prop · GF039 · 1991-12-31 00:00:00 — Det torde kunna diskuteras om det är skäligt att kostnaderna förskadorna helt skall bäras av produktionen. Trots att skyddsåtgärder iform av jakt, skrämsel och elektriska stängsel används i vissa frakt- och bärodlingar förekommer allvarliga skador på många håll i landet. Det är särskilt skadorna upp kommer. Då är det svårt med tillsynen av odlingarna på grand av snö och 102 mörker.Inom frilandsodlingen av grönsaker är problemen i vissa områden Prop.1991/92:9 störst. Dessa odlingar måste på grand av växtföljden flyttas runt påföreta- Bilaga 3 get. Kostnaderna för stängsel blir där oproportionellthöga per arealenhet. Detär svårt för trädgårdsodlama att erhålla ersättning för skador somorsakas av älg. och tydliga anvisningar behövs angående vad som ärtillräckliga förebyggande åtgärder. Bidrag ur viltskadefonden bör ävenfortsättningsvis kunna utgå till trädgårdsföretag för stängsel m. m.Lönsamheten inom trädgårdsnäringen är generellt sett ansträngd och förfruktodlingen är situationen särskilt osäker eftersom gränsskyddet nyligensänkts. Jaktvårdarnasintresse för att minska älgstammen präglas av stora variationer. Detta ger enoroande bild . Trädgårdsodlingarna som drabbas av viltskador ärofta inte areellt stora men betingar ett avsevärt värde för odlaren. I vissafall är det fleråriga grödor där många års kostnader i träd och plantor kan gåförlorade. I andra fall har stort antal plantor köpts in. Även här kan skadornabli väsentliga. Detfinns egentligen inga skäl angivna till att ta bort stödmöjlighetema förträdgårdsföretag före jordbraket. Företagama bör få rimlig tid för attgenomföra skyddsåtgärder, sätta upp stängsel, flytta odlingar m. m. För atthålla nere kostnaden för stängsel väljer odlama ofta att själv utföra arbetet.Även detta begränsar hur snabbt skyddsåtgärdema kan göras. Många företag odlarsåväl trädgårds- som jordbraksgrödor. Detta är också ett motiv till likabehandling. Om förändringarna genomförs är det också möjligt att hinnainformera trädgårdsodlama om de nya förhållandena. Skogsstyrelsen:Utredningen föreslår att ersättning till omplantering av älgskadad skog ejskall utgå . Detta tycker är riktigt eftersommarkägama då har haft möjligheten att under större frihet och eget ansvaråtgärda viltproblemet, dvs. efter den föreslagna intensiva a vskj ut n ingsperioden. Omman skall kunna utnyttja möjligheten att hålla en balanserad älgstam som ettstörre område kan bära finns alltid risk för punktvisa skador som kan blibetungande för mindre skogsinnehavare. Ett borttagande av ersättning måstedärför kombineras med möjligheter till snabba insatser i form av skyddsjaktutan administrativa dröjsmål. Det föreslagna bidragettill omplantering (1992 1994) är positivt föratsatt att älgstammen minskas . Bidraget bör dock inte begränsas till skador som inträffar åren 19921994. De svåraste skadorna uppstår genom upprepad betning un der . Fastställer man ett treårsprogram för minskning av älgstam men så bör restaureringen av de bestånd som förstörts med för hög älgstam ingå i "paketet". Bidrag bör utgå även tillbestånd där sönderbetningen fullbordats eller påbörjats , eftersom samhället uppenbarligen har iklätt sig ett visst ansvar för betningsskador av älg och hjort genom att avskjutningen reglerats via myndighetsbeslut. Bidraget bör utgå till enskilda skogsbrakare med mindre markinnehav (se nedan) föratsatt att jakträttsinnehavaren under ordinarie jakt uthålligt har fällt det antal älgar han tilldelats genom beslut av eller 103 dåskyddsjakt har begärts i de fall marken inte ingår i licensområde. 1991/92:9 kan givetvis finnas särskilda skäl till att dessa villkor inteuppfyllts som gör Bilaga 3 att markägaren ändå bör vara berättigad tillbidrag. Ettmindre markinnehav bör vara liktydigt med ett innehav, som inte kan hålla en"egen" älgstam, vilket innebär att det är mindre än 3000 5000 ha isödra och mindre än 5000 8000 ha i norra . Motivet är att påstörre områden bör i allmänhet ha funnits möjlighet att regleraälgstammen. 