prop · GF03170 · 1991-12-31 00:00:00 — Medlemsstatema skall i enförteckning specificera de förmåner enligt deras resp. lagsfiftning m.m. somfaller in under tillägget fill artikel 4. Enligtartikel 6 ersätter förordningen med vissa undantag bestämmelser i konventionerom social trygghet som träffats mellan två eller flera medlemsstater. Artikel 8 ger dock medlemsstaterna möjlighet attvid behov sluta konventioner med varandra som bygger på förordningens principeroch anda. Idetta sammanhang kan nämnas att enligt praxis anses Prop.1991/92:170 socialförsäkringskonventioner utgöra en del av varje medlemsstatsnatio- Bilaga 4 nella lagstiftning. 1artikel 10 upptas den regel som ger exporträtt beträffande intjänadekontantförmåner. Innebörden av regeln har angetts under avsnitt 2.3.1. Somframgår av framställningen där avser exporträtten inte alla former av socialtrygghet utan är inskränkt till att gälla kontantförmåner vid invaliditet ochålderdom eller fill efterlevande liksom pensioner i anledning av olycksfall iarbetet eller arbetssjukdomar samt förmåner vid dödsfall. Enligt praxis gäller artikel 10 inteenbart löpande förmåner utan också förmåner till vilka rätt intjänats men somännu inte börjat utbetalas. Förordningeninnehåller även vissa regler (bl.a. i artikel 12) som är avsedda att förhindraobefogade dubbelutbetalningar. Med stöd av förordningen kan således i principinte resas krav på flera förmåner av samma slag gmndade på avobligatorisk försäkring från två eller flera medlemsstater. Undantag från dennaregel gäller dock för bl.a. pensioner. Vidare föreskrivs i artikel 12.2 attbestämmelser i en medlemsstats lagstiftning om minskning, innehållande ellerindragning av förmåner för en person som erhåller andra förmånereller annan inkomst får åberopas även om rätten till dessa förmåner har förvärvatsenligt en annan medlemsstats lagstiftning eller om inkomsten uppkommer inom enannan medlemsstats territorium. Denna bestämmelse är dock inte tillämplig ifråga om bl.a. förmåner av sanuna slag på gmnd av invaliditet, ålderdom ellerdödsfall som beviljats i två eller flera medlemsstater med stöd avförordningens regler om beräkning av pension. Om däremot pensionen utgår enbartenligt nationell rätt kan nationella regler om minskning m.m. med hänsyn tillandra förmåner tillämpas. Även artikel 12 har ändrats i samband med derevideringar och tillägg som beslutats i fråga om förordningm 1408/71. Iavdelning 11 i förordning nr 1408/71 upptas regler om vilket lands lagstiftningsom skall ha tillämpning för anställda och egenföretagare som omfattas avförordningen. En grundläggande princip är här att en person för vilkenförordningen gäller skall omfattas av lagstiftningen i bara en medlemsstat(artikel 13). I ett mål (Ten Holder) har slagit fast attbestämmelsema i avdehiing IIutgör ett fiillständigt system förlagvalsregler och att deras effekt är att medlemsstatema fråntas möjlig- heten att, såvitt gällerpersoner och det territorium som täcks av förord- Prop. ningen, själva bestämmaområdet och villkoren för tillämpning av natio- Bilaga 4 nell lagstiftning i frågaom socialförsäkringsförmåner. I princip ger avdelning II enbartregler om vilket lands lagstiftning som är tillämplig och inte några regler omnär en person har rätt att omfattas av ett visst system för social trygghet idet landet. Emellertid måste det anses vara oförenligt med förordningen attinte sätta likhetstecken häremellan. Om förordningen utpekar ett visst landslagstiftning som tillämplig, blir slutsatsen sålunda att personen i fråga ocksåskall vara försäkrad e.d. enligt socialförsäkringssystemet i det landet. Som huvudregel gäller att en anställd omfattas avlagstiftningen i det land där han är anställd. Detta gäller även om han ärbosatt i en annan stat eller om det företag, den verksamhet eller denarbetsgivare som han är anställd hos finns i en annan stat. En egenföretagareomfattas av lagstiftningen i det land där han bedriver sin förvärvsverksamhetoavsett i vilket land han är bosatt. För