prop · GF03100 · 1991-12-31 00:00:00 — Föratom med den svaga efterfrågan hör den lågaproduktionen samman med att industrin drar ned sina färdigvaralager.Drygt 40% av industriföretagen bedömde sina fardigvaralager som för stora iseptember 1991. skedde en ofrivillig uppbyggnad avfärdig-varalagren, men drogs lagren ned. Lagerawecklingen kommer senare än väntat, vilket ocksåmotverkar en uppgång i produktionen. Först i ärväntas efterfrågan från omvärlden leda till att produktionen tar fert. Industriproduktionenminskade med från den senaste toppnivån t.o.m.andra kvartalet 1991, enligt industristatistiken. Nedgången är inte riktigtlika kraftig enligt nationalräkenskapema, . Prognosema överindustriproduktionen utgår från nationalräkenskaperaa, som är avstamda medberäkningar av BNP från efterfrågesidan. Industriproduktionen beräknas haminskat med 5 1/1991. Den föratses minska med 1/och öka med 3 %1993. Basindustri Verkstadsindustri ..exkl. varv industri -1,2 -2.3 -1,9 -2,0 -2,5 -7,0 -5.0 -5,5 -0,5 i4nm..' Basindustri omfattar gruvor, sågverk,massaindustri, pappersindustri samt järn-,stål- och metallverk. Källor: , konjunkturinstitutetoch fmansdepartementet. Efterdevalveringama och i samband med den därpå följandeinteraationella konjunkturappgången steg industrins kapacitetsutnyttjande frän bottennivän på 1982 till entoppnivå på drygt 90%.Under samma period steg industriproduktionenmed . Det höga kapacitetsutnyttjandet mot slutet av perioden och den tillslut mycket stora bristen på arbetskraft och produktionskapacitet ledde tillöverhettning - det gick inte längre att möte all efterfrågan med ökadproduktion. Överhettningen ledde i sin tur till en snabbare lönekostnadsökningoch prisutveckling än för de viktigaste konkurrenteraa i omvärlden, vilket tillstor del förklarar industrins växande marknadsandelsförluster mot slutet av1980-telet. Industrins kapacitetsutnyttjande minskade med ca 6procentenheter från toppnivån till andra kvartalet1991. Under den tidigare nedgängsfesen frånbörjan av 1979 till bottennivän 1982 var motsvarande nedgång ca 7procentenheter. Industriproduktionen föll - likamycket som under nuvarande nedgängsfes. Den senaste nedgången ikapacitetsutnyttjandet ser alltså inte avvikande ut, men den sker från en högrenivå. Industrins kapacitetsutnyttjande låg 5procentenheter över bottennivän 1982. 1991/92:100 Bil. Diagram4:1 Industrins produktion och kapacitetsutnyttjande Procent Index1 kv 1980=100 /\ 1 V'' \ \ t 1/ 1980 1981 1982 1983 1984 1985 1986 1987 1988 1989 1990 1991 Anm.:Den vänstra skalan visar industrins kapacitetsutnyttjande och den högra Källor: Statistiskla centralbyrån och Fallet i kapacitetsutnyttjandet iverkstedsindustrin, som svarar för avförädlingsvärdet i hela tillverkningsindustrin, harvarit kraftigare jämfört med nedgången under 1980-1982. Då minskade kapacitetsutnyttjandet med 7procentenheter, medan det minskat från förstekvartalet t.o.m. andra kvartelet 1991.Den kraftiga nedgången tyder på att verkstedsindustrin till stor del valt attbehålla ledig kapacitet för att utnyttja vid kommande konjunkturuppgång. Någon omfettande nedläggning av kapacitettycks alltså inte ha skett. Däremot har sysselsättningen inomverkstedsindustrin minskat 3 1991/92. 