prop · GF039 · 1991-12-31 00:00:00 — Länsstyrelsendelar bedömning att det är de mindre områdena som svarar fören omotiverat stor del av arbetsbelastningen och kostnaderna för länsstyrelserna.De till arealen mindre områdena, uppgående till sammanlagt av den totala ägjaktsarealeni länet, svarar för uppskattningsvis av arbete. Det ärdärför särskilt angeläget att få en förenkling av älgjaktssystemet för sådana områden. Vidare innebär maxtilldelningarnaför egentliga licensområden (A-om råden) mycket arbete för länsstyrelserna. Delvis utgör de, som länsstyrel sen närmare utvecklar i yttrande över betänkandet (SOU 1990:60) "Skada av vilt", ett hinder för att åstadkomma en från skadesynpunkt ökad 207 avskjutning av älg.Länsstyrelsen anser också, i likhet med vad som anförs Prop. 1991/92:9 ibetänkandet, att jägarna och markägarna bör ges ett större ansvar för Bilaga5 avskjutningen. Innehavarna av större licensområden bör kunna anförtros attsjälva bedöma lämplig avskjutning inom områdena. Länsstyrelsenfinner starka skäl tala för en långtgående avreglering av älgjakten. Risken meden avreglering är främst att jägama skulle utnyttja den frihet som avregleringenmedför till att göra alltför stora avskjutning-ar. Som nämnts tidigare är detönskvärt från skadesynpunkt att avskjutningen ökas. Det ligger inte heller ijägarnas intresse att skjuta ned älgstammen alltför mycket. Därigenombegränsar de ju sina egna jaktmöjligheter . trordärför att den nämnda risken inte är så stor. Länsstyrelsenfår således föreslå att älgjakten blir föremål för en betydande avregleringoch tecknar nedan en skiss till hur ett nytt älgjaktssystem kan utformas. Länsstyrelseni : välkomnar översyn avadministrationen och undersökningen av möjligheterna att förenkla densamma.Företrädare för har haft förmånen att i verkets referensgrappredovisa fakta och erfarenheter och på så sätt lämna underlag för verketsbedömning. Länsstyrelsenhar i det följande koncentrerat sig på att redovisa vilka konsekvenserföreslagna åtgärder skulle få från administrativ synpunkt. Enhel del av förslagen är bra och bör kunna genomföras. Vissa är mer tveksammaoch kan behöva utredas eller övervägas ytterligare. Länsstyrelseni : delar uppfattning attorsaken till den omfattande administrationen är att systemet inte bygger på enhelt produktionsanpassad jakt. Länsstyrelsenhar redan tidigare, av resursskäl, tvingats införa förenklingar ochrationaliseringar av älgjaktsadministrationen. En del av förslagen inaturvårdsverkets PM bedöms tillsammans kunna innebära ytterligareresursbesparingar. För i torde besparingendock inte bli särskilt stor. Länsstyrelseni : Målet med en förenklad administration skall, enligtnaturvårdsverket, i första hand vara att sköta älgstammen på ett biologisktriktigt sätt med hänsyn till viltskador, viltolyckor och andrasamhällsintressen. Härvidlag är det viktigt att den enskilde jägaren ochmarkägaren uppfattar att hans speciella kunnande och intresse tillvaratas. Sålångt det är möjligt är det en självklarhet att offentlig administration skallvara motiverad. Detta gäller också arbete med älgadministrationoch reglering av viltskador men också handhavande av dessafrågor. I har försöksverksamhetmed reglerad älgjakt bedrivits nedanför lappmarksgränsen och fram till den nuvarande jaktlagstiftningen började gälla . Inom länet i övrigt tillämpades reglerna i 13§ jaktlagen (1938:279) i dess äldre lydelse. Således harjakt på "generella områden" inte bedrivits i länet. därför granskas delvisutifrån andra utgångspunkter än vad gäller riket i Prop. 1991/92:9 övrigt. Jägarnasriksförbund-Landsbygdens jägare: Som själv framhåller, ärdetta förslag en bred kompromiss som beaktar de viktigaste yrkanden och behovsom framkommit från berörda parter. Den referensgrapp som stått tillnaturvårdsverkets förfogande har enhälligt godtagit det av verket framlagdaförslaget. Det enda som diskuterades i den omnämnda referensgrappen, och sominte återfinns i förslag, var möjligheten att uttaga någonform av