prop · GF03170 · 1991-12-31 00:00:00 — 3.En person som inte har rätt tillförmåner enligt punkt 1 skall få de fönnåner som han har rätt tillenligt en annan medlemsstots lagstiftning, i förekommande fall med beaktande avbestämmelsema i artikel 38. 4.Om den lagstiftning som gäller enligtpunkt 2 eller 3 föreskriver att förmånemas storlek skall bestommas medbeaktande av andra familjemedlemmar än bam, skall den behöriga institutionenbeakto också sådana familjemedlemmar till personen och betrakto dem som om devore bosatto inom den behöriga stotens territorium, även om de är bosatto inomen annan medlemsstots territorium. 5.En helt arbetslös person som omfattosav bestommelseraa i artikel 71.1 a ii samt av försto meningen i artikel 71.1 bii skall få de invaliditetsförmåner som utges av den behöriga institutionen iden medlemsstot inom vars territorium han är bosatt och enligt den lagstiftningsom denna tillämpar som om han hade omfattots av den lagstiftningen under sinsenaste anstollning, i förekommande fall med beaktande av bestommelsema iartikel 38 och/eller artikel 25.2. Institutionen i bosättningslandet skallsvara för kostnaden för dessa förmåner. Anställdaeller egenföretogare som omfattats antingen av lagstiftning enligtvilken invaliditetsförmånernas storlek är beroende av försäkrings- ellerbosättningsperioderaas längd eller av lagstiftning av denna typ och av den typsom avses i avsnitt 1 1.En anstolld eller egenföretagare som i en följd eller växelvis har omfattots avtvå eller flera medlemsstoters lagstiftning, av vilka åtminstone en inte är avden typ som avses i artikel 37.1, skall få förmåner enligt bestommelseraa ikapitel 3 och med beaktande av bestommelseraa i punkt 4. En anstolld elleregenföretogare som drabbas av arbetsoförmåga Prop. 1991/92:170 följd av invaliditet medan han omfattas av en lagstiftning som anges i Bilaga 4.1 bilaga4 skall dock få fönnåner enligt bestämmelsema i artikel 37.1 på två villkor: att han uppfyller villkoren i dennalagsfiftning eller i en lagstiftning av samma typ, i förekommande fall medbeaktande av bestommelseraa i artikel 38, men utan att behöva åberopa försäkringsperiodersom har fullgjorts enligt en lagstiftning som inte anges i bilaga 4, och att han inte uppfyller villkoren förrätt till fönnåner enligt någon annan lagstiftning än den i bilaga 4. 3. a) Vidfaststollandet av rätten till fönnåner enligt en medlems- stotslagstiftning, som anges i bilaga 4 och som för rätt till invaliditetsförmånerkräver att en person har fått kontantförmåner vid sjukdomeller har varit arbetso-förmögen, skall, när en anställd eller egenföretogaresom har omfattots av denna lagstiftning drabbas av arbetsoförmåga följd avinvaliditet medan han omfattas av en annan medlemsstots lagstiftning, hänsyntas till följande utan att det påverkar tillämpningen av artikel 37.1: i) Varje period under vilken han på gmnd av denna arbetsoförmåga enligt den andramedlemsstotens lagstiftning har fått kontantförmåner vid sjukdom eller istället har fortsatt att fä lön, och ii) varje period under vilken han, pågrund av den invaliditet som har följt på denna arbetsoförmåga, har fittinvalidi-detsförmåner enligt den andra medlemsstotens lagstiftning skallbeaktas som om det rörde sig om perioder under vilka kontantförmåner vidsjukdom hade utgetts till honom enligt den förstnämnda medlemsstotenslagstiftning eller under vilka han var arbetsoförmögen enligt dennalagstiftning, b) Rätten till invaliditetsförmåner enligt den förstnämnda medlemsstotenslagstiftning skall förvärvas antingen vid utgången av den preliminära periodenmed ersättning för sjukdom enligt denna lagstiftning eller vid utgången av denpreliminära perioden av arbetsoförmåga enligt samma lagstiftning och tidigast i) den dag då rätt till invaliditetsförmåner förvärvas enligt den andramedlemsstotens lagstiftning, eller ii)dagen efter den sisto dagen med rätt till kontantförmåner Prop. 1991/92:170 vidsjukdom enligt den andra medlemsstotens lagstiftning. Bilaga 4.1 4. Ett beslutsom