prop · GF03170 · 1991-12-31 00:00:00 — deltar tillsammans med övriga EFTA-länder itvå av EG:s utbytesprogram inom den högre utbildning, nämligen Comett sedan1990 och . Vidare har regeringen gettuniversitets- och högskoleämbetet i uppdrag att förbereda ett svenskt delatagandei EG:s universitetsutbytesprogram med central- och Tempus /93. Comett(Community Action Programme in Education and Training for Technology) ar ettprogram inom EG som har tillkommit för att genom utbildning underlättakunskapsöverföring mellan universitet och högskolor och näringsliv. Programmet skall bidra till att utveckla deneuropeiska industrins konkurrensförmåga och syftar till att utveckla högkompetens hos när- ingslivets anställda ochatt förstärka den tekniska utbildningen, främst Prop. 1991/92:170 inom nyteknik. Särskilt små och medelstora företags utbildningsbehov Bilaga 7skall beaktas. Verksamheten inom Comett bedrivs inom fyrahuvudområden. Aktiviteten inom det första området innebär utveckling ochuppbyggnad av ett europeiskt nätverk. Inom särskilda organisationer, UETP (urtiversity-enterprisetraining partnership), bedrivs arbete för att utveckla och stödja samverkanmellan näringsliv och samhälle såväl regionalt som sektoriellt. Inom det andraområdet organiseras personal-och studerandeutbyte mellan länderna. Det tredje områdetorganiserar gemensamma projekt för fortbildning, särskilt i avancerad teknologioch för distansundervisning genom olika media. Syftet är att snabbt spridaresultat från forskning och utveckling inom ny teknik och desstillämpningsområden, liksom att främja överföring av teknologiska innovationertill sektorer inom vilka de tidigare inte tillämpats. Det Qärde området syftartill att genom kompletterande åtgärder främja och stödja utbytesverksamhetensamt att utvidga existerande projekt till att omfatta andra partners. ansvarar för fyra regionalaoch två sektoriella nätverksorganisationer. Det vid Universitets- ochhögskoleämbetet (UHÄ) inrättade övergår till detVerket för högskoleservice (VHS). En diskussion pågår inom gemenskapenom den fortsatta finansieringen av nätverken. Dessa skulle enligt deursprungliga intentionerna, efter ett uppbyggnadsskede, bli självfinansierandegenom att erbjuda tjänster som efterfrågas av företag som är beredda attbetala. Detta har endast i undantagsfall visat sig möjligt attförverkliga. Ytterligare delfinansiering, 1993/94, av nätverkensverksamhet övervägs därför nu inom kommissionen och beslut kan förväntas . pågående Comett-program löper tiden 1990-1995.Diskussioner om programstruktur för hela utbildningsområdet har nuintitierats och kommer att pågå /93. (Community action programme for the möbility of universitystudents) är EG:s utbytesprogram för studenter, lärare och administratörer viduniversitet och högskolor. Det skall främja kontakt, utbyten och rörlighetmellan EG:s 3 600 universitet och högskolor samt bidra till en europeiskdimension i den grundläggande högre utbildningen. Det unika med är att -studenterna får helt och hållet tillgodogöra sigsina studier i utlandet i sin examen, -programmetär öppet för alla ämnen och utbildningar, -programmet,som är EG:s största, är permanent, programmets omfattning; målet är att av EG:sstudenter skall Prop. 1991/92:170 genomföra en eller två terminer i ettannat , numera också Bilaga 7 EFTA-land. Avtal om mellan EG och vartoch ett av EFTA-länderna undertecknades . Efter ratificeringav berörda parter trädde avtalet i kraft och öppnade därmedvägen för EFTA-ländernas medverkan fr. o. m. /93. Avtalen geruniversitet och högskolor i och i övriga EFTA-länder tillträde tillErasmusprogrammet på i princip samma villkor som motsvarande institutioner inomEG. Det finns dock vissa särregler för EFTA-länderna som innebär att nätverkför samarbete mellan universitet och högskolor alltid måste innehålla minst tvåEG-länder för att vara berättigade till bidrag. Vidare innebär särreglerna attSverige och andra EFTA-länder inte kan utse representanter till den rådgivandeErasmus-kommittén. De