registreringsavgift för licensområden. I övriga frågor rådde enighetom kompromissens innehåll såsom den återges i det remitterade förslaget. Detbör däratöver noteras att har tillfört förslaget vissasynpunkter om den lokala jägarrep-resentationen som inte var förankrad i nämndareferensgrapp. Som förslaget i den delen kom att utformas, riskerar att utestängas från den lokala verksamheten, vilket uppenbart intevar meningen med ifrågavarande kompromiss. Riksförbundetvill särskilt understryka den närmast historiska betydelsen dettakompromissförslag innefattar. någonsin har enighet uppnåtts iälgjaktsfrågan mellan landets båda jägarorganisationer och samtliga berördamyndigheter. Det kommer att få förödande konsekvenser om denna kompromissskulle slås sönder. De starka motsättningar som då skulle uppkomma tillskaparkaos och omöjliggör en bred samförståndslösning. Både viltet, jägarna ochsamhället skulle åsamkas stor djupgående skada därav. Detligger i sakens natur att riksförbundet inte är helt nöjt med alla delar inämnda kompromissförslag. Enigheten om den förenklade administrationen förregistrering av B-licensområden har haft en direkt avgörande betydelse för attriksförbundet skulle kunna ställa sig bakom hela kompromisspaketet. Vad gällerexempelvis de extremt långa jakttidsramarna som föreslås, har föratsättningenvarit att det är fråga om ramar inom vilka fastställer lämpligjakttid. Vidare skall möjligheten till lokala älgjaktsområdens ökadesjälvbestämmanderätt ses för vad de är möjligheter som kan prövas och beståom resultaten därav faller väl ut. Samma förhållande bör naturligtvis gälla ifråga om den fria kalvjakten inom registrerade licensområden. mening bör vinterjakt efter älg endast komma till utnyttjande isyfte att skydda värdefull ungskog, i de fall höstens älgjakt inte gettåsyftat resultat för begränsning av älgskador. Underföratsättning att riksförbundet tillförsäkras reellt inflytande inom den lokalaälgjaktsadministrationen, samt alt förslaget bibehålls intakt med däri angivenförenkling vid registrering av B-licensområden, tillstyrker riksförbundetnaturvårdverkets kompromissförslag att genomföras i obeskuren helhet. 14 1991/92. Förbundendelar verkets uppfattning att administrationen rant älgjakten kan minskas. Förbundentillstyrker att tilldelningsbeslut i fortsättningen inte kan överklagas. Förbundenanser att beslut som i grunden berör jakträtten även fortsättningsvis skallkunna överklagas till regeringen. Förbundentillstyrker att anmälan av jaktresultat i fortsättningen görs obligatoriskt. Förbundenanser att verkets förslag till nytt tilldelningssystem innebär för stor schablonmässighetoch saknar nödvändig individuell anpassning. Förbundenkonstaterar att frågan om överföring av generell mark till B-licens äröverspelad i och med regeringens proposition om föriängning av den generellajakten t.o. har på regeringens uppdrag utrett administrationen runtälgjakten. Utredningen ger en klar och belysande bild av nuvarande system vadavser registrering av mark och tilldelning samt möjligheter att överklagafattade beslut. Mankan konstalera att handläggningen av dessa frågor varierar från län till län,men att verkets beskrivning i stort är riktig. Målet med administrationen äratt sköta älgstammarna på ett biologiskt riktigt sätt med hänsyn tillviltskadorna i jord- och skogsbruket, viltolyckor och andra samhällsintressen.En målsättning har varit att ta fasta på enskilda jägares krav och önskemål. Förbundendelar denna målsättning men vill framhålla att verksamheten, för att få acceptansinom breda led, måste vara effektiv och uppfattas av berörda parter somrättvis. Förbundenkan konstatera överlappningar och motsättningar mellan natuvårdsverkets förslag och de förslag som redovisas i betänkandet om ersättning vid vissa viltskador "Skada av vilt SOU 1990:60". Genomförs grundprinciperna i viltskadeutredningen, bl.a. tillskapandet av nya samverkansformer för älgjakten, "älgskötselområden", och förslaget vinner gehör i markägarkretsar måste