har fattots av en medlemsstots institution om en sökandes invaliditetsgradskall vara bindande för andra medlemsstoters institutioner, under fömtsättningatt överensstommelse mellan dessa stoters lagstiftningar om villkor angåendegraden av invaliditet bekräftas i bilaga 5. Avsnitt 3 Förvärrad invaliditet 1.I fall då den invaliditet förvärras för vilken en anställd eller egenföretogarefår förmåner enligt endast en medlemsstots lagstiftning gäller följande: a)Om personen inte har omfattots av enannan medlemsstots lagstiftning sedan han började få förmåner, skall denförstnämnda medlemsstotens behöriga institution med beaktande av försämringenutge förmåneraa enligt bestommelseraa i den lagstiftning som denna tillämpar. b)Om personen har omfattats avlagstiftningen i en eller flera andra medlemsstater sedan han började fåförmåner, skall med beaktande av försämringen förmåneraa utges till honomenligt bestommelseraa i artikel 37.1, 40.1 eller 40.2. c)Om förmånens eller förmåneraas totalabelopp enligt bestämmelseraa i b är lägre än det förmånsbelopp som personenfick på bekostnad av den institution som tidigare svarade för utbetalningen,skall denna institution ge honom ett tillägg som motsvarar skillnaden mellan detvå beloppen. d) Om, i det fall som avses i b, den institutionsom svarar för den försto arbetsoförmågan är en nederländsk institution, och om i) den sjukdom som har förorsakat försämringen ärdensamma som den som föranledde förmåner enligt nederländsk lagstiftning, ii) denna sjukdom ar en arbetssjukdom enligtlagstiftningen i den medlemsstot som personen senast omfattodes av och som gerhonom rätt till det tillägg som avses i artikel 60.1 b, och iii) den lagstiftning eller de lagstiftningar sompersonen har omfattots av sedan han började få förmåner är sådan som anges ibilaga 4, skallden nederländska institutionen fortsätta att utge den första förmånenefter försämringen, och den förmån, som utges enligt lagstiftningeni den medlemsstat som personen senast har omfattats av,skall minskas med den nederländska förmånens belopp. e) Om, i det fall somavses i b, personen inte har rätt till fönnåner Prop. 1991/92:170 påbekostnad av en annan medlemsstats institution, skall den be- Bilaga 4.1höriga institutionen i den första staten, med beaktande av försämringen och, iförekommande fall, bestommelsema i artikel 38, utge förmåneraa enligtbestommelseraa i denna stots lagstiftning. När en invaliditet förvärrasför vilken en anställd eller egenföretogare får förmåner enligt lagstiftningeni två eller flera medlemsstoter, skall förmåneraa med beaktande av försämringen utges till honom enligt bestommelseraa i artikel 40.1. Utgivande av fönnåner som har innehållitseller dragits in Omvandling av invaliditetsförmåner till förmana- vidålderdom Fastställandeav ansvarig instituticm dä utgivande av invaliditetsförmåner aierupptas 1.Om förmåner skall utges på nytt efteratt ha innehållits skall, om inte annat följer av bestommelsema i artikel 43,den institution eller de institutioner som svarade för utgivandet av förmånervid tidpunkten för innehållandet svara för utgivandet. 2.Om efter indragning av fönnånerpersonens hälsotillstånd motiverar att ytterligare förmåner beviljas, skalldessa i förekommande fall utges enligt bestämmelseraa i artikel 37.1, 40.1eller 40.2. Omvandlingav invaUditetsförmåner till förmåner vid ålderdom 1.Invaliditetsförmåner skall iförekommande fall omvandlas till förmåner vid ålderdom enligt villkoren i deneller de lagstiftningar enligt vilka de har beviljats och enligt bestommelsemai kapitel 3. 2.Varje institution i en medlemsstot somsvarar för utgivande av invaliditetsförmåner skall, om en person som fårinvaliditetsförmåner med stöd av bestommelsema i artikel 49 kan göra anspråk påförmåner vid ålderdom enligt lagstiftningen i andra medlemsstoter, fortsättoatt till honom utge de invaliditetsförmåner som han har rätt till enligt denlagstiftning som den fillämpar tills bestommelsema i punkt 1 blir tillämpligapå institufionen. 