prop · GF03100 · 1991-12-31 00:00:00 — Visar statsmakten ringaintresse för att komma till rätta medallvarliga kränkningar, måste bistånd av "förtroendekaraktär"ifrågasättas. Här krävs att bedömningar görs i varje enskilt fall. Den ökade betoningen avbiståndets demokratimål sammanfaller med ettväxande intresse för mänskliga rättigheter i allt fler länder. Inom flera områden som exempelvis valfrågor, insyn ochmöjlighet till granskning av statsförvaltning, ett samhällesrättsgarantier, har likartade erfarenheter vuxitfram i våra samarbetsländer. Det är angeläget att fånga upp och understödjadetta intresse. Jag finner det önskvärt att också bredda dialogen och ge möjlighet till åsikts- ocherfarenhetsutbyte mellan tongivande aktörer i våra samarbetsländer. a. den bakgranden avser jag att ordnaett symposium om mänskliga rättigheter att hållas i under kommande budgetår. Inrättandet av ett MR-institutbör övervägas. Demokratifrågoraainom biståndet skall präglas av en aktiv och konstraktiv hållning såväl i samarbetet med enskilda länder som imultilaterala fora. skall fortlöpande pröva hur demokratimålet kan främjas inomramen för myndighetens mandat. Det svenska agerandet inom det intemationellasamarbetet skall vara aktivt i syfte att lyfta fram FNs egna normer om demänskliga rättighetema. Frågan om biståndetsroll för att bidra till efterlevnaden av dessa normer, t ex konventionenom bamets rättigheter, bör särskilt uppmärksammas. Barnen är vår framtid. Och ändå blir bara ofta desom drabbas värst när våld och orättvisor sätter sin prägel på ett samhälle.Fattigdom och sociala missförhållanden tvingar miljontals bam att blisjälvförsörjande i tidig ålder. Många sökersin utkomst som gatuförsäljare eller i prostitution. Som sådana möts de ofta av samhällets förakt ochutsätts för myndigheters förföljelse. Rapporter om hur så kallade"utrotningsgrapper" i och andra länders storstäder mördarbara och ungdomar, reser frågor om myndighetersoch aflfarsidkares inblandning. Sociala problem bekämpas med rasism och människoförakt i stället för medansvarsfulla humana åtgärder. FNs konvention om baraets rättigheter har givitvärldssamfundet vikti ga normer för att säkerställa baraets rätt till försörjning, skydd och delta gande i samhället. Att samhället och däri inbegrips såväl stat, grannskap som föräldrar har särskilda förpliktelser gentemot de minsta och att dessa regleras i interaationell rätt har isig en radikal innebörd. Men det räcker inte med att påtala missförhållanden. Det intemationella samfun det har även ett ansvar att bistå länder i deras ansträngningar att förbättra barns villkor. Konventionen anvisarhärvidlag vägar till konstraktivt för farande. Jag anser det angeläget att frågan om baraets rättigheter inbegrips i demokratimålet och jag avser attaktivt följa och stödja vad som görs för att följa upp konventionens övervakning med praktiskainsatser. UNDP ochVärldsbanken har i sina rapporter påtalat sambandet mellan Prop. 1991 /92:100utveckling och mänskliga rättigheter. En slutsats är att ett öppet samhälleBil. 4 är mer benäget att genomföra ekonomiska strakturreformer än totalitära samhällen vilka domineras av intressen attbibehålla en befintlig ordning. och vill inom sinamandat främja vad som benämns "goodgoveraance" d. v.s. gott ledarskap och god förvaltning. Vad som här görsför att uppmärksamma dessa frågor, inklusive metodutveckling, förtjänarett aktivt svenskt stöd. Inom ramen för det utvecklingssamarbete Sverigebedriver med pro-gamländema ges rikliga tillfällen att i konstraktivanda uppmärksamma frågor rörande demokratioch rättssäkerhet. En rad insatser har gjorts och kontakter har nyttjats för samtal kringdemokratifrågor. Jag vill understryka vikten av att gå vidare i dettaarbete och föratser en fördjupad dialog kring de mänskliga rättigheteraa. Flera länder med vilka bedriverlångsiktigt utvecklingssamarbete har anslutit sig till deinteraationella konventioneraa om politiska och medborgerliga rättigheter respektive ekonomiska, sociala