prop · GF03170 · 1991-12-31 00:00:00 — När det gäller EFTA-ländernas efterlevnad av avtaletskall ett särskilt övervakningsorgan inrättas på EFTA-sidan med funktioner somtill stor del motsvarar de som har. Ärenden från EFTA: s övervakningsorganskall kunna föras till en domstol som upprättas genom avtal mellanEFTA-länderna. Denna skak bl. a. också kunna lösa tvister mellan EFTA-länderna,medan uppkomna tvister mellan EFTA-sidan och EG skall lösas politiskt och ivissa fall genom skiljeförfarande. Kapitel 1Sammanslutningens struktur Prop. 1991/92: 170 AvsnittI '' ' EG:s högsta politiska organ är det , i vilket medlemsländernasstats- eller regeringschefer samt president ingår. Rådet, somvanligtvis sammanträder , traktatfästes genom enhetsakten år1986 och har till uppgift att fastlägga akmänna riktlinjer för EG: sutveckling. 1 EES motsvaras det närmast avEES-rådet, som skall ge allmän vägledning för fortsatt utveckling av samarbetetoch svara för den politiska styrningen beträffande avtalets genomförande (art.89). Däri inbegrips också politiska beslut tik grund för ändringar och tilläggtill . Vidare skak behandla frågor på begäran av en ellerflera avtalsslutande parter. Detta kan ske på direkt begäran av en avtalsslutandepart eller efter behandling i (se art. 92). skall bestå av medlemmar av EG:sministerråd och samt en regeringsmedlem från vart och ett avEFTA-länderna (art. 90). Beslut skall fattas enhälligt av EG å ena sidan ochEFTA-länderna å den andra. I en protokollsanteckning fastställs attEFTA-länderna skall tala med en röst när fattar beslut. fastställer självt sin arbetsordning,inkl. behovet av särskilda underkommittéer eller arbetsgmpper. I artikel 91föreskrivs dock att ordförandeskapet skak växla halvårsvis mellan en medlem avEG: s ministerråd och en regeringsmedlem från ett EFTA-land samt att EES-rådetskak sammanträda och dämtöver vid behov. I en protokollsanteckning klargörs innebörden avvad som skall avses med behov. Den praktiska innebörden är att rådet när somhelst skall kunna inkallas på begäran av en enskild avtalsslutande part för attbehandla en viss fråga eller ett visst problem. Detta följer en centralprincip, nämligen att en part äger rätt att när som helst ta upp en fråga (jfr.art. Ministerrådetär EG: s lagstiftande och beslutande organ. Rådsmedlemmarna företräderEG-ländernas regeringar. , som är den centralabeslutsinstansen, möts vanligtvis en gång . Rådsmöten mellanEG-ländernas fackministrar äger mm efter behov. Beslut i ministerrådet fattasmed enkel majoritet, kvalificerad majoritet eller enhälligt. Ordförandeskapeti rådet cirkulerar halvårsvis mellan medlemsländerna. I EES skall en gemensam kommitté, ,ansvara för samarbetets löpande administration, artikel 92. Detta innebär attEES-kommittén är den centrala beslutsinstansen vad avser utarbetandet avgemensamma regler. Arbetet i kommittén bygger på en löpande informations- ochkonsultationsprocedur. På samma sätt som föreskrivs för äger enavtalsslutande part rätt att när som helst i EES- Prop. 1991/92:170kommittén begära konsultationer om en fråga eller ett problem som rör Bilaga 1 samarbetet, artikel 92.2. Beslut skall fattas med enhällighet av EG å enasidan och EFTA-länderna gemensamt å den andra. Besluten får karaktär avinternationella överenskommelser. I motsats till vad som gäller inom EG, därbeslut i i allmänhet är bindande för medlemsländerna, blirbeslut i bindande för EFTA-länderna endast i enlighet med gällandenationella procedurer. Som tidigare redovisats är det således inte fråga omöverförande av beslutanderätt tik en EES-instans. De avtalsslutande parterna skall representeras iEES-kommittén på hög tjänstemannanivå. Den skall själv fastställa sinarbetsordning. Ordförandeskapet i kommittén skall växla halvårsvis mellan EG:s representant och en representant från ett av EFTA-ländema. Möten skallvanligtvis äga mm minst en gång . Därutöver kan inkallaspå initiativ av dess ordförande eller någon av de avtalsslutande parterna.Kommittén fattar beslut om