3.Om i fall som avses i punkt 2invaliditetsförmånema har beviljats enligt bestommelseraa i artikel 39, fårdock den institution som fortfarande svarar för utgivandet av dessa förmånertillämpa bestommelser-na i artikel 49.1 a som om mottogaren av förmåneraauppfyllde villkoren i den berörda medlemsstatens lagstiftning för rätt tillförmåner vid ålderdom genom att ersätta det teoretiska belopp som avses iartikel 46.2 a med det belopp sominvaliditetsförmånema skall utges med från Prop. 1991/92:170 denna institution. KAPITEL 3 ÅLDERDOM OCH DÖDSFALL (PENSIONER) Allmännabestämmelser om beviljande av förmåner till anställda eller egenföretagare somhar omfattats av lagstiftningen i två eller flera med-lemsstater 1.Rätten till förmåner för anställdaeller egenföretagare som har omfattats av två eller flera medlemsstoterslagstiftning, eller för hans efterlevande, skall fastställas enligtbestämmelseraa i detto kapitel. 2.När en ansökan om förmåner länmas in,måste, om inte annat följer av bestonmielseraa i artikel 49, beslutet fattasmed beaktande av all lagstiftning som den anstollde eller egenföretogaren haromfattots av. Undantog från denna regel skall göras om personen uttryckligen begäratt beviljandet av de förmåner vid ålderdom som han har rätt till enligtlagstiftningen i en eller flera medlemsstoter skjuts upp. 3.Detto kapitel gäller inte baratilläggtill pensioner eller barapensioner som utges enligt bestommelseraa i kapitel8. Beaktandeav försäkrings- éUer bosättningq>erioder, som har fiillgjorts enligt delagstiftningar som en anställd eller egenföretagare har omfattats av. för attfä, bibdiälla eller återfl rätt till förmåner 1.Den behöriga institutionen i enmedlemsstot, vars lagstiftning kräver att försäkrings- ellerbosättningsperioder har fullgjorts för att någon skall få, bibehålla elleråterft rätt till förmåner, skall i den utsträckning som behövs beaktoförsäkrings- eller bosättningsperioder som har fiillgjorts enligt en annanmedlemsstots lagsfiftning såsom perioder som har fiillgjorts enligt denlagstiftning som institutionen tillämpar. 2.Om en medlemsstots lagstiftning förbeviljande av vissa förmåner kräver att försäkringsperioderaa uteslutande harfullgjorts i ett yrke som omfattas av ett särskilt system för anstollda eller ien särskild anstollning, skall perioder som har fullgjorts enligt andramedlemsstoters lagstiftningar beaktas vid beviljande av dessa förmåner om dehar fullgjorts enligt ett motsvarande system eller, om ett sådant saknas, isamma yrke eller i samma anstollning. Om personen, med beaktande av sådanaperioder i förekommande fall inte uppfyller villkoren för rätt till dessaförmåner, skall dessa perioder beaktas vid beviljandet av förmåner enligt detallmänna systemet eller, om ett sådant saknas, enligt det system som iförekommande fall gäller för arbetore eller tjänstemän. Om en medlemsstotslagsfiftning för beviljande av vissa förmåner Prop. 1991/92:170 kräver att försäkringsperioder uteslutande har fullgjorts i ett yrke som Bilaga 4.1 omfattas av ett särskilt system för egenföretogare, skall perioder som harfullgjorts enligt andra medlemsstoters lagstiftning beaktas vid beviljande avdessa förmåner endast om de har fullgjorts enligt ett motsvarande systemeller, om ett sådant saknas, i samma yrke. Om personen, sedan sådana perioder har beaktots,inte uppfyller villkoren för rätt till dessa förmåner, skall periodema beaktosvid beviljande av förmåner enligt det allmänna systemet eller, om ett sådantsaknas, enligt det system som gäller för arbetore eller tjänstemän, i den månde har fullgjorts enligt ett annat system än det motsvarande system som harnämnts ovan och under fömtsättning att personen också har varit försäkradenligt det allmänna systemet eller, om ett sådant saknas, enligt det system somi förekommande fall gäller för arbetore eller tjänstemän. 4.Om en medlemsstots lagstiftning, somför beviljande av förmåner kräver att en anstolld omfattos av dess lagstiftningvid den tidpunkt då försäkringsfallet inträffar, inte stoller några kravbeträffande försäkringsperiodemas längd vare sig för rätten till ellerberäkningen av förmåner, skall varje anstolld som inte längre omfattos avdenna lagstiftning vid tillämpningen av detto kapitel fortfarande ansesomfattod då försäkringsfallet inträffar om han vid dentidpunkten omfattas av en annan medlemsstots lagstiftning eller, om detta inteär fallet, kan ansöka om förmåner enligt en annan medlemstots lagstiftning.Detto senare villkor skall dock anses vara uppfyllt i det fall som avses iartikel 48.1. 5.Punkt 4 gäller också egenföretogarevid fastställandet av om villkoren för rätt till efterlevandeförmåner äruppfyllda. 6.Om en medlemsstots lagsfiftning, somför beviljande av invaliditetsförmåner kräver att personen omfattas av dennalagstiftning då försäkringsfallet inträffar, inte stollernågra krav beträffande försäkringsperiodemas längd vare sig för rätten tilleller beräkningen av förmåner, skall varje egenföretogare som inte längreomfattos av den lagstiftningen vid tillämpningen av detto kapitel dockfortfarande anses vara omfattod vid den fidpunkt då försäkringsfalletinträffar, om han omfattas av en annan medlemsstotslagstiftning. 1.Om en anställd eller egenföretagare har omfattots av en medlemsstotslagstiftning och om villkoren för rätt till fönnåner är uppfyllda utan attbestommelsema i artikel 45 och/eller artikel 40.3 behöver tillämpas, skall denbehöriga institutionen i denna medlemsstat, enligt bestommelsema i denlagstiftning som denna fillämpar, faststolla beloppet för den förmån somsvarar mot försäkringsperiodemas eller bosätt- ningsperioderaas totalalängd enligt denna lagstiftning. Denna institution skall också beräkna beloppet förden förmån som Bilaga 4.1 skulle erhållas med fillämpning av regleraa ipunkt 2 a och b. Endast det högre av dessa två belopp skall beaktas. Omen anstolld eller egenföretogare har omfattots av lagstiftningen i en medlemsstot och om villkoren för rätt till förmåner inte är upp fyllda utan att bestommelseraa i artikel 45 och/eller artikel 40.3 beak tas, skall den behöriga institutionen i den medlemsstoten tillämpa följan de regler: a)Institutionen skall beräkna detteoretiska beloppet för den förmån som personen skulle kunna begära om allaförsäkrings- eller bosättningsperioder som har fullgjorts enligtlagstiftningen i de medlemsstoter som den anstollde eller egenföretogaren haromfattots av hade fiillgjorts i den medlemsstoten och enligt den lagstiftningsom institutionen tillämpar den dag då förmånen beviljas. Om förmånens beloppenligt den lagstiftningen inte är beroende av de fullgjorda periodemas längd, skalldetto belopp anses utgöra det teoretiska belopp som avses i detto stycke. b)Institutionen skall sedan fastställaförmånens faktiska belopp på grundval av det teoretiska belopp som avses iföregående stycke och proportionen mellan längden av de försäkrings- ellerbosättningsperioder som har fiillgjorts innan försäkringsfallet inträffarenligt den lagstiftning som denna institution tillämpar och den totola längdenav de försäkrings- eller bosättningsperioder som har fullgjorts enligt alla deberörda medlemsstoteraas lagstiftningar innan försäkringsfallet inträffade. c)Om den totola längden av deförsäkrings- och bosättningsperioder som har fiillgjorts innanförsäkringsfallet inträffar enligt alla de berörda medlemsstoteraaslagstiftningar är längre än den maximiperiod som krävs enligt lagstiftningen ien av dessa medlemsstoter för rätt till oreducerad förmån, skall den behörigainstitutionen i denna stot, när den tillämpar bestommelseraa i denna punkt,beakta i stollet för de fullgjorda perioderaas totolalängd. Denna beräkningsmetod får inte leda till att institutionen måste utge enförmån med högre belopp än det som har faststollts för oreducerad förmån i denlagstiftning som den tillämpar. d) Vid tillämpningen av de beräkningsregler somavses i denna punkt skall förfarandet för att beakto perioder som sammanträffar fast ställas i den tillämpningsförordning som avses i artikel 98. 