prop · GF03102 · 1991-12-31 00:00:00 — Från och med /93 flyttas följandemyndigheter ut ur försvars- Kapitel 1 makten och den militära utgiftsramen:Försvarets civilförvaltning, försvarets mediecenter, krigsarkivet, statensförsvarshistoriska museer, , försvarshögskolan,försvarets förvaltningshögskola och . De s.k. gemensamma myndigheterna inom försvarsmakten underlittera F. utgörs av försvarets sjukvårdssfyrelse, fortifikationsförvaltningen,, värnpliktsverket, , försvaretsradioanstalt och försvarets datacenter. Regeringens avsikt är att dessa myndigheter (vad gällers.k. generella lokaler) tillsammans med de myndigheter som ligger inom dencivila planeringsramen och övriga myndigheter inom försvarsdepartementetsområde skall lokalförsörjas enligt samma system som övriga statsförvaltningen ienlighet med årets finansplan, (proposition 1991/92:100, bil.l, avsnitt4.3.8). Mot bakgrund av vad regeringen anfört om vissa fastighetersom ej är specifika för det militära försvaret föresläs att följandeförändringar vidtas redan frän och med . Kommande investeringarför ovannämnda myndigheter länefinansieras av byggnadssfyrelsen och redovisasunder sjunde huvudtiteln, , avsnittet investeringar. Anskaffning av anläggningar förgemensamma myndigheter, I 2. Anläggningar för räddningsskolorna m.m. och F 6.Anskaffning av anläggningar för utgår från ochmed /93. Inplanerade investeringar pä dessa anslag för budgetåret1992/93 uppgår till . Anslagen kommer att föras bort från statsbudgeten.Förändringarna kommer inte att påverka myndigheternas kostnader /93. Stadiga byggnadsminnen inom försvaret har pä överbefälhavarensuppdrag påbörjat utredning avseende upprustningsbehov och härmed förenadekostnader m.m. för fästningar som är eller föreslås bli statligabyggnadsminnen. har avgivit lägesrapport för 15 avtotalt 32 statliga byggnadsminnen inom det militära försvaret och konstateratett avsevärt medelsbehov för upprustning och vidmakthållande. Överbefälhavarenhar i skrivelse till regeringen föreslagit att byggnadsminnen utan eller medringa militär användning skall överföras till annan statlig myndighet på grundav att inplanerade medel är otillräckliga för att tillgodose ens de mest akutabehoven. Överbefälhavaren avser att återkomma till regeringen med en samladredovisning när fortifikationsförvaltningen slutfört utredningsuppdraget. Regeringen instämmer i vad överbefälhavaren ochfortifikationsförvaltningen anfört beträffande det angelägna i att finnalämpligare former för förvaltning av dessa speciella byggnadsverk. Regeringensinriktning är att förvaltningen skall överföras till den fastighetsförvaltandemyndighet som avses bildas i samband med ombildning, prop.1991/92:44. Innan ett slutligt ställningstagande tagits i denna frågasvarar fortifika- tionsförvaltningenliksom tidigare för att byggnaderna underhålls och vårdas på ett sådant sättatt de ej förvanskas. Prop.1991/92:102 Kapitel 1 kommer enligt riksdagsbeslut att ombildas frånstatligt affärsverk till aktiebolag. Beslutet att ombilda domänverket berör på olika sätt detmilitära försvarets intressen. Dessa intressen måste bevakas vid överlåtelsen.Problemområden och konsekvenser för det militära försvaret har kartlagts ochett omfattande arbete pågår med att inventera aktuella fastigheter och deavtal m.m. som föreligger för nyttjandet av marken. Främst berörs övnings- ochskjutfält, flygfält och flygbaser, befästningsanläggningar, ammunitions- ochmobiliseringsförråd samt drivmedelsanläggningar. Det militära försvaret disponerar totalt 235 000 ha marksom förvaltas av domänverket. En stor del av marken har anskaffats medförsvarsmedel. Detta gäller också byggnader och anläggningar som är belägna pådenna mark. I det fortsatta arbetet inför bolagiseringen måste noga övervägasvilken mark m.m. som skall överlåtas till bolaget och hur det militäraförsvaret skall kompenseras. Regeringen godkänner överbefälhavarens föreslagna ändradeinriktning för det s.k. . Förslaget innebär följande: -Ostkustensmarinkommando stab