detta automatiskt medföra en minskning av länsstyrelsernas arbete och en administrativ besparing. Till skapandet av älgskötselområden kommer att medföra vidgade möjligheter till frivillig samverkan mellan områden som är registrerade för generell tilldelning. Enligtförbundens uppfattning bör statens natuvårdsverks PM "Förenkladadministration av älgjakten" sambehandlas och underordnas viltskadeutredningen. Vissa problemställningar tas nämligenupp i både statens naturvårdsverks PM och i belänkandet, men med olikalösningar och slutsatser som följd. Avslutningsvisvill vi påtala och ta avstånd från den ton och de nedsät- 210 landeomdömen om markägare och jägare som kommer till uttryck i Prop. 1991/92:9promemorian. 1 promemorian anförs bl. a.: "Jägarna finner systemetorätt- Bilaga 5 vist och därför försvarligt att försöka utnyttja till egenförmån". Naturvårdsverketvill alltså påskina att markägare och jägare på ett otillbörligt sätt och medgott samvete utnyttjar nuvarande system. Dessa påståenden är kränkande ochgrovt överdrivna. Naturligtviskan man i en krets av 100000-tals människor hitta ett fåtal personer somföreträder dessa åsikter, men verkligheten är att majoriteten av markägare ochjägare är solidariska och ytterst angelägna att bevara och utveckla viltstammarav god kvalitet. Skogsindustrierna:Det kan tyckas förvånande att inte denna utredning har utarbetats tillsammansmed utredning . Ett gemensamtbetänkande hade gett större tyngd åt framför allt föreliggande utredning. 1dag är den administrativa hanteringen av älgjaktsfrågor alltför kompliceradoch dyrbar. Det bör genom små förändringar finnas goda möjligheter att avbyråkratiseradet administrativa arbetet rant älgjakten. Administrationsarbetet måsteanpassas så att det stimulerar till ökad avskjutning på älg. Engagemanget hosmarkägare/jägare måste höjas. Detta för att försöka reduceraälgstammen till en ur markägarnas och samhällets synpunkt acceptabel nivå. Viär därför i stort positivt inställda till utredningens förslag. Dessa är tillstora delar exempel på bra åtgärder som kan stimulera till att höja avskjutningenpå älg. Som vi ser det är höjd avskjutning det enda sättet att få bukt medälgproblemen. De flesta av förslagen skulle även innebära avsevärda besparingarför såväl länsstyrelsema som . : Inledningsvis skall framhållas attden svenska älgstammen representerar mycket stora ekonomiska värden attälgjakten och "älgskådning" ger rika tillfallen till rekreation ochfriluftsliv för ett mycket stort antal människor. EnligtSvenska jägareförbundets bestämda mening måste, bl.a. mot bakgrand härav,grandsynen på älg vara positiv. Jägareförbundetredovisar nedan sina synpunkter under de av i promemorianangivna rubrikerna. Naturvårdsverketkonstaterar att målet med älgadministrationen i första hand skall vara attsköta älgstammen på ett biologiskt riktigt sätt med hänsyn till viltskador,viltolyckor och andra samhällsintressen, samt att tillvarata den enskildejägarens krav och önskemål. Manvill åstadkomma bestämmelser som av jägarna uppfattas som meningsfulla. Jägareförbundetansluter sig helt till målsättningen. Förbundet vill dock 211 motbakgrand av gjorda erfarenheter understryka att det knappast är Prop.1991/92:9 möjligt att åstadkomma ett system som alla jägare ställer upp på. Förbundetvill dock betona att det stora flertalet jägare alltid ställer sig lojala mengivetvis önskar en ordning för älgjakten som i huvudsak kan uppfattas somrättvis. Utredningensbeskrivning av nuvarande hantering av registrering, tilldelning ochöverklaganden är i huvudsak riktig. Det skall dock framhållas atthandläggningen varierar mycket mellan olika län. Förenklingar har i flera fallinförts. Bl.a. används dator även för automatisk beräkning av tilldelning förenskilda älgjaktsområden med samma tilldelningsnorm. Det skall slutligenobserveras att beskrivningen ej är helt objektiv utan ger en sämre bild av hurden nuvarande ordningen fungerar än vad som är motiverat. innebär systemet med B-licens djupa