anställda ombord på ett fartyg gälleratt de omfattas av lagstiftningen i det land vars flagga fartyget för. Statligtanställda och personer som behandlas som sådana omfattas av den medlemsstatslagstiftning som gäller för den förvaltning som sysselsätter dem. Familjemedlemmar omfattas - såvida de inte ärsjälvständigt försäkrade - av samma lands regelsystem som den förvärvsaktive,även om de är bosatta i ett annat medlemsland. I fråga om personer som inte är förvärvsverksamma,t.ex. på gmnd av sjukdom eller invaliditet, har slagit fast att deskulle omfattas av lagstiftningen i det land där de senast varitförvärvsverksamma. Detta skulle gälla oavsett hur som förflutit sedandet senaste förvärvsarbetet. Med anledning av detta avgörande (Ten Holder) haremellertid lagts fill en ny bestämmelse i artikel 13. Enligt dennaskall nu gälla att en person, för vilken lagstiftningen i en medlemsstatupphört att gälla utan att lagstiftningen i en annan medlemsstat blirtillämplig på honom enligt övriga bestämmelser i artikel 13 eller enligtreglema i artiklarna 14-17, skall omfattas av lagstiftningen i den medlemsstatdär han är bosatt. har införts en ny artikel 17 a, som avserpensionstagare. Enligt denna bestämmelse kan den som uppbär pension från etteller flera medlemsländer och som är bosatt i ett annat medlemsland på begäranundantas från lagstiftningen i sistnämnda land, om han inte omfattas av denlagstiftningen på grund av sysselsättning. Syftet med denna regel är attpensionärer skall undantas från lagstiftningen i bosättningslandet när deredan har rätt till förmåner vid sjukdom och moderskap samt familjeförmånerenligt en annan medlemsstats lagstiftning. För vissa gmpper finns särregler i artiklama 14-16.Detta är fallet beträffande bl.a. utsända personer, diplomater och resandepersonal vid transportföretag. Förordningen innehåller sålunda särskilda reglersom gäller för s.k. utsändningsfall. I fråga om anställda avser dessa sådanapersoner som är anställda hos ett företag inom ett medlemsland och som sänds avsin arbetsgivare till ettannat medlemsland för att utföra arbete där för ar- Prop. betsgivarens räkning.Under fömtsättning att arbetet från början inte Bilaga 4 beräknas pågå mer än tolvmånader och den anställde inte sänds ut för att ersätta en annanperson som varit utsänd , skall enligt dessa regler den anställdekvarstå som försäkrad i utsändningslandet. Utsändningstiden kanförlängas med högst efter samtycke från behöriga myndigheteri de båda berörda stateraa. arbetet på grund avofömtsedda omständigheter varar än vad som urspmngligen avsågs.Liknande regler finns även för egenföretagare som utför arbete i enannan medlemsstat än den där han normalt är verksam samt för utsändasjömän. Enligt artikel 17 kan två eller flera medlemsstatereller dessa staters behöriga myndigheter komma överens om undantag frånbestämmelsema i artiklama 13-16 om tillämplig lagstiftning till förmån förvissa gmpper av personer eller vissa personer. Nämnas kan här slutligen att också när det gällerskyldigbeten för arbetsgivare att betala sociala avgifter för anställda anseslagstiftningen i det land där den anställde arbetar i princip vara bestämmande. 2.3.9Regler för särskilda förmåner Förordningeninnehåller en avdelning III med bestämmelser för olika slag av förmåner. Enligt artikel 1 i avses med begreppetförsäkringsperioder avgifts-perioder, anställningsperioder eller perioder avsjälvständig förvärvsverksamhet definierade eller erkända somförsäkringsperioder i den lagstiftning enligt vilken de har fiillgjorts elleranses vara fullgjorda och alla andra perioder som behandlas som sådana när deenligt denna lagstiftning betraktas som likvärdiga med försäkringsperioder.Med bosättningsperioder förstås enligt artikel 1 s perioder som definieraseller erkänns som sådana i den lagstiftning enligt vilken de fullgjorts elleranses vara fullgjorda. Det ankonuner sålunda på den nationella lagstiftningenatt ange närmare villkor för när försäkrings- och bosättningsperioder är förhanden och att uppställa närmare regler för beräkning av sådana perioder. I förordningens avdelning 111 kapitel 1 behandlasförmåner vid sjukdom och moderskap. Artikel 18 innehåller regler om sanunanläggning avförsäkrings- eller bosättningsperioder som är av intresse bl.a. för den svenskaföräldraförsäkringen. I artiklama 19-34 behandlas frågor om enligt vilketlands lagstiftning förmåner vid sjukdom och moderskap skall utges till personersom har beröring med mer än ett lands system. Principen är att förmåner skallutges enligt bosättnings- eller vistelselandets lagstiftning men att detekonomiska ansvaret skall åligga försäkrings- eller arbetslandet såväl för denanställde eller egenföretagaren själv som för dennes familjemedlemmar. Förpensionärer som bor i ett annat land än det som utger pensionen liggerkostnadsansvaret för deras sjukvård på det pensionsbetalande landetssocialförsäkringssystem. Iartikel 36 föreskrivs att kostnaderaa för sjukvård som utgetU i ett Prop.1991/92:170 annat land skallåterbetalas av det behöriga försäkringslandet i sin helhet Bilaga4 om inte annatöverenskommes mellan två eller flera medlemsländer. I fråga om beräkning av förmåner vid invaliditetgäller enligt avdelning III kapitel 2 i förordningen olika regler å ena sidanför dem som uteslutande omfattats av pensionssystem enligt vilkainvaliditetsför-månema beräknas utan hänsyn till försäkringstideraas längd ochå andra sidan för dem som omfattats av pensionssystem där åtminstone ett avdessa är av den typ att förmånens storlek bestäms av försäkrings- ellerbosättningsfidens längd. Beträffande den förra gmppen avgörs enligt artikel39 rätten till invaliditetsförmåner av den lagstiftning i medlemsstaten somvar tillämplig när den arbetsoförmåga som lett till invaliditeten uppkom. Föratt uppfylla de villkor som enligt den tillämpliga lagstiftningen gäller förrätt till pension eller annan förmån får därvid försäkringstider som fullgjortsi flera länder sammanläggas. Om villkoren för rätt fill invaliditetsförmån dåär uppfyllda utgår sådan förmån endast enligt ifrågavarande lands bestämmelser.Föreligger inte rätt till förmåner skall personen i stället uppbära de förmånerhan fortfarande har rätt till enligt en annan medlemsstats lagstiftning. Depersoner som omfattats av flera medlemsländers pensionssystem, av vilka någotbestämmer pensionens storlek efter försäkrings- eller bosättningstidens längd,erhåller invalidpension och andra förmåner vid invaliditet enligt sanuna reglersom enligt förordningen gäller för ålders-och efterlevandepensioner. I artikel 41 har upptagits särskilda regler i fallav försämring av invaliditet. Dessa avser såväl den situationen attpensionstagaren efter det att han först började uppbära förmåner inte haromfattats av en annan medlemsstats lagstiftning som det fallet att han däreftervarit täckt av lagstiftningen i annat . Nänrnas kan här också artikel42, som upptar regler för fall där invaliditetsförmåner skall utges på nyttefter att ha innehållits. När pensionsåldern uppnås skall enligt artikel 43invaliditetsförmåner omvandlas till ålderspensioner enligt villkoren i denlagstiftning enligt vilken de har beviljats och med tillämpning avförordningens bestämmelser om beräkning av ålders- och efterlevandepension. Iartikeln har dessutom upptagits särskilda regler för den situationen att densom uppbär invalidpension från flera länder uppnår åldersgränsen för rätt tillålderspension i ett medlemsland men inte i annat sådant land. I artikel 44 och följande i förordningens avdelningIII kapitel 3 regleras beräkningen av ålders- och efterlevandepension i falldå en person har omfattats av lagstiftningen i flera medlemsländer ochförvärvat rätt till pension från mer än ett land. Grundprincipen är här attbeslutet om pension skall fattas med beaktande av all lagstiftning som denanställde eller egenföretagaren har omfattats av. Om lagstiftningen i enmedlemsstat kräver att försäkrings- eller bosättningsperioder av viss längdhar fullgjorts för att rätt skall föreligga till pension, skall i denutsträckning som behövs beaktas försäkrings- eller bosättningsperioderfullgjorda enligt en annanmedlemsstats lagstifitning såsom perioder som fullgjorts Prop.1991/92:170 i den tillämpliga lagstiftningen (sammanläggningsprincipen). För att Bilaga 4 försäkrings-eller bosättningstid i ett annat skall beaktas får, om ett sådantvillkor gäller enligt den nationella lagstiftningen, krävas att denna tiduppgått till . Principen är sedan enligt artikel 46 attpensionstagaren eller hans efterlevande har rätt fill en proportionelltberäknad pension från vart och ett av de länder som han med tillämpning avsammanläggningsprincipen har intjänat pensionsrätt i (prorata-pension). Proratatemporis-principen tillämpas på så sätt attdet i varje land görs en pensionsberäkning med utgångspunkt från det belopp somden anställde eller egenföretagaren skulle ha erhållit i pension från denstaten om den försäkrings- eller bosättningstid som vederbörande tillgodoräknatsi samtliga berörda stater hade fullgjorts i det aktuella landet. På gmndval avdet sålunda beräknade s.k. teoretiska pensionsbeloppet beräknas sedan ettfaktiskt pensionsbelopp. Detta utgör så stor andel av det teoretiska beloppetsom motsvarar förhållandet mellan å ena sidan längden av den berättigadesförsäkrings- eller bosättningstid i landet före försäkringsfallet och å andrasidan den sammanlagda längden av försäkrings- eller bosättningstider föreförsäkringsfallet i samtliga EG-stater. Om exempelvis en person har enförsäkringstid i ett land och i ett annat land, erhåller hanfrån det första landet 10/40 av den pension han skulle ha fått om han hadearbetat där och från det andra landet 30/40 av den pension som skulle hautgetts från det landet vid arbete där . För den som uppfyller villkoren för rätt tillpension enligt lagstiftningen i ett land utan att försäkrings- ellerbosättningstider i flera länder behöver läggas samman gäller att han har rätttill den högsta av prorata-pensionen och pensionen beräknad enligt dennationella lagstiftningen. I fall då sanmianläggning är nödvändig för att rätttill pension skall föreligga fastställs pensionen till den prorata-pension somberäknats enligt ovan beskrivna regler. Om den totala längden av försäkrings- ellerbosättningsperioder i alla berörda länder är längre än den maximiperiod som enmedlemsstats lagstiftning kräver för rätt till oreducerad pension, skall vidtillämpningen av artikel 46 i den staten tas hänsyn fill istället för de fullgjorda perioderaas totala längd. Närmare bestämmelser om sammanläggning avförsäkrings-och bosättningsperioder finns i artikel 15 itillämpningsförordningen nr 574/72. Enligt dessa regler gäller bl.a. attsammanläggning inte skall ske i situationer då försäkrings- ellerbosättningsperioder i en stat sammanfaller med sådana perioder i en annanmedlemsstat. I artikel 46 i förordning nr 1408/71 finns också enbestämmelse om begränsning av pensioner från flera länder i vissa fall. Regelntar sikte på fall där sammanläggnings- och proratatemporis-principeraa ledertill att det totala pensionsbeloppet från flera medlemsländer blir högre än detpensionsbelopp som skulle ha utgetts av en medlemsstat om den anställde elleregenföretagaren i stället hade varit omfattad av det landets lagstiftning under heladen ifrågavarande tiden. Bestämmelsen innebär Prop. 1991/92:170 att de sammanlagda pensioneraa från olika länder inte får överstiga det Bilaga4 högstapensionsbelopp som skulle ha utgetts om hela försäkringstiden infallit i endastett av de medlemsländer där den förvärvsarbetande varit försäkrad. En gränssätts alltså för de totala pensionerna vid det teoretiska beloppet i den avmedlemsstateraa där det teoretiska beloppet blir högst. Blir de totalapensioneraa högre än detta det högsta teoretiska beloppet, skall pensioneraasättas ned till det beloppet proportionellt. En tillämpning av denna bestämmelse i förordningenliksom en tillämpning av sanmianläggningsprincipen i andra hänseenden som ledertill nedsättning av den pension som en person har rätt till på gmndval avenbart den nationella lagstiftningen har dock av i flera målförklarats vara oförenlig med artikel 51 i . Denna har till syfteatt tillförsäkra personer, som utnyttjar sig av möjligheten att bo och arbeta ien annan stat än hemstaten, skydd mot den förlust de annars skulle göra avsociala rättigheter. Domstolen har därvid ifrågasatt EG:s kompetens attuppställa sådana nedsättningsregler. Däremot har någon kritik inte riktats motsjälva principen om samordning mellan flera pensioner i fall dåöverkompensation kan sägas uppkomma eller mot den lösning härav somförordningen uppställer. I stället har domstolen menat att det är en fråga förden nationella lagstiftningen att reglera samordningen och att EG-förordningenbör begränsas till att ange gränserna för tillämpningen av sådana nafionellasamordningsbestänunelser. I avsaknad av nationella regler om samordning medpension från annat land finns enligt domstolen inga fömtsättningar förnedsättning av en pension beräknad enligt en stats interaa lagregler eller pågrundval av EG-förordningen. I anledning av bl.a. avgöranden harEG-kommissionen lagt fram ett förslag till ändring av förordningennr 1408/71. Detto förslag har antogits av rådet och deändrade bestämmelsema och tilläggen kommer att träda i kraft inom kort.Innebörden av dessa blir bl.a. att den ovannänmda reduceringsregeln i artikel46.3 upphävs. I stället införs en regel av innebörd att en medlemsstot har rättatt - inom vissa gränser - tillämpa nationella samordningsregler i fråga omförmåner, som intjänats enligt en annan medlemsstots lagstiftning, endast omdess lagstiftning uttryckligen tillåter samordning med utländsk pension. Ennationell pension skall därvid kunna nedsättas endast för att förhindra enobefogad dubbelutbetolning av pensioner av samma slag. Dessa nya regleromfattos inte av EES-avtolet i dess nuvarande form. Ivi.ssa fall kan en prorato-pension bli lägre än det minimibelopp som enligt ettlands lagstiftning skulle utgå om den pensionsberättigade erhöll pension enligtbosättningslandets lagstiftning för de försäkrings- eller bosättningstider sombeaktots vid prorato-beräkningen. Han är då enligt artikel 50 i förordningenberättigad att från bosättningslandet erhålla ett tillägg till pensionen, somuppgår tiil skillnaden mellan beloppen, under fömtsättning att pension utgesfill honom enligt detto lands lagstiftning. Tillägget utgår endast under dentid han är bosatt i landet. syftor sålunda påbestämmelser i nationell lagstiftning som ger pensions- Prop.1991/92:170 togare en garanti om enviss minimipension eller minimiinkomst över- Bilaga 4 stigande den som grundaspå fullgjorda försäkringstider. Om en prorato-pension från de berörda ländemaändras med fast procentsats eller ett fast belopp fill följd av ökadelevnadskostnader, förändringar i lönenivån eller andra orsaker, skall dennaprocentsats eller detto belopp tillämpas direkt på pensionen utan att det görsnågon ny prorato-beräkning. Förordningens avdelning III kapitel 4 innehållerregler om arbetsskador och kapitel 5 om dödsfallsersättningar. Kapitel 6 behandlar förmåner vid arbetslöshet.Artikel 67 innehåller regler om sammanläggning av arbets- ellerförsäkringsperioder för rätt till arbetslöshetsförmåner. Artikel 69 innehållerregler om rätt till arbetslöshetsförmåner för arbetslösa personer som resertill ett annat land för att där söka arbete. En arbetslös person som underminst uppburit arbetslöshetsförmåner i det land där han blevarbetslös kan därefter söka arbete i ett annat land och uppbära motsvarandeförmåner där av på bekostnad av försäkringen i detland där han senast blev arbetslös. Två eller flera medlemsländer kan kommaöverens om andra eller slopade återbetolningar mellan ländema av förmåner somutgetts enligt dessa regler. Kapitel 7 behandlat familjeförmåner. Som redanberörts under 2.3.4 innefattor detto begrepp alla vård- och kontantförmåner somär avsedda att täcka en familjs utgifter enligt lagstiftning om sådanaförmåner. Artikel 72 innehåller regler om sanunanläggning avförsäkringsperioder om sådana krävs för rätt till nämnda förmåner. Artikel 73föreskriver att en anställd eller egenföretogare har rätt till familjeförmänerenligt lagstiftningen i det land där han eller hon är försäkrad även om barnenär bo-satto i ett annat land. Artikel 74 innehåller motsvarande regler för arbetslösa.Artikel 76 innehåller prioritetsregler då rätt till familjeförmåner samtidigtföreligger enligt två länders lagsfiftning. I försto hand gäller då lagstiftningeni familjemedlemmamas bosättningsland. Om förmåneraa i det andra landet är högreän bosättningslandets skall mellanskillnaden dock utbetolas från det andralandet. I förordningens avdelning III kapitel 8 finnsbestämmelser som reglerar beviljandet a\ förmåner till pensionärers barn ochtill barn som mist en av föräldrarna eller båda föräldrarna. Dessa bestämmelserinnebär att, om den avlidne föräldera har omfattots av endast ett medlemslandspensionssystem, förmåner skall utgå enligt systemet i detto land, oberoende avvar bamet eller dess vårdnadshavare är bosatt. Har däremot den avlidneföräldera intjänat pensionsrätt enligt flera länders pensionssystem, utgårförmåneraa enligt lagstiftningen i det land där baraet är bosatt underfömtsättning att den avlidne föräldera har omfattots av detto landslagstiftning och att lagstiftningen där, i förekommande fall eftersammanläggning av försäkrings- eller bosättningstider i flera medlemsstater,ger rätt till förmåner åt bamet. Föreligger inte dessa fömtsättningar, utgårförmåner enligt lagstiftningen i det land som den avlidne längst omfattots av.Även i detto fall får försäkrings- eller bosättnings- tider i flera länderläggas samman för att föreskrivna kvalifikationsfider Prop.1991/92:170 Enligtbestämmelsema skall förmåner utges enligt den Bilaga 4 anvisadelagstiftningen som om den avlidne hade omfattots endast av den stotenslagstiftning. Om enligt denna lagstiftning förmånens storlek är beroende avförsäkringsperiodens längd, skall förmånsbeloppet bestämmas fill det enligtartikel 46 beräknade teoretiska beloppet. Generellt gäller det undantoget att,om för bara till en pensionär utgetts bamtillägg eller liknande förmån tillpensionen enligt en medlemsstots lagstiftning, den medlemsstotens lagstiftningskall fortsätto att gälla också efter pensionärens död vid utgivande avförmåner till hans bara. Rätten till förmåner skall innehållas om baraet gerrätt till familjeförmåner eller familjebidrag enligt en medlemsstots lagstiftningpå grund av förvärvsverksamhet. I sådant fall skall bamet anses somfamiljemedlem till en anställd eller egenföretogare. I kapitel 8 upptas också vissa bestämmelser omförmåner för pensionärers minderåriga barn som motsvarar regleraa i kapitel 7. Iförordningens avdelning IV behandlas Administrativa kommissionens uppgifteroch i avdelning V beskrivs de uppgifter som åligger förmigrerande arbetores sociala trygghet. Avdelningaraa VI och VIIi förordningen innehåller vissa särskilda bestämmelser och övergångs- ochslutbestämmelser. 2.4 Vidtagna och planerade åtgärder på den socialatrygghetens område i anledning av Ibetänkandet (SOU 1990:76) Allmän pension gjorde pensionsberedningen engenomgång av den svenska pensionslagstiftningen i förhållande till regleraa iförordning nr 1408/71. Beredningen fann därvid att några egentliga svårigheterinte skulle uppstå såvitt gäller den svenska tilläggspensioneringen vid entillämpning av förordningen i , eftersom ATP-systemet stor väl iöverensstämmelse med förordningens principer om bl.a. likabehandling ochexportobilitet. Ifråga om folkpensioneringen fann däremotpensionsberedningen att väsentliga problem skulle uppkomma vid en tillämpningav principeraa i förordning nr 1408/71. Utländska medborgare som omfattas avförordningen skulle få rätt till full folkpension i direkt fr.o.m.bosättning här. Nuvarande begränsningar i fråga om export av folkpensionskulle inom EES inte kunna upprätthållas för vare sig svenska eller utländskamedborgare.