prop · GF039 · 1991-12-31 00:00:00 — Enligtstyrelsens mening kan dock föratses att även den föreslagna ordningenåtminstone övergångsvis kommer att vara behäftad med brister av skäl som berörsi det följande. Med hänsyn till de fördelar som kan vinnas vill dock styrelsentillstyrka de föreslagna åtgärderna. Deproblem som kan föratses beror av svårigheter att styra älgstammens storlek påett tillfredsställande sätt. Detta beror på flera faktorer såsom älgens sättatt uppträda, fastighetsstraktur och samverkan mellan fastigheter samt inteminst olika sätt att se på och värdera starka viltstammar och tolerera skador.Utredningen har diskuterat dessa frågor och föreslagit åtgärder för att kommatill rätta med dem. Enligt lantbraksstyrelsens mening torde trots detta inteobetydliga problem kvarstå. En avgörande faktor föratt skador av älg skall kunna hållas på tillräck ligt låg nivå är att det går att få enighet om en riktig avskjutning. En grandläggande tanke bakom förslagen är att detta skall ske lokalt. Med hänsyn till bl. a. de mångskiftande uppfattningar som finns i denna fråga torde det kunna ifrågasättas om det kommer att vara möjligt att på ett tillfredsställande sätt reglera avskjutningen med avseende på skador enligt den föreslagna modellen. Någraav skälen härtill är Prop. attdet inte torde gå att undvika att enskilda fastigheter inte vill Bilaga 3inordna sig i ett samarbete, attavskjutningen måste ske med beaktande av större områden än de föreslagna, attenskilda fastigheter med hänsyn till t. ex. avvikande produktion för områdetkommer att kunna drabbas av betydande skador av en älgstam som kan tolererasför området i stort. Skogsstyrelsen:Skador av vilt på skog, i huvudsak orsakade av älg, har under hela 1980-taletutgjort ett allvarligt (kanske det allvarligaste) skogs-skyddsproblemet. Mycketstora ekonomiska förluster har drabbat såväl enkilda markägare som samhället pågrand av kvalitets- och produktionsförluster i främst yngre tallskog. Ävenskador på gran förekommer. Föratomskador på skog och jordbruksgrödor har antalet olyckor i trafiken med älgarinblandade ökat kraftigt. Antalet rapporterade älgolyckor i trafiken var år 19752047 st. kulminerade antalet olyckor och uppgick till 5 922 st.Därefter har antalet älgolyckor sjunkit något och fluktuerat kring ca 5 100 st.per år. Deomfattande skador på skog som förekommit och förekommer inom många områdenutgör enligt mening ett bevis för att målen i jakt- ochviltvårdspolitiken inte uppfyllts. En ökad avskjutning inom drabbade områden, isyfte att anpassa viltstammarna till en nivå där skadorna blir tolerabla, ärdärför angelägen. Denna åtgärd bör genomföras . Reduktionen måstegenomföras med beaktande av de skillnader i utgångsläget som föreligger lokalt.För att begränsa skadegörelsen och ge tallbestånden möjlighet att återhämta siginom svårt skadade områden kan det bli nödvändigt att sänka älgstammens nivåunder vad som annars kan vara en från skogsbrukets synpunkt acceptabel,uthållig nivå. vill betona att skogsnäringen utgör landetsviktigaste exportgren medan jakten är en hobby, om än av stor betydelse. anser att vi i skall ha en livskraftig och högkvalitativälgstam på en nivå, där skador av ekonomisk betydelse på skog ochjordbruksgröda så långt möjligt undviks. Samma gäller för kronhjort ochdovhjort inom de geografiska områden där lämpliga biotoper för dessa finns. Deviltskador på skog, som kanske ökat mest , är skador avrådjur i . Då dessa mycket betydande viltskador inte behandlas ibetänkandet, nöjer sig domänverket i det här sammanhanget med ett konstaterande,att en kraftigt ökad avskjutning av rådjur är mycket angelägen vid sidan av deförslag som lämnas i betänkandet beträffande älg, kronhjort och dovhjort. Domänverketdelar utredningens uppfattning, att älgstammen inom delar av landet fortfarandeär alltför stor i förhållande till vad som är acceptabelt från skogsbruketssynpunkt, och att en snabb reducering av stammen bör ske. I stort instämmerdomänverket med utredningens