1 saml Nr 100. kraftigt under nuvarandelågkonjunktur. väntes produktiviteten i Prop. 1991/92:100 verkstadsindustrin öka, medan antelet anstallda fortsätter att minska. Sysselsättningen inom industrin beräknas haminskat med sammanlagt hela 85 000 personer under åren 1990-1991.Nedgången fortsätter och näste år, med sammanlagt 58 000 personer enligtprognosen. beräknas produktiviteten inom industrin öka med 3,resp.4,dessa år. Den föratsedda relativtsvaga återhämtningen i efterfrågan och produktion, ger ocksåindustriföretegen möjlighet att anpassa sin kapaciteti takt med efterfrågetillväxten. Det sterka sambandet mellan industriproduktionoch industrins kapacitetsutnyttjande telar för att kapacitetsutnyttjandet kommer att följa med produktionen uppåt under denärmaste åren, och i ungefär samma relativt långsamma takt. Återhämtningeni industrin kommer att underlättes av att industrins konkurrenskraft stärks. steg industrins lönekostnader(timlön inkl. sociala avgifter) med jämfört med drygt 10 1/2%året innan. Produktiviteten ökade med 1,1991 jämfört med 0,1990. Följaktligenhöjdes arbetskostnadema per producerad enhet med 5,. Motsvarandeökning i konkurrentländeraa uppgick till drygt4 %. Kronans effektiva depreciering med medförde att ökningenav enhetsarbetskostnaderaa räknat i gemensam valute blev högreän för konkurrentländeraa. Under 1992beräknas industrins lönekostnader stiga med . Den svaga efterfrågan ochdet växande överskottet pä arbetskraft har starkt bidragit till att bromsalöneökningstakten. Industrins produktivitet beräknasöka med drygt 3 1/, vilket sammantaget ger en uppgång i industrinsenhetsarbetskostnader med , att jämföra med ca 2 1/ikonkurrentländeraa. Även 1993 beräknas den relativa enhetsarbetskostnadenminska, framför allt genom att produktivitetsökningen beräknas bli över tvåprocentenheter större än för konkurrentländema. TabeU4:2 Nyckeltal för industrin Enhetsarbetskostnad, (ULC) Produktivitet, 11 OECI>-länder 11 ULC, SEK Källor: och fmansdepartementet. Den fmska devalveringen med i mitten avnovember 1991 bidrog starkt till att förbättra den fmska industrinskonkurrensläge. Som konkurrent till svenskindustri på exportmarknaden väger relativt lätt med en vikt påknappt , enligt . Givet att det fmska relativpriset förbearbetede varor minskar skulle det svenska exportpriset relativtkonkurrentländeraa öka med endast 0,, vägt med Kl:s vikter. Det skulleföljaktligen innebära små marknads- andelsföriuster totelt sett tillett värde på under . på kort Prop. Därmed fär den fmskadevalveringen en liten effekt pä svensk Bil. industris konkurrensläge somhelhet. Däremot är effekten större pä konkurrensläget för svensk massa-och pappersindustri, som har den finska skogsindustrin som störstekonkurrent, med en vikt på för exporten av massa och papper till världsmarknaden. skogsindustrin väntes i viss månfölja med i den väntede prisuppgängen för skogsprodukter för attförbättra sma pressade vinstmaigmaler, men kan komma att öka sinamarknadsandelar genom lägre relativpriser. skogsindustri haremellertid tappat marknadsandelar i större utsträckning än och detkan ta tid att återvinna dem. Industrins vinstandel, dvs.driftsöverskottet bratto som andel av förädlingsvärdet, låg pä omkring 30%under åren 1983-1989. började industriföretagensvinster fella. Industrins insats- och lönekosmader per producerad enhet stegsnabbare än produktpriseraa , och marginalerna, dvs.produktpriset dividerat med rörligkostnad, pressades för att bromsa marknadsan-delsförlusteraa. Ar 1990 steglönekostnaderaa per producerad enhet ännu snabbare än året innan, men uppgångeni insatskostnaderaa mer än