får istället påverka programmet genom särskilda bilateralakommittéer mellan EG och resp. EFTA-land. har uppnått ett mycket gottresultat inför den första terminen av Erasmus-programmet. sänder ut studenter och tar emot 1 335 från och har fått 212 nätverkgodkända. Central instans med förmedlande ochkoordinerande uppgifter för de båda programmen kommer från att varaVerket för högskoleservice. Enligt mellan och skallSverige utse en tillståndsmyndighet (National , NGAA)som har till uppgift att svara för fördelningen av bidragen. Även denna uppgiftkommer att från tillfalla Verket för högskoleservice. IErasmusprogrammet ingår bl. a. att de deltagande länderna skall utse ettspeciellt organ för frågor som rör erkännande av utbildningar, Naric (NationalAcademic Recognition and ). Även denna uppgift skallfullgöras av Verket för högskoleservice. Tempus (Trans-European Möbility Scheme for UniversityStudies) är ett universitetesutbytesprogram inom ramen för EG:s biståndsprogram(Phare) till stöd för utvecklingen i öst- och som tillkommitinom ramen för den s k G24-processen. Tempus syftar till stöd åtutveckling och förnyelse av högskoleutbildningssystemen i och tillatt uppmuntra samarbete mellan universitet och högskolor i dessa länder ochEGIänderna samt övriga G24-länder som önskar delta. Icke kan enligtstadgarna endast delta på projektnivå och får stå för sina egna kostnader iprojekten. Programmet startade och löper under femår. Mottagarländer är vissa länder i öst- och . Tempus innehåller moment från bådeErasmus och Comett, men skiljer sig från dessa i det att Tempus är ettbiståndprogram där tyngdpunkten ligger på effekter i mottagarländerna. Inom Tempus-programmet prioriteras nätverksprojekt skJoint Euro- Prop. 1991/92:170 pean Project (). Stöd kan även utgå tilllärar- och studentutbyte Bilaga 7 samt för övriga projekt t ex utgivning avskrifter och startande av internationella organisationer. Mottagarländernaprioriterar var för sig de områden de anser viktigast just för dem. Ett skall varauppbyggt av minst tre medverkande. En högskola i ett mottagarland och en i ettEG-land samt ytterligare en representant för ytterligare ett . Dennarepresentant kan vara en högskola, ett företag en myndighet eller någon form avorganisation som kan bidra till utvecklingen av en högskola i öst. EnG24-deltagare ersätter inte en EGdeltagare utan skall vid exempelvis svensktdeltagande fortfarande innehålla minst två EGpartners. Universitets- och högskoleämbetetfick genom regeringsbeslut den 7 novemeber 1991 i uppdrag att förbereda svensktdeltagande i Tempus. Anvaret för Tempus övergår till Verket förhögskoleservice (VHS). Det svenska deltagandet, som måstefinansieras nationellt, skall följa vad som gäller generellt förTempus-programmet och regleras genom en instruktion (Vademecum 1992/93).Behandlingen av ansökningar från svenska och högskolor sker isamråd mellan och . 2.5 och deltagande i EG:sutbildningsprogram innebär att möjligheterna för attdeltaga i ungdoms - och utbildningssamarbetet inom EG förbättras avsevärt. Detöppnar EG-program och institutioner för svenskat deltagande. och övrigaEFTA-länder kan på så vis påverka den framtida utformningen av program ochandra aktiviteter på utbildningsområdet. innebär också attungdomsprogrammet öppnas för redan den 1 januari 1993.En närmare beskrivning av detta program lämnas senare av civilministern. Dåkommer också alla särregler för EFTA-ländernas deltagande i Comett och Erasmusatt försvinna. Vidare kommer EG;s , Cedefop, ochdess nätverk för informationsutbyte på utbildningsområdet, Eurydi-ce, attöppnas för EFTA-deltagande. Övriga utbildnings- och ungdomsprogram öppnas den1 . Ömsesidigt erkännande av examensbevis ansvarar också - tillsammans medandra departement - för de direktiv som rör ömsesidigt erkännande av examensbevisför behörighetsgivande utbildning enligt artikel 30. Dessa direktivav två slag. Den ena gruppen utgörs av direktiv om erkännande av examensbevissom gäller vissa yrkesutbildningar, nämligen