för- slag att komma till rättamed problemet med en liten reservation för att Prop. 1991/92:9 takten i genomförandet kanske kunde vara snabbare. Kammarkollegiet:Kammarkollegiet är enligt sin instraktion central förvaltningsmyndighet förfrågor om kyrklig egendom och bör i sådana frågor höras som central remissinstans.Kollegiet har därför inhämtat yttranden från de egendomsnämnder som inteanmodats yttra sig direkt till regeringen. Kammarkollegietförvaltar viltskaderegleringsfonden och jaktvårdsfonden. Egendomsnämndemadelar i allt väsentligt utredningens uppfattning att det råder en obalansmellan å ena sidan viltstammens storlek och å andra sidan markemas förmåga attföda viltet. Egendomsnämndema välkomnar därför utredningens förslag till enminskning av den skadegörande viltstammen. Trossamfundetsvenska kyrkan äger genom sina församlingar och pastorat ca 370000 ha produktivskogsmark och ca 90000 ha jordbraksmark. Det motsvarar ca 1,av landetstotala skogsmarksareal resp. av jordbruksmarken. Skogen förvaltashuvudsakligen av egendomsnämnderna medan jordbraksmarken förvaltas avpastoraten. Dessutom äger kyrkofonden, som förvaltas av kammarkollegiet,fastigheter med ca 15000 ha produktiv skogsmark. Även denna sköts förnärvarande av egendomsnämnderna efter särskilt uppdrag av kollegiet. Iegenskap av central förvaltningsmyndighet handlägger kollegiet ärenden omförvaltning, försäljning och inköp av kyrklig egendom. Närmarebestämmelser om förvaltningen av kyrkans fastigheter finns i lagen (1988:183)om förvaltningen av kyrklig jord (LFKJ) och i förordningen (1989:88) omförvaltningen av kyrklig jord (FFKJ). Enligt ll§ LFKJ skall förvaltningeninriktas på att egendomens avkastningsförmåga tillgodogörs på ekonomiskt bästasätt. Rätt till jakt på kyrklig jord upplåts huvudsakligen avegendomsnämnderna. Kollegiet saknar därför omedelbar erfarenhet av konfliktermellan skogliga intressen och jakt- och viltvårdens intressen. a. egendomsnämnderna har dock kollegiet erfarit att skogsskadorna av viltinom vissa stift har ökat kraftigt . Kammarkollegietansluter sig till vad egendomsnämndema anfört i sina yttranden. Statskontoret:Sveriges älgstam är totalt sett för stor. storleksordningen 250000 300000 djur medför problem. a. i att betydande ekonomiska värden går till spillo som följd av Prop. viltetsskadeverkningar på den växande skogen och allvarliga olyckor vid Bilaga 3 kollisionermellan älg och motorfordon. älgskadomapå skog accelererat trots ökade tilldelningar för avskjutning. Dekostnader som orsakas vid viltolyckor uppgår till mycket höga men Hjortstammarnas utveckling medför också vissa problem.Statskontoret uppfattar dock vidden av dessa som mindre i förhållandetill de problem som den stora älgstammen föranleder. begränsardärför vårt yttrande till de förslag som läggs fram för att minska har inget att erinra mot utredningens förslag. Jakt-och viltvårdsberedningens betänkande (SOU 1979:52) Viltskador ledde till attnya bestämmelser om bl. a. ersättning för viltskador infördes den (Viltskadeförordningen 1980:400). De nya bestämmelsema var avsedda att bl.a.öka kraven på näringsidkama att skydda sig mot viltskador och att tåla sådanaskador. Undersenare kunde emellertid konstatera attviltskadoma och anspråken på ersättning för sådana skador ökade i omfattning.Utvecklingen berodde bl.a. på ökande viltstammar och på tilltagande ekonomiskaproblem inom framför allt jordbraket. Vidare fann verket brister i de nyabestämmelserna som bl. a. ledde till onödig administration och höga kostnader. Ävenprinciperna för ersättning av viltskador har successivt urholkats. Utvecklingenhar lett till att de skadelidande närmast föratsätter att ersättning skallbetalas ut för uppkomna viltskador, oavsett vilken viltart som orsakatskadorna. Denna utveckling har också lett till att benägenheten hos deskadelidande att satsa medel och arbete på skadeförebyggande åtgärder minskat. 