halverades. Försälj ningspriseraas ökningstakt drogsned kraftigt och marginaleraa pressadesytterligare. Ar 1991 dämpades ökningstakten i både insats- och lönekostnaderaa,men produktpriserna steg ännu långsammare. Industrins vinstandelberäknas ha nått en botten 1991, ungefär i nivå med . Delårsresultaten1991 för de 600 största industriföretagen visar att resultatet efter avskrivningar som andel av omsättningen försämrades meddrygt och kom ned på lika lågnivå som bottennoteringen under lågkonjunkturen i början av 1980-talet.Rörelsemarginalen för de större industriföretagen sjönk preliminärt med 1,5procentenheter 1991. Motsvarande nedgångför hela industrin uppgick till , vilket varlika mycket som för de största industriföretagen sainma år. Avkastningen på totalt kapital i industrin sjönk1990 från till . Samtidigtsteg den genomsnittiiga skuldräntan från 5,1989 till 1990. Enliknande utveckling skulle innebära att avkastningen pä totelt kapital ochskuldräntan skulle närma sig ungefär samma nivå, . Senastavkastningen på totelt kapitel understeg den genomsnittliga skuldräntan var1981. beräknasindustrins vinstmarginal öka något och ytterligare förstarkas . Medanuppgången av insats- och lönekostnadema blir historiskt sett mycket låga bedömsökningstakten i produktpriseraa åter stiga. Industrins vinstmarginal, dvs.produktpris dividerat med rörlig kostnad, beräknas därmed öka med en halvprocentenhet och med ungefär det dubbla näste år. Vinstandelen, dvs.driftsöverskottet bratto som andel av förädlingsvärdet, väntas 1993 ändå liggaunder 1989 ärs nivå. TabeU 4:3 RörUga kostnader, produktpriser, marginalerper producerad enhet samtbnittoöverskottsandel 1991/92:100 Bil. Insatskostnad Lönekostnad' Summa rörlig kostnad Produktpris 7,6 7,2 7,6 7,4 2,8 8,3 4,4 3,6 1.6 5.8 2.9 1.8 3,6 -0,5 -0,2 -0,7 -1,0 'Lönekostnad per producerad enhet. Som andel av förädlingsvärdet till producentpris. Anm.: Uppgifterna avser industri exkl.petroleumraffinaderier och varv. Källor:Statistiska centralbyrån, och fmansdepartementet. Utvecklingen avindustrins lönsamhet under 1980-telet har avsevärt skiljt sig åt mellan olikabranscher. Efter en snabb uppgång i basmdu-strins vinstandel åren 1982-1984sjönk vinsteraa för att åter stiga , främsttill följd av en kraftig vmstupp-gång för skogsindustrin. Basindustrinsvinstandel började fella 1990 och väntas nåen bottennivå i är. Skogsindustrin har problem med överkapacitet förbåde massa och papper. Medan efterfrågan på massa och papper frän exportmarknaden haft en tendens att öka,bidrog överkapaciteten till att exportpriseraa på massa sjönk 1991 med22%. Vinstmargmaleraa minskade därmed mycket kraftigt. För jära-, stal- ochmetallverk föll exportpriseraa också som efterfråganminskade, både från hemma- och exportmarknaden. Den globala avmattningen förinvesteringama försämrar utsiktema för dessa delbranscher. Den väntat gynnsammare lönekostnads- och produktivitetsutvecklingenkan möjligen bidra till en successiv ljusning. Basindustrins lönekostiiad per producerad enhetberäknas i är stiga med knappt 2 %och de totala rörliga kostnaderaa per producerad enhet med endast lite . Produktpriset beräknas stiga ännu långsammare och vinstmarginalen förbasindustrin sjunker därför nägot även . Först näste är väntas lönsamheten förbättras mom basindustrin, främst tillföljd av en markant uppgång i försäljningspriseraa. Vinstmarginalenväntas stiga med omkring 2 1/för basindustrin totelt