1detta sammanhang bör påpekas att den försöksverksamhet för ersättning av skadapå skog som berör vissa län getts en utformning både beträffandeersättningsnivå och övriga villkor att detta är ett prov med begränsat värde.Denna verksamhet bör omgående ersättas med de regler om högst bidrag somutredningen föreslår för den senare avvecklingsperioden och inte villkorastill enbart planteringar eftersom även självför-yngringar kan utsättas för skadoroch vara i behov av restaurering. Ettproblem som bör beaktas i samband med utformningen av bidragsreglerna är attskilja älg- och rådjursskador åt. Skogsstyrelsendelar utredarens uppfattning att en ökad avskjutning under den normala jaktenär det viktigaste medlet att förebygga viltskador. När det gäller åtgärder föratt förebygga älgskador behövs en kontinuerlig uppföljning av både älgstammenvia bl.a. den allmänt etablerade "älgobsen" och ett stabilt systemför registrering av betestryck. Kammarkollegiet:Det förtjänar uppmärksammas vad egendomsnämnderna i , Lunds och Karistadsstift framfört i sina yttranden rörande de skador som förorsakas av vildsvin,bäver, tranor och canadagäss. Statskontoret:Som argument för att avveckla möjligheten till ersättning anförutredningen att det inte är rimligt med ett generellt ersättningssystem förskador på skog. Man kan å andra sidan också hävda att det är rimligt attjägarna är med och bidrar till kostnaden för de skador som viltet orsakar. Frånrenodlad skogsvårdssynpunkt skulle skogsägama helst se att älgstammen var likamed noll. Man får dock anta att skogsägarna är beredda att tåla ett visstbetestryck. I extremfall och särskilt i områden med mycket vandringsälg kan enenskild skogsägare komma att lida mycket kännbar skada, framför allt gällerdetta bestånd med tallungskog. Statskontoretkan dela utredningens uppfattning att ett generellt ersättningssystem på siktkan avvecklas, men ifrågasätter om inte möjligheten till ersättning bör behållasför s.k. totalskador, dvs. skador som är av sådan omfattning att de måsteåtgärdas enligt skogsvårdslagen. Värderingen av sådana skador skulle intebehöva innebära någon extra kostnad då de under alla förhållanden måste utredasav . : anser att skador på jordbraks grödor och skog orsakade av älg i princip inte skall ersättas . Verket är emellertid tveksamt om ersättningsmöjligheterna helt kan av vecklas efter denna tidpunkt. Enligt verkets mening bör det även 1994finnas möjlighet att lämna ersättning till jord- och skogsbrakare vilka Prop.1991/92:9 uppenbarligen inte haft några möjligheter att genom jakt eller andraskade- Bilaga 3 förebyggande åtgärder minska eller eliminera skador orsakade avälg. Ersättning skulle således kunna lämnas till sådana jord- och skogsbrakaresom råkat ut för mycket plötsliga och oföratsedda skador vilka det är uppenbartoskäligt att brukaren själv skall svara för. Reglerna för ersättning skalldärmed vara så utformade att ersättning endast kan lämnas i rena undantagsfall.Naturvårdsverket föreslår därför att länsstyrelsema även fårlämna viss ersättning för älgskador med stöd av 7§ viltskadeförordningen (idess föreslagna lydelse) efter föreskrifter som verket meddelar. Sverigeslantbruksuniversitet: I betänkandet föreslås begränsning av och på längre siktavskaffandet av ersättning för viltskador förorsakade av hjortdjur. I ställetföreslår utredningen att en ökad satsning skall ske på olika former avförebyggande åtgärder. Ett sådant förslag står i överensstämmelse med enallmän princip att regleringen av dessa problem framför allt skall ske genomreglering av de aktuella djurbestånden kompletterad med åtgärder som vid enviss given täthet på viltbestånden kan begränsa skadomas omfattning. SLU anseratt detta är ett bra förslag som lägger en viktig grand för ett framtida systemmed lokal reglering av djurbestånden grundat på olika områdens varierandebärförmåga i vid bemärkelse. De resurser som går till ersättning förskador av olika slag bör i stället satsas på forskning, utveckling,utbildning