upprättandet av underkommittéer eller arbetsgrupperoch fastställer arbetsmandat för dessa. I uppgifteringår även att utarbeta en årlig rapport rörande samarbetets funktion ochutveckling. Rapporten skall föreläggas det gemensamma parlamentarikerorganet. Genomartikel 95 inrättas EES gemensamma parlamentarikerkommitté med lika antalledamöter från EG-parlamentet och ledamöter från EFTA-ländernas parlament. Denskall vara en mötesplats för ledamöter av och parlamentarikerfrån EFTA-ländernas nationeka parlament. Protokoll 36 reglerar samarbetetnärmare. Avsnitt4 Samarbete mekan samhällslivets parter Redani dag förekommer gemensamma möten mellan EFTA:s och församhällslivets parter. Genom artikel 96 inrättas som ett fullföljande härav enrådgivande kommkté inom EES. Den skall bestå av lika många ledamöter frånvardera EG: s ekonomiska och sociala kommitté och EFTA: s konsultativa kommitté. Den rådgivande kommittén skall liksomparlamentarikerkommittén kunna anta rapporter och uttalanden. Kapitel2 Förfarandet vid beslutsfattande Enutgångspunkt vid utarbetandet av den gemensamma beslutsprocessen i EEShar varit att samarbetet inte skall få inkräkta på de enskilda parternas 92 interna beslutsautonomi.Ytterligare en utgångspunkt har varit att åstad- Prop. 1991/92:170 kommaett samarbete som medger ett inflytande som står i proportion till Bilaga 1de åtaganden som görs. I inledande artikel ombeslutsprocessen (art. 97) läggs således fast att varje part äger rätt attändra i sin interna lagstiftning inom de områden som omfattas av samarbetet.Detta skall ske utan förfång för principen om icke-diskriminering och efter detatt övriga parter informerats härom. Förutsättningen för en ändring är attEES-kommittén finner att ändringen inte negativt påverkar avtalets funktion,eller att beslutsprocessen i EES fullföljts utan att enighet kunnat uppnås. Ändringar i avtalets bilagor liksom vissa protokollskall kunna göras i enlighet med avtalets beslutsprocedur. De olika stegen i beslutsprocessen framgår avartikel 99. Processen inleds med att påbörjar beredning avförslag till ny lagstiftning. I den mån sådant förslag rör EES, dvs. utgörändring eller tillägg till rättsakt i avtalets bilagor eller eljest är avbetydelse för samarbetet, skall inbjuda experter frånEFTA-länderna att på samma sätt som EG-experter delta i beredningsarbetet. När det gäker intern lagstiftning inom EG harkommissionen enligt unik initiativrätt, dvs. enskilda EG-länderäger inte rätt att lägga fram förslag till nya regler. Inom EES har däremotsåväl kommissionen som EFTA-länderna initiativrätt; de senare bl. a. genom attutnyttja rätten att när som helst och på vilken nivå som helst ta upp en frågatill diskussion (art. 89 och 92). Detta gäller alltså även rätten att tainitiativ till nya förslag rörande samarbetet. Ett villkor som måste varauppfyllt för att ett förslag skall tas upp till beredning och så småningomföreläggas är att samtliga parter ställer sig bakom initiativet. som överiämnar ettfärdigbehandlat förslag tik EG: s ministerråd, skall det också överlämnas tillEFTA-länderna. I anslutning härtill kan endera av de avtalsslutande parternabegära en första diskussion om förslaget. Därefter och somföregår beslut i EG: s ministerråd med anledning av förslaget, skall parallellberedning ske i EES-processen genom en fortlöpande informations- ochkonsultationsprocedur. De regler som utarbetas gemensamt inom EES kommer ivad avser det materiella innehållet också att utgöra intern EG-lagstiftning. Ihändelse parterna i EES inte kan uppnå enighet kring ett förslag, har deenskilda parterna rätt att gå vidare med ikraftträdandet av förslaget ienlighet med vad som nämnts. De synpunkter som förs fram av experteroch/eller representanter för EFTA- resp. under beredningsprocedurernasåväl inom EG som i EES får avgörande betydelse för den slutliga utformningenav varje enskilt förslag. Den övervägande delen av EG: s rättsutveckling skergenom ändringar i existerande rättsakter. För att undertätta beredningsarbetet