prop · GF03170 · 1991-12-31 00:00:00 — Enligt lagrådets mening är denna tolkning av EES-lageninte helt given. Det förhållandet, att även bestämmelserna om hur avtalet kanändras införlivats med svensk lag, synes nämligen ge utrymme för antagandet attjämväl framtida ändringar avsetts skola gälla här i riket. Detär enligt lagrådets uppfattning önskvärt att den osäkerhet som synes föreliggavad gäller behovet av ett efterföljande riksdagsbeslut vid en framtida ändringav i möjligaste mån undanröjs. En lösning på detta problem kan varaatt avstå från att inkorporera de bestämmelser som tar sikte på ändringar iavtalet. Därigenom blir det uppenbart att dessa bestämmelser endast harfolkrättslig karaktär. bortfaller de komplikationer som kan följa aven tillämpning av 10 kap. 5 § regeringsformen. 1991/92:170 Bilaga 1Bilaga 1.4 Lagrådets yttrande Iartikel 97 i föreskrivs att artikeln inte inskränker någonavtalsslutande parts rätt att utan att det påverkaricke-dis-krimineringsprincipen - ändra sin interna lagstiftning på EES-området,fömtsatt att finner att ändringen inte motverkaravtalets goda funktion eker det förfarande som gäller för beslut av dennakommitté har fullföljts. Underremissbehandlingen av departementspromemorian har satts i fråga, om ettlagfästande av artikel 97 innefattar en överiätelse till internationellt organatt meddela föreskrifter med därav följande konsekvenser. Enligtlagrådsremissen innebär emekertid inte någon artikel i att ettEES-organ ersätter något av de avtalsslutande parternas organ i fråga ombefogenheten att besluta om nationell normgivning på olika nivåer. Denomständigheten att artikel 97 skall gälla som svensk lag medför således enligtremissprotokollet inte att träder i stället för svenska organ mednormgivningskompetens. Svensk lagstiftning anses alltså kunna beslutas ellerändras utan hinder av artikel 97. I remissprotokollet anförs också attkonsekvensen av att skulle vidta en lagstiftningsåtgärd trots attEES-kommittén motsatt sig denna inte skulle vara någon annan än att Sverigeåsidosatt en folkrättslig förpliktelse. Lagrådethar för sin del inte någon bestämd mening om hur en svensk myndighet skukeförfara, om reglerna i artikel 97 förbisetts vid svensk normgivning eller om enförfattning införts eller ändrats trots att kommittén funnit den strida motavtalets goda funktion. Det är naturligtvis tänkbart att myndigheten skukeansluta sig till den uppfattning som uttalats i remissprotokollet och tillämpaförfattningen - även om den klart skulle falla inom EES-områdets gränser påvanligt sätt. Mot detta talar det faktum att en i lag meddelad fömtsättning förnormgivning inte iakttagits. Finner en myndighet att stadgad ordning i någotväsentligt hänseende har åsidosatts vid en föreskrifts tillkomst, får enligt 11kap. 14 § regeringsformen föreskriften i princip inte tillämpas. Det kan därförinte uteslutas att en inkorporering av artikel 97 får tik följd att enmyndighet efter lagprövning enligt 11 kap. 14 § regeringsformen finner sigförhindrad att tillämpa en ny eller ändrad författning. Vadsom också kan inträffa är att myndigheten finner att den vetorätt, som enligtordalagen i artikel 97 tillerkänts , utgör en sådan överlåtelse avrätt att besluta om föreskrifter som avses i 10 kap. 5 § första stycketregeringsformen. Med detta synsätt får bestämmelserna i artikel 97 tikämpasendast om överlåtelsen kan anses gälla normgivning av begränsad omfattning ochbeslutet om överlåtelsen fattats enligt vad som gäller för stiftande av gmndlageller med