3.Personen skall, inom gränsen för dethögsto teoretiska förmånsbeloppet beräknat enligt punkt 2 a, ha rätt till dentotola summan av de förmåner som har beräknats enligt bestommelseraa i punkt 1och 2 . Om det totola belopp av förmåner som har fastställts enligt bestommelseraai punkt 1 är högre än det tekniska beloppet, skall varje institution somtillämpar punkt 1 sänka förmånen med ett belopp som svarar mot proportionenmellan de båda beloppen. 4.Om det i fråga om invalid-, ålders-eller efterlevandepensioner skulle inträffa att summan av de förmåner som utgesav två eller fler medlemsstater enligt bestämmelseraai en sådan multilateral konvention Prop. 1991/92:170 om social trygghet somavses i artikel 6 b är lägre än den summa som Bilaga 4.1 skulle utges avdessa medlemsstoter enligt punkt 1 och 3, skall bestommelseraa i detto kapiteltillämpas på personen. Tilläggsbestimmelserför berikning av förmån»- Vid beräkningen av det teoretiska belopp som avses i artikel 46.2 a skallföljande regler gälla: a)Om förmåner enligt en medlemsstotslagstiftning beräknas på grundval av genomsnittliga inkomster, en genomsnitUigavgift, en genomsnittlig ökning eller förhållandet mellan den sökandesbmttoinkomster och de genomsnittliga bmttoinkomstema för alla försäkradepersoner utom lärlingar under försäkringsperioderaa, skall sådana genomsnittligaeller proportionella tol faststollas av denna stots behöriga institution pågrundval av endast försäkringsperioder som har ftillgjorto enligt denna stotslagstiftning eller bmttoinkomster som personen har haft under enbart dessaperioder. b)Om förmåner enligt en medlemsstotslagstiftning beräknas på grundval av storleken av inkomster, avgifter ellerökningar, skall denna stots behöriga institution fastställa de inkomster,avgifter och ökningar som skall beaktas med avseende på försäkrings- ellerbosättningsperioder som har fiillgjorts enligt andra medlemsstoterslagstiftning på grundval av de genomsnittliga inkomster, avgifter ellerökningar som har godtogits med avseende på de försäkringsperioder som harfullgjorts enligt den lagstiftning som institutionen tillämpar. c)Om förmåner enligt en medlemsstotslagstiftning beräknas på grundval av standardinkomster eller ett fast belopp,skall denna stots behöriga institution godto de standardinkomster eller detfasto belopp, som skall beaktas av den med avseende på försäkrings-ellerbosättningsperioder som har fullgjorts enligt andra medlemsstoterslagstiftning, som lika med de standardinkomster eller det fasto belopp eller iförekommande fall med de genomsnittliga standardinkomster eller det fastobelopp som svarar mot de försäkringsperioder som har fiillgjorts enligt denlagstiftning som institutionen tillämpar. d) Om fönnåner enligt en medlemsstotslagstiftning för vissa perioder beräknas på grundval av inkomstemas storlek och för andra perio der på grundval av standardinkomster eller ett fast belopp, skall denna stots behöriga institution, med avseende på försäkrings- eller bosättningsperioder som har fullgjorts enligt andra med lemsstaters lagstiftning, beakta de inkomster eller fasta belopp som har faststollts enligt bestämmelsema i b eller c ovan eller i före kommande fall genomsnittet av dessa inkomster eller fasto belopp. Omförmåner beräknas på grundval av standardinkomster eller ett Prop. 1991/92:170fast belopp för alla perioder som har fiillgjorts enligt den lagstift- Bilaga4.1 ning som den behöriga institutionen tillämpar, skall institutionen godto deinkomster, som skall beaktas med avseende på försäkrings- ellerbosättningsperioder som har fiillgjorts enligt andra medlemsstoters lagstiftningar,som lika med de fiktiva inkomster som svarar mot standardinkomstema eller detfasto beloppet. 2.Bestämmelseraa i en medlemsstotslagstiftning om indexering av de faktorer som skall beaktas vid beräkningen avfönnåner skall i förekommande fall tillämpas på de faktorer som skall beaktasav denna medlemsstots behöriga institution enligt bestonmielseraa i punkt 1 medavseende på försäkrings- eller bosättningsperioder som har fullgjorts enligtandra medlemsstoters lagstiftning. 3.Om förmåners storlek enligt enmedlemsstots lagstiftning faststolls med beaktande av andra familjemedlemmar änbam, skall denna stats behöriga institution to hänsyn även till dessafamiljemedlemmar till personen och betrakta dem som om de vore bosatto inom denbehöriga stotens territorium, även om de är bosatto inom en annan medlemsstatsterritorium . Försäkrings-eller bosättningqierioder kortare in ett år 1.Om den totola längden av försäkrings-eller bosättningsperioder som har fiillgjorts enligt en medlemsstotslagstiftning inte uppgår till och ingen rätt till förmån finns enligtdenna lagstiftning med anledning av endast dessa perioder, skall utan hinderav bestommelsema i artikel 46.2 institutionen i denna stot inte vara skyldigatt bevilja förmåner med anledning av sådana perioder. 2.Den behöriga institutionen i var ochen av de andra medlemsstotema skall beakto de perioder som avses i punkt 1 vidtillämpningen av bestommelseraa i artikel 46.2 utom de under b. 3.Om tillämpningen av bestämmelseraa ipunkt 1 skulle leda till att alla institutioner i de berörda medlemsstateraabefrias från sina skyldigheter, skall förmåner beviljas uteslutande enligtlagstiftningen i den sisto av de stoter vars villkor är uppfyllda som om allaförsäkrings- och bosättningsperioder som har fiillgjorts och beaktats enligtbestämmelserna i artikel 45.1 och 45.2 hade fullgjorts enligt denna stotslagsfiftning. Beräkningav förmåner för en person som inte uppfyller villkoren i allalagstiftningar enligt vilka försäkrings- eller bosättningsperioder harfiillgjorts 1.Om en person inte uppfyller de villkor som har fastställtsför beviljande av fönnåner i alla de medlemsstaters lag- stiftning som han haromfattots av, i förekonunande fall med beaktande Prop. 1991/92:170 avbestonunelsema i artikel 45, men uppfyller villkoren i endast en eller Bilaga 4.1 flera av dem, skall följande gälla: a)Varje behörig institution somtillämpar en lagstiftning, vars villkor är uppfyllda, skall beräkna det förmånsbeloppsom skall utges enligt bestämmelseraa i artikel 46. b)Undantog: i) Om personen uppfyller villkoren i åtminstone tvålagstiftningar utan att åberopa försäkrings- eller bosättningsperioder som harfiillgjorts enligt de lagstiftningar vars villkor inte är uppfyllda, skalldessa perioder inte beaktas vid tillämpningen av bestämmelsema i artikel 46.2. ii) Om personen uppfyller villkoren i endast enlagstiftning utan att åberopa försäkrings- eller bosättningsperioder som harfullgjorts enligt lagstiftningar vars villkor inte är uppfyllda, skall detförmånsbelopp som skall utges beräknas enligt bestonmielseraa i endast denlagstiftning vars villkor är uppfyllda, med beaktande av endast de periodersom har fiillgjorts enligt den lagstiftningen. 2.Den eller de förmåner som harbeviljats enligt en eller flera lagstiftningar i det fall som avses i punkt 1skall automatiskt räknas om enligt bestämmelseraa i artikel 46 när villkorenenligt en eller flera av de lagstiftningar som personen har omfattots av är uppfyllda,i förekommande fall med beaktande av bestämmelseraa i artikel 45. 3.En omräkning skall automatiskt görasenligt bestommelseraa i punkt 1, utan att det påverkar tillämpningen avbestommelsema i artikel 40.2, när villkoren i en eller flera lagstiftningarinte längre är uppfyllda. Beviljandeav ett tillägg nir det totala förmåiisbelo|>et enligt de olikamedlemsstatranas lagstiftningar inte uppgår till det fastställda minimibeloppeti den stat inom vars territorium mottagaren är bosatt Enförmånstogare på vilken detto kapitel är tillämpligt får inte, i den stot inomvars territorium han är bosatt och enligt vars lagstiftning en förmån utgestill honom, beviljas en förmån som är mindre än den minimiförmån som harfastställts enligt denna lagstiftning för en försäkrings- ellerbosättningsperiod som är lika med alla försäkringsperioder som har beaktotsvid betolning enligt bestämmelsema i de föregående artiklama.