m.m. lokaliseras till , -marinenshelikopterdivision kvarstannar på , -kustbevakningensregionledning ost lokaliseras till , -mellerstavärnpliktskontoret flyttar till och -etablissementenBagartorp och samt ostkustens marinkommandos delar på kandärigenom avvecklas. Regeringen har tidigare beslutat att följande verksamheterskall lokaliseras till : Ostkustens marinkommando stab m.m., kustbevakningensregionledning ost, helikopterdivisionen vid och mellerstavärnpliktskontoret. Regeringen har fortlöpande informerat om ärendetbl.a. i proposition 1988/89:80, skrivelse 1989/90:80 samt i proposition1990/91:102. PåTullinge finns lokaliserat flygvapnets stridslednings- ochluftbe-vakningsskola samt krigsbasorganisation och helikopterbasskola ur Regeringenmeddelade den 24 okober 1991 i kompletterande anvisningar för programplan1992/93-1996/97 att skulle omprövas. Överbefälhavaren skullevidare redovisa förslag till alternativ lokalisering av Ostkustensmarinkommando stab m.m., och konsekvenser i övrigt av redo- Prop.1991/92:102 visade förslag. Överbefälhavarenhar i kompletterande underlag föreslagit attTullingeprojektet avbryts och att inriktningen istället blir att Ostkustensmarinkommando stab m.m. lokaliseras till samt att marinenshelikopterdivision kvarstannar på . beslut om avveckling avNäsby Parketablissementet föreslås ändras. Överbefälhavarens förslag är attNäsby Park behälls och att mellersta värnpliktskontoret flyttas dit.Kustartilleriets stridsskola och nuvarande konferensverksamhet blir kvar påNäsby Park. regionledning kan lokaliseras till . Tullingeetablissementetoch Bagartorp föreslås avvecklas. Motivför överbefälhavarens förslag är bl.a. osäkerhet om den framtida omfattningenav marinens regionala ledning och framtida helikopterprogram. Det totalainvesteringsbehovet har jämfört med bedömts minska med ca280 miljoner kr. Minsta möjliga investeringar görs för marinenshelikopterverksamhet på . Ostkustens marinkommando stab m.m. kvarstannarpå till lägsta kostnad. Genomförda investeringar vid nyttjasför värnpliktsverket. Regeringenkonstaterar att överbefälhavaren och chefen för marinen föreslagit befydandeambitionssänkningar i förhållande till tidigare redovisat ingeprojekt. Debåda alternativen har olika lösningar vad avser bl.a. kvaliteten. Med hänsyntill det svåra ekonomiska läget i närfid och ovan angivna oklarheterbeträffande omfattningen av marinens regionala ledning och framtidahelikopterprogram godtar regeringen dock den av överbefälhavaren föreslagnaändrade inriktningen. Erforderliga investeringar för kustbevakningensregionledning ost bör genomföras samordnat med nödvändiga investeringar förostkustens marinkommandostab m.m. 6.2 Militära insatser i och regi Fredsbevarandesfyrkor i () regi används i sin ursprungliga befydelse föratt upprätthålla en vapenvila och därmed skapa tid för att förhandla om envaraktig fred i ett konfliktområde. Sfyrkorna utgörs principiellt sett av delskontingenter med beväpnad trupp och dels av obeväpnade observatörer.Observatörssfyrkor bar organiserats och kontingenter med truppsedan år 1956.1 några fall har även mindre enheter med civila poliser kunnatingå i sfyrkorna. Sammanlagt har drygt 20 fredsbevarande styrkororganiserats av FN. har deltagit i flertalet av dem. Del avberedskapssfyrkan för FN-tjänst har också kunnat utnyttjas för katastrofhjälp. Defredsbevarande operationerna drabbas direkt av FNs bristande ekono miska resurser. Tydliga tecken på detta är bland annat bristande underhåll och otillfredsställande transportresurser. Detta är särskilt markant när nya operationer startas. har vid upprepade tillfällen understrukit befy delsen av att varje medlemsland fullgör sina ekonomiska förpliktelser mot världsorganisationen. Detta är en förutsättning för att FN skall kunna full göra sina förpliktelser mot medlemsnationerna vad avser bland annat åter- 121 betalningav lån för insatser med fredsbevarande trupper. Ett annat problem Prop.1991/92:102 för FN och därmed för de truppbidragande länderna är att