har EG: s mi nisterråd överlämnat visst ansvar till kommissionen, som med hjälp av experter från medlemsländerna beslutar om sådana ändringar. Dessa ex pertkommittéer tillmäts därmed stor betydelse för beredning och utveck ling av EG: s sekundärlagstiftning. Mot den bakgrunden och för att åstad- 93 komma effektivast möjligainformations- och konsultationsprocess i EES, Prop. 1991/92: 170 har deavtalsslutande parterna lagt fast regler för hur experter/represen- Bilaga1 tanter för EFTA-länderna skall samverka med expertkommittéerna på EG-sidan.Formen för denna samverkan beror på karaktären av det samarbete som diskuterasi de olika expertkommittéerna. Härvidlag skiljer på tre typer avsamverkan. EFTA-ländernas samverkan med de expertkommittéersom bereder förslag rörande de s.k. fyra friheterna, dvs. fri rörlighet förvaror, kapital, tjänster och personer, regleras allmänt i artikel 100 och merdetaljerat i en viljeyttring som skall utfärdas av i sambandmed slutakten. I enlighet härmed skall experter, som utses av resp. EFTA-land,delta på samma sätt som experter från regeringar i den informelladiskussionsfas som föregår formella sammankallande avexpertkommittén. Den informella fasen av expertsamarbetet varierar från någonvecka till . avgör när tiden är mogen för att nåfram till ett gemensamt ställningstagande kring ett enskilt förslag. Först dåinkallas expertkommittén formellt. För att medge en uttömmande diskussion omdet aktuella förslaget, åtar sig kommissionen att förlänga den informelladiskussionsfasen på bekostnad av EG: s formeka kommittéarbete. För EG: svidkommande är det vanligtvis samma experter/representanter som deltar såväl idet informeka arbetet som i den formella kommittén. Det är först i detta senare skede, dvs. i denformeka expertkommittén, som de enskilda förslagen kan bli föremål för beslut.I händelse inte kan enas om ett förslag, kan ärendethänskjutas till ministerrådet för avgörande. Några gemensamma EES-beslut fattasinte i anslutning till detta kommittéarbete. Samtliga beslut i dessa delarfattas gemensamt av de avtalsslutande parterna i . Vad gäller EFTA-ländernas samverkan med deexpertkommittéer som är knutna till administrationen av EG: s program och andraaktiviteter, skall detta inbegripa fullt deltagande även i det formellakommittéarbetet i de fak EFTA-länderna bidrar finansiellt till samarbetet. Iavsnitt 8.7 har denna typ av samverkan närmare beskrivits. Avtalet reglerar även formen för samverkan med entredje typ av kommittéer, nämligen sådana som inte direkt är knutna till defyra friheterna eller EG: s programverksamhet (art. 101). Det rör sig om ettbegränsat antal expertkommittéer, vanligtvis med rådgivande funktion. I dennatyp av kommittéer skall EFTA-länderna i princip delta fullt ut, även om formenför samverkan skall regleras i varje enskilt fall i enlighet med vad somföreskrivs i berörda bilagor till avtalet. 1 protokoll 37 anges ett antal av deexpertkommittéer som berörs samt fastställs att skall kunnabehandla frågor om EFTA-samverkan med andra liknande expertkommittéer. Sedan ett förslag beretts färdigt i en av EG: sexpertkommittéer, före läggs det EG; s ministerråd för slutligt beslut. Genom beslutet lagfästs det för i enlighet med vad som föreskrivs i . I nära anslutning härtill skall förslaget föreläggas för gemensamt beslut av de avtalsslutande parterna (art. 102 och 103). Dessa beslut får, 94 som redan framgått,karaktären av internationella överenskommelser. föreligger således enväsentlig skillnad mekan beslut i EG: s ministerråd Bilaga 1 och beslut fattade avEES-kommittén. Avsikten med att beslut i dessa två institutioner skak ligganära varandra i tiden är att tillämpningen av den interna lagstiftning somföljer beslut i EG: s ministerråd skall kunna inledas medtillämpningen i EES av motsvarande regler. Det bör särskilt noteras att EG möjligtskall meddela om beslut i ministerrådet som rör bilagor tillEES-avtalet. skall därefter bedöma vilka delar i sådana bilagorsom berörs av beslutet