och information och på de olika förebyggande åtgärder som kan bliaktuella. Detta är egentligen bara en tillämpning av de grandläggandeprinciperna som citerades i inledningen av detta yttrande. Skogs-och jordbrukets forskningsråd: Rådet tillstyrker utredarens förslag om attbegränsa och senare upphöra med ersättning för viltskador av älg och hjortdjuroch i stället satsa på förebyggande åtgärder som t. ex. inhägnad avkoncentrerade odlingar, anpassning av grödoval, arealdisposition m. m., vilketkan begränsa skadornas omfattning. Detta förslag är en gmnd för ett system medlokal reglering av viltbestånden, som är baserat på olika områdens möjligheteratt föda viltet. Länsstyrelseni : Sammanfattningsvis kan sägas att variationerna ihjortskadeersättningarna snarare är ett mått på skördeföratsätt-ningarna pågrand av vädersituationen än ger en rättvisande bild avälgstammens storlek. Vid goda mognads- och skördebetingelser, dvs. tidigskörd, blir grödaskadorna små. Vid omvänt förhållande blir exponeringstidenför skadegörelse lång och skadorna större. kan dock konstateraatt länet legat rejält under riksgenomsnittet på utbetaldaviltskadeersättningar. De skogsskador från älgoch rådjur som finns, är lokalt påtagliga i norra delen av länet utom kusten, men i övrigt måttliga. i remissärendet avgivna yttrande tycks huvudsakligen avse län. Det överensstämmer nämligen inte med bedömningen broschyr 105 och heller inte med denuppfattning som har fått om Prop. 1991/92:9 skogsskadornas omfattning. Imotsats till utredningens uppfattning om läget på många andra håll i landet ärälgstammen i enligt mening väl avpassad och kanäven tillåtas öka på några håll. Länsstyrelsentillstyrker överflyttning av beslut om ersättning för "andra skador avvilt" från till länsstyrelsema. Ersättningför omplantering av älgskadad skog har inte varit aktuell i Stockholmslän och torde inte heller bli det i annat fall än som regleras i 12§förslaget till viltskadeförordning. Beträffandeträdgårdsodlingar delar utredningens bedömning. Dessa är, somutredningen framhåller, intensivodlingar där en hög skyddsnivå kan krävas avodlaren. Detta har även varit principiella ståndpunkt vidansökningar om skyddsjakt. Vadgäller utredningens principförslag att avskaffa ersättningsrätten för krön- ochdowiltsskador har ingen erinran. Dock vill i dettasammanhang erinra om att jaktarrendekontrakt normalt sluts på 5 år.Övergångstiden för ersättningsrättens avskaffande borde därför i princip varalika lång, räknat från bestämmelsens ikraftträdande. Härigenom bereds partemamöjlighet att anpassa gällande jordbraks- och jaktarrendekontrakt till de nyareglerna. För del torde frågan i stort sett ha liten praktiskbetydelse. Förslagetatt ersättning för älgskador på gröda generellt skall upphöra efter år 1994ställer sig negativ till. Som utredningen framhåller kanviltskador drabba mycket hårt lokalt. Älgstammen, beräknad över ett störreområde, behöver likväl inte vara för stor. Samma argument, som används emot ettförsäkringssystem för viltskador, kan däremot användas för bibehållande av ettviltskadeersättningssystem i begränsad utsträckning för ersättning förgrödaskador om särskilda skäl föreligger. Sådana skäl kan vara lokalt storaskador trots skadeförebyggande åtgärder hos såväl markägare som arrendator. Ettsjälvrisksystem liknande det nuvarande måste dessutom finnas kvar. Länsstyrelsenvill emellertid för sin del förorda att strängare krav på skadeförebyggandeåtgärder införs. Härigenom kan vissa avarter av bidragskrav avslås. Somexempel på ofullkomligheter i det gällande systemet kan följande anföras. Dethar förekommit att fastighetsägare/skogsbrakare som tillika ärjakträttsinnehavare beviljats s. k. havreälgar att skjutas . Dennamöjlighet har dock inte utnyttjats, varefter jordbraksarrendatorn på denaktuella fastigheten begärt mycket höga ersättningar för viltskador.Länsstyrelsen har här inte ansett sig kunna avslå arrendatoms skadeanspråk dåhan, såvitt kunnat utrönas, inte haft någon skuld till att några skyddsåtgärdergenom jakt inte kommit till stånd. Ettbibehållande av viltskadeersättning i begränsad form innebär en relativt litenadministrativ insats från sida. Länsstyrelsenförordar således att viss ersättningsmöjlighet för älgska- 106 dorpå gröda bibehålls även . Däremot bör inte länsviltnämn- Prop.1991/92:9 den kopplas in i bedömningen av viltskadeärenden. be-Bilaga 3 stämda mening är att nämnden normalt inte kan tillföraviltskadeärendena någon ytterligare utredning av betydelse för beslut iärendena. Skadornas omfattning bestäms, föratom av älgstammens storiek, tillhelt avgörande del av vädret och därav beroende skördemöjligheter. Inhämtandeav yttrande beträffande viltskadorna från länsviltnämnden skulle bara skapa enextra byråkratisk omgång och medföra ytterligare kostnader och tidsspillan. Utredningenhar föreslagit att större restriktivitet med utbetalning av ersättningar skalliakttas fram t. o. m. då rätten tillersättning skall upphöra. Om regeringen följer utredningens förslag är det,enligt mening, inte lämpligt att enligt 5§ förslaget tillviltskadeförordningen fixera ett visst årligt belopp (efter förslag avlänsviltnämnden) som skall räcka till det årets skador. Fällavgiften och därmedbelopp för skadeersättning behöver fastställas redan före jaktårets början.Skadeersättningen per kilogram förlorad skörd skulle då bli helt beroende avhur skördevädret blir. Det kan inte vara godtagbart. Sammanfattningsvis är,enligt mening, föreslagen modell för avveckling avskadeersättningssystemet mindre lämpligt och i ett bestående system kan deninte användas. Länsstyrelseni län: I utredningen föreslås att möjligheten till ersättning förviltskador successivt skall upphöra inom . Länsstyrelseninstämmer i utredningens uppfattning att övergångstidens slutmål är att uppnåbalanserade viltstammar med biologiskt väl avvägd sammansättning av en sådanstorlek och skötta på sådant sätt, att ersättningsberättigade skador intebehöver uppkomma. Länsstyrelsenhar ingen erinran mot förslaget att ersättningar av medel från fallavgifteravseende skador av dov- och kronhjort på jordbraksgrödor eller päträdgårdsodlingar skall upphöra i och med utgången av . Vidaretillstyrker att ersättningar avseende skada av älg påträdgårdsodling slopas. Möjlighetentill ersättning för viltskador avseende jordbraksgrödor och skog skall enligtförslaget avvecklas under en något längre tidsperiod. Intill dess ersättningför sådana skador upphör fr. o. m. rekommenderar utredningen att enstörre restriktivitet bör tillämpas vid skador på jordbraksgröda. Bl.a.föratsätts för att normalt av skadans värde skall erhållas att en rimligavskjutning och skyddsjakt sker samt att nödvändiga förebyggande åtgärdervidtagits. I stort har inte något att invända häremot. Den angivna lydelsen av 5§i förslaget till ny viltskadeförordning synes ge möjlighet åt företrädare i länsviltnämnden att utöva s. k. vetorätt beträf fande förslag om den del av fällavgift som avser ersättning för viltskador. Dock motsägs en sådan tolkning av utredningens uttalande på s. 68 om att för det fall nämnden inte är enig särskilt skall beakta syn punkterna från jägarorganisationernas företrädare i nämnden. Det är i 107 ställetrimligt att som fondförvaltare med ledning av länsvilt- Prop.1991 /92:9 nämndens yttrande/förslag får avgöra frågor om eventuella avstegfrån Bilaga 3 huvudregeln beträffande ersättningens storlek. Länsstyrelsenavstyrker därför förslaget i denna del. Länsstyrelsentillstyrker förslaget såvitt angår bidrag till omplantering av älgskadad skogtill enskilda skogsbrakare med mindre markinnehav . Ioch med att ersättningsmöjligheterna avses slopas i stort hänvisas deskadelidande jord- och skogsbraksföretagama till att själva medverka ochsamråda med andra för att förebygga skador samt söka erhålla kompensation förviltskadorna på andra sätt. Enligtförslaget till ny viltskadeförordning kommer i vissa undantagsfall underavvecklingsperioden möjlighet till ersättning för viltskador att finnas kvar.En av föratsättningarna för ersättning är att skyddsjakt utövas efter särskilttillstånd därom. Omförslagen genomförs resulterar detta i ansökningar om skyddsjakt hoslänsstyrelsen när viltskador börjar upptäckas på åkergrödan inför föreståendeskörd. Skördesäsongen i länet börjar som regel eller början avaugusti. Detta innebär att kanske efter det attett ansträngande resurs- och tidskrävande arbete med älgjaktslicenserna klaratsav måste börja behandla skyddsjaktsansökningar. Det administrativa arbetetförlängs och utökas därmed stick i stäv med målsättningen att minska denadministrativa belastningen på länsstyrelserna. Vidare innebär det utökadeskyddsjaktsinstitutet i sig en misstroendeförklaring och ett undergrävande avmöjligheterna att genom den frivilliga samverkansidén klara den nödvändigaavskjutningen inom den ordinarie reglerade jakttiden. Utredningenhar angående försäkringssystem bestämt att det inte är möjligtatt införa något sådant system för viltskador. har mot bakgrandav de skäl som utredningen anfört inte någon invändning häremot. Länsstyrelseni : Nämnden har inget att erinra mot att möjligheterna tillersättning för grödaskador inte skall finnas kvar . Nämndenbefarar dock att problem kan komma att uppstå i relationerna mellanmarkägare-jordbraksarrendatorer-jägare. Trädgårdsodling.I likhet med utredaren anser länsviltnämnden, att den som yrkesmässigt bedriverträdgårdsodling skall väga in riskerna för viltskador i den normalariskbedömningen för företaget. Nämnden tillstyrker alltså bifall till förslagetom att ersättning för skador av älg, krön- och dovhjort inte längre skalllämnas. Skog.Nämnden delar utredarens uppfattning att det inte är rimligt med ett generelltersättningssystem för viltskador på skog. Nämnden har heller inget att erinramot förslaget om att visst bidrag skall kunna ges till enskilda skogsbrakaremed mindre markinnehav som drabbas så hårt av älgskador att omplantering ärnödvändig. Ilikhet med utredaren anser nämnden att dessa föreslagna bidrag bör varaobehövliga och nämnden delar också uppfattningen att Prop.1991/92:9 kostnaderna skall belasta statsbudgeten. Ersättningför skador av krön- och dovhjort Nämndenhar inget att erinra mot förslaget att betesskador förorsakade av krön- ochdovhjort inte skall ersättas. Inom länet är en förhållandevis stor procent aversättningsberättigade skador förorsakade av de båda hjortarterna. Oftavärderas skadan viss procent älg och viss procent hjort. För att minskariskerna för felaktig skadevärdering föreslår nämnden att ersättning fram t.o. m. även kan utgå för hjortskador. Föratt tillgodose markägamas krav på att träda, vall och övrig mark inte skallingå i basen för beräkning av självrisken vid en viltskada föreslår utredarenatt av skadans värde i normalfallet skall ersättas med medel urviltskadefonden och att resterande skall betraktas som markägarenssjälvrisk. Nämnden har inget att erinra mot förslaget. Avde skäl som utredaren redovisat delar nämnden utredarens uppfattning att ettsystem med försäkring för viltskador inte är möjligt att införa. Åtgärderför att förebygga skador av vilt mening skall skyddsjakt endast behöva tillgripas i undantagsfall, mennär sådan jakt är påkallad skall givetvis handläggningen ske snabbt, dock intesnabbare än att inblandade parter får tillfälle att lämna sina synpunkter iärendet och, när så är möjligt, initiera andra åtgärder i syfte att minskaskadorna än genom jakt. Länsviltnämndenvill understryka det utredaren här framför om möjligheterna för markägaren attgenom olika åtgärder i samband med markens brukande minska riskema förviltskador. Inom jordbruket kan detske genom val av gröda och arealdisposition och i skogsbraket genom en till en önskvärd viltförekomst anpassad skogs skötsel. Nämndendelar utredarens uppfattning att jägarna kan och bör ta ett större ' ansvar vad rör viltskador. Det kan dels ske genom en till de lokala förhållandenaanpassad avskjutning, dels genom uppsättning och skötsel av tillfälligastängsel eller liknande. Nämndendelar utredarens uppfattning om vikten av ett utbyggt samråd mellan jägare ochmarkägare. Detta samråd kan få vara obligatoriskt under föratsättning att detkan ske utan att tillskapa nya beslutsnivåer. Nämndenhar heller inget att erinra mot att de areella näringarnas synpunkter påskadebilden redovisas i de kretsvisa skötselplanerna som föreslås bli upprättade. Nämndenhar inga invändningar mot de synpunkter och förslag som framförs. Ersättningför skador av krön- och dovhjort Iområden där det förekommer både älg och hjort kan det vara svårt för god manvid värdering av skada att skilja ut i vilken omfattning jordbraks-skadornaorsakats av hjort resp. älg. Möjligheten att få ersättning för skador påjordbruksgrödor bör med anledning av vad ovan anförts upphöra dvs.från och med år 1995 för både hjort och älg. Länsstyrelseni : delar utredarens uppfattning rörande slopandeav ersättningsmöjligheterna för viltskador av aktuell art. Länsstyrelseni : anser sig redan ha vidtagit kraftåtgärder föratt komma till rätta med skadorna på bl. a. skogen. Länsstyrelsenanser därför att det är tveksamt om det för läns del kan ansessakligt motiverat att införa ett tillfälligt bidragssystem för skador på skog.Systemet medför dessutom ökad administration på regional nivå. Enligtskogsvårdsstyrelsen i länet är emellertid kraven för att få bidrag så högtställda att det är rimligt att bidrag utgår i de fall kraven uppfylls.Länsstyrelsen vill, mot bakgrand härav, inte motsätta sig förslaget.Länsstyrelsen anser emellertid att är mest kompetent atthandha det föreslagna bidragssystemet och förordar en sådan lösning. Länsstyrelseni län: hemställde i skrivelse till jordbraksdepartementet att en översyn skulle ske av bestämmelserna i viltskadeförordningen rörande skador på skog, som förorsakats av älg. framhöll härvid bl.a. att möjligheterna 110 attfå ersättning för inträffade skador var med rådande tillämpning av 17 § Prop. 1991 /92:9 viltskadeförordningen mycket små. "Enligt länsstyrelsenhar skogsskador- Bilaga 3 na fått en sådan omfattning och är dessutom såväl belagda att en ändring av ersättningsbestämmelserna är motiverad, så attmöjligheterna att få ersättning utökas". Enligtförordningen om försöksverksamhet med bidrag till omplantering av skog somskadats av älg (SFS 1988:406) utgår i tre län bidrag med högst avkostnaderna för den nya planteringen i mån av tillgång på medel. Länsstyrelsenavstyrker utredningens förslag om att ersättning för älgskador påjordbraksgröda och skog skall upphöra att gälla fr. o. m. . Det är nualltför tidigt att ta ställning till ett sådant förslag. Först måste resultatetav det föreslagna treårsprogrammet (åren 19921994) för ökad avskjutning av älgavvaktas. Vidare bör nyssnämnda försöksverksamhet med omplanteringsbidrag varaavslutad () och utvärdering ske av denna verksamhet. Ibetänkandet föreslås att ersättning skall kunna utgå enligt ett temporärtsystem för skogsskador som inträffar . Bidrag av statsmedelskall kunna utgå med högst till omplantering av skog tillenskilda skogsbrukare med mindre markinnehav. Något författningsförslag attlämna synpunkter på läggs tyvärr inte fram av utredningen. Länsstyrelsenhar ingen erinran mot förslaget att generell ersättning för skador somförorsakats av dovhjort och kronhjort skall upphöra efter den 1 januari 1992samt att fallavgifterna för dessa djur avskaffas. Skador av hjort kan därefterenligt förslaget till viltskadeförordning utgå endast i särskilt fall enligt12§. I län torde skadorna av hjort vara av mindre omfattning. Någonersättning enligt gällande viltskadeförordning för sådana skador har inte söktshos . förslag till viltskadeförordning förordar att 5§angående ersättningens storlek omarbetas. Ersättningen bör utgå med högst 70%av skadans värde eller det lägre belopp som beslutar efterförslag av länsviltnämnden. Beloppet bör således maximeras i författningen ochlägre belopp kunna bestämmas ifall tillgången på medel i viltskadefonden ärbegränsad. avstyrker att förslag skall lämnas av "en eniglänsviltnämnd".