några avde stora Kapitel 1 operationerna, till exempel i och på ,förefaller bli permanenta inslag i sina insatsområden utan att avgörandeframsteg görs i förhandlingar mellan konfliktens parter. Avspänningenmellan stormakterna i i kombination med den internationellautvecklingen har gjort det möjligt att vidga arbetsfältet för nya operafionertill att omfatta även valövervakning, avväpning av gerillarörelser, utväxlingav krigsfångar etc. Detta har gjort operationerna mer användbara men också merkomplexa. Enligt FNs officiella statistik deltog sammanlagt 9 665 personerfrån 23 länder i fem pågående fredsbevarande operationer den 1 oktober 1984.Motsvarande tal för var 10 983 personer från 58 länder itio pågående operationer. En glädjande tendens är att flera av de senasteårens insatser haft ett tidsmässigt begränsat mandat inom vilket uppgiften harlösts. Exempel på detta är operationerna i /1988-90, Namibia1989-90 och 1988-91. Värdetav en FN-operation är svårt att uttrycka objektivt i mätbara kvantitativaeller kvalitativa termer. Den ovan beskrivna lyckosamma utgången av flera av desenaste operationerna har emellertid - trots kostnaderna - ingjutit optimismoch medfört en utökad efterfrågan på FN-insatser. befinner sigstora operationer i , och i ett inledandeskede. Desvenska bidragen till de fredsbevarande operationerna fortsätter att röna storuppskattning och det finns anledning att tro på en fortsatt efterfrågan påsåväl militära som civila svenska komponenter. Deneuropeiska säkerhets- och samarbetskonferensen (ESK) antog vid det så kalladetoppmötet i "Parisstadgan för ett nytt ".I denna fastslås en inriktning på såväl fortsatta förhandlingar inom detmilitära säkerhetsområdet som breddade konsultationer och samarbete för att ommöjligt förhindra konflikter innan de får militära dimensioner. Somett viktigt medel för att uppnå detta mål beslöt toppmötet att för förstagängen inrätta permanenta institutioner och fasta mötesordningar inomESK-området. Detta skedde dels i form av tre sekretariat i , ochWarszawa dels som regelbundna toppmöten, utrikesministermöten ochämbetsmannamöten. I inrättades "the Conflict Prevention Center"(CPC) med uppgift att biträda ministerrådet i dess strävan att reducera riskernaför konflikter. Utrikesministermöteti beslöt bl.a. att utreda hur CPCs resurser och ställningskulle kunna stärkas. I de mandatkonsultationer som pågår införuppföljningsmötet i , är en viktig fräga hur förmåga att förebygga och hantera kriser skall kunnastärkas. IJugoslavien har länderna inom Europeiska Gemenskaperna (EG) och vissa andra stater, däribland , satt in övervakare. Dessa är obeväp nade och har till uppgift att övervaka överenskommelser om eldupphör och därigenom medverka till att finna en förhandlingslösning. Rege ringen uppdrog åt överbefälhavaren att samordna och administrera den 122 svenska insatsen av såvälmilitära som civila övervakare. Detta är den första insatsen av detta slag.Europeiska säkerhetskonferensen har givit den sitt stöd. Insatser av övervakareeller observatörer för hantering av olika kriser är svåra att förutse tillantal och omfattning. Dock framhålls alltmer vikten av att får en utökad förmåga både att förebygga och hanterakriser. Insatser av beväpnad trupp kan inte uteslutas. Detta kan dåäven ske inom ramen för EG eller västeuropeiska unionen (WEU) men med stöd avEuropeiska säkerhetskonferensen. Risken för framtida och fortsatta kriser inomolika delar av är befydande. Regeringen anser att deneuropeiska säkerhets- och samarbetskonferensen spelar en viktig roll i arbetetatt etablera en europeisk frihets- och samarbetsordning som säkrar fred ochutveckling under generationer framöver. bör även fortsättningsvisaktivt delta i detta arbete. 