orättvisor och medför attdet saknas motiv för enskilda markägare att ingå i större älgjaktsområden med produktionsanpassadjakt. Verket poängterar vidare, att småområden generellområden, B-licens ochkalvjaktsområden står för en stor del av administrationen. Jägareförbundetdelar dessa uppfattningar. Naturvårdsverketanser inte att småområden har några negativa konsekvenser ur älgskötselsynpunkt. Jägareförbundetdelar inte denna uppfattning. Dendirekta betydelsen för älgvården av de älgar som skjuts på småområden är vidnuvarande omfattning tämligen obetydlig. Någotsom däremot är synnerligen negativt för älgjakten och därmed för älgstammen ärom jägare finner det attraktivt att bryta ut sin mark ur störreälgjaktsområden. Vidare är det självklart så att ju större andel av älgjaktensom sker i splittrad form, dessto större negativa effekter kan den få för attnå och sedemera kunna bibehålla en balanserad älgstam. Enuppsplittring är också tvärtemot de krav på samordning inom större älgskötselområdensom älgforskare, m. fl. med erfarenhet av älgvård förordar. Idetta sammanhang vill också påtala och med kraft vändasig mot det av använda generaliserande och gentemot de svenskajägarna nedvärderande uttryckssättet som verket mer eller mindre genomgåendeanvänder i sin framställning. "Jägamahar ofta svårt att hantera papper-------- kartor, ". Svenska jägare torde ijämförelse med många andra grapperingar i samhället vara förhållandevis kunniga i att läsa kartor. Några jämförelser mellan jägare och andra kategorier när det gäller skicklighet i registrering av älgjaktsområden har, såvitt jägareförbundet har sig bekant, inte heller förekommit. Jägarnafinner systemet orättvist och "därför försvarligt att försö- Prop.1991 /92:9 ka utnyttja till egen förmån". Naturvårdsverketlåter här påskina att de svenska jägama ca 270000 älgjägare finner detnuvarande systemet sådant att de med gott samvete kan utnyttja det till egenvinning. Verkligheten är en helt annan. Den absoluta merparten av de svenskaälgjägarna är utomordentligt angelägna om den svenska älgstammen och vill hasådana regler och bestämmelser att dels älgstammen kan skötas på ett riktigtsätt dels jakten kan genomföras under trevliga och rättvisa former. konstaterar att registrering av älgjaktsområden utan tvekan ärden "mest arbets- och resurskrävande delen av administrationen avälgjakten". Vidare finner verket att syftet med administrationen skallvara "att åstadkomma en biologiskt grandad skötsel av älgstammen".Detta bör enligt "rimligen leda till att älgjakt endastfår bedrivas på älgjaktsområden av sådan storlek att de kan förväntaståla en årlig avskjutning av minst en vuxen älg". delar i princip dessa uppfattningar.Förbundet vill emellertid i detta sammanhang redovisa och understryka attmerparten av arbetet med älgadministrationen sker på faltet och i huvudsak avideellt arbetande krafter. Inte minst genom jaktvårdskretsarnas försorggenomförs ett utomordentligt omfattande arbete till gagn för älgvården. Vadgäller tesen att den minsta jaktliga enheten skall medge avskjutning av envuxen älg kan denna emellertid klart ifrågasättas och får under ingaförhållanden drivas för långt. Målsättningen bör alltfort vara att samordnajakten till alltfler flerälgsli-censer. Först då kan målsättningen om enbiologiskt grandad skötsel av älgstammen uppnås. Härför talar ävenadministrativa skäl, då åtminstone de mindre enälgslicenserna kommer att"pendla" mellan A- och B-licensal-ternativen, vilket ökar kraven påadministrativa insatser. övrigt anföres under den ifrågavarande rubriken utgöres huvudsakligen avvärderingar, vilka utmynnar i principiella ställningstaganden som vid entillämpning allvarligt skulle kunna skada den svenska älgjakten och rasera deti huvudsak goda samarbete kring älgvården som finns mellan markägare ochjägare. älgavskjutningeninom större delen av landet är för låg negativa konsekvenser för älgstammeninte uppstår även om avskjutningen blir högre än vad som planerats en älgstam återhämtar sigsnabbt