och kulturellarättigheter. Jag avser att inom ramen för de instraktioner som tas fram inför förhandlingar om nya samarbetsavtalinitiera en diskussion om vad som görs för att följa upp dessakonventioners efterlevnad. I de fall ratificeringej skett, bör samtal föras om angelägenheten av att ratifice-ringsprocessenfullföljs. Det direkt demokratiuppbyggande biståndet måstefå kraftigt ökat utrymme både inom landramaraa och med stöd av detsärskilda demokratianslaget. Specifikademokratiinsatser måste kunna ske även utanför programlandskretsen dådetta bedöms möjligt. I och annorstädes växer behovet av stödför utveckling av samhällsinstitutioner nödvändiga för rättsstatens upprätthållandeoch därmed för att den enskildes medborgerliga rättigheter skagaranteras. Insatser inom landprogrammenför långsiktigt stöd till rättsvårdande myndigheter skall ytterligareutvecklas. Den särskilda anslagsposten Demokrati, mänskligarättigheter och humanitärt bistånd som inrättades under /92 harhög utnyttjandegrad och har stimulerat till nya typer av insatser. a. harman från svensk sida kunnat tillmötesgå en stor efterfrågan på stöd i sambandmed allmänna val. Behovet av intemationell opartisk valövervakninggör sig alltmer gällande. Medan intresset är stort kan det konstaterasatt den institutionella kompetensen påområdet är relativt begränsad. FN har en naturlig roll när val ingår som ett led i en mer övergripande fredsprocess.Vid övervakning mer allmänt av medlemsstaters interaa val kan FN:s rollvara tveksam eftersom organisationen kanstå inför att ta ställning i komplicerade inrikespolitiska skeenden. Flera skäl talar för att pröva möjligheten attstärka oberoende interaationella institutioner vilka kan påta sig attövervaka länders efterlevnad avdemokratiska regler och principer, särskilt i samband med val. Dennafråga utreds inom . Mångfald hör tilldemokratins väsen. Detta återspeglas i den bredd som Prop. 1991/92:100 demokratibiståndet uppvisar. SIDA, BITS och SARECär alla engagerade i Bil. 4 en rad insatser för demokrati och mänskligarättigheter. De särskilda programmen för kvinnor, kultur och massmedia ärdessutom viktiga ur demokratisynpunkt. De svenska enskilda organisationema göromfattande insatser på området. Regeringen avser att med kraft drivaarbetet för demokrati och mänskligarättigheter framåt på alla dessa områden och i samverkan med andra multilateralaorgan. bör vidare i ökad utsträckning välja kanaler för biståndet sominte har anknytning till mottagarländemas myndigheter och regeringar. Jaganser att frågan om statens roll i u-ländema, särskilt i de afrikanskakrisländeraa, har central betydelse i det förändringsarbete som måstebedrivas i biståndet . Jag avser därför att ta initiativtill ett utvecklingsarbete pådetta område,där kompletterande kanaler för biståndet övervägs. Regeringen avser attge demokratimålet en central roll i de kommande årens förändringsarbete inom det svenska u-landsbiståndet.Jag vill starkt understryka denna inriktning. Biståndssamarbete via stiftelser och liknandeorgan knutna till politiska partier förekommer i viss utsträckning i svenskt bistånd.Det fmns skäl att närmare studera om denna biståndsform skulle kunna utvecklasytterligare bl.a. med tanke på dendemokratisering som sker på många håll i u-länderaa. Förslag i dennariktning har också väckts i riksdagen.Jag avser att ta initiativ till en snabb översyn av denna fråga. Det är angeläget att debatten i dessa frågorgrandas på fakta om situationen ide berörda länderaa. Mot den bakgranden avser regeringen att i fortsättningen mer utförligt än redovisaläget beträffande demokrati och mänskliga rättigheter i de länder som tar emotsvenskt utvecklingsbistånd.Möjligheteraa att avge en särskild rapport om detta övervägs. Demokratinsinnebörd är att makten inte uteslutande och permanent tillkommer ett privilegieratfåtal. Därför är detockså naturligt att det svenska biståndet har en koppling till demokratiseringssträvandena isamarbetsländeraa. Vårt bidrag till