ochvinstandelen öka från 1992 till 1993. Förverkstadsindustrin föll produktionen med 1990 och med preliminärt 7%1991. Medan produktionen steg för elektroindustrin var nedgången kraftig för maskin-, metellvara- ochtransportmedelsindustrin. Den svaga efterfrågeutvecklingen för bilar ochinvesteringsvaror har slagit hårt motverkstadsindustrins export. Lönsamheten inom branschen försämrades kraftigt . prognos minskade avkastningenpå totalt kapital 1991 från föregäende år, till 3,1 %1991. Rörelsemarginalen minskade till 1,, vilket kanjämföras med nedgången för de 600 störstaindustriföretagen enligt delårsresultaten . Diagram 4:2 Industrins bnittoöverskottsandel 1991/92:100 Bil. 1971 1973 1975 1977 1979 19811983 1985 1987 1989 1991 1993 Anm.: Med "industrin" avses här industri exkl.petroleumraffmaderier och varv. Källor: ,och fmansdepartementet. Lönsamhetsnedgången inom verkstadsindustrin varförra året kraftigast för de mindreföretagen. En hög skuldsättningsgrad och hög genomsnittlig skuldränta bidrogtill att avkastningen på eget kapital var negativ för företag med upptill 75 anstallda. Trots den stora nedgången för verkstadsindustrinfinns nu vissa positiva tecken. Exportorderingången till branschen somhelhet tycks ha bottnat och vara på väguppåt, om än långsamt. De relativt låga lönekostnads-ökningaraa, denökade produktiviteten och den därmed starkta konkurrenskraften bidrar till enlönsamhetsförbättring. De rörliga kostnaderaa väntasstiga relativt långsamt, vilket ger utrymme för en viss uppgång ivinstmarginaleraa, trots fortsatt pressade produktpriser. Vinstandelen för branschensom helhet väntas stiga , men kommer först upp nivå. avtog överhettningen päarbetsmarknaden. Efterfrågan och bristen pä arbetskraft minskade och underhösten och vintera började arbetslösheten att stiga. Arbetsmarknadslägetfortsatte att försvagas i snabb takt . Arbetslösheten steg starktframför allt för att sedan kvarsta på ,vilket är samma nivå som underlågkonjunkturen . Sysselsättningen föll däremotbetydligt mer än i tidigare konjunkmraedgängar. Det kan tyda pä att företagen imindre utsträckning än tidigare håller kvar arbetskraften i väntan pä kommandekonjunkturappgång. Trycket på effektiviseringar är också sterkare bl.a.beroende på de krav som stalls av närmandet till EG. Att även utbudet avarbetskraft sjönk sterkare än i motsvarandetidigare konjunkturfeser bromsade uppgången i arbetslösheten. Detminskade utbudet beror dels på att antelet personer i utbildning ökade, både iAMS regi och inom det reguljära utbildningsväsendet. De som utbildar sig ingårper definition inte i arbetskraften. Dels anser sig allt fler, i takt med ettförsämrat arbetsmarknadsläge, inte ha nägra utsikter att få ett arbete ochavstar därför frän att söka. 1991/92:100 Bil. Diagram 5:1 Antal varsel om uppsägningar per kvartal Anm.: Sista kvartalet 1991 preliminärt, decemberprognosticerat. Arbetslöshetenföratses fortsätta att stiga. Ett tecken på detta är det mycket stora antalvarsel om uppsägningar som noterats fr.o.m. siste kvartalet 1990. Ett problemär dock att föratsäga hur många av varslen som verkligen verkstalls. År 1992beräknas arbetslösheten stiga med 1,1 procentenhetertill 3,som årsgenomsnitt. Det iimebär en nivå på över 4,i börjanav 1993. Först bedöms en mindre nedgång ske, eftersomarbetslösheten ligger sent i konjunktur-fesen. Detta ger ett årsgenomsnitt på4,1993. fortsätta att minska 1992 och1993 och därmed dämpa arbetslöshetsupp- Prop. Det är således främst efterfråganpå arbetskraft som fortsätter att Bil. sjunka.Ar 1992 blir sysselsättningsnedgången lika stark som i Qol medan den bromsas upp betydligt 1993.Förbättringen av BNP-tillväxten 1992 och 1993 föratses således kommafrån en stigande produktivitet på i storleksordningen 1,respektive . Efter den starkasysselsättningstillväxten under andra hälften av 1980-telet inträffede enstagnation under loppet av 1990. inleddes en nedgång som har fortsatt i en accelererande takt. 1genomsnitt minskadeantelet sysselsatta med 77 000 personer, eller med 1,, jämfört med1990. minskade antalet arbetade timmar med 1,, vilket innebär attmedelarbetstiden sjönk något. Det är dock främst en effekt av att antaletlagstadgade semesterdagar utökades för stor del av desysselsatta. Sysselsättningsnedgångenbestod i huvudsak av ett fortsatt fell inom denkonkurrensutsatta sektora i ekonomin. Inom de privata och offentliga konkurrensskyddade branscheraa noterades enstegnation eller nedgång under loppet av 1991. Tusentalpersoner (i åldrarna ) Källor: () ochfmansdepartementet. Den långsiktiga trenden mot minskad sysselsättninginom jord- och skogsbruk föratses fortsätto. sjönk anteletmed 6 000 personer. Ar 1992 väntas antelet minska lika mycket, medan skogsbraketsförväntede produktionsuppgång bromsar nedgången 1993. Inom industrin, som svarat för den avgjortstörste sysselsättningsned-dragningen,fortsätter tillbakagången om än i något svagare takt. Jämfört medföregående lågkonjunktur blir raset betydligt sterkare. Under 1990 och 1991föll sysselsättningen med över 80 000 personer, vilket är ungefär lika mycketsom under början av 1980-telet. en ytterligare minskning mednärmare 60 000 personer Prop. 1991/92:100 och 1993.Produktiviteten ökar med 3,1992 och med 4,1993. 1.1 Bakom denna utveckling ligger delvis motverkandekrafter. Trycket på produktivitetsförbättrande åtgärder inom företegenökar i takt med insikten att konkurrenskraften måste återställasutan hjälp av en devalvering. Denna insikt kommer bl.a. till uttryck i snabbareoch kraftigare neddragning av sysselsättningen. Därmed försvinner dock i vissmån potentialen för snabba produktivitetsökningar när efterfrågan ter fert,dvs. sädana produktivitetsvinster man tidigare kunnat tillgodogöra sig genomatt ha en större arbetskraftsreserv. synsätt avspeglas i attproduktiviteten växer nästan lika snabbt 1992 som 1993 trots en avsevärdskillnad i produktionsutveckling mellan åren. Byggnadsverksamheten befinner sig sent ikonjunkturfesen och sysselsättningen började minska först mot slutet av1991. Byggsysselsättningen ligger nivåmässigt mycket högt i ett historisktperspektiv, pä ca 310 000 personer. Nedgången beräknas bli sterkare än underförra lågkonjunkturen då sysselsättningen sjönk med 20 000 personer mellan 1981och 1983. Bara beräknas antelet fella med över 20 000 och medytterligare ca 10 000 personer 1993. Denna nedgång är en effekt både av konjunkturen och oron på definansiella marknaderaa samt av en strakturell anpassning till högreboendekostnader och en mindre subventionering av byggandet. Den allmännaförsvagningen av det ekonomiska läget slår igenom också i den privatatjänstesektorn. Sysselsättningen avtog alltmer under loppet av 1991. Det ärfrämst utvecklingen inom handeln som verkar neddragande.Under 1991 minskade antelet sysselsatta med i genomsnitt och produktionen med 1/. Producenttjänsteraasom