efter en tillfälligt för hög av skjutning från skadesynpunkt anses ingen älgstam liten nog jägarna oavsett tilldelningens storlek bara skjuter det antal älgar de anser att stammen tål. Mot bakgrand av dessa påståenden, vilka några kan ifrågasättas och andra är uppenbart felaktiga, finner att man genom en 213 noggrannregistrering av älgjaktsområden inte kan åstadkomma en god , Prop. 1991/92:9 skötsel av älgstammen. finner i likhet med verket detta fullständigt självklart.Noggrannhet i registreringen av älgjaktsområden har över huvud taget inget medskötseln av älgstammen att göra. Den för skötseln av älgstammen helt avgörandefaktorn är att jägare och markägare gemensamt, för tillräckligt stora områden,som skall kunna anses hålla en egen älgstam, fastlägger en polyci för dennastams utveckling och beskattning samt genomför den fastlagda polycin ipraktiken. Vid en sådan skötsel/ hantering av en älgstam kan såväl numerär somkvalitet och/eller ålderssammansättning påverkas i beslutad riktning. Dennagrundläggande princip bygger emellertid på att markägarna och jägarna beslutarom en samordning av älgvården och tar beslut om beskattningsprinciper förstora områden. har här missuppfattat vad frågan gäller. Verketkonstaterar nämligen dels att samordningen inte får göras till ett självändamåldels att krav på samordning "naturligtvis bara bör ställas när ett visstmarkområde arealmässigt inte uppnår grandkravet för att få tillståndatt fälla en vuxen älg". Naturvårdsverkethävdar vidare att samordning av jakten inte i något fall får ske med tvång ochatt samordningen tar bort den lustbetonade delen av jakten. Samordningförsämrar också, enligt , den enskilde jägarens ansvar förälgstammen och innebär ökad administration och ökade kommunikationsproblem. Jägareförbundetfinner denna negativa inställning till samordning av älgjakten synnerligenanmärkningsvärd. Den innebär i första hand ett misstroende mot alla de småmarkägaresom lagt ner ett uppoffrande arbete på att sammanföra marker för attfå en säkrare och mer meningsfull jakt och framför allt för att kunna skötaälgstammen på ett riktigt sätt. Därvid har naturligtvis även arronderingen avälgjaktsområdena en högst avsevärd betydelse. Avlandets ca 300000 markägare har ca 280000 de flesta små markägare insettbetydelsen av samverkan och bildat jaktvårdsområden, jaktvårdsföreningar,älgjaktsföreningar eller på liknande sätt gått samman för att få en meningsfullproduktionsanpassad jakt och i regel en bättre social samvaro under jakten. Vidareredovisas från älgforskningens sida att man vid skötseln av en älgstam bör utgåfrån ett område som håller minst 200 produktiva kor. Delta innebär givetvisinte att jakten skall ske samordnat över hela arealen. För arealen måsteemellertid fastställas vissa beskattningsprinciper som skall följas av de olikajaktlagen inom området. Detta kräver obetingat en samordning av älgskötseln/-jakten. Isin vällovliga strävan att minska administrationen kring älgjakten före slår verket en beräkningsrutin för "hur stor areal man skall förfoga överi varje älgvårdsdistrikt för att få falla ett vuxet djur. Endast den arealen skall vara utgångspunkt för tilldelningens storlek". Detär få jaktliga frågor som orsakat så mycket tvister och irritation som Prop.1991 /92:9 just frågan om älgtilldelning för visst markområde. Den absolutarättvisan Bilaga 5 kan aldrig uppnås. Det är emellertid en högprioriteradangelägenhet att verkligen kunna ge den tilldelning som är aktuell för de olikajaktområdena. Älgförekomsten är nämligen ofta mycket ojämnt fördelad beroendepå födotillgång, biotop, m.m., och älgama måste skjutas där de finns. Ett annatsynsätt leder lätt till underbeskattning av stammen med åtföljande ökning avrisken för skadegörelse. Underfömtsättning av stora älgskötselområden kan tilldelningen till varje sådantområde göras tämligen schablonartad. Älgskötselområdet ordnar därefterdetaljtilldelningen till de i älgskötselområdet ingående jaktområdena. Som ovanredovisats har emellertid underkänt älgskötselområdena. Då maninte både kan äta kakan och ha den kvar finner att manantingen får lägga ner ett synnerligen stort arbete på älgtilldelningen till deenskilda områdena små som stora eller ställa upp på storlicenser av någotslag där man utan "myndighetsadministration" inom storlicensens ramfördelar älgarna på de olika i storlicensen ingående jaktliga enheterna. uppfattning bör promemoria sambehandlas ochunderordnas "Skada av vilt". Vissa av problemkomplexen tas nämligenupp både i naturvårdsverkspromemorian och i betänkandet. 