den demokratiska utvecklingen i dessa länder kan ges inte bara genom vår samverkan med regeringar och myndigheter utanockså genom ökat stöd tillfolkrörelser och enskilda organisationer, som med sin lokalt förankrade verksamhetkan bidra till en fördjupad demokratisk utveckling. Miljöförstöring i enskilda u-länderkan, föratom att vara förödande för de direkt drabbade människoraa, leda till dramatiska konsekvenser regionalt och globalt. Det finns allt fler exempel på de potentiellt katastrofala samband som råder mellan fattigdom, miljö- och naturresursförstöring och social och politisk oro. Det är därför av ömsesidigt intresse både för i- och att u-länderaa bedriver en politik som främjar en långsik tigt hållbar utveckling, bekämparfattigdomen och minskar påfrestningar na på miljön. Ijuni 1991presenterade SIDA en utredning om miljö och fattigdom. 1991/92:100riktlinjer som ges i denna utredning har sedermera slagits fast och blivit Bil.4 vägledande för det bilaterala biståndet genom SIDA. Tankaraa har ävensammanfattats i en rapport som överlämnats till sekretariatet för FNs konferensom miljö och utveckling och delgivits samtliga länder som deltar iförberedelseraa inför konferensen. Utredningen visar att miljöförstöringen ibetydande omfattning medverkar till att öka fattigdomen i u-länderaagenom att den bidrar till minskadproduktivitet hos mark och vattenresurser. Jorderosion, avskog-ning,överbetning, marin miljöförstöring, artutrotning, förorening av mark, vatten och luft, etc, är alla exempel påmiljöproblem som begränsar produktionspotentialen hos de naturresurser som defattiga oftast är direkt beroendeav. Fattigdomen bidrar direkt till miljöförstöringen genom att mycket fattigamänniskor helt enkelt inte har, eller kan avstå, de resuser som ofta krävs föratt skydda miljön. Fattigdomen bidrar indirekt till miljöförstöringen genom attfattigdomen tenderar att föra med sig en rad andra problem, såsom begränsad kunskap, brist på mark, höga födelsetal samten förstärkt tendens till kortsiktigt tänkande. Utredningenvisar emellertid att ett undanröjande av fattigdomen i sig inte är etttillräckligt villkor för att lösa miljöproblem. Fattigdomen samverkar med en rad andra faktorer i skapandet avden miljöförstöring vi observerar i u-ländema. Dessa faktorer innefattarframför allt: - Den höga befolkningstillväxten - Brister iägande- och utnyttjanderätter till naturresurser - Felaktig ekonomisk politik - Frånvaroav demokratiska kontrollinstrament Det är endastgenom omorienteringar av politiken i u-länderaa som miljöförstöringen i dessaländer kan hejdas. Det är de enskilda länderaa som måste föra en politik som påett medvetet sätt angriper fattigdomen ochde därmed sammanhängande andra orsakeraa. Därigenom kan miljöförstöringenhejdas och en framsynt utveckling främjas. Biståndet kan härvid spela en viktigkatalytisk roll i att bidra till kunskap och till att bygga upp institutioner i u-länderaa så att de får ökade möjligheter attföra en framsynt politik för skyddav miljön och för hushållning med naturresurser. Det ömsesidiga beroendet mellan världens länderpå miljöområdet har lett till att det interaationella miljöarbetetintensifierats aUtmer. I-länder och har ett gemensamt ansvar ochintresse av att väraa den globala miljön. har inom ramen för detmultilaterala biståndet aktivt verkat för att de interaationella organisationeraa, FN-systemet och de intemationel la utvecklingsbankerna i ökad utsträckningbeaktar miljöaspekter i sin verksamhet. De flesta FN-organisationer och intemationella utvecklings banker har fattat formella beslut om ett integrerat miljöhänsynstagande och arbetar nu med att genomföra detta i konkret handling. har väsentligt förstärkt sin kompetens på miljöområdet. Alla projektförslag som kan ha betydande negativa effekter på miljön ' måste genomgåmiljökonsekvensbedömningar innan de kan komma ifråga Prop. 1991/92:100 förfinansiering genom banken. Banken har vidare bidragit till utarbetan- Bil. 4det av nationella miljöplaner