främst följer industri- ochbyggsektoreraas utveckling dämpades betydligt mer än konsumenttjänsteraasom nämiast styrs av den privata konsumtionen. Konjunkturinstimtetpublicerar en konjunkturbarometer också för delar avtjänstesektom. Resultatet bör fortferande tolkas med viss försiktighet tillslängre tidsserier finns. Barometem omfettar detalj-och partihandel, åkerier och uppdragsverksamhet. Av september-mätningenframgär att aktiviteten dämpats pä ett dramatiskt sätt och att lönsamheten harförsämrats för samtliga delbranscher. Förväntningaraa för det närmaste halvåret tyder på en fortsatt generell försvagning av konjunkturlägetoch inom alla delbranscher väntas antalet anstallda minska. De förväntningarsom framkommer i tjänstebarometera tillsammans med bedömningen av industrins utveckling och den privata konsumtionen indikerar en fortsatt relativt svag utvecklingför främst producenttjänsterna. bedöms den totala produktionenstiga något, medan timsysselsättningen minskarmed 1,. Utvecklingen inom den del av partihandeln som levererar tillbyggsektora verkar neddragande. Ar 1993 beräknas produktionen stigastarkare, som timsysselsättningen föratsesvara oförändrad. Prognosen innebär en produktivitetsökning med ca 2 %båda åren. Det bör dock betonas att mätningaraa av produktiviteten inomtjänstesektom är ytterst osäkra. slutsats är attproduktivitetsökningen i delar av tjänstesektom sannolikt underskattas p.g.a.att statistiken inte förmår fånga in kvalitetshöjningar. En stagnationav sysselsättningen inom den kommunala sektorn inträffede under loppet av I99I.År 1992 föratses den kommunala sysselsättningenstiga med 15 000 personer. Att expansionen beräknas bli så pass starkberor på att antalet personer i beredskapsarbete och inskolningsplatser ikommunal regi föratses stiga markant. Sysselsättningeninom staten har enligt börjat fella. Genomsnittet för året steg ändå med ca 5 000 jämfört med . Det berordock på statistiska mätfel. Den troliga utvecklingen är en oförändradnivå jämfört med . Neddragningen av administrationen innebär att denstatiiga sysselsättningen föratses minska 1992 och 1993. Sammanfettningsvis fortsätter neddragningen avden totala sysselsättningen . I stort sett samtligabranscher berörs av tillbakagängen. Nedgången bromsas , då envändning i produktionen föratses. Totalt sett beräknas sysselsättningen minskamed ca 80 000 personer 1992 och med ca 35 000 personer 1993. Nedgången är ettresultat av såväl konjunkturläget som av ett strukturellt omvandlingstryck. och sysselsättning i timmar 1991/92:100 Bil. -2,4 -2,8 0,5 0.7 -3,0 1,8 -0,8 2,6 1.7 -0,6 -2,1 -2.8 0,8 -5,5 -6,5 -0,5 -4,0 3,6 3,0 -1,4 4.5 Privata tjänster Produktion Sysselsättning Produktivitet -0,4 -0,5 -1.1 0.6 0,4 -1,5 2,0 -0,1 -1,3 -1,9 0,6 1.4 -0,6 2,0 Källor: , konjunkturinstitutetoch fmansdepartementet. Produktiviteten utvecklades svagt under 1990.Även 1991 var ett svagt år i detta hänseende då produktiviteten steg medca 0,. föratses den öka med ca 1,och 1993 med . Attutvecklingen är relativt blygsam i etthistoriskt perspektiv hänger som tidigare nämnts samman med den starkasysselsättningsanpassningen. Därmed skulle potentialen för ett uppsvingi produktivitetennär produktionen väl kommer igång också vara mindre än vidmotsvarande konjunkturlägen bakåt i tiden. Dessutom väntasefterfrågetillväxten bli relativt blygsam Prop. 1991/92:100 framöver, vilket gör det svårare att frigöra en produktivitetspotential. Medelarbetstidensutveckling är ytterligare en faktor som påverkar sysselsättningen. Under 1991sjönk medelarbetstiden, främst p.g.a. det utökade antalet semesterdagar. År1992 beräknas medelarbetstiden vara oförändrad för att 1993 stiga nägot. Detsvaga ekonomiska läget gör det svårt att realisera den ökning avmedelarbetstideraa som skattereformen uppmuntrar till . Ett ökat antalpermitteringar med korttidsvecka inverkarockså, liksom en växande tendens till kortare deltidsarbete.Utbildningsvikariatens införande verkar också neddragande i och med att denordinarie personal som ersätts av personer omfettade av utbildningsvikariatregistreras som frånvarande. Det finns dock ett antal fektorer som verkar iandra riktningen. Arbetsgivarperioden i sjukförsäkringen som införs fr.o.m. den1 , de ökade satsningaraa på rehabiliteringinom sjukförsäkringsomrädet samt det aviserade införandet av tväkarensdagar är exempel pä detta. 5.2 Utbud av arbetskraft 1 takt med produktionsuppgången,och den därmed sammanhängande starka efterfrågan pä arbetskraft under senaredelen av , steg också antalet personer i arbetskraften markant. Underloppet av 1990 avtog ökningstakten och inleddes en nedgång somgradvis accelererade. Befolkningen ökade med 26 000 personer enligt , varförett minskat arbetskraftsdeltagande svarade för hela nedgången. Bakom nedgången av arbetskraftsdeltagandet liggerett markant fell bland de yngre åldersgrapperaa och särskilt då för ungakvinnor. Bland de äldsta i arbetskraftennoterades däremot en svag uppgång. Det totela arbetskraftsutbudet dämpdes avftera skäl. Antalet personer i arbetsmarknadsutbildning steg samtidigtsom antalet platser i det reguljära utbildningsväsendetutökades. Därtill kommer ett minskat intresse för att aktivt söka arbetedå utsikteraa att få ett arbete är små. Utvecklingen av antalet latentarbetssökande enligt bekräftar dette. nästan fördubbladesantelet till ca 65 000 personer, varav de flesta är ungdomar. 1 och med att arbetsmarknadsläget fortsätter attförsämras väntas också utbudet av arbetskraft minska, framförallt 1992,dä också ökningen av arbetsmarknadspolitiskaåtgärder verkar neddragande. beräknas antalet personer iarbetskraften minska något mer än , med ca 30 000, medan enoförändrad nivå föratses 1993. beräknas befolkningen öka medca 20 000 personer per är. Ett fortsatt felli arbetskraftsdeltagandet orsakar således minskningen av antalet i arbetskraften.År 1993 beräknas det relativa arbetskraftstalet ha fellit till ca 82,. Detinnebär en nedgång med jämfört med , då deltagandet var som högst. Att arbetskraftsdeltagandet överhuvudtagetsjunker, vilket det inte gjort i tidigare lågkonjunkturer, hänger troligen samman med den historiskt myckethöga nivå som uppnåddes under föregäende högkonjunktur. Dessutom harsannolikt trycket frän ett ökat arbetskraftsdeltagande bland kvinnor avtagit ioch med att kviimoraas arbetskraftsdeltagande närmat sig männens. Tabell5:3 Relativa arbetskraftstal för olika åldersgrupper Prop. Årsmedeltal1990 och förändring i procentenheter p., , , -0,4 -3,8 -0,8 -6,8 -0,2 -2,1 -0,4 -0,5 -0,2 -0,6 -0,9 -0,9 -0,3 Källor:Statistiska centralbyrån () och fmansdepartementet. 5.3 Arbetslöshet och arbetsmarknadspolitiska åtgärder Arbetslösheten söm började stigaunder 1990, från en mycket låg överhettningsnivå på 1,under förstakvartalet, fortsatte uppåt . låg den öppna arbetslösheten kvar påen i det närmaste oförändrad nivå, .