förläkare, sjuksköterskor, tandläkare, barnmorskor, veterinärer, apote- Prop.1991/92:170 käre och arkitekter. Dessa direktiv anger vilka minimikrav somman Bilaga 7 ställer på utbildningarna för att de skall erkännas imedlemsländerna. Direktiven har tidigare beskrivits i bilaga 4. En jämförelse mellan de svenskautbildningarna och de krav på utbildningarnas längd som fmns i EG:s direktivvisar att utbildningarna för apotekare och sjuksköterskor är för korta för attuppfylla direktivens krav. Därför föreslog utbildningsministern i åretsbudgetproposition (prop. 1991/92:100, bil 9) att dessa utbildningar skallförlängas. Inom flertalet förekommeräven en omfattande reglering av yrken även utanför hälso- och sjukvården ochtandvården. För att säkerställa en fri rörlighet för verksamma inom dessayrken har EG antagit ett direktiv om en generell ordning för erkännande avexamensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar minst tre årstudier ( 89/48/ EEG ). Ansvaret för den nationella samordningen av dettadirektiv ligger på . Huvudsyftet med direktivet är attett examensbevis, som i hemlandet ger tillträde till ett reglerat yrke, ocksåger behörighet i andra länder att utöva yrket. Om yrket inte är reglerat ihemlandet, skall examen likväl godkännas som grund för att utöva ett regleratyrke i ett annat land under förutsättning att personen i fråga har varitverksam i yrket under . För defall då utbildningarna skiljer sig åt väsentligt eller yrkesverksamheten inteomfattar samma ansvarsområde, finns i direktivet anvisningar om vilka kompensationskravsom ländernas myndigheter får rätt att ställa upp. De yrken som omfattas av direktiveti är revisorer, advokater, psykologer, kiropraktorer, logopeder,psykoterapeuter, sjökaptener, sjöingenjörer samt organister och kantorer isvenska kyrkan. Dessa yrken är reglerade antingen i lagar eller i förordningar,som måste anpassa till de krav som direktiven ställer. De ändringar som behövergöras med anledning av förbereds inom regeringskanslietoch avsikten är att återkomma till med dessa frågor. Direktivet möjliggör också förpersoner med en högre utbildning att få tillträde till sådana yrken som inte ärreglerade i , i EG-medlemsländerna eller en EFTA-stat som omfattas av ennationell reglering. Jag hemställer att regeringen bereder tillfälle att ta del av vad jag har anfört idet föregående om konsekvenser vad avser utbildnings- ochforskningsfrågor. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 27 maj1992 Föredragande: statsrådet Prop.1991/92:170 Bilaga 8 Anmälan till proposition om Europeiska ekonomiskasamarbetsområdet (EES) verksamhetsområde omfattarjordbmk, trädgårdsnäring, utsädeskontroll, växtskydd, husdjursavel, djurenshälso- och sjukvård, djurskydd, livsmedelskontroll, veterinärväsendet,skogsbruket, fisket, pris- och marknadsreglering på fiskets område,rennäringen, biobränslen, högskoleutbildning och forskning samt vetenskapligverksamhet i övrigt på departementets område liksom jakt och viltvård. omfattar inte dengemensamma jordbmks- och fiskeripolitiken. Ändå berörs jordbruksdepartementetsverksamhetsområde i flera avseenden. Dit hör veterinära bestämmelser, dvs.bestämmelser om bekämpning av smittsamma djursjukdomar och åtgärder som behövsför att hindra smittspridning, samt bestämmelser om livsmedel. Härutövertillkommer bestämmelser om fodermedel, växtskydd, växtodling och gödselmedel.EESavtalet omfattar också ett nytt gemensamt system för utjämning av industrinskostnader för jordbruksråvaror. Även fisket berörs på en rad väsentligaomräden. Inom ramen för har EFTA-länderna också slutit bilateralajordbmksöverenskommelser med EG. Pä livsmedelsområdet har under längtid pågått ett internationellt samarbete som inneburit att regelverken i olikaländer anpassats till varandra. I det här sammanhanget bör särskilt nämnasFAO:s och WHO:s gemensamma program, Food Standards Programme, för standardiseringav livsmedel. är samlingsnamnet för de standarder,riktlinjer och råd som utarbetas under programmet. deltar