i flera som fastställer nationella prioriteringarvad gäller miljö och naturresurshållning. Den globalamiljöfonden (GEF) påbörjade sin verksamhet . Fonden som är ett samarbete mellan FNs utvecklingsprogram.Världsbanken och FNs miljöprogram uppgår under en treårig försöksperiodtill drygt en miljard US dollar. Från fonden finansieras projekt som på grand av sin globala karaktär inte kanfinansieras genom existerande institutioner. GEF har godaföratsättningar att utvecklas till en sammanhållenmultilateral mekanism för kostnadseffektiva insatser mot miljöproblem iu-länderaa med global räckvidd. Inför om miljö och utvecklingverkar för konkreta beslutom ett ökat interaationellt samarbete mellan och i-länder föratt åtgärda de stora miljöproblem som direkt hotar den bas som u-länderaas utveckling måste vila på. a. att alla i-länder tar sitt ansvar och når upp biståndsvolym som åtminstone motsvarar FNs 0,7-procentmål. Huvuddelen av källorna när det gäller vissa globalamiljöproblem som t.ex. uttunningenav ozonlagret och växthuseffekten finns i i-länderaa. I-länderaa hardärför ett särskilt ansvar för att åtgärda dessa problem. Enligt svensk mening kommer det att krävas ökaderesursöverföringar för miljöinsatser i av åtminstone två slag,principiellt åtskilda, men ömsesidigt förstärkande: För det första måste ett ökat samarbete ske medu-länderaa för att bistå dem att lösa de direkt fattigdomsrelaterademiljöproblemen. För detandra måste ett ökat samarbete ske med u-länderaa för att de skall kunna delta i globala miljöåtgärder, t exåtgärder mot klimatförändringar och åtgärder mot uttunning avozonskiktet. 1 båda fallen måste samarbetet integreras med denövergripande utvecklingspolitiken ide enskilda u-länderaa för att bli verknihgsfulh. Världens befolkning uppgår i dagtill närmare 5,4 miljarder människor. Denökar med en takt som saknar motstycke i historien och kommer att vara uppe i 6,4 miljarder . avökningen sker i u-länderaa, särskiltde fattigaste. Befolkningsökningen kan emellertid inte betraktas som en separat företeelse utan måste ses i sambandmed andra globala utvecklingsfrågorsåsom fattigdom, miljö, för låg satsning på social utveckling, utbildning och hälsovård samt låg tillgångpå livsmedel och energi. Kulturella faktorer har också betydelse. Den växande befolkningen ökar trycket på de redanhårt ansträngda naturresurserna. Miljöförstöringen som drabbar mark, skog och vatten på grand av alltför intensiva och skoningslösa brakningsmetoder försämrar hälsa och utkomstmöjligheter för de drabbade människoraa. Många och täta graviditeter tär hårt på kvinnomas hälsa sommöjligheteraa minskar att sörja för bamens överlevnad. Bristen påekonomisk utveckling, på utbildning för kvinnor och bristan- Prop. 1991/92:100de tillgång till mödra- och bamavård är faktorer som håller födelsetalet Bil. 4uppe på en oacceptabelt hög nivå. Utbildning och läskunnighet för kvinnor harmycket starka samband med minskat baraafödande och sänkt baraadödlighet.Baraafödandet är också lägre i länder där ekonomin förbättrats merstadigvarande. har ända iintemationella fora hävdat betydelsen av befolkningsfrågoma i biståndet.Perspektivet var då att utifrån ett tekniskt-medicinsktsynsätt stödja insatser för att begränsa befolkningstillväxten genomfamiljeplaneringsinsatser. Insikten om att befolkningsfrågan måste sesutifrån ett brett perspektiv och utifrån individens behov har vuxit sigaht starkare . Svenskt bistånd bör därför fortsätta att lämnassom en integrerad del av insatser som syftar till att bidra till en balans mellan befolkning och resurser. Detta bör ske genom en aktiv dialog medmottagarländeraa kring befolkningsfrågansbetydelse. Även specifika familjeplaneringsinsatser bör givetvis genomföras där det bedöms varaeffektivt. Regeringens avsikt är att höja ambitionen i fråga om biståndpå befolkningsområdet. Behovet av attstödja intemationell metodutveckling, kunskapsspridning och erfarenhetsutbyte har uppmärksammats i höggrad. Detta arbete bör drivas vidare. De