i EG: s ministerråd. Detta är av betydelse i händelseEES-kommittén inte kan enas om ett gemensamt beslut rörande ett sådant förslagtill regel som redan varit föremål för beslut av EG: s ministerråd. I följandeavsnitt beskrivs hur samarbetet skall regleras i händelse av sådan oenighet. I första hand skall undersöka allaytterligare möjligheter att vidmakthålla avtalets goda funktion och kan beslutaom åtgärder för att åstadkomma detta. Det kan t.ex. bli fråga om att besluta omsärskilda övergångsperioder. Ett sådant beslut måste fattas senast inom sexmånader från den dag då saken fördes till kommittén eller allra senast den dagdå de motsvarande gemenskapsreglerna träder i kraft. Om något beslut om ändringav den aktuella bilagan ännu inte fattats vid utgången av , skallden ifrågavarande delen av bilagan anses provisoriskt suspenderad, om inteEES-kommittén beslutar om motsatsen. En sådan suspension börjar att gälla sexmånader efter utgången av den ovan angivna tidsperioden men under ingaförhållanden tidigare än motsvarande reglers införande inom gemenskapen. Ävenunder tiden som suspensionen gäller skall fortsätta sinaansträngningar att nå en gemensam lösning för att suspensionen skall kunnaupphöra. Slutligen anges att de praktiska konsekvenserna aven suspension av detta slag skall diskuteras i samt att sådanarättigheter och skyldigheter för enskilda och näringsidkare som redan uppnåttsgenom avtalet skall bestå. I artikel 103 finns bestämmelser om iakttagande avde avtalsslutande parternas olika konstitutionella krav och om att avtalet ivissa fall kan tillämpas provisoriskt i avvaktan,på sådan konstitutionellbehandling. Bestämmelserna innebär i korthet följande. Ett beslut avEES-kommittén som är bindande för någon av avtalsparterna först efter det attkonstitutionella förfaranden slutförts, dvs. efter ratifikation, skall gäkafrån den dag som anges i beslutet under förutsättning att avtalsparten i frågadå underrättat övriga avtalsparter om att erforderliga konstitutionellaförfaranden genomförts. Om någon sådan underrättelse saknas vid tiden förikraftträdandet enligt beslutet, skall detta träda i kraft iden andra månaden efter det att den sista underrättelsen gjorts. Om detfortfarande efter EES-kom mittens beslut saknas sådan underrättelse,skall beslutet tillämpas provisoriskt i avvaktan på att de konstitutionellakraven uppfylls, om inte någon av de avtalsslutande partema anmäler att ensådan provisorisk tillämpning inte kan äga mm. Försvenskt vidkommande finns inte möjligheter att tillämpa regler som 95 ligger inom riksdagenskompetensområde provisoriskt. Skulle inte Prop. ratificera ett beslut inomfastställda tidsramar, får således anmäla Bilaga 1 att någon provisorisktillämpning inte kan äga rum. I det senare fallet eller om en avtalsslutande partanmäler att ett beslut av inte kunnat ratificeras, skallsådan suspension som angetts i det föregående börja gälla efteren sådan anmälan men än dagen för motsvarande beslutsgenomförande inom gemenskapen. Kapitel3 Homogenitet, övervakningsförfarande och tvistlösning Enviktig fråga vid skapandet av ett enhetligt EES har varit att finna former sommöjliggör en enhetlig tolkning och tillämpning inom EES av de gemensammareglerna. Möjligheterna att åstadkomma en enhetlig tolkningkan naturligtvis sägas vara i första hand beroende av att de gemensammareglerna införlivas hos avtalsparterna och att detta sker på ett sätt somfrämjar en enhetlig tillämpning. Övergripandesamarbete m. m. Redani ingressen till avtalet finns uttalanden som tar sikte på att åstadkomma enenhetlig tolkning och tillämpning inom EES av gemensamma regler. Där sägs att med beaktande av principen om domstolars oberoende ställning avtalet syftartik att uppnå och vidmakthålla en enhetlig tolkning och tillämpning av avtaletoch sådana bestämmelser i som motsvaras av bestämmelser i avtalet.Det anges i anslutning härtill att målet är att åstadkomma en likvärdigbehandling av enskilda och ekonomiska aktörer såvitt angår de fyra friheternaoch