sedan nära 30år aktivt i detta arbete, både i en rad underkommittéer och i det beslutandeorganet, Commission. Codexarbetet ligger till grund förmånga EG-direktiv. Även inom ramen för det nordiska samarbetet sker en harmoniseringav reglerna på livsmedelsområdet. När det gäller den speciella del avlivsmedelsområdet som rör vin och sprit saknas i motsvarighet tillstora delar av den reglering som finns inom EG. Trots detta kan sägas att enlångtgående anpassning har skett i praktiken genom att på frivilliggrund följer på området. Som ytterligare exempel på att enanpassning i vissa avseenden redan har skett kan nämnas vår foderlagstiftning.Vid tillkomsten av lagen (1985:295) omfoder konstaterades att det inom EG utarbetats bestämmelser med syfte att få enbättre överensstämmelse mellan medlemsländernas foderbestämmelser. För attunderlätta den internationella handeln med foder och anima-lieprodukter ochförhindra att skadligt foder från andra länder avsätts i ansågs detangeläget att beaktades vid utformningen av de svenskabestämmelserna om foderkvalitet. Slutligenkan nämnas när det gäller området högre utbildning att en anpassning redanskett i fråga om utbildningskraven för veterinärer. EES-avtaletoch den bilaterala jordbruksöverenskommelsen med EG kommer att ge svensktjordbruk och livsmedelsindustri avsevärt ökade möjligheter att konkurrera påden stora EG-marknaden. kommer naturligtvis konkurrensen att öka påhemmamarknaden med ett ökat och mer varierat utbud och relativt sett lägrepriser för konsumenterna. blir därigenom en viktig länk ianpassningsprocessen till ett medlemskap i utvecklingsklausul ijordbmksöverenskommelsen ger möjlighet att gradvis ytterligare utöka frihandelnmed jordbmksvaror. Förhandeln med bearbetade jordbruksprodukter innebär dessutomrättvisare utjämningsmetoder och en kraftig minskning av utjämningsbeloppen.Den fria rörlighet för varor, tjänster, kapital och arbetskraft som EES-avtaletinnebär berör också jordbmkssektom indirekt. Den ökade konkurrensen som blirföljden kommer sannolikt att medföra lägre kostnader för insatsvaror, tjänsteroch finansiering. 1991/92:170 Bilaga 8 2 Veterinära området 2.1 Veterinära bestämmelser Minbedömning: För en anpassning till på området bör regeringen underhösten föreslå att besluta en ändring i lagen (1985:342) om kontrollav husdjur m.m. De svenska bestämmelsema på området finns iepizootilagen (1980:369), epizootiförordningen (1980:371), lagen (1985:342) omkontroll av husdjur m.m., förordningen (1985:343) om kontroll av husdjur m.m.,veterinära införselkungörelsen (1958:551) och i föreskrifter som med stöd avbemyndiganden i dessa lagar och förordningar har meddelats av statensjordbruksverk. I bilaga I under mbriken veterinärafrågor finns bestämmelser på detta område. omfattar en del av EG:s rättsreglerinom den veterinära sektom. EG och har en likartad syn på bekämpningav smittsamma djursjukdomar, åtgärder som behövs för att hindra smittspridningoch på livsmedelshygieniska frågor. Bestämmelser i som rörgränskontroll, djurskydd och finansiella dispositioner omfattas inte avavtalet. Detta innebär att kan behålla sina gränskontroller. inteheller som rör varor vilka införs till något land inomEES-området från ett land utanför detta område, s.k. tredje landsfrågor. Ifråga om vissa bestämmelser som omfattas av avtalet har fått undantag.Det gäller om BSE (bovin spongiform encephalopati), även kallad"cow diseas". Inom EG får kalvar som äravsedda för slakt införas från länder där BSE förekommer. Detta har, med hänsyntill nuvarande kunskap om sjukdomen, av samtliga EFTA-länder bedömts innefattaen alltför stor risk. Avtaletinnebär att accepterar EG:s regionaliseringsmodell. Detta innebär bl.a.att vid utbrott av vissa allvarligare djursjukdomar får djur inte föras frånden region där sjukdomen förekommer. Det avgränsade området kan utgöra en delav ett eller flera länder. Handeln kan således fortgå från ett land som har ensmittsam sjukdom men endast från de regioner som inte ålagts