1en skrivelse till regeringen sammanfattade verket sinaerfarenheter och lämnade förslag till förändringar. Även i andra sammanhanghar verket påtalat de nämnda problemen. Avdessa skäl har ansett att nuvarande system med ersättning förviltskador bör omprövas. Ett nytt system bör bygga på principen att viltskadorskall förebyggas, inte ersättas, vilket fallet är . Ett sådant systemföratsätter emellertid kraftfulla insatser för att informera om hur viltskadorkan förhindras eller minskas. En viktig sådan insats är att ta fram en handbokom viltskador i vilken bl. a. redovisas hur viltskador uppstår, hur skador avolika viltarter ser ut och hur viltskador kan förhindras. Verket har därförstartat ett projekt med målsättningen att ta fram underlag för en sådanhandbok. Boken är avsedd för i första hand jordbrakare och trädgårdsodlare, menäven för allmänheten. har i skrivelse tillregeringen redovisat hur projek- tet skall genomföras ochbegärt att erforderliga medel ställs till förfogande Prop. 1991/92:9 ur viltskaderegleringsfonden. Motdenna bakgrand anser det vara mycket positivt att problemenmed viltskador nu blivit föremål för ännu en utredning. Dagenssnabba förändringar av brukningsförhållandena inom framför allt jordbraketleder till förändringaräven inom viltstammarna, vilket i sin tur medför attviltskadornas omfattning och karaktär ändras. Det är därför nödvändigt attkontinuerligt följa utvecklingen inom området så att erforderliga åtgärder kangenomföras . Verketgör bedömningen att Skada av vilt lämnat förslag som skapar förutsättningar föratt i huvusak kunna lösa viltskadeproblemen. får dock ävenpåpeka att den till regeringen överlämnade utredningenÄlgjaktens administration, också innehåller förslag som har föratsättningaratt bidra till en minskning av problemen med viltskador. Verket föratsätterdärför att dessa förslag sammanvägs med förslagen i Skada av vilt. Detsvenska jordbraket genomgår genomgripande förändringar vilkabl. a. kommer att innebära att antalet brakningsenheter minskar och attbehovet av alternativa avkastningsformer ökar. I det sammanhanget kanviltresurserna komma att få väsentligt större ekonomisk betydelse än i dag.Därmed kan även attityden till viltskador förväntas komma att förändras ipositiv riktning. Hovrättenför : Hovrätten kan inte bedöma i vad mån de föreslagnaåtgärderna kan förväntas leda till åsyftat resultat att minska viltskadorna ochdärmed behovet av ersättning för sådana skador. Hovrätten har emellertid intenågon principiell erinran mot att man försöker lösa föreliggande problem på detsätt som föreslagits i betänkandet. Sverigeslantbruksuniversitet: SLUs speciella kompetens ligger inom området forskning(kunskapsuppbyggnad), utbildning och information. Granskningen av betänkandetkommer därför i betydande utsträckning att koncentreras till dessa områden. Samhälletsprinciper vad avser viltvården har i samband med arbetet på den nya jaktlagenbl.a. angivits som att "Storleken på stammarna bör anpassas eftertillgången på föda, de areella näringarnas krav och behovet av säkerhet itrafiken". Skador av vill skall i första hand motverkas genom begränsning avviltstammarnas storlek och andra förebyggande åtgärder. Dessa principer liggersom grund för betänkandet. SLU ansluter sig till dessa grundäggandevärderingar. Länsstyrelseni län: kan i stort ansluta sig till och 61 tillstyrkautredningens förslag utom vad gäller administration, älgskötsel- Prop.1991/92:9 områden, skyddsjakt och fondernas användning. Utredarensegentliga huvuduppgift har varit att göra en översyn av ersättningssystemet förskador på grödor och trädgårdsodlingar. Enligt direktiven har den ökadeomfattningen av skador och därmed ersättningar lett till attfallavgifterna tenderat att öka till en nivå som i ett förlängt perspektiv kanbli oskäligt betungande för jägarna. I utredarens uppdrag har därför ingått attundersöka möjligheten till ett system där finansiering och ersättning inteleder till en sådan höjning av fallavgifterna att de blir oskäliga. Uppdragethar vidare enligt riktlinjerna inneburit att pröva frågan om ettförsäkringssystem