1991/92:102 Kapitel1 6.3 Helikoptrar i totalförsvaret För att förstärkasjuktransportkapaciteten i krig får chefen för armén disponera 87 miljoner kr.av reserverade medel under femte huvudtiteln för anskaffning av helikoptrarför sjuktransporter. En förutsättning är att chefen för armén bidrar med medeli motsvarande omfattning. kan därmed användas för attförstärka sjuktransportkapaciteten med helikopter såväl i krig som i fred. Anskaffningenförutsätts göras efter hörande av sjukvårdshuvudmän- Riksdagenbeslutade försvarsbeslut (prop. 1986/87:95 bil. 1, FöUll, rskr. 310)att sjuktransportkapaciteten med helikopter borde öka för att tillgodosebehoven i krig. Detta borde genomföras sä att även behovet i fred kundetillgodoses. Sjuktransporter med helikopter borde organiseras ilandstingskommunal och statlig regi samordnat med försvarsmakten,rikspo-lissfyrelsen, privata helikopterföretag m.fl. för att även tillgodosebehoven av sjuktransporter i fred. Statliga medel borde avsättas för ändamåletunder förutsättning att sjukvårdshuvudmännen var beredda att medverka i motsvarandeomfattning. Ansvaret för akuta luftbuma sjuktransporter skulle förasöver från rikspolissfyrelsen till sjukvårdshuvudmännen. Genom beslut år1990 (prop. 1989/90:100, bil. 7, SoU17, rskr. 172) fastställdes en stadig ramom . i medelprisläge 1988/89 för ändamälet. Av dessa medelanvisades . telnsreservationsanslag E 18. Beredskapslagring och utbildning m.m. för hälso- ochsjukvården i krig. Resterande del skulle täckas med reserverade medel underifrågavarande anslag. Ettflertal försök har gjorts att genomföra de intentioner försvarsbeslutet ladefast. tillsatte chefen för en arbetsgrupp för attklargöra förutsättningarna för att förverkliga intentionerna i försvarsbeslutet.Arbetsgruppen - som redovisade sitt arbete i betänkandet (Ds 1988:9) Helikopterför sjuktransporter - fann ett varierande intresse bland sjukvårdshuvudmännenoch konstaterade att det inte fanns underlag för att pä en gång bygga upp enheltäckande organisation över landet. Rikspolissfyrelsens, försvarsmaktens ochde privata helikopterföretagens helikoptrar och flygplan borde kunna användas ien gemensam organisation för luft-burna transporter. Genombeslut inrättade regeringen den s.k. helikopterdelegationen.Denna leddes av f.d. landshövdingen . och hade som uppgift attförhandla och träffa avtal med sjukvårdshuvudmännen om helikoptrar försjuktransporter enligt intentionerna i försvarsbeslutet. Delegationen anmälde ien skrivelse till regeringen ijuli 1991 att ett mindre antal avsjukvårdshuvudmännen var intresserade av att medverka i helikopterverksamhetmen också att den dittills inte hade kunnat sluta avtal med någonsjukvårdshuvudman. Delegationen anmälde sin avsikt att fortsätta sitt arbeteunder . Den 12 september 1991beslutade regeringen att helikopterdelegationens arbete var avslutat. Samtidigtbeslutade regeringen att inrätta en arbetsgrupp med uppgift att gå igenomförutsättningarna för attgenomföra intentionerna försvarsbeslut vadavser luftbuma akuta sjuktransporter. En arbetsgrupp inom 1988års försvarskommitté redovisade i betänkandet (SOU 1990:108) 5 rapporter frän1988 års försvarskommitté sin syn på sjukvärden i kris och i krig.Arbetsgruppens slutsats var att helikopterdelegationens förhandlingsarbeteborde vidgas till att avse en mer samlad behandling av helikopterfrågan. Ettfredstida samordnat system borde eftersträvas där både civila och militärahelikopterresurser skulle utnyttjas effektivt för olika behov i fred vad avsersjuktransporter, räddningstjänst och polisiär verksamhet. Vidare borde denplanerade militära helikopteranskaffningen tidigareläggas och utökas. Överbefälhavaren har i sinprogramplan ÖB 92 redovisat behovet av ambulanshelikoptrar i krig.Tillsammans med socialsfyrelsen redovisas även det samlade helikopterbeståhdeti landet samt helikoptrarnas lämplighet och tillgänglighet i krig. Socialsfyrelsenhar i sin programplan /93 -1996/97 anfört att - för att hälso- ochsjukvårdens mål i krig skall nås - en utgångspunkt i planeringen har varit atthelikopter för sjuktransporter i krig finns att tillgå. Härutöverhar bl.a. revisorer, och riks-revisionsverketi olika sammanhang behandlat frågan om helikoptrar för sjuktransporter.Sjukvårdshuvudmän, helikopterföretag och andra har lämnat synpunkter ochförslag i saken. Ansvaretför akuta sjuktransporter med helikopter övergick - efter en 1991/92:102 Kapitel1 ändring (1991:424) ihälso- och sjukvårdslagen (1982:763) - frånrikspolissfyrelsen till sjukvårdshuvudmännen. I enlighet med riksdagensbeslut om ändrat huvudmannaskap för sjukresor (prop. 1990/91:135, SfU15, rskr.264) överfördes de medel för driftskostnader som tidigarehade anvisats till rikspolissfyrelsen till sjukvårdshuvudmännen. 