restriktioner vidhandel med djur. EG:sinre marknad innebär att varor fritt skall kunna föras över gränserna. Deveterinära kontrollerna skall enligt utföras på den ort varifrån envara sänds och stickprovskontroll kan utföras på bestämmelseorten. Sverigekommer dock, som har nämnts, att ha kvar sina kontroller vid gränsen. Avtaletgör det nödvändigt att ändra vissa av myndigheternas tillämpningsföreskrifter,t.ex. måste införselreglerna för sjukdomen BSE anges i föreskriftsform.Reglerna för införsel från länder som är anslutna till måste sesöver, eftersom det inte längre får finnas något krav på införseltillstånd.Hämtöver behövs en ändring i 1 § lagen (1985:342) om kontroll av husdjur m.m.som vidgar tillämpningsområdet till att gälla också annan avel än sådan somsker i näringsverksamhet. Förekomstav kontrollprogram för en viss smittsam djursjukdom eller dokumenterad frihetfrån en sådan sjukdom gör att kan kräva att djur som förs in frånEES-området är fria från den aktuella sjukdomen. Systemet fömtsätter atthälsokontroller kan göras även utan en djurägares samtycke, vilket i sin turfömtsätter lagstöd. Sådant lagstöd saknas utom vid utbrott avsjukdom som bekämpas med stöd av epizootilagen (1980:369) eller lagen(1983:738) om bekämpande av salmonella hos djur. Lagstiftningen behöver därförkompletteras i det berörda avseendet. 1991/92:170 Bilaga 8Jordbruksdepartementet 2.2 Bestämmelser om foder Minbedömning: För en anpassning till på området bör regeringen underhösten i en särskild proposition föreslå att besluta ändringar ilagen (1985:295) om foder. De svenska bestämmelserna på området finns i lagen(1985:295) om foder, förordningen (1985:879) om foder och i de föreskrifter somjordbmksverket meddelat med stöd av lagen och förordningen. bestämmelser om foder finns intagna ibilaga I, avsnitt II, under rubriken fodermedel. Redan genom tillkomsten av lagen (1985:295) omfoder har en viss anpassning skett till . Föratt en fullständig anpassning skall ske av de svenska reglerna måste vissaändringar göras i såväl lagen som förordningen om foder och i myndigheternastillämpningsföreskrifter. När det gäller lagändringarna till följd avEES-avtalet är det fråga om en anpassning till EG:s definitioner och begrepp påfoderområdet. EG ställer också större krav när det gäller att förhindra olikaskadliga effekter av foder. Inågra avseenden har dock i avtalet erhållit undantag från EG:s regler.Som foder till andra djur än pälsdjur får i inteanvändas fodermjöl eller annan vara som framställts av kött från självdöda djureller från sjukligt förändrade delar av slaktade djur. Sådan användning ärtillåten inom EG. Avtalet (bilaga I, avsnitt II) medgeratt tills vidare kan behålla de nuvarande bestämmelserna. Enligtnu gällande svensk lagstiftning får antibiotika och andra kemotera-peutiskamedel endast tillsättas foder för att förebygga, lindra eller bota sjukdomeller sjukdomssymptom. Inom EG får vissa sådana preparat tillsättas generellti foder i medicinskt syfte och en del andra får tillsättas i syfte att befrämjatillväxt hos djuren. Även i detta avseende medger avtalet (bilaga I, avsnitt II) att våra nuvarande bestämmelser behålls tills vidare. Inom EG finnsförbud mot användning av hormoner i tillväxtbefrämjande syfte. Avtaletmedger även att övergångsvis kan behålla vissa gränsvärden förfodertillsatser och att vissa fodertillsatser som godkänts i men inte iEG är tillåtna. Detta gäller t.ex. fodertillsatser avsedda förrenar. Sverigehar lägre gränsvärde för det giftiga ämnet aflatoxin än vad EG har. fårenligt avtalet behålla sitt lägre gränsvärde. I fråga om det likaledes giftigaämnet ochratoxin saknas gränsvärde inom EG men det pågår en utveckling avseendeanalysmetoder och nya kunskaper om ämnets giftighet har tillkommit. Tillsvidare kommer att behålla sitt nuvarande gränsvärde. Deändringar som behöver göras i foderlagen är att i 3 § göra tillägg som innebäratt foder inte får leda till ohälsa för djuret eller ha skadlig inverkan påmiljön. Vidare bör i 4 § jordbmksverket ges vidgade befogenheter att meddelaföreskrifter om foder som innehåller läkemedel. Även svenska fodertillsatserskall godkännas av EG vilket fordrar en ändring av 5 §. Dämtöver kan bl.a.vissa begrepp och definitioner behöva ändras. 1991/92:170 Bilaga 8Jordbruksdepartementet Minbedömning: För en anpassning till på området bör regeringen underhösten i en särskild proposition föreslå att besluta om ändringar ilivsmedelslagen (1971:511). De svenska bestämmelserna pä området finns ilivsmedelslagen (1971:511), livsmedelsförordningen (1971:807), veterinärainförselkungörelsen (1958:551), kungörelsen (1974:270) om kontroll vidinförsel av livsmedel, kungörelsen (1974:270) om kontroll vid utförsel avlivsmedel och i föreskrifter meddelade av . I bilaga II, avsnittXII, under mbriken Livsmedel, finns bestämmelser på livsmedelsområdet. Livsmedelsområdet utgör en viktig del avEES-avtalet. Avtalet omfattar cirka 130 rättsakter (direktiv och förordningar)som berör . Rättsakterna ger mestadels en uttömmandereglering inom resp. område. Detta innebär att de enskilda länderna inte får haavvikande regler. Bestämmelserna måste därför införlivas i de nationellalagstiftningarna och eventuella motstridiga regler upphävas. Bestämmelser finnsom livsmedelskontroll, livsmedelstillsatser, märkning, gränsvärden förfrämmande ämnen, livsmedelsstandarder, specialdestinerade livsmedel, materialsom kommer i kontakt med livsmedel, pesticidrester, metoder för analys avlivsmedel och om dricksvatten. Vidare finns bestämmelser om köttbesiktning ochhygienbestämmelser för mjölk, ägg och fisk. Till livsmedelsområdet hör ocksåde rättsakter som rör vin och sprit. Vissa av omfattas inteav avtalet. Hit hör t.ex. bestämmelser om fetthalt för mjölk och kvalitetskravpå ägg, fmkt, skaldjur och sardiner. har vidare bestämmelser pålivsmedelsområdet som saknar motsvarighet i , t.ex. standarderför köttprodukter och regler för berikning av livsmedel. För bestämmelser avdet slag som nämts tillämpas de principer som bmkar sammanfattas under benämningenCassis-doktrinen. I princip har rätt att behålla egna bestämmelser pådessa områden. Men kan som huvudregel inte förbjuda import av varorsom uppfyller exportlandets regler genom att hävda nationellt uppställda krav.Från denna huvudregel kan dock avsteg göras. Nationella regler som innebärhandelshinder kan behållas om de är nödvändiga med hänsyn bl.a. till godhandelssedvana, konsumentskydd och skydd för allmän hälsa. Åtgärden måste dockstå i proportion till det önskade resultatet och tillämpas utan att göraskillnad mellan importerade och inhemska varor. Mindre ingripande åtgärder somt.ex. märkning i stället för saluförbud bör vara ett tillräckligtskydd. Cassis-doktrinen har stor betydelse för just livsmedelsområdet. EG:sramdirektiv om livsmedelskontroll (89/397/EEG) som omfattas av ärav central betydelse. Det är ett övergripande direktiv, vilket innebär attdirektivet med några undantag spänner över hela livsmedelsområdet i ställetför att begränsas till en vamgrupp eller en enskild vara. För animaliskalivsmedel, såsom kött och fisk, finns emellertid särskildakon-trollbestämmelser. Direktivet lägger fast de allmänna principer som skallvara vägledande för all kontroll av livsmedel samt av material som kommer ikontakt med livsmedel. Enligt artikel 1 i direktivet är syftet med kontrollenatt skydda folkhälsan, redlighet i handeln och information till konsumenterna.I direktivet betonas att livsmedelskontrollen i första hand skall varaförebyggande. Inspektion och kontroll skall enligt direktivet ske i hela kedjanfrån producent fram till konsument och skall genomföras utan före- 1991/92:170 Bilaga 8Jordbruksdepartementet Undersökningarna skall omfatta provtagning och analys, personalhygien,kontroll av dokument, lokaler, utmstning, märkning och presentation avlivsmedel. Enligt direktivet om livsmedelskontroll kan medlemsstaterna självabestämma hur de praktiskt vill utforma livsmedelskontrollen och hur de villutbilda sina livsmedelsinspektörer.