samt att överväga möjligheterna att begränsa skadorna genomförebyggande åtgärder. Utredaren har härutöver fått i uppdrag att komma tillrätta med de motsättningar angående utövandet av jakt för att förebyggaviltskador som kan finnas mellan jordbraksarrendatorer och markägare sombehållit jakträtten för egen del. Slutligen har utredaren uppdraget att studerade problem som uppstår inom vissa områden då s. k. vandringsälgar undervintertid samlas i vinterbetesområdena. Länsstyrelsenanser att utredningen mot bakgrand av direktiven i vissa avseenden gått mycketlångt när det gäller att presentera förslag till radikala förändringar av nugällande ordningar och förhållanden med syfte att hålla fallavgifterna nere.Särskilda synpunkter kan läggas på de omfattande och genomgripandeförändringarna i den administrativa ordningen, inrättandet av s. k.älgskötselområden, föreslagna ändringar i jaktlagstiftningen angåendeskyddsjakt samt fondernas användning. Beträffandeförhållandena i länet kan inledningsvis framhållas följande. älgstam har lokalt vållat stora skador på plant- och ungskogar. Ocksåviltskador av rådjur, dovhjort och kronhjort är avsevärda och skapar lokaltbekymmer för skogsbraket och skogsägarna. Om inte kraftiga åtgärder företaskommer skadorna på skogen att öka. Skadornapå jordbraksgröda har varit mycket omfattande.Följaktligen har skadeersättningar också tagit en mycket stor andel avviltskadefondens medel i anspråk. Detta har också inneburit att fällavgifternasuccessivt har måst höjas. har dock viltskadornaoch därmed skadeersättningama minskat. Fällavgifterna har till följd häravkunnat sättas ned. Anledningen till förändringen är främst att söka i desenaste två årens gynnsamma klimatförhållanden, vilka medfört tidiga skördar.Detta har inneburit avsevärt förkortade tider för exponering av grödan förviltet. Älgstammensnumerär i sig har naturligtvis alltid betydelse för storleken på skador ochskadeersättningar och därmed dimensioneringen av fällavgifterna. Underalla förhållanden gäller att skadeviltet, även om tillgången på föda ute i skogoch mark för tillfället är god, också eftertraktar åkergrödan underden tid den är åtkomlig. Åtkomligheten kan naturiigtvis variera beroende påförekomsten eller avsaknaden av fysiska hinder eller skrämselåtgärder. Länsstyrelsenfinner mot den angivna bakgrunden att det är angeläget 62 attfrågan om fällavgiftema tas upp till behandling samt att den därmed Prop.1991/92:9 sammanhängandeviltskadeproblematiken m.m. beaktas i nödvändig Bilaga 3 mån.Emellertid bör det påpekas att det finns samhällsintressen i övrigt sommed lika berättigande också borde tillgodoses i ett sammanhang som Exempel på sådant är det rörliga friluftslivets skilda Länsstyrelseni : har inhämtat länsviltnämndens yttrande överbetänkandet. Länsstyrelsendelar viltnämndens uppfattning i de olika sakfrågoma med undantag avsynpunkterna i avsnittet "Fondernas användning", delen om bidragtill administration av älgjakten. Länsstyrelsenfömtsätter att medel ur länets viltskadefond fortsättningsvis får användas förbidrag till myndighetens administration. Beräkningsgranden för bidraget måstedock ses över. Länsstyrelsensyttrande över betänkandet konkreta förslag sammanfattas på följande sätt: engenerellt kraftig nedskärning av älgstammen med upp till en tredje del av nuvarande omfattning; behovav en sådan åtgärd kan finnas inom begränsade områden i landet, rättför jordbmksarrendator att bedriva skyddsjakt redan när risk för skador befaras; fråganom reglering av viltskadeersättning och skyddsjakt bör helt lösas genom avtalmellan markägare och jordbraksarrendator, minimiarealpå 2000 ha för älgskötselområden; områdetsstorlek bör vara minst det dubbla och en lokal anpassning bör göras, dåälgtätheten varierar stort inom landet och även inom varje län, friavskjutning av kalv bör tills vidare endast medges inom älgskötselområden, tidpunkten för ikraftträdande; ersättningsreglernaskall ändras för älg- och hjortskador på grund av att båda