1991/92:102 Kapitel1 Regeringenanser att grunderna försvarsbeslut avseende sjuktransporter ikrig med helikopter fortfarande bör gälla. Transportkapaciteten bör därförökas. Sjukvårdshuvudmännenanser sig sakna ekonomiska förutsättningar för att medverka till anskaffning avhelikoptrar för sjuktransporter på det sätt som förutsattes i 1987 årsförsvarsbeslut. En annan väg får därför sökas för att kunna utökatransportkapaciteten. Enligt regeringens mening kan de avdelade resurserna nuanvändas mest effektivt om de disponeras av chefen för armén. I enlighet medförsvarsbeslutets fördelningsprinciper bör chefen för armén ur sin ram avsättalika stora resurser som de regeringen anvisar. Enligtregeringens mening bör efter uppräkning till prisläget deresurser som genom försvarsbeslut och beslut (prop.1989/90:100, bil. 7, SoU17, rskr. 172) anvisades för helikopteranskaffningunder femte huvudtiteln disponeras av chefen för armén. I prisläget februari1991 uppgår beloppet till . Genom att chefen för arméntillskjuter ett lika stort belopp bör fem till sex nya helikoptrar försjuktransporter kunna anskaffas. Tillgängligaresurser i samhället bör utnyttjas effektivt. Nya sjuktransporthelikoptrar förkrigsbruk bör därför så långt det är möjligt utnyttjas för sjuktransporter ifred. I enlighet med detta bör sjukvårdshuvudmännen ges möjlighet att tecknaavtal med militär chef om användande av helikoptrar för sjuktransporter i fred.Samma möjlighet bör finnas för annan viktig verksamhet, t.ex. polisens.Härutöver bör chefen för armén pröva möjligheten att ytterligare ökahelikopterkapaciteten genom gemensamma finansiella lösningar medsjukvårdshuvudmännen. Chefenför armén bör mot denna bakgrund och efter hörande av sjukvårdshuvudmännen omhelikopterval och fredsbasering svara för en anskaffning som möjliggör en effektivfredsanvändning. Det är i detta sammanhang viktigt att prissättningen kanklargöras från konkurrenssynpunkt. En sammanfattning avregeringens förslag visar att genom den här redovisade modellen - som har sinutgångspunkt försvarsbesluts grundtankar - sjuktransportkapaciteteni krig med helikopter ökar med fem till sex helikoptrar som dessutom harviktiga fredsanvändningsområden. Kustbevakningensställning som civil myndighet direkt under regeringen fär från och med budgetåret1992/93 en fydligare markering i planeringshänseende genom attkustbevakningens anslag inte längre skall ingå i den mili- Därmed upphör även överbefälhavarens ansvar för programplaneringenav verksamhet. Regeringen bedömer att denna förändring intekommer att påverka de fortsatta möjligheterna till samordning ocheffektivisering. Under planeringsperiodeninriktas verksamheten på att åstadkomma ökad närvaro till sjöss, förbättradberedskap för sjöräddning samt minst bibehållen nivå för övrigserviceverksamhet. Detta kan åstadkommas genom bland annat en ökad samverkanmed andra myndigheter, ökad intäktsfinansiering och en effektivare användningav personal och materiel. har påbörjat ett arbete medutveckling av mål och system för resultatuppföljning för såväl den samladesjöövervakningen som för de olika verksamhetsgrenarna. Detta arbete börslutföras senast under /93. Regeringenhar i ett beslut behandlat frågan om fortsatt samverkanmellan och marinen. Det åligger de båda myndigheterna gemensamtatt fortlöpande verka för en utveckling av samarbetet och att rapporteravidtagna åtgärder till regeringen i de ärliga resultatredovisningarna. Ibeslutet erinrar regeringen om vikten av att särskildakaraktär och inriktning bibehålls. beslutadei om ny lokal organisation för sin verksamhet. Den nyaorganisationen, som bland annat innebär en reducering av antalet kuststationeroch farfyg, syftar till ett effektivare resursutnyttjande genom en ökadsjöövervakning och en höjd beredskap för räddningstjänst inom nuvarandeanslagsramar. Genomförandet sker fram till utgången av . Regeringenförordar i övrigt den inriktning av verksamhet som anges imyndighetens programplan. 