konkurrensreglerna. Vidare sägs i ingressen att ett dynamiskt ochenhetligt EES förutsätter förekomsten av ett gemensamt regelsystem och enordning som gör att detta system kan upprätthållas på bl. a. rättslig nivå. Avtalet innehåller också vissa allmänt hållnaregler om samarbete mellan parterna som har betydelse i det här sammanhanget.Enligt en sådan bestämmelse (art. 3) skall parterna vidta alla akmänna ellersärskilda åtgärder som kan säkerställa uppfyllandet av de förpliktelser somföljer av avtalet samt avhålla sig från alla åtgärder som kan äventyraförverkligandet av avtalets mål. Avtalsbestämmelserom enhetlig tolkning och tillämpning Implementeringoch tolkning av befintliga EG-regler Artikel6 i avtalet tar, som framgått av avsnitt 8.2, direkt sikte på en enhetlig tillämpning och tolkning av gemensamma EES-regler. Bestämmel sen innebär att EES-regler som i och med avtalet införlivas i den svenska rättsordningen och som har sin motsvarighet i regler i EG-rätten skall 96 när det gäller detmateriella innehållet ha den tolkning som de har fått Prop. 1991/92:170genom relevanta avgöranden av fram till tidpunkten för Bilaga1 undertecknandet av avtalet. I en bestämmelse i avtalet (art. 105) anges hurEES-kommittén skall agera för att en så enhetlig tolkning som möjligt skallkunna uppnås beträffande EES-regler som har sin motsvarighet i skall fortlöpande hålla uppsikt över hur rättspraxis utvecklasvid och . Därför skall avgöranden från dessadomstolar tillhandahållas som skall vidta åtgärder i syfte attvidmakthålla en enhetlig tolkning av avtalet. Härmed avses främst beslut omsådana nationella regler som kan behövas. Sådana beslut skall liksom andrabeslut avseende nya EES-regler behandlas i enlighet med parternaskonstitutionella förfaranden. Om kommittén från det att enskiljaktighet i rättstikämpningen kommit till kommitténs kännedom inte harlyckats lösa frågan, skall tvistlösningsmekanismen i artikel 111 tillämpas. Informationsutbyteom domstolspraxis m. m. Medsikte på den framtida rättsutvecklingen krävs även andra instmment för attåstadkomma enhetlig tolkning. Ett system för utväxling av domar skall därförupprättas (art. 106). Enligt detta skall EG-domstolarna, och deslutliga domstolsinstanserna i EFTA-staterna sända relevanta avgöranden tillregistratorn vid . De insända avgörandena skall systematiseras ochklassificeras av registratorn som i erforderlig utsträckning också skallombesörja att översättningar och sammanfattningar av avgörandena skrivs ut ochpubliceras. Vidare skall registratorn svara för att relevanta handlingartillställs de nationella myndigheter som, enligt varje avtalspartsbestämmande, skall ansvara för att informationen sprids vidare till berördanationella domstolar. I EES-förhandlingarna har det diskuterats om detinom EES bör finnas en ordning med tolkningsbesked liknande den som finns inomEG. Den lösning som slutligen valts innebär att det skall finnas möjlighet förde EFTA-länder som så önskar att erbjuda sina nationella domstolar att inhämtatolkningsbesked från . Beskeden skall vara bindande för denationella domstolarna. Frågan regleras i ett särskilt protokoll (nr. Varje EFTA-stat får själv avgöra om den skall låtasina domstolar använda sig av möjligheten att inhämta tolkningsbesked eller ej. skall enligt övervakningsavtaletmellan EFTA-länderna ha kompetens att avge rådgivande yttranden om tolkningenav . 7 1991/92. Avsnitt2 Övervakningsförfarande Prop. Medövervakning förstås den av avtalsparterna överenskomna kontrollen av att deavtalade reglerna följs. Kontrollen kan rikta sig mot alla som är skyldiga attfölja dessa regler. Det kan vara såväl stater och gemensamma institutioner somenskilda rättssubjekt. Övervakningsmekanismen i ett internationellt avtalkan vara mer eller mindre utvecklad. Medan tidigare svenska frihandelsavtalinnehållit mer allmänna regler om tvistlösning mellan staterna eftersamrådsförfaranden och behandling i blandade kommittéer som ytterst endastkunnat fatta enhälliga beslut, innebar bl. a. att det skall skapassjälvständiga övervakningsorgan vars beslut kan prövas av domstol samt attövervakningen också omfattar enskilda rättssubjekt. Med allmän eller generell övervakning avses sådanövervakning som syftar till att kontrollera att avtalsparterna staterna ellerde folkrättsliga subjekten följer de överenskomna reglerna medan med särskildeller speciell övervakning avses kontroll avseende enskilda rättssubjekt. I artiklarna 108110 behandlas den allmännaövervakning som är inriktad på och övriga avtalsparters efterlevnad avEES-reglerna i allmänhet. Övervakning i fråga om offentligt stöd, offentligupphandling och konkurrensregler behandlas i samband med den särskildakontrollen. Inom EG har kommissionen till uppgift attfortlöpande kontrollera och se till att efterlevs (art. 155 iRomfördraget). Kommissionen kan också vid föra talan mot enmedlemsstat för brott mot dess förpliktelser (art. 169 i ). Ensådan fråga kan också bringas inför efter initiativ från en annanmedlemsstat (art. 170 i ). Om domstolen finner att en medlemsstat brustit isina förpliktelser enligt EG-rätten, leder detta till en dom där så fastställsvara fallet. Enligt artikel 171 i är medlemsstaterna skyldiga attvidta de åtgärder som krävs för att efterkomma domen. Det finns inte någrasanktioner mot den felande medlemsstaten enligt men om rättelseinte vidtas, kan staten i fråga bli instämd på nytt. Avsikten har varit att i skapa enövervakningsstruktur som så långt möjligt överensstämmer med EG: s. Detta skallske genom ett s. k. tvåpelarsystem; EES-reglernas efterlevnad kommer attövervakas av kommissionen såvitt avser EG: s medlemsstater och av EFTA: sövervakningsmyndighet såvitt avser EFTA: s medlemsstater. ,som skall vara oberoende, skall ha motsvarande kompetens som kommissionen. Föratt detta system skall bli rättsligt enhetligt och fungera väl krävs ett näraoch förtroendefullt samarbete mellan och : sövervakningsmyndighet. 1 de aktuella artiklarna anges bl. a. attEFTA-länderna skall upprätta en oberoende övervakningsmyndighet samt skapa förfaranden som överens stämmer med dem som finns inom EG för att säkerställa att förpliktelserna enligt uppfylls. Vidare anges att övervakningen av att förplik- 98 telserna enligt EES-avtaletiakttas åligger å ena sidan EFTA: s övervaknings- Prop. 1991/92: 170 myndighet och å andra sidan kommissionen. Den övervakningsmyndighet och den domstol somförutsätts i artikel 108 upprättas genom det tidigare nämnda avtalet mellan EFTA-ländernai dessa frågor (se närmare avsnitt 9.1). Avtalet innehåller inte bara bestämmelserom upprättande av den nya myndigheten och den nya domstolen. Här återfinnsockså bestämmelser bl. a. om rätten för EFTA: s övervakningsmyndighet attinfordra all nödvändig information från EFTA-länderna samt en direktmotsvarighet till artikel 169 i . 1 artikel 109 andra till fjärde punkterna finnsbestämmelser om samarbetet mellan de båda övervakningsorganen. De skall bl.a.samråda och informera varandra om klagomål som framställts samt undersöka klagomålinom sina resp. områden eller vidarebefordra klagomål till rätt övervakningsorgan. 1 artikelns femte punkt finns en bestämmelse omatt, om övervakningsorganen inte kommer överens i en fråga, saken kan förasvidare till för behandling enligt de allmännatvistlösningsreglerna i artikel 111. Möjligheterna för EFTA:s övervakningmyndighet attupptäcka brister i EFTA-ländernas tillämpning av bestämmelserfömtsätts säkras på samma sätt som inom EG. EFTA-ländernas skyldighet attsamarbeta enligt innefattar en skyldighet för dem att förseövervakningsmyndigheten med all relevant information. innebärdessutom att motsvarigheten till en stor del av de sekundära EG-rättsakternaskall tillämpas även inom EES-området. Det medför att många bestämmelser ominformationsskyldighet på en rad områden också kommer att gälla förEFTA-länderna i förhållande till . Även i övrigt förutsätts att EFTA: s övervakningsmyndighetagerar på samma sätt som kommissionen enligt vad som tidigare beskrivits.