typerna avskador kan förekomma på ett och samma skifte av en brakningsenhet. I länetbegärs särredovisning av skadeorsakerna. Hjortskadornakan uppgå till i genomsnitt av det totala ersättningsbeloppet för länet.För att undvika en felaktig skadevärdering finns det starka skäl att bibehållaersätlningsmöjligheterna för hjortskador t. o. m. . Fällavgifterna förkrön- och dovhjort skall som följd härav erläggas t.o.m. . Länsstyrelsentillstyrker förslagen i övrigt. Länsstyrelseni : delar utredningens förslag Prop. 1991/92:9 istort. Detta gäller både förslaget att öka avskjutningen under en treårspe-Bilaga 3 riod och att efter en övergångstid ta bort ersättningen för skada avälg på gröda. har arbetat efter samma målsättningsom utredningen föreslår vad gäller vården av älg, krön- ochdovhjortsstammarna, nämligen att reducera viltstammarna lokalt för att få enbättre balans i fråga om skador på skog och jordbraksgrödor. Detta bör, somanges i förslaget, ske genom en ökad avskjutning, om möjligt med mindredetaljreglering av jakten och ett större lokalt ansvarstagande för skötseln avviltstammarna. delar även utredningens synpunkter på att i dennaprocess måste både markägare och jägare medverka och att en målinriktad utbildningoch information till markägare och jägare därför börgenomföras. Länsstyrelseni : tillstyrker i princip utredningsförslaget. Detär viktigt för att alla förslag som kan leda till en billigareoch enklare älgjaktsadministration genomförs. måste hamöjlighet att reellt påverka älgstammens storlek och skadeutveckling näromständigheterna så kräver. Sombakgmnd till yttrande över enskilda delar av förslaget lämnasen redogörelse för älgstammens storlek och skadebilden inom länet. Underden tid som förflutit sedan försöket med reglerad älgjakt startade ivårt län har älgstammen först byggts upp för att ha starktfluktuerat. Exakta siffror på älgstammens storlek finns visserligen inte, menstorleken på tilldelningen och avskjutning tillsammans med skadeutvecklingenger ändå med stor sannolikhet en bild även av älgstammens variation. Närälgstammen synes ha varit på väg nedåt, har tilldelningen och avskjutningenminskat. Resultatet har blivit en ökning igen av älgstammen. Det visar attälgstammen är mycket livskraftig och kan öka snabbt vid en för låg avskjutning.Trafikolyckorna med älg har i stort följt avskjutningen. Skogsskadornasomfattning har också i stort följt samma utveckling. De bedömningar som gjordesi början av 80- talet visade en minskning av skogsskadorna inom stora delar avlänet. Minskningen blev dock kortvarig. Skogsskadorna började sedan öka igenfrån mitten fram t.o.m. . Konsekvenserna för skogsbruket äräven långsiktiga, då en för stor älgstam innebär attbetestillgången blir otillräcklig. Underdet förra och innevarande jaktåret har agerat för en kraftigavskjutning av älgstammen. har sålunda lagt totalramen på enhögre nivå än vad jägarorganisationen förordat så att varje älgjaktsområde ipraktiken kunnat skjuta så många älgar man velat. Resultatet för förrajaktåret blev en avskjutning på 4 590 djur. Bara en gång tidigare (1982) har vihaft en så hög avskjutning. räknar med enavskjutning på knappt 3000 djur. Det skall jämföras med avskjutning på2 802 djur. ta fram ett merlångsiktigt program för älgjakten inom länet. Arbetet med Prop. 1991/92:9 programmet pågår . Skogsskadornasomfattning är svåra att bedöma. Den senaste skadebedömningen tyderdock på, enligt i länet, att skador förorsakade av älgtotalt sett för länet minskat i förhållande till . Länsstyrelsenvill här referera till vad lantbrakamas länsförbund yttrat till :"Vad vi förstår är problemet med för stor älgstam på väg att lösas. Vivill peka på att problemen med rådjursskador på skogsplanteringar nu är ettstörre bekymmer än skador av älg". Skadorpå trädgårdsodlingar minskar. Det är i huvudsak inom ett område i länet somskador uppkommer. Bidrag till stängselkostnader har utgått i flera fall undersenare år. Skadorpå gröda varierar stort beroende på väderlek. Ju regnigare sommar desto störreskador. Beloppen som betalas ut kan variera alltifrån några hundralappar till ienstaka fall . Bidrag till stängselkostnader har utgått iflera fall . Antalettrafikolyckor med älg har minskat betydligt . År 1989minskade olyckorna från tidigare 306 till totalt 268. har antaletolyckor fortsatt att minska; fram t. o. m. augusti månad har totalt 95 olyckorinträffat. Meddenna redogörelse har velat visa att genom vidtagnaåtgärder håller älgstammens storlek redan på att anpassas till nivå. Länsstyrelsenansluter sig till uppfattningen om att en ökad avskjutning måste ske av främstälgstammen. Det är nödvändigt att bättre balans uppnås mellan älgstammensstorlek och markernas förmåga att föda viltet utan oacceptabla skador på skogoch jordbraksgröda. tillstyrker vidare en mindre detaljregleringav älgjakten samt att ett större ansvar för skötseln av aktuella viltstammarläggs på lokal nivå. Älg-och hjortstammarnas utveckling och skadebild Iyttrande till angående rapporten redovisade att åtskilligainventeringar och andra undersökningar gjorts angående älgbeståndet i länet och de skador på skogen som älgarna förorsakat. framhöll att en minskning av älgbeståndet i länet är nödvändig för att nedbringa skogsska dorna och även antalet trafikolyckor, där älgar är inblandade. Enligt uppgift från i länet hade råd och anvisningar enligt skogsvårdslagstiftningen meddelats angående omplantering av skog, 65 5 1991/92. som berörde cirka 900-1000ha skogsmark. Det uppskattades, att det Prop. 1991/92:9 fanns sammanlagt40005000 ha som behövde omplanteras på grand av Bilaga 3 älgskador påskog. Enreducering av älgstammen är alltjämt nödvändig i vissa delar av länet.Resultatet av höstens älgjakt föreligger ännu inte. Det framgår dock av olikauppgifter att älgstammen på många håll i länet numera har minskat. Länsstyrelseni iän: Enligt sina direktiv har utredaren haft att se överersättningssystemet för viltskador. Utformningen av detta system hängeremellertid så nära samman med reglerna för själva jakten att utredaren måst taupp också dessa regler. Enutgångspunkt för utredaren har varit att älg- och hjortstammarna på många hållbehöver reduceras. Vad gäller viltskadorna anser utredaren att dessa bör kunnaminska genom förebyggande åtgärder såsom ökad avskjutning och att nuvarandeersättningssystem successivt bör avvecklas. Beträffande älg- ochhjortstammarnas reducering har i princip inte några invändningarmot utredarens uppfattning. delar också uppfattningen attförebyggande åtgärder mot viltskador är bättre än att i efterhand beviljaskadeersättningar. Detta innebär dock inte automatiskt att sådanaskadeersättningar behöver vara helt uteslutna. Med minskade eller slopademöjligheter att få skadeersättningar blir det för markinnehavarna ännuviktigare än att kunna få bidrag för skadeförebyggande åtgärder såsomuppförande av stängsel kring odlingar. Länsstyrelseni : Den framlagda utredningen behandlar utföriigt de olika problemoch skador som förknippas med en alltför riklig förekomst av älg i landet. Deskador och problem som regionalt förorsakas av dovhjort och kronvilt ärförvånansvärt lite behandlade. Detta är anmärkningsvärt, i synnerhet motbakgrand av de höga ersättningar som skador av dessa hjortslag ger upphov till,särskilt i . Kronviltethar fått en överraskande svag behandling i utredningen. Det är anmärkningsvärt att den skånska kronviltsstammens rastillhörighet nominatrasen inte på något ställe i utredningen påpekas, inte heller att en effektiv och ändamålsenlig kronviltvård förekommit inom det skånska kronhjortsreservatet under en 17-årig försöksverksamhet. Det rika erfa renhetsmaterial som samlats vid och de redovisningar som skett i olika sammanhang har uppenbarligen inte utnyttjats av utredning en. Den skånska kronhjorten har genom sin förekomst i och sina mycket gamla anor en särställning i landets fauna. Det finns således ett såväl nationellt som internationellt intresse av att rasen bevaras utan inblandning av andra raser.