1991/92:102 Kapitel1 Underrättelsetjänstenspelar en viktig roll för utformningen av försvars- ochsäkerhetspolitik. Underrättelseverksamheten förser regeringen, försvarsmaktenoch vissa andra myndigheter med underlag för bedömningen av den militäraverksamheten i omvärlden och för bedömningen av den allmänna utrikes- ochsäkerhetspolitiska utvecklingen. En god kunskap omfrämmande stridskrafters resurser, beredskap, organisation, taktik ochutrustning m.m. är vidare en förutsättning för totalförsvaretskrigsplanläggning och för försvarsmaktens förbandsproduktion och beredskap. Underrättelsetjänstensverksamhet i fred syftar främst till att tillgodose behovet av tidig förvarningom hot mot landet så att erforderliga beredskapshöjande åtgärder hinnervidtagas. Betydelsefulla förändringar i skeenden och mönster i Sverigesomgivning måste därför kontinuerligt kunna registreras. För att landetstotalförsvar skall kunna lösa sina uppgifter är det därför viktigt med envälorganiserad och effektiv underrättelse- och säkerhetstjänst redan ifredstid. 11987års försvarsbeslut anslogs extra medel för vissa, personella och ma- teriella, förstärkningsinsatser inomunderrättelsetjänstens område. Dessa förstärkningsåtgärder är nu vidtagna. Detnordeuropeiska och nordatlantiska områdets fortsatt stora säkerhetspolitiskaoch militärstrategiska betydelse innebär att underrättelsetjänsten måste gesfortsatt hög prioritet inom det militära försvaret. Verksamheten måste dockvara flexibel för att snabbt kunna anpassas till förändrade underrättelsebehov. Underrättelsebehovenhar emellertid avsevärt förändrats genom att de militära sfyrkorna i förnärvarande omstruktureras och omgrupperas i en omfattning som inte skett sedanandra världskrigets slut. pågår en omfattande process inom detpolitiska säkerhetsskapande området vilken kräver underlag och verifikation avinternationella åtaganden och överenskommelser. Dessa förhållanden ställer nyakrav på främst bearbetning och kvalificerad långsiktig analys. Förmågan till ensådan måste därför förstärkas inom underrättelseverksamhetens ram. har i en rapport till chefen förförsvarsdepartementet, om den svenska militära underrättelsetjänstenssamverkan med vissa andra länders underrättelsetjänster m.m., föreslagit attdet bör övervägas att utforma regeringens riktlinjer för utbyte av informationmed andra länders underrättelseorganisationer på ett formellt något fastaresätt, såsom sker när det gäller säkerhetspolisens verksamhet. Riksdagenhar redovisat samma uppfattning, (rskr. 1990/91:340). (1990/91 :KU30, s.37) har vidare konstaterat att det kan finnas anledning attlåta översynen omfatta riktlinjerna i övrigt för den militära underrättelse-och säkerhetstjänsten. Ett utbyte av information med vissa utländskaunderrättelseorganisationer är nödvändigt för att erhålla sådan informationsom landet behöver men som kräver sådana särskilda resurser som saknar. Delar av underrättelseverksamheten mäste av uppenbara skälomges med särskilt hög sekretess. Med hänsyn till verksamhetens speciellakaraktär är det särskilt angeläget att verksamheten bedrivs i linje medstatsmakternas utrikes- och säkerhetspolitiska intentioner. Mot denna bakgrund avser regeringen utfärda särskildariktlinjer för den militära underrättelse- och säkerhetstjänstens verksamhet.Med hänsyn till ärendets speciella karaktär bör en ytterligare redovisning intefogas till regeringsprotokollet. Regeringenkommer därför att i särskild ordning informera försvarsutskott omriktlinjerna. 1991/92:102Kapitel 1 6.6Skydd mot kärnvapen, biologiska stridsmedel och kemiska hot