2 Registrering av älgjaktsområden Skogsstyrelsen:Skogsstyrelsen anser att föratom B- och kalvjaktsområden bör även G-områdenbehållas tills effekterna av de förslag som framförs i betänkandet "Skadaav vilt" kunnat utvärderas. En förlängning av övergångstiden för G-områdent.o.m. syns därför motiverad. Någon administrativ belastning bör dettainte innebära. Skogsstyrelsenhar inget att erinra mot de föreslagna förenklingarna iregistreringsförfarandet som innebär att anmälan ersätter ansökan, attlänsstyrelsens kontroll av lämnade uppgifter begränsas starkt samt attregistreringen skall gälla tills vidare. föreslår att systemet med A-licens, B-licens och oregistrerat s.k.kalvjaktsområde skall bestå. Vid avvecklingen avdagens generella områden bör regler skapas, så att dessa så långt möjligtövergår till eller uppgår i A-licenser och inte B-licenser. Den föreslagnaförenklade registreringen av A- och B-områden tillstyrkes. Minstaareal för A-licens bör tillåta en årlig avskjutning på minst en vuxen älg ochen kalv. Iövrigt tillstyrker domänverket att registrering skall gälla tills vidare liksomformerna för underrättelse till sökanden m. m. Länsstyrelseni : Beträffande nuvarande älgjaktsområden 215 upptäcker länsstyrelseninte sällan att angiven registrerad markareal är för Prop. 1991/92:9 stortangiven. Av föreslagen anmälan, utan egentlig kon- Bilaga5 troll, torde resultera i såväl dubbelregistreringar avfastigheter som en sammanlagt avsevärt för stor registrerad jaktareal. Länsälgkartanföratsätter verket behöver vara kvar. Då torde ändå bara en blygsam del av föratsattvinst med anmälan för registrering vara gjord. Vid inritning eller tidigarekontroll av älgkarta upptäcks nämligen en del ofullkomligheter i ansöknings-/anmälningshandlingarna. Verketsförslag företer dessutom ett antal ofullkomligheter. Hur skall t. ex. förfarasvid övertagande av registrering av ett område? Skall inte befintlig registerhavarekommuniceras enligt förvaltningslagen (1986:223) innan han avregistreras? Dessafrågor besvaras inte i förslaget. Verketsförslag till ändringar i kraven för registrering av A-licensområden avstyrksmed hänsyn till vad som anförts. Förslagen kommer annars att ge merarbete än nuvarande system. Länsstyrelsenvill vidare uttrycka betänkligheter vid avskaffandet av älgjaktsområden medgenerell tilldelning, G-områden, enligt punkt 5 i övergångsbestämmelserna tilljaktlagen (1987:259). Dessa områden är i länet ca 1 000 st. Det kan antas attnär övergångstiden för dessa områdens existens går ut kommer huvuddelen av registerhavamaatt begära områdena registrerade som B-licensområden. Detta skulle medföra enmycket stor arbetsbelastning med hänsyn till de krav som enligt riksdagensbeslut ställs på områdena. Enändring av kraven på B-licensområden enligt förslag skulleinnebära en arbetsbesparing som skulle vara betydande det år G-licensområdenalöper ut. Förslaget i denna del tillstyrks därför. Länsstyrelseni län: avstyrker förslaget om förenklatanmälnings/registreringsförfarande av älgjaktsområden av följande skäl. Enligtlänsstyrelsens mångåriga erfarenhet vad gäller registrering av sådanaälgjaktsområden är endast ett sällsynt lågt antal av dessa ansökningsärenden iett sådant skick att de kan registreras utan att mer eller mindre omfattandekompletteringar och utredningar måste göras beträffandefastighetsförhållandena. Detta beror på att jakträttshavarna ofta saknartillräckliga kunskaper om fastighetsinnehavet.