbetshandikappade somplaceras i arbete eller utbildning fortlöpandesjunkit. Svårighetema att få till stånd arbetsplaceringar när de lediga platserna är få måste kompenseras med flerutbildningsplaceringar, så attarbetshandikappade sökande kan ha en starkare ställning och bättre konkurrenskraftnär arbetskraftsefterfrågan åter ökar. En rad arbetsmarknadsåtgärder är förbehållnasökande med arbetshandikapp. Mendessa sökande måste också få del i den betydande ökning av åtgärdsvolymen, som skett och som står till budsför hela grappen arbetslösa. De fårinte trängas undan eller prioriteras mindre högt när det totala antaletarbetssökande ökar. I enlighet med propositionen med förslag om tilläggsbudget 1 till statsbudgeten för innevarande budgetår harriksdagen anvisat 275milj.kr. till lönebidrag för arbetshandikappade. Denna förstärkning kvarstår även /93. Med ökade resurser och genom införandet av flexibla lönebidrag börbetydligt fler arbetshandikappade kunna beredas arbete. (S 1988:03) har ibetänkandet (SOU 1991:46) Handikapp,välfärd, rättvisa lagt fram förslag bl. a. om sysselsättning och arbeteför arbetshandikappade. Remissbehandlingen av betänkandet har avslutats. Ett försämrat arbetsmarknadsläge innebär enpåtaglig risk för långa arbetslöshetstider. De åtgärder som vidtas förde arbetssökande, och då särskilt för demmed en redan svag ställning, skall inte bara förbättra de sökandes föratsättningar på arbetsmarknaden utande måste också inriktas på att förhindra långtidsarbetslöshet och utslagningfrån arbetslivet. Långtidsarbetslöshet passiviserar den arbetslöse ochförsvårar en återgång i arbete och måste därför motverkas innan den hinneruppstå. Det gäller därför att kraftfullt och selektivtinrikta de arbetsmarknadspolitiska åtgärdema så att de arbetssökandeinte löper risk att hamna i långvarigarbetslöshet. Ambitionen måste vara att ett arbete eller en åtgärd skallkunna erbjudas inom ett fåtal månader från arbetslöshetens början. Detta ställer krav på ett målmedvetet ochintensivt arbete från arbetsförmedlingens sida men också på en aktiv medverkanav den sökande. För dem som redan har blivit långtidsarbetslösamåste ansträngningarna öka så att de snabbare kan återgå iarbete. Denna grapp kan 1 vara i behov av åtgärder som intekan erbjudasav arbetsförmedlingen. 1991/92:100 är därför viktigt attförmedlingen har ett väl utvecklat samarbete med Bil. 11 andra myndigheter somkan erbjuda kompletterande insatser. Hälften av arbetskraften utgörs av kvinnor.Intemationelk är det unikt. Det innebär emellertid inte att förhållandena påden svenska arbetsmarknaden är jämställda. Kvinnorna arbetar på enbegränsad del av arbetsmarknaden och inomett begränsat antal yrken. Många återfinns inom den offentliga sektom. Landetsekonomiska situation medger inte en fortsatt expansion av offentligsysselsättning. Den nödvändiga strakturomvandlingen i både stat, kommuner ochnäringsliv kan komma att beröra grapper för vilka risken för arbetslöshettraditionellt varit låg. Det innebär attmånga arbetssökande måste vidga sina perspektiv till nya yrkesområden. Genom målmedvetna väglednings- och utbildningsinsatser kan unga och vuxna kvinnor ges kunskap ochkompetens för ett brett antal yrken. Det stärker kvinnomas ställning påarbetsmarknaden i allmänhet och motverkarden höga andelen tidsbegränsade anställningar och deltidsarbetslöshet. Det är angeläget att länsarbetsnämnderna ocharbetsförmedlingen utnyttjar alla de instrament som står tillförfogande, och aktivt samverkar medparterna, för att jämstäUdhet i arbetslivet skaU uppnås. Sammanfattningsvis skall följande riktlinjergälla för det kommande budgetåret: Arbetslinjen innebär insats av en rad olikaaktiva arbetsmarknadspoli tiska åtgärder. I första hand skallden arbetslöse få hjälp med att söka arbete. Det kan ske genomplatsförmedling och s. k. jobb-sökar-aktivite ter. Saknar den arbetslöse lämplig utbildning kan han eller hon erbjudas arbetsmarknadsutbildning. För personer som hotas av långtidsarbets