enskilda organisationemas unika möjligheteratt inom detta område göra insatser bör understrykas. Insatser förfamiljeplanering bör, liksom i andrasammanhang, integreras med stöd till utbildning, mödra- och bamavård. Jagavser därför att ytterligare stödja och förstärka svenska och lokala enskilda organisationers verksamhet påbefolkningsområdet. Stöd till svensk och interaationell forskning ären mycket viktig del av vårt bistånd på befolkningsområdet. En tvärvetenskapligansats är central för att nå ökad kunskap beträffande de komplexa samband somstyr befolkningsutvecklingen. Densvårbedömda frågan om AIDS påverkan på befolkningsökningen bör särskiltuppmärksammas. De intemationella organisationeraas roll som stödtill nationella insatser för att bygga upp en egen kapacitet påbefolkningsområdet har stor betydelse.FNs befolkningsfond är den viktigaste aktören som samordnare av övriga organisationers verksamhet inom samma ochrelaterade intressesfärer. Jaganser att och börsamverka med UNFPA för att nå ett gott resultat. Frågor som rör flyktingar och den höga urbaniseringstakten harockså ett nära samband medbefolkningsområdet. Både och de regionala utveck-lingsbankeraa harbörjat integrera insatser för att begränsa befolkningstillväxten i sina hälsoprojekt och program. Frågoraabehandlas också i de landstrategier som bankeraa utarbetar för sinalåntagarländer. efter FN:s första befolkningskonferenskommer en tredje intemationell befolkningskonferens att hållas.Syftet är att granska och följa upp de tidigare konferensema samt attytterligare förstärka åtgärder på befolkningsområdet.Konferensen skall också anta rekommendationer för det kommande decennietsamt verka för en ökad resursmobilisering. De interaationellaorganisationeraa och främst 6 UNFPA kommer att få enbetydelsefull roll inför konferensen och för att Prop. 1991/92:100 genomföra dess beslut. fäster stortavseende vid att förberedelser- Bil. 4 na för konferensen genomförs på etttillfredsställande sätt, både interaationellt, regionalt och nationellt. Jagkommer därför att aktivt bidra till förberedelsearbetet och därvid särskiltfrämja ett brett u-landsdeltagande. De svenska förberedelseraa förkonferensen kommer att inriktas på att få till stånd en bred dialog inför svenskaställningstaganden med företrädareför parlamentariker, enskilda organisationer, forskare och myndigheter. De dramatiska förändringaraa i deinteraationella relationema och då särskilt de förbättradeöst/väst-relationeraa har stärkt FNs roll på det säkerhetspolitiska området. Dessa förändringar har även ökat FNs möjligheter att gripa sig an de globala utmaningar pådet ekonomiska och sociala områdetsom bara kan lösas genom nära intemationell samverkan. Det innebär ocksåen ny roll för FN världsordning. I tidigare avsnitt har jag visat att stabil fred ochsäkerhet bara uppnås om det internationella samarbetet mer kraftfullt gripersig an världens fattigdomsfrågor,den globala miljöförstöringen, mänskliga rättighets- och demokratifrågor. kan konstateras att senaredecenniers ökande ömsesidiga internationella beroenden inte sammanfallit med enmotsvarande förstärkning av de multilaterala institutionerna. Tvärtom harSverige, och en lång radandra länder med stigande oro noterat tendenser till försvagning av FNs möjligheter och förmåga att spela encentral roll i globala ekonomiska och sociala frågor. Nyamöjligheter och nya krav på ställer krav påreformer av FN-systemet. Klyftan mellan omfattningen av de uppgifter som påläggs FN och de resurser somställs till dess förfogande måste minska. Den splittrade organisationsstrakturen har lett tillväxande svårigheter för medlemmamaatt styra FN-systemet och medfört svårigheter att upprätthålla entillfredsställande effektivitet. och regionalbankeraa har kommit attspela en allt viktigare roll iutvecklingsarbetet, såväl när det gäller policyskapande som projektutförande. Utvecklingsbankerna är intebara de största multilaterala källorna för kapitalbistånd utan även förtekniskt bistånd. Detta reser viktigafrågor om rollfördelning och relationer mellan utvecklingsbankerna ochFN-systemet. kommer att ställa krav på störrefinansiella resurser för multilateral verksamhet. Det gäller inte minst på områdenjag tidigare berört: på katastrof,flykting-, miljö- och befolkningsområdena. Ett starkare och mer effektivt FN måste i högre grad än nu bygga påett gemensamt finansiellt ansvarstagande. Det är angeläget att nå fram till enökad samsyn om vilka principer somskall styra bidragsfördelningen . Medvetenheten måste också stärkas om att det är ett gemensamtgivar- och mottagarintres-se att tillgängliga resurser utnyttjas mereffektivt. Idagkanaliseras mer än två tredjedelar av FNs årliga resurser om ca till bistånd. FNs organisation på detta område har 77 växt fram som resultat avsuccessivt identifierade behov. Den splittrade Prop. 1991/92:100organisationsstrakturen, överlappning av många pN-organs mandat och Bil. 4 bristenpå koordinering har på många områden lett till att FN saknar kritisk massa för att kraftfullt kunna spela enledande utvecklingspolitisk roll.Samtidigt med denna inre försvagning av FN-systemet påläggs organisationen utifrån nya och vidgadeuppgifter utan en samtidig förstärkning av dess politiska auktoritet ochfinansiella resurser. Glädjande nogfinns en växande insikt i det interaationella samfundet om behovet av reformer inom FN, särskilt på de ekonomiska och socialaområdena. Inte har reformfrågorna i FN stått så i fokus som nu.Även om problemen i FN är många är således en hoppfull utveckling påväg. och strävan är att skapa en så bred förankring sommöjligt bland medlemsländema för konstraktiva reformer så att FN bättre kan möta 1990-talets utmaningar ochproblem. Jag återkommer i ett senare avsnitt till detta reformarbete. Fattigdomensbördor fördelas mycket ojämnt i tredje världen. Detta gäller inte bara mellan olika länder, regioner ochsamhällsklasser, utan i hög grad också mellan kvinnor och män. Kvinnanssituation är i många fattiga länder väsentligt mer utsatt än mannens. Kvinnans roll i utvecklingen är inte endast enfråga om jämställdhet och rättvisa.Det finns t.ex. ett faststäUt samband mellan kvinnors utbildning ochbefolkningstillväxt - bättre utbildade kvinnor föder ofta färre bam. Vidare är kvinnor i minst lika hög utsträckningsom män delaktiga i produktionen. Ofta rör sig emellertid kvinnorsarbete om produktion för självhushåll eller den informella marknaden, vilketbidrar till att göra detta mindre synligtän mäns. Betydelsen är dock inte alls mindre. Tvärtom är denna typ avproduktion avgörande för fattiga hushålls försörjning och möjligheteratt förbättra sin situation. Uppmärksamheten i dessa frågor har på senare årfokuserats på den afrikanska kvinnans situation. Detta är naturligt givet densvåra situation som råder generellt iAfrika, och att den tyngsta bördan otvivelaktigt faller på kvinnan. Denökade insikten hos många biståndsgivare, och även afrikanska regeringar, har bidragit till att öka medvetenheten omkvinnornas roll i utvecklingsprocessen inom biståndsarbetet. Situationen iAsien ter sig något annorlunda, men inte nödvändigtvis bättre för kvinnoma. Trots ekonomiska framsteg visar undersökningar attojämlikheten inom hushållen på många håll tilltar. Det faktum att den förväntade livslängden på många håll i ärväsentligt lägre för kvinnor än för män har uppmärksammats upprörandelite såväl i berörda länder somintemationellt. Beräkningar visar att det skulle finnas ungefar 100miljoner kvinnor mer i om kvinnor kunde leva lika väl som män. Biståndet kan spela en viktig roll för attförbättra de asiatiska kvinnornas situation, både genom särskilt riktadeinsatser och genom att bidra till en attitydförändring. I sina asiatiskasamarbetsländer bör de svenska bi-ståndsmyndighetema därför ökaansträngningarna för att även kvinnor skall få lika tillgång tillutbildning och på annat sätt bli delaktiga i den Prop. 1991/92: 100 ekonomiskautvecklingen. Denna strävan bör självfallet prägla hela det Bil.