kvalificerad majoritet. Lagrådetär medvetet om att risken för att svenska normgivningsorgan beslutar omföreskrifter på EES-området utan att det i artikel 97 angivna förfarandetiakttagits sannolikt är liten. Det finns därför skäl att utgå från att ettinförlivande av artikeln i praktiken inte kommer att ge upphov till någrastörre problem. Enligt lagrådets mening kan emellertid ett införlivande avartikel 97 inte ses enbart som en tillämpningsfråga. Införlivandet harvittgående konstitutionella aspekter och gäker ytterst gränsen för svenskaorgans normgivningskompetens. Osäkerhet rörande nu föreslagna och framtidaförfattningars förenlighet med regeringsformen bör undvikas. Härvid är ocksåatt beakta att den teknik som används vid inkorporering av kankomma att bilda mönster vid inkorporering av andra internationellaöverenskommelser. Mot bakgrund av det anförda vik lagrådet förordaatt bestämmelserna i artikel 97 inte inkorporeras. Genom att artikel 97begränsas till en folkrätt- 1991/92:170 Bilaga 1Bilaga 1.4 Lagrådets yttrande slig förpliktelsebortfaller den motsättning som kan föreligga mellan artikelns innehåll och vadsom enligt remissprotokollet åsyftats med artikeln. Enligtartikel 6 i skak de bestämmelser i avtalet, som i materiellthänseende överensstämmer med regler inom EG-rätten, vid införlivande ochtikämpning tolkas i enlighet med sådana relevanta avgöranden som EG-domstolenhar meddelat/org avtalels undertecknande. En motsvarande reglering finns iartikel 3 punkt 1 i övervakningsavtalet. Om i ett mål vid svensk domstol liksom viddomstol i annat EFTA-land uppkommer fråga om tolkningen av fårdomstolen enligt artikel 34 i övervakningsavtalet, ifall den finner detnödvändigt för att döma i saken, begära yttrande i frågan.Enligt artikel 3 punkt 2 i samma avtal skall vid sin tolkning avEES-avtalet ta vederbörlig hänsyn till de principer som fastställts genomrelevanta avgöranden av , vilka fattats efter dagen för avtaletsundertecknande och som avser tolkningen av bl. a. avtalet. Ser man endast till ordalydelserna i artikel 6 iEES-avtalet och artikel 3 punkt 2 i övervakningsavtalet, framstår artiklarnasom i sak motstridiga. Artikel 6 som riktar sig till nationek domstol ellerannan nationell myndighet kan läsas så, att hänsyn inte får tas tillEG-domstolens avgöranden efter dagen för undertecknande.EFTA-domstolen skak däremot i sina yttranden beakta sådan praxis. Ett yttrande från i entolkningsfråga är inte bindande för den nationeka myndigheten. Yttrandetinnehåker emellertid viktig information om praxis. Lagrådetfinner det därför angeläget att framhålla att artikel 6 i inte börses som ett förbud mot att beakta avgöranden av efter avtaletsundertecknande. Ett sådant förbud skulle också strida mot grundtanken att skapaen rättslig enhetlighet inom EES-området. 1991/92:170 Bilaga 1Bilaga 1.4 Lagrådets yttrande Detremitterade lagförslaget innehåller en såsom lagval rubricerad regel (5 §).Enligt denna skall, om det i en författning finns föreskrifter som avviker frånEES-lagen eller från föreskrifter som meddelas till uppfyllelse av Sverigesförpliktelser enligt , de avvikande föreskrifterna inte tillämpas. Denföreslagna lagvalsregeln har enligt sin ordalydelse ett mycket vidsträckttillämpningsområde. Tillämpad efter bokstaven synes således varje av EESföranledd föreskrift oavsett konstitutionell nivå ha företräde framföravvikande bestämmelser i andra författningar. Detta har emellertid inte varitavsikten. Som påpekas i remissen kan en regel i vanlig lag inte ta övergrundlag. En införlivad som är oförenlig med engrundlagsbestämmelse får därför inte tikämpas (se 11 kap. 14 § regeringsformen).En annan fråga är om såsom det hävdas i remissprotokollet dennahierarkiska princip är så självklar att den inte behöver inflyta i lagtexten.Lagrådet återkommer till detta spörsmål. Avremissen kan inte med säkerhet utläsas i vad mån det är avsett att bestämmelseri grundlag skall utgöra ytterligare spärrar mot att tillämpa den tilltänktalagvalsregeln enligt dess ordalydelse. Av intresse i detta sammanhang är bl. a.bestämmelserna i 8 kap. 2 och 3 §§ regeringsformen. Föreskrifter som gällerämnen som avses i 8 kap. 2 § och i betydande utsträckning även 8 kap. 3 § detobligatoriska lagområdet måste meddelas genom lag. Det är således intemöjligt för att genom bestämmelser i lag bemyndiga regeringen ellerförvaltningsmyndighet att utfärda föreskrifter på detta område. Skulle sådanaföreskrifter mot förmodan utfärdas, är de i princip ogiltiga. Av det anförda följer att det strider motregeringsformen att utfärda föreskrifter som avser det obligatoriska lagområdetpå lägre konstitutionell nivå än i lag. Motsvarande ogiltighet träffarföreskrifter som regeringen eker förvaltningsmyndighet utfärdar i ämnen somavses i 8 kap. 7 § regeringsformen såvida utfärdandet skett utan stöd av ett ilag givet bemyndigande. Den omständigheten att föreskrifter av nu beskrivetslag syftar till att uppfylla förpliktelser enligt saknarbetydelse vid denna prövning. Den föreslagna lagvalsregeln kan med andra ordinte läka den ogiltighet som hänför sig till att en föreskrift, som enligtregeringsformen krävt lagform, meddelats på lägre konstitutionell nivå. Vidbedömningen av lagvalsregelns genomslagskraft bör ytterligare engmndlagsbestämmelse uppmärksammas, nämligen föreskriften i 8 kap. 17 §regeringsformen att lag inte får ändras eller upphävas annat än genom lag. Somanmärkts i remissprotokoket innebär denna föreskrift att bestämmelser somutfärdats av regeringen eller förvaltningsmyndighet aldrig kan ta över enlagregel. Denna princip om s. k. formek lagkraft kan inte mbbas genom en ivanlig lag införd regel om att föreskrifter som meddelas till uppfyllande avSveriges förpliktelser enligt skall ha företräde. Lagrådetkan mot den nu redovisade bakgmnden konstatera att den föreslagnalagvalsregelns tillämpningsområde blir avsevärt mindre än vad dess ordalydelseger intryck av. Lagvalsregeln synes kunna användas endast när lagregel stårmot lagregel, regeringsförordning mot regeringsförordning eker om föreskrifterpå myndighetsnivå sinsemellan är oförenliga. I övriga fall framstårlagvalsregeln som antingen obehövlig eker stridande mot regeringsformensnormgivningssystem. Detta måste anses minska angelägenheten av att i svenskrätt införa en så främmande företeelse som en särskild regel om lagval. Tilldet sagda kan läggas att med den väl utvecklade ordning för normgivning somfinns i vårt land det endast i sällsynta fall torde inträffa att mot varandrastridande föreskrifter utfärdas på samma konstitutioneka nivå. För ettavstående från lagvalsregeln talar vidare att den ger upphov till betydandetillämpningsproblem. Som påpekats under remissbehandlingen är det inte lätt attfinna säkra former för information om att en viss författningsföreskriftmeddelats till uppfyllelse av förpliktelser enligt EES-avtalet.Lagrådet återkommer till denna problematik vid behandlingen avpubliceringsfrågor. 1991/92:170 Bilaga 1Bilaga 1.4 Lagrådets yttrande 15 1991/92. Lagrådetförordar med hänvisning till det anförda i första hand att den föreslagnalagvalsregeln utgår. De problem som kan uppkomma vid en eventuell konfliktmellan EES-gmndade föreskrifter och andra föreskrifter synes kunna bemästrasmed anlitande av sedvanliga lagtolkningsprinciper, däribland principen omfördragsvänlig tolkning. För det fall att en regel om lagval likväl skulleanses nödvändig bör den enligt lagrådets uppfattning omformuleras. Debegränsningar i tillämpningsområdet som följer av bestämmelserna i 8 kap. och11 kap. 14 § regeringsformen bör i tydlighetens intresse komma till direktuttryck i lagtexten. 1991/92:170 Bilaga 1Bilaga 1.4 Lagrådets yttrande Enligtpunkt 1 av artikel 61 i är - om inte annat föreskrivs i avtalet -stöd som ges av EGs medlemsstater och EFTA-stater eller med hjälp av statligamedel, av vilket slag det än är, som snedvrider eker hotar att snedvrida konkurrensengenom att gynna vissa företag eker viss produktion, oförenligt med avtalet iden utsträckning det påverkar handeln mellan de avtalsslutande parterna. Avpunkt 2 i den nämnda artikeln framgår att vissa sociala stöd ävensom stöd isamband med naturkatastrofer o. d. är förenliga med avtalet. I punkt 3 angesvidare att vissa andra typer av stöd bl.a. regionalpolitiska stöd kan varaförenliga med . huvudbestämmelser avses bliinkorporerade genom EES-lagen (2 §). Bestämmelserna i artikel 61 kommerhärigenom att gälla som svensk lag. I EES-lagen finns därutöver bestämmelsersom tar sikte på offentliga stödåtgärder. Enligt 6 § gäller således för detfak att en stödåtgärd som avses i artikel 61 anmälts till EFTAs övervakningsmyndighet att svenska myndigheter inte får pröva tillåtligheten av stödet innanövervakningsmyndigheten meddelat beslut i saken. Av intresse är vidarebestämmelsen i 8 § lagförslaget enligt vilken regeringen får upphäva en kommunseker ett landstings beslut om stöd, såvida övervakningsmyndigheten funnit attdetta lämnats i strid med artikel 61. Artikel61 omfattar enligt sin lydelse stöd "med hjälp av statliga medel, avvilket slag det än är". Som påpekats av några remissinstanser är detosäkert om artikeln förutom statliga stöd på central, regional och lokal nivågäller stöd som lämnas av kommun eller landsting. I remissprotokollet uttalashärom med hänvisning till praxis att stödåtgärder från kommuneroch landsting måste anses omfattade av bestämmelserna i artikel 61. Enligt lagrådets uppfattning kan det inte uteslutasatt övervakningsmyndigheten eller vid en framtida prövning avett näringsstöd från kommun eller landsting skulle finna stödet varaoförenligt med artikel 61. Lagrådet har därför inget att erinra mot att denföreslagna regleringen av stödåtgärder i EES-lagen inkluderar även stöd frånkommuner och landsting. Däremot synes vissa invändningar kunna riktas mot detsätt varpå 6 och 8 §§ utformats i nämnda lag. Den i 6 § föreslagna bestämmelsen innebär enligtsin ordalydelse att tillåtligheten av ett kommunalt stöd (för enkelhetens skullbortses här från stödåtgärder som beslutatsav landsting) inte får prövas av svensk myndighet, om stödet anmälts till övervakningsmyndighetenoch denna ännu inte meddelat beslut i saken. Detta innebär enligt lagrådetsmening en påtaglig risk för att den rättsliga prövningen i av kommunalastödåtgärder blir onödigt fördröjd. Något egentligt behov av att inhämta övervakningsmyndighetensuppfattning i saken synes föreligga endast då utgången i målet är beroende avhur artikel 61 skall tolkas. Är omständigheterna sådana att ett kommunalt stödskak upphävas av annan anledning till följd exempelvis av att beslutet intetillkommit i laga ordning eller att den kommunala kompetensen överskridits ärdet meningslöst att invänta ett beslut från övervakningsmyndigheten. Detsammagäller när talan mot det kommunala beslutet uppenbarligen är ogmndad. Regelni 6 § syftar till att förhindra att svenska myndigheter i praktikenkammarrätt eker regeringsrätten tillämpar artikel 61 på annat sätt än behöriginstans enligt . Fråga uppkommer därmed om vad som skall gälla omövervakningsmyndighetens beslut överklagas till . Som lagtextenformulerats utgör ett sådant överklagande inte något hinder mot att den svenskadomstolen avgör det hos den domstolen anhängiga målet. Är rättsfrågan oviss någon möjlighet att i denna situation inhämta tolkningsbesked från EFTA-domstolentorde inte föreligga synes det dock inte lämpligt att det kommunalabesvärsmålet avgörs förrän talan mot övervakningsmyndighetens beslutfärdigbehandlats av . Vad nu sagts leder lagrådet till slutsatsen att detfinns skäl att ge 6 § en något mindre kategorisk utformning än vad som skett idet remitterade förslaget. Den åsyftade samordningen mellan svenska domstolarsprövning av en stödåtgärds förenlighet med artikel 61 och motsvarandeprövning hos övervakningsmyndigheten/synes kunna uppnås med enbestämmelse av innehåll, att en svensk myndighet endast om särskilda skälföreligger får pröva tillåtligheten av ett till övervakningsmyndigheten anmältstöd, innan ett lagakraftvunnet beslut föreligger i anmälningsärendet. Sådanasärskilda skäl kan i enlighet med vad lagrådet anfört vara attöverklagandet uppenbarligen är obefogat eller att det kommunala beslutet harsådana brister vid sidan av ett eventuellt brott mot artikel 61 att det underalla omständigheter skall upphävas. Mot regeln i 8 § om rätt för regeringen att upphävaett kommunalt stödbeslut har under remissbehandlingen invänts att förslagetstrider mot dels bestämmelserna i 11 kap. 2 och 7 §§ regeringsformen, delsregeringsformens bestämmelser om självstyrelse. Lagrådet delar emellertidden i remissprotokollet hävdade uppfattningen att regeringsformens bestämmelserinte utgör något hinder mot ett genomförande av den i 8 § föreslagna ordningen.Enligt lagrådets mening är det dock angeläget att förutsättningarna förregeringens beslutanderätt preciseras ytterligare. En första fråga som inställer sig är om ettingripande från regeringens sida över huvud taget är motiverat, ifall talanrörande det aktuella stödets förenlighet med artikel 61 redan anförts i form avkommunalbesvär. Enligt lagrådets uppfattning framstår det som olämpligt omregeringen med stöd 1991/92:170 Bilaga 1Bilaga 1.4 Lagrådets yttrande av 8 § skulle kunnaföregripa den normala domstolsprövningen. 1991/92:170 ningsområdet för 8 § bör därför begränsas till att omfatta sådana fall då Bilaga 1 tolkningen av artikel 61 inte kommit under svensk domstols prövning. På de skäl som lagrådet anfört i anslutning till 6§ bör ställning vidare tas Lagrådets till konsekvenserna av attövervakningsmyndighetens beslut överklagas, yttrande Det synes inte böra kommai fråga att regeringen med stöd av 8 § upphäver en av kommun beslutadstödåtgärd, om situationen är sådan att efter ett överklagandekan finna att stödet är förenligt med artikel 61. Utrymmet för regeringen attupphäva kommunala stödbeslut bör därför begränsas till sådana fall då stödetgenom ett lagakraftvunnet beslut av övervakningsmyndigheten eller genom ettavgörande av befunnits strida mot artikel 61. Det skulle i och för sig kunna göras gällande attde av lