prop · GF0388 · 1991-12-31 00:00:00 — Det som förts in i filialregistret och kungjorts skall anses ha kommit till tredje mans känne dom om det inte av omständigheterna framgår att han varken kände till eller bort kanna till det som kungjorts. Denna bestämmelse överensstäm mer med motsvarande bestämmelse i aktiebolagslagen. Det kan ifrågasät tas om denna bestämmelse är förenlig med EG:s första bolagsdirektiv (68/ 22 151/EEG)artikel 3 punkten 6. För det fall att registerinnehåll och kungö- Prop.1991/92:88 relse inte stämmer överens får bolaget enligt vad som där sägs inteåberopa innehållet i kungörelsen men detta kan alltid åberopas av tredje man ominte bolaget visar att han kände till den i registret intagna texten. Kravet påtredje mans kännedom om registerinnehållet synes vara ett krav på vetskap. Detär därför tveksamt om bestämmelsens ordalydelse är tillräcklig för att uppfyllaEG-direktivet. Motsvarande frågeställning finns beträffande aktiebolagslagen,vars förenlighet med utreds av aktiebolagskommittén(Ju 1990:08). 1 avvaktan på ställningstagandet i fråga om aktiebolagslagen börbestämmelsen utformas på det sätt som skett i gällande aktiebolagslag. Enligtvad som tidigare anförts prövar länsstyrelserna frågan om näringstillstånd förfysiska personer. Prövningen görs av i det län där verksamhetenhuvudsakligen skall bedrivas. harifrågasatt om inte kravet på föreståndare bör utgå och om det är lämpligt attha olika registreringsmyndigheter för filialer och föreståndare. Kravetpå föreståndare bör enligt min mening finnas kvar även i fortsättningen av deskäl som berörts inledningsvis. Jag finner det lämpligt att tills vidare låtalänsstyrelserna ha hand om dessa frågor eftersom de har ett nära samband medhandelsregistret vilket förs hos i varje län. 1991/92:51om en ny småföretagspolitik har regeringen anmält att handelsregistren avsesbli överförda till patent- och registreringsverket (PRV) den 1 januari 1993.Detta förutsätter ändringar i handelsregisterlagen (1974:157) vilka ännu integenomförts. I avvaktan på att dessa ändringar görs bör skriftlig anmälan om vemsom är föreståndare och fullmakt för denne inges till i det ländär verksamheten huvudsakligen skall bedrivas. När handelsregistren överförs tillPRV bör även dessa frågor handhas av PRV. 1promemorian har föreslagits att böter kan ådömas dels den som driver ellerförestår näringsverksamhet i utan att iaktta vad som gäller om föreståndaredels verkställande direktör som inte fullgör i lagen föreskrivenanmälningsskyldighet. () har ifrågasatt detlämpliga i att ha kvar anmälningar om filialoch föreslår att vite i stället används i dessa fall i likhet med vad somgäller enligt aktiebolagslagen. Jag delar denna uppfattning och föreslår därföratt vite får föreläggas även i det fall att anmälningsskyldigheten inteiakttas. Någraremissinstanser har ifrågasatt öm det inte bör finnas straffbestäm melser även för vissa andra fall t.ex. när näringsverksamheten påbörjas innan filialen registrerats. När det gäller filialer torde marknaden själv reglera dessa situationer genom att det ter sig svårt att underlåta registre- 23 ring eftersom detta oftakontrolleras av banker och leverantörer m.fl. Prop. 1991/92:88 Straffbestämmelserhar således begränsat värde och mindre praktisk betydelse i dessa sammanhang. Lagrådethar framhållit att ett utländskt företag utan sanktioner kan drivanäringsverksamhet i trots att lagens bestämmelser om registrering ochverkställande direktör m.m. inte har iakttagits och att denna avsaknad avstraffbestämmelser kan tänkas bli utnyttjad av mindre seriösa företag. mening kan det t. ex. inte uteslutas att en i bosatt fysiskperson i syfte att undandra sig olika skyldigheter väljer att förvärva ettföretag med säte i utlandet och bedriva sin verksamhet här genom dettautländska företag. Medhänsyn till lagrådets påpekande finner jag det motiverat att införa en straffbestämmelse.Denna straffbestämmelse bör dock ha den innebörden att den kan dömas tillböter som för ett utländskt företags räkning driver eller förestårnäringsverksamhet i utan att verkställande direktör utsetts. Underiätenhetatt utse vice verkställande direktör skall givetvis inte föranleda straff.Enligt vad som tidigare anförts är det den verkställande direktören som skallgöra anmälan om registrering av filialen och som kan föreläggas vite avregistreringsmyndigheten om han underlåter detta. Vitefår enligt promemorians förslag användas när vissa handlingar inte insänts tillregistreringsmyndigheten. Genom en ändring i aktiebolagslagen (prop. 1990/91:198) har det införts skärpta regler beträffande underiätenhet att till PRVinge årsredovisning och revisionsberättelse. Om verkställande direktören ochstyrelseledamöterna underlåter att från räkenskapsåretsutgång inge dessa handlingar kan de drabbas av personligt betalningsansvar förbolagets därefter uppkommande förpliktelser. Lagändringen har trätt i kraft den1 . har föreslagit att motsvarande regel börfinnas även för verkställande direktör i filial. Med hänsyn till filialformensspeciella karaktär finner jag det inte nödvändigt att införa en regel av nunämnt slag utan vitessanktionen får anses vara tillräcklig i detta fall. Vad gäller utdömandet avvite har det i promemorian föreslagits att förelagt vite får utdömas av registreringsmyndigheten. Hovrätten för Väst ra och kammarrätten i har båda invänt att detta inte överensstämmer med vad som uttalades i förarbetena till lagen (1985:206) om viten och att legalitetssynpunkter talar för att den myndighet som förelagt vitet inte bör ges befogenhet att också döma ut vitet. I förarbetena till lagen om viten (prop. 1984/85:96 s. 38) uttalades bl. a. att ett utdöman de av vite måste föregås av en noggrann prövning med hänsyn till att s. k. materiella viten kan avse betydande belopp. Vidare uttalades att princi skäl talar mot en ordning enligt vilken denna prövning mera gene rellt görs av den myndighet som förelagt vitet och att denna myndighet måste anses inta en motpartsställning gentemot den mot vilken föreläggan det riktas. Enligt min mening bör dock registreringsmyndigheten utdöma vitet i de fall det här blir fråga om. Av aktiebolagslagen framgår att vite i liknande fall utdöms av registreringsmyndigheten och det kan knappast komma i fråga att ha en annan reglering när det gäller filialer. ändringav aktiebolagslagen i detta avseende förbereds Prop.1991/92: inte. Någraremissinstanser bl.a. kammarrätten i har föreslagit att lagen skallträda i kraft den dag regeringen bestämmer med hänsyn till ovissheten när EES-avtaletundertecknas. Frågan orn när undertecknas är emellertid inteavgörande eftersom även andra skäl talar för att införa en ny lag. Jag föreslårdärför att den nya lagen träder i kraft . Vissa övergångsbestämmelserär nödvändiga. Jag återkommer till detta i specialmotiveringen (avsnitt 6). Administrativtinnebär den avskaffade tillståndsprövningen besparingar. Kommerskollegiumsuppgifter enligt lag (näringstillstånd för utländska företag ochöverklagade näringstillstånd för utlänningar) upp- " hör. Ävenlänsstyrelsernas uppgifter vad gäller näringstillstånd för utlänningar upphör.Endast den mycket begränsade uppgiften att administrera anmälan om föreståndareoch förvara fullmakt för denne kommer att återstå för länsstyrelsernas del. Förregeringens del bortfaller överklaganden av kommerskollegiums beslut. Dessahar emellertid endast uppgått till ett eller två fall . Patent- ochregistreringsverkets uppgifter blir i stort sett oförändrade. Möjligen kan dekomma att öka något genom att verket får den första kontakten med utländskaföretag i filialärenden. 4 Följdändringar i viss annan lagstiftning Dennya lagen föranleder några redaktionella ändringar i bankrörelselagen (1987:617),lagen (1991:981) om värdepappersrörelse, lagen (1988:606) om finansbolag ochlagen (1950:272) om rätt för utländska försäkringsföretag att drivaförsäkringsrörelse i . 1 lagen (1986:436) om näringsförbud har vidare,i enlighet med lagrådets förslag, intagits en hänvisning till den nya lagen. lenlighet med vad jag nu har anfört har det inom upprättatsförslag till 1.lagom utländska filialer m.m., 2.lag om ändring i bankrörelselagen(1987:617), 3.lag om ändring i lagen (1991:981)om värdepappersrörelse, 4.lag om ändring i lagen(1988:606) om finansbolag, 5.lag om ändring i lagen(1950:272) om rätt för utländska försäkringsföretag att drivaförsäkringsrörelse i . 6.lagom ändring i lagen (1986:436) om näringsförbud. Prop.1991/92: 88 Jaghar beträffande förslagen 2 5 samrått med statsrådet . Lag om utländska filialer m. m. Medhänsyn till remissinstansernas påpekanden har lagens namn ändrats på så sättatt det tydligare framgår att det är utländska filialer som avses. 1första stycket anges lagens tillämpningsområde. Vad som avses med näringsverksamhetoch vilka rättssubjekt som omfattas av lagen har utvecklats i den allmännamotiveringen och jag hänvisar därför till denna. Iandra siyckei erinras om att även andra föreskrifter om näringsverksamhet iSverige kan gälla för den verksamhet som omfattas av lagen. Med detta avses bl.a.sådana bestämmelser om tillstånd som kan gälla för viss typ av verksamhet. Somexempel på verksamheter som kräver olika typer av tillstånd kan nämnas hotell-och restaurangnäringen. Vidare kan nämnas att de rättssubjekt som omfattas avlagen givetvis är underkastade reglerna om bokföring i bokföringslagen(1976:125). När det gäller bokföringslagens tillämpning på verksamhet sombedrivs genom föreståndare återkommer jag till denna fråga ispecialmotiveringen till 24 26 §§. 1det till lagrådet remitterade förslaget fanns en definition på vad som skulleavses med utländskt företag. Enligt denna definition skulle härmed avses enjuridisk person som är bildad enligt lagen i en främmande stat. Under lagenskulle således falla alla utländska sammanslutningar och inrättningar, somenligt den svenska rättsordningen kan förvärva rättigheter och ikläda sigskyldigheter. Någraremissinstanser har invänt att begreppet juridisk person inte är entydigt ochatt det i vissa länders lagstiftning finns associationsformer som intebetraktas som juridiska personer samt att alla utländska rättsordningar inteanvänder begreppet. Lagrådet har anfört attdefinitionen är olämplig och att det inte kan utläsas att bedömningen skall ske på grundval av den svenska rättsord ningen. Även lagrådet har framhållit att det finns utländska företagsformer som enligt svensk rätt skulle betraktas som juridiska personer men som inte tillerkänns sådan ställning enligt den främmande statens rättsordning och att även det omvända fallet kan förekomma. Enligt lagrådets mening är det därför inte helt lätt att med .utgångspunkt i begreppet juridisk person definiera vilka utländska företag som skall omfattas av den nya lagen. Lagrådet ifrågasätter också om ett i så många hänseenden svårbemästrat begrepp som juridisk person är ägnat att ligga till grund för bestämning av 26 tillämpningsområdetför en internationellt inriktad lagstiftning. 1991/92:88 lagrådetsmening kan problemet lösas genom att man avstår från en uttrycklig definitionpå utländskt företag. Av 1 § första stycket får anses följa att ett utländsktföretag är någon som utan att vara fysisk person eller svenskt företag bedriver näringsverksamhet i . Med hänsyn till lagens utformning iövrigt synes denna negativa bestämning av utländskt företag vara tillfyllestoch lagrådet har erinrat om de möjligheter som enligt 2 § tredje och fjärdestycket föreligger för regeringen att undanta vissa utländska företag frånkravet på filial. Jagansluter mig till lagrådets uppfattning och definitionen har därför fått utgåur lagtexten. Enligtdenna bestämmelse skall ett utländskt företag bedriva sin näringsverksamhetgenom filial. För utomlands bosatta svenska eller utländska medborgare som villbedriva näringsverksamhet i skall det finnas en i bosatt iföreståndare. Paragrafenstredje stycke ger regeringen möjlighet att för viss typ av verksamhet meddelaföreskrifter om undantag från kravet på filial eller föreståndare omiakttagande av detta krav inte bedöms nödvändigt för att tillgodose syftet meddenna lag. Sådan verksamhet som enligt lag inte kräver tillstånd tordehärigenom kunna undantas. Genom denna möjlighet för regeringen att meddelaföreskrifterom undantag kan bestämmelserna också på ett smidigt sätt anpassas tilländrade förhållanden. Enligtparagrafens fiärde stycke får regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer medge undantag från kravet på filial eller föreståndare, om detfinns särskilda skäl. Bestämmelsen är dock avsedd att tillämpas restriktivt ochi kravet på särskilda skäl ligger att behovet av den särskilda anknytningen tillSverige ter sig överflödigt i det aktuella fallet. I enlighet med lagrådetsförslag har den i lagtexten tidigare inskjutna begränsningen "försärskilt fall" fått utgå eftersom det ändå framgår att tillämpning avdenna bestämmelse kan komma i fråga endast i enskilt fall. Idenna paragraf erinras om att särskilda bestämmelser gäller för vissa utländskaföretag att driva verksamhet i . I lagarna som upptas under punkterna 13 hänvisas till bestämmelserna om filial i denna lag. Dennabestämmelse överensstämmer med vad som sägs lag. Bestämmelsernaupptar regler om firma och har med vissa redaktionella ändringar förts över från1968 års lag. 8-10 §§ Prop. Paragrafernaupptar regler om verkställande direktör och vilka krav som ställs på denne.Angående frågan om dispens från bosättningskravet hänvisas till vad som sagtsi den allmänna motiveringen. 'får verkställande direktören inte vara underkastad näringsförbud.Kommerskollegium har föreslagit att denna fråga regleras i lagen (1986:436) omnäringsförbud i likhet med vad som bl.a. gäller för styrelseledamot ochverkställande direktör i aktiebolag. Med hänsyn till denna lags speciellakaraktär är det av värde att direkt kunna utläsa vilka krav som uppställs. Lagrådethar framhållit att intresset av att upprätthålla en konsekvent systematik ilagstiftningen starkt talar för att frågan om näringsförbud tas upp inäringsförbudslagen. Lagrådet har emellertid godtagit att regleringen omnäringsförbud får sin plats i 9§ men för tydlighetens skull föreslagit att deti näringsförbudslagen tas in en erinran om regleringen i filiallagen. 1 enlighetmed lagrådets förslag har det i näringsförbudslagen intagits en hänvisning meddenna innebörd. Omdet finns särskilda skäl får enligt 10 § andra siyckei regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer medge undantag i fråga om fullmaktensinnehåll för filial till utländskt bankföretag. Det bör således tillkommafinansinspektionen att medge sådant undantag. Bestämmelsen har förts över från1968 års lag. 1 likhet med vad som uttalades i prop. 1989/90:116 kan det inteuteslutas att utländsk lagstiftning i vissa fall hindrar en bank att utfärda enså omfattande fullmakt som krävs enligt bestämmelsens första stycke. Undantagbör dock inte ges med mindre inspektionen fått garantier för att verkställandedirektören eller någon annan här i landet bosatt person har behörighet att taemot stämning och föra bankens talan inför domstol. Av samma skäl somredovisats beträffande 2 § fjärde stycket har i enlighet med lagrådets förslagbegränsningen "för särskilt fall" fått utgå ur lagtexten. Paragrafernainnehåller regler om bokföring och revision och på förslag av lagrådet harrubriken till paragraferna ändrats. Beträffanderevisor har företaget enligt 12§ möjlighet att välja mellan auktoriserad ellergodkänd revisor. Med hänsyn till filialformens speciella karaktär saknasanledning att införa motsvarande bestämmelser som finns för aktiebolag med kravpå auktoriserad revisor i vissa fall. 114 § uttalas att för filialens bokföring och revision gäller, utöver vad somföreskrivits i 11 13§§, i tillämpliga delar detsamma som för ett svensktföretag av motsvarande slag. och har bådapåpekat att tillämpningsproblem kan uppstå genom hänvisningen till svensktföretag av motsvarande slag. har hänvisat till att det försvenska aktiebolag gäller olika stränga krav beroende på bolagets storlek. Flerabestämmelser i aktiebolagslagen angående redovisning hänvisar 28 till10 kap. 3 § aktiebolagslagen där det närmare anges vilka bolag som är Prop.1991/92:1 skyldiga att ha en auktoriserad revisor. Här nämns att en av bolagsstämmanutsedd revisor skall vara auktoriserad bl. a. om tillgångarnas nettovärdeenligt fastställda balansräkningar överstigerett gränsbelopp som motsvarar 1 000 gånger det basbelopp enligt lagen (1962:381)om allmän försäkring som gällde under av respektiveräkenskapsår. av motsvarande slag finns lag och har såvitt känt inteföranlett några praktiska problem. Enligt min mening är det naturligt att vidjämförelsen låta filialens storlek vara avgörande och beträfiande kravet påredovisning ta ledning av bestämmelsen i aktiebolagslagen. Lagrådethar påpekat att det av lagtexten klarare bör framgå om de för ett svensktföretag gällande bestämmelsena skall tillämpas inte bara i fråga om filialensbokföring utan också beträffande filialens revision. Avsikten är att detsvenska regelsystemet skall vara vägledande även på revisionsområdet och ienlighet med lagrådets förslag har därför det tidigare i lagtexten användaordet redovisning bytts ut mot revision. Efter förslag av lagrådet har vidarehänvisningen till de för svenska företag gällande reglerna flyttats från 11 § ny 14 § så att den allmänna hänvisningen till de regler som gäller försvenska företag blir sekundär i förhållande till bestämmelserna i 12 och 13 §§. Paragrafernaupptar vissa regler om vad som skall iakttas vid registrering. Paragrafernabehandlar frågor om avregistrering. Här anges i vilka situationer en filialskall avregistreras. Vidare föreskrivs i vilka fall anmälan om sådan avregistreringskall göras av verkställande direktören och när anmälan kan göras av annan. Enligt20§ kan filialen avregistreras även utan anmälan, bl.a, om det klarläggs attföretaget eller filialen upphört ined sin verksamhet eller att filialen saknarbehörig verkställande direktör och denna brist inte avhjälps utan dröjsmål. Detförutsätts atl registreringsmyndigheten innan avregistrering sker lar kontaktmed det utländska företagets ägare. Avregistrering kan också ske för det fallatt handlingar enligt 13 § inte sänts in till registreringsmyndigheten förnågot av . Denna grund för avregistreringmotsvarar en av likvidationsgrunderna i aktiebolagslagen. Paragrafernaupptar vissa regler.om kungörande av uppgifter i filialregist ret. Angående frågan om dessa reglers överensstämmelse med EG:s direk tiv hänvisar jag till vad som sagts i den allmänna motiveringen. 24-26 §§ Prop. 1991/92: Paragrafernareglerar vad som gäller för verksamhet genom föreståndare. Närdet gäller kravet i 24 § pä att föreståndaren inte får vara underkastad näringsförbudoch av vilken lag detta skall framgå hänvisas till vad som sagts ispecialmotiveringen till 9 §. Lagrådet har framhållit att hänvisningen inäringsförbudslagen även bör avse föreståndare och förslaget till ändring inäringsförbudslagen upptar också denna kategori. Beträffandeskälen till varför länsstyrelserna tills vidare bör ha hand om anmälningarnaoch fullmakterna för föreståndare vill jag hänvisa till vad som sagts i denallmänna motiveringen. Lagrådethar anfört att det i det remitterade lagförslaget finns kompletterande reglerom bokföring för företag som bedriver verksamhet genom filial, men att någrasådana bestämmelser inte finns för näringsverksamhet som bedrivs av en iutlandet bosatt fysisk person. Av 1 § andra stycket framgår att för verksamhetsom omfattas av lagen gäller även andra föreskrifter om näringsverksamhet iSverige. Enligl lagrådet kan det diskuteras om denna allmänna hänvisning i I §andra stycket ger fysiska personer tillräcklig vägledning om hurbokföringsskyldigheten skall fullgöras. Bedrivs verksamheten enbart i Sverigegäller bokföringslagen fullt ut men tvekan kan uppstå om en näringsidkare, sombedriver verksamhet såväl inom som utanför , skall låta all verksamhetomfattas av bokföringslagens regler eller om bokföringslagen bara skall gälladen svenska delen av verksamheten. För att undanröja osäkerheten om hur enfysisk person skall fullgöra sin bokföringsskyldighet har lagrådet föreslagitatt lagtexten kompletteras med en uttrycklig föreskrift om att näringsverksamheteni skall ha en egen bokföring som är skild från verksamheten i utlandet.Av den allmänna bestämmelsen i 1 § andra stycket följer då att bokföringslagen blirtillämplig på den svenska delen av verksamheten. Jagdelar lagrådets uppfattning och i lagen har därför införts en ny paragraf meddet angivna innehållet. 1första stycket anges vilka beslut som får överklagas till kammarrätten. Enligtpromemorians förslag skulle beslut som här avses kunna överklagas inom tvåmånader från beslutets dag. Kammarrätten i har föreslagit attbestämmelserna i 7 § förvaltningsprocesslagen (1971:291) om tre veckorsbesvärstid bör gälla och att överklagandetiden räknas från den dag klagandenfick del av beslutet. Eftersom denna besvärstid gäller för flertalet målgruppersom handläggs vid kammarrätt finner jag det lämpligt att ha samma besvärstidför beslut av nu nämnt slag. Lagtexten har därför utformats i enlighet härmed. 1991/92: Paragrafeninnehåller ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer att meddela föreskrifter om avgifter i registreringsärenden. Eftersomdet här är frågan om mer än verkställighetsföreskrifter är ett särskilt bemyndigandenödvändigt. Paragrafernainnehåller bestämmelser om i vilka situationer böter och vite kan komma ifråga. Detta har ingående berörts i den allmänna motiveringen och jag hänvisardärför till denna. Lagenföreslås träda i kraft och härigenom upphävs lagen (1968:555)om rätt för utlänning och utländskt företag att idka näring här i riket.Förekommer i lag eller annan författning hänvisning till en bestämmelse i 1968års lag som ersatts genom en bestämmelse i den nya lagen, skall den nyabestämmelsen tillämpas. Den nya lagen tillämpas även när filialen harregistrerats enligt äldre bestämmelser. Sådan äldre registrering anses somregistrering enligt den nya lagen. Näringstillstånd för utomlands bosatt utländskmedborgare som meddelats enligt äldre bestämmelser skall gälla som anmälanenligt den nya lagen. Utomlands bosatt svensk medborgare som i Sverigebedriver näringsverksamhet vid den nya lagens ikraftträdande är inte skyldigatt göra anmälan och inge fullmakt enligt 25 § före . Jaghemställer att regeringen föreslår att anta förslagen till 1.lagom utländska filialer m.m., 2.lagom ändring ibankrörelselagen (1987:617), 3.lag om ändring i lagen (1991:981)om värdepappersrörelse, 4.lag om ändring i lagen (1988:606)om finansbolag, 5.lag om ändring i lagen (1950:272)om rätt för utländska försäkringsföretag att driva försäkringsrörelse iSverige, 6.lag om ändring i lagen(1986:436) om näringsförbud. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta de förslag som föredraganden har lagtfram. Sammanställningav remissyttranden Prop. 1991/92: Bilaga 1 I Remissförfarandet Promemorian(Ds 1991:36) Utlänningars rätt att idka näring i har remissbehandlats. Efterremiss har yttranden över promemorian avgetts av kommerskollegium,överstyrelsen för civil beredskap (ÖCB), finansinspektionen, (), närings- och teknikutvecklingsverket (), patent- ochregistreringsverket (PRV), (), (),länsstyrelsernas organisationsnämnd (), (),(), statens pris- och konkurrensverk (SPK),Hovrätten för , kammarrätten i , (),, i (LO),(), , . (), ochTjänstemännens (). har förklaratatt kommittén avstår från att yttra sig. Remissinstansernahar i huvudsak tillstyrkt förslaget eller lämnat förslaget utan erinran. Kommerskollegiumdelar de överväganden som görs i promemorian beträfiande behovet av att slopakravet på tillstånd för utlänningar och utländska företag som skall drivanäring i . När det gäller den närmare utformningen av förslaget lämnarkollegiet bl.a. följande synpunkter.