löshet finns möjlighet till placering i beredskapsarbete. Kontantstöd till långtidsarbetslösa skall endastanvändas i sista hand. Utsatta grupper skall prioriteras Ungdomarna måste ges ökaduppmärksamhet för att förhindra att arbetslöshetenför denna grapp ökar ytteriigare. Jobb-sökar-aktiviteter, utbildning ochutbildningsvikariat skall i ökad utsträckning erbjudas ungdomarna. Särskildainskolningsplatser skall vara en sista utväg för att ge ungdomaraa enmeningsfull sysselsättning. Arbetshandikappade skall i ökadomfattning få del av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Ansträngningaraaför att flyktingar och andra invandrare skall få arbete måste fortsättai oförminskad omfattning. Långtidsarbetslöshetenmåste förhindras och redan långtidsarbetslösa måste få hjälp attsnabbare återgå i arbete. Jämställdhetenskall öka Prop.1991 /92: 100 Deintensifierade insatserna för att bryta den könsuppdelade arbetsmarknadenskall fortsätta. Deförslag som jag nu kommer att redovisa är inriktade på alt uppnå dessahuvudmål. Förslagen innebär att de omfattande resurser som arbetsmarknadsverket erhållit för innevarande budgetår,vilka uppnåddes genom de storaresursförstärkningar som föreslogs i propositionen om tilläggsbudget 1 till statsbudgeten för /92, kommer attbibehållas under nästa budgetår. Mina förslag innebär bl.a. en fortsatt satsningpå jobb-sökar-aktiviteter enåtgärd som visat sig kunna ge utomordentligt goda resultat. Resurser bör tilldelas AMS så att de jobb-sökar-aktivitetersom har påbörjats under dettabudgetår kan fortsätta även under nästa budgetår. Dessutom bör ytterligaremedel anvisas för att förstärka och intensifiera jobb-sökar-aktiviteternaför ungdomar i åldem 20 . Utvärderingar av jobb-sökar-aktiviteter somutförts av AMS visar inte bara att deltagarnas arbetslöshetstider förkortas,utan också att deltagama snabbare kan påbörja en åtgärd. Utvärderingarnavisaratt närmare hälften av deplatser som tillsätts med personer som deltagit i jobb-sökar-aktiviteter inte hade anmälts till förmedlingen eller utannonserats på annat sätt. Jag har beräknat att de resurser som jag nuföreslår kommer att motsvara mellan135000 och 140000 personer i s.k. konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiskaåtgärder, dvs. främst arbetsmarknadsutbildning, beredskapsarbete och inskolningsplatser, vilket innebär av arbetskraften. Vidare kommer 3000 personer ytterligareatt kunna få del av Sysselsättningsskapandeåtgärder för arbetshandikappade. Målsättningen bör emellertid vara att totalt försöka ge fler personer utbildningeller annan åtgärd för de tillgängliga resurserna. Förslagen innebär en fortsatt satsning påförmedling och på utbudssti-mulerandeåtgärder som utbildning och yrkesinriktad rehabilitering. Det smkommer på AMS att utifrån behoven ochföratsättningarna på arbetsmarknaden i sista hand avgöra hur medlen bäst skallanvändas. Mina beräkningar utgör ett underlag och inte preciserade mål förarbetsmarknadsmyndigheten. Beräkningarna speglar dock de prioriteringar jaganser skall vara vägledande. Utöver anslagsframställningen från AMS har ettantal skrivelser kommit in till regeringen angående förstärkning av dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna. De förslag från AMS och andra somjag inte tar upp i det följande har jag inte funnit anledning att tillstyrka. 2 1991/92. 2 Arbetslivsfrågor Prop.1991/92: lOO 11 Den aktuella utvecklingen Utvecklingenpå arbetsmarknaden med en omfördelning från tillverkning till tjänsteroch en rationalisering och automatisering har inneburit attarbetsmiljösituationen förändrats för många arbetstagare. Trots denförändring som pågår inom arbetslivet finns det fortfarande många utsatta arbetsmiljöer med risk för ohälsaför de anställda. Föratom stora skillnader mellan yrkesgrapper råder ocksåstora skillnader mellan kvinnor och män, även inom samma yrke. De storariskgrapperna finns alltjämt inom de traditionellaindustriarbetaryrkena. Vissa grapper inom vård,service och transport är också starkt utsatta. Arbetsmiljöns betydelse förhälsan har utförligt behandlats av arbetsmiljökommissionen, som fann betydande skillnader i hälsa och risk för skadormellan olika yrkesgrapper. Den tekniska utvecklingen inom industrin har intealltid lett till breddade arbetsuppgifter eller organisatoriskaförändringar som gett flertalet av de anställda mer utvecklande arbetsuppgifteroch ökat eget ansvar. Flera undersökningar t.ex. av statens industriverk1991, (numera ), tyder tvärtom på attdet har skett en ökad polarisering inom vissa delar av industrin.Lågkvalificerade arbeten på koflektivsidan har tenderat att öka, som främst tjänstemannaarbeten kräverhögre kvalifikationer. Resultatet har i många fall blivit en hög grad avarbetsuppdelning och ensidigaarbetsmoment. Problemen i form av bl. a. uppskravad arbetstakt, utarmningav arbetet, monotona och ensidiga arbetsrörelser bidrar bl. a. till uppkomstenav belastningsskador. Många av dessa skador finns inom kvinnodomineradearbeten. Kvinnliga industriarbetare blir också ofta kvar i monotonastyrda arbeten med förhöjda skaderisker och hög sjukfrånvaro. Det finns en betydande samsyn om vad somkännetecknar en ur fysisk och psykisksynvinkel god arbetsplats. Vad gäller medlen och metoderna atl skapasådana arbetsplatser är kunskapema emellertid inte lika stora. Dessa kunskaperbehöver utvecklas. Del finns en ökad insikt bland företag ochförvaltningar om sambandet mellan enförbättrad arbetsorganisation och utveckling av personalens kompetens åena sidan och ökad produktivitet å den andra. Produktivitetsdelegationen (1 1989:02) har i sitt nyligenpresenterade slutbetänkande (SOU 1991:82) Drivkrafter för produktivitetoch välstånd konstaterat att en modernarbetsorganisation, vidgad kompetens och utökat ansvar för de anställda är några av de viktigasteföratsättningarna för snabb produktivitetstillväxt. Genom de ändringar som gjorts iarbetsmiljölagen har frågor om teknik,arbetsorganisation och arbetets innehåll samt den enskildes inflytande i arbetet lyfts fram. Vidare har betydelsenav ett systematiskt arbetsmiljöarbete kopplat till verksamhetenbetonats. Arbetslivsfondenmedverkar till förnyelsearbetet som pågår inom ar betslivet. Fonden stöder insatser för att förbättra och förnya arbetsplatser genom åtgärder som stärker det förebyggande arbetsmiljöarbetet och för bättrar produktiviteten. Arbetslivsfonden utgör även en plattform för att ' genom olika former av insatser stärka rehabiliteringen av arbetsskadade. Utveckling avsjukfrånvaro och arbetsskador Prop.1991/92:100 Under1980-talet har det s. k. ohälsotalet - dvs. det genomsnittliga antalet dagar per försäkrad som ersatts med sjukpenning,arbetsskadesjukpenning ellerförtidspension/sjukbidrag - ökat kraftigt. bröts emellertid dennatrend. Skillnadenmellan kvinnor och män vad gäller ohälsotalet har ökat . År1990 var ohälsotalet för kvinnor, vilket kan jämföras med 40,9 dagarför män. Efter att ha sjunkit under lågkonjunkturen vid1980-talets början ökade den genomsocialförsäkringen ersatta sjukfrånvaron mycket kraftigt . Sjuktalet, dvs. antaletersatta sjukpenningdagar per sjukpenningförsäkrad, ökade från 18,4 till25,3. I denna ökning ingår också effekternaav timsjukpenningreformen som genomfördes . Under de tvåsenaste åren har även denna utveckling bratits och sjuktalet uppgick . En betydande del av sjuktalsökningen ligger på långtidssjukfrånvaron, som svarar för en allt störredel av sjukfrånvaron. Det finns stora skillnader i sjukfrånvaro mellanolika yrkesgrapper. Analyser frånriksförsäkringsverket visar att en relativt stor del av dessa skillnader berorpå monotona arbeten och ensidiga rörelser i arbetet. Såväl män som kvinnor somständigt utför ensidiga rörelser löper nästan dubbelt så stor risk att drabbas av långvarigsjukfrånvaro som de som aldrig eller bara har sådanaarbetsuppgifter. Kvinnorna stårför två tredjedelar av den ökade sjukfrånvaron . Kvinnornas sjuktal uppgick till 27,7dagar jämfört med för män. ökade antalet anmäldaarbetsskador kraftigt beroende på enökning av rapporterade belastningsskador. Denna trend tycks nu har bratitsoch har antalet i stället minskat. Antalet anmälda arbetsolyckor uppgick år 1990till ca 94000 mot 1988. Männen svarar fortfarande för treIjärdedelar av alla anmälda arbetsolyckor men andelen kvinnor tenderar att öka. Den totalt settdominerande olycksfallstypen är överbelastning av kroppsdel. Anmälningarna av belastningsolyckorna har ökat under 1980-talel för båda könen. Männens olycksfallsfrekvensför belastningsolyckor är ungefär40% högre än kvinnornas. har även anmälningarna avbelastningsolyckor minskat. Övriga olyckor har minskat successivt , föratom maskinolyckorna, somvisar en tendens att öka för kvinnor. Den kraftiga ökningen av antalet anmäldaarbetsskador har nästan helt berott på ökningen avantalet anmälda arbetssjukdomar, som till övervägande delen består av belastningsskador.Sedan början av 1980-talet och fram har antalet rapporterade fall nästan tredubblats (från närmare 1982 tifl 58000år 1988). Ökningen har varit störrebland kvinnor än bland män och kvinnorna har en något högrefrekvens än männen. Ävenarbetssjukdomarna har minskat . anmälda arbetssjukdomar uppgick år1990 till 50000. Av dessa var tre fjärdedelar belastningssjukdomar.Bland kvinnoma var andelen så hög Prop. 1991/92: 100 som . Dessa sjukdomarresulterar i betydligt längre sjukfrånvaro än Bil. 11 övriga arbetssjukdomar,med i medeltal per fall. Den skadetyp som relativt sett ökat mest underdenna period är de psykosocialtorsakade skadoma. Dessa är dock förhållandevis få till antalet, ca 2000 anmälda fall . En bidragande orsak till det ökande antaletanmälda arbetsskador torde vara utvecklingen av rättstillämpningen,vilket gjort att många skador är ersättningsberättigade, som inte var detvid systemets införande. Benägenheten attanmäla skador har också ökat. Det nuvarande systemet för arbetsskadeförsäkring ger enligt min meningotillräcklig stimulans för arbetsgivarenatt upprätthålla en god arbetsmiljö som incitamenten till aktiv rehabilitering är för svaga.Regeringen har därför beslutat att tillsätta en utredning omarbetsskadeförsäkringen. Denna skall syfta till att skapa ett bättre fungerande system för de anställdasförsäkringsskydd vid arbetsolyckor och arbetssjukdomar. Denfaktiska arbetstiden fortsatte att öka även , om än i långsammare takt än under 1980-lalet. Antaletarbetade timmar ökade med1,1990, vilket motsvarar en ökning på . Motsvarande ökningstaktmellan var . Det är fortfarande kvinnorna somsvarar för ökningen. Enligt var den faktiskagenomsnittliga arbetstiden för männen och 33,7timmar 1990. Under våren 1991tillkallade dåvarande arbetsmarknadsministern en särskild utredare (1991:01)för att undersöka om mer flexibla regler för arbetstid och semester går att föra in i svensk lagstiftning. tillkännagav i sittbetänkande 1989/90: AU21 attregeringen borde återkomma till med förslag tilländring av reglerna för densemesterlönegrundande frånvaron. Utredaren av de flexibla arbetstidsreglerna fick därför även iuppdrag att se över dessa regler för att kartlägga om den åsamkar små företagoproportionerligt stora kostnader. Utredaren skulle därefter utan attinskränka löntagarnas rätt till ersältningföreslå ändringar i regelsystemet. Förslag som avser denna del av utredningen har lämnats i betänkandet (SOU1991:109) Semesterlöneförsäkring för små företag. Utredarens förslag gäller arbetsgivare varssammanlagda lönekostnader under ettkalenderår inte beräknas översliga 60 gånger det för året gällande basbeloppet. Sådana arbetsgivare skall kunnaförsäkra sig hos den allmännaförsäkringskassan. Försäkringen skall ersätta semesterlön som uppkommit under semesteriönegrundande frånvaro enligt17§ semesterlagen (1977:480).Förslaget har utformats efter förebild av bestämmelsen i den nya lagen (1991:1047) om sjuklön som innebär attsmå företag kan skydda sig motogynnsamma effekter av sjuklönereformen genom att teckna en försäkringmot kostnader för sjuklön. Betänkandet är utsänt på remiss. Utredningens återstående arbetesom behandlar flexibel arbetstid, be- 20 räknas vara avslutat under våren1992. Den I juli 1990trädde en tidsbegränsad lag (1990:631) om avvikelser Prop. 1991/92: 100 frånvissa bestämmelser i semesterlagen (1977:480) i kraft. Enligt denna Bil. 11 lag, som gäller till utgången av , kanen arbetstagare avstå från desemesterdagar som överstiger , om arbetsgivaren och arbetstagarenär överens om detta. Arbetstagaren erhåller då föratom sin sedvanliga lönsemesterlön för . 1 den proposition (1989/90:150 bil. 5) somföregick nämnda lagstiftning angavs att effektema av åtgärderna borde följasupp. Därefter borde en förlängning av lagen prövas. Lagen kom till i ett läge då det rådde stor brist på arbetskraft. Ijuni 1990 informerades hushållen om lagen. I en enkät somSCB genomförde på uppdrag avregeringen genom tilläggsfrågor till tillfrågades 4068 anställda personer om de kände tillmöjligheten att arbeta på semestern och om de hade utnyttjat dennamöjlighet. av detillfrågade uppgav att de kände till möjligheten. av dem som kände till möjligheten hade ocksåutnyttjat den, vilket motsvarar knappt2% av alla tillfrågade. Eftersom det var så få som arbetade på semestern är detsvårt att dra några säkra slutsatser av underlaget och nedbrytning påolika kategorier kan ske endast i undantagsfall. Dock uppgav en majoritet av dem som arbetat på semestern att detta skedde påderas eget initiativ (mot ).De flesta () arbetade . 1 företag med högst fyra anställda var kunskapenom lagen mycket liten. kände till den mot i företag med 100-199 anställda, men lagen utnyttjadesändå något mer i de minsta företagen. Hur lång semester man hade rätttill påverkade inte om man arbetade på semestern eller ej. Lagen upphör vid utgången av och fråganfår prövas på nytt i samband medbehandlingen av utredningen om mer flexibla regler för arbetstid ochsemester (1991:7). 1990/91:69 om arbetslivsforskningens organisation m.m. angavs attforskningsorgan och myndigheter inom arbetslivsområdet sprider information omsina resultat var och en för sig och att det säkerligen finns effektivitetsvinsteratt hämta på en samordning. Den dåvaranderegeringen uppdrog därför i febraari 1991 åt RRV att i en första etapp kartlägga informationsflödet inom arbetslivsområdet.Kartläggningen skulle visa på de kritiska punktema inom informationsområdetnär det gäller spridning och tillämpning av befintlig kunskap. RRV redovisar isin rapport (Fv 1991:5) Informationsverksamheten inom arbetslivsområdet fyra problemområden, som vart och ett innebär ett antal kritiska punkter som kommit fram under granskningen. Det första handlar om den modell för informationoch utbildning på arbetslivs området som dominerade och som är aktuell trots den utveckling som har ägt ram.Problemområdena två och tre rör hinder som har att göra med bristande integrering av arbetsmiljöfrågoma. Det Qärde problemområdet rör oklarheter i roll- och uppgiftsfördelningen mellan regeringen, arbetsmarknadens parter och berörda myndigheter, 21 som verkar hämmande på eneffektivare kunskaps- och informationsför- Prop. 1991/92:100 medling. RRV:s rapport harremissbehandlats och frågoma bereds i . Enarbetsgrapp inom har i rapporten (Ds 1991:45) Personalekonomiskredovisning - förslag tilllagstiftning, lämnat förslag till enlagreglering med krav på personalekonomisk redovisning. Personalekonomiska redovisningar skall ses som ett medel attlyfta fram frågor om personalekonomi som underlag för strategiskaöverväganden och beslut om investeringar i personal och arbetsmiljö. Arbetsgrappen föreslår att företag, statligamyndigheter, kommuner och landstingmed mer än 100 anställda skall lämna en personalekonomisk redovisning i anslutning till den ekonomiska redovisningen. Lagregleringen skall enligt förslaget ske i form av tilläggtill gällande lagar om ekonomisk redovisning inom privat och offentligverksamhet. Förslaget har remissbehandlats och bereds iarbetsmarknadsdepartementet. Dencentrala och de regionala arbetslivsfondemas verksamhet påbörjades . Stöd till förnyelsearbete i arbetslivet har kommit igång i stor omfattning. Den centralaarbetslivsfondens styrelse har godkänt branschprogram som täcker helaarbetsmarknaden. Programmen, som har utarbetats av partema päarbetsmarknaden, utgör riktlinjer för detviktiga samarbetet mellan fonden och branscheraa. Den centrala arbetslivsfondenhar lämnat en berättelse och årsredovisning om fondens verksamhet /91. Den centrala ochde regionala arbetslivsfonderaa har t.o. m. november beviljat närmare2,som bidrag omfattande drygt 3200 arbetsplatsprogram.Programmen berör ca 885000 anställda, dvs.omkring 20% av arbetskraften. Fördelningen mellan berörda kvinnor ochmän är resp. . Beviljadebidrag fördelade på åtgärd Den privatasektora har erhållit av de beviljade bidragen, varav de små företagen (färre än 50 anställda)har erhållit . Återstoden, ca 22 , har gått till den offentligasektora. Den största andelen bidrag har Prop. 1991/92:100 gått till verkstadsindustrin. För att nå de små företagen gör arbetslivsfondensärskilda insatser. Det är enligt min mening utomordentligt viktigt attfonden aktivt söker upp små företag och arbetar obyråkratiskt. Den centrala arbetslivsfonden har under undersenare delen av påbörjat ett uppföljnings- och utvärderingsarbete.Arbetet är framför allt inriktat på att ta fram erfarenheter avfondverksamheten för återföring inom denegna organisationen. har RRV påbörjat en förvaltningsrevisionenstudie av arbetslivsfondens verksamhet. Med anledning av ett regeringsuppdrag etableradesett samarbete mellan den centralaarbetslivsfonden och produktivitetsdelegationen (11989:02). Samarbetethar bl.a. inneburit att fonden har stött delegationen i dess arbete genom kunskapsinsamling, främst avseendearbetsorganisationens betydelse för produktivitetsutvecklingen. Regeringen uppdrog åt dencentrala arbetslivsfonden att eftersamråd med berörda myndigheter och organisationer utreda föratsättningama attinrätta lokala/regionala kunskapscentra för information ochkunskapsspridning om arbetslivsfrågor. Regeringenhar beslutat om direktiv (dir. 1991:75) till en utredning med uppgift att se över delar av arbetsmiljölagen. 1översynen skall tas upp behovet avansvars- och samverkansregler för entreprenadanställda, behovet av kompletteringar av produktsäkerhetsreglema,avgränsning av arbetsställebegreppet,vissa frågor om sanktionssystemet samt utformningen av de grandläggandebestämmelsema i I -3 kap. arbetsmiljölagen. Regeringenhar tillkallat en kommitté som skall se över medbestämmandelagen och den centrala arbetsrättsligalagstiftningen i övrigt. De övergripande målen för kommitténs arbete skallvara att åstadkomma ökademöjligheter till information och inflytande för den enskilde ar betstagaren, - enförskjutning av informations- och förhandlingskontakter till det lokala planet. De lagar som kommittén främst skall inrikta sig påär lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet, lagen (1987:1 245) omstyrelserepresentation för deprivatanställda, lagen (1982:80) om anställningsskydd, lagen (1974:13) om vissaanställningsfrämjande åtgärder samt lagen (1974:358) om fackligförtroendemans ställning på arbetsplatsen. En samladöversyn ger goda möjligheter till förenkling och samordning. Några frågor som skall tas upp i utredningen ärlagamas tillämpnings område, informations- och förhandlingsrätten, avskaffande av den fackli ga vetorätten vid entreprenad m. m.,förbud mot blockad mot företag utan 23 anställda, rätten tillstyrelserepresentation, utvidgning av möjlighetema Prop. 1991/92: 100 till tidsbegränsade anställningar, turordningsreglemai anställningsskydds- Bil. 11 lagen och skadeståndsreglema i alla de lagar somöversynen skall omfatta. Vissa frågorskall behandlas med förtur och avslutas . Det gäller vidgadmöjlighet till provanstäUning, förbud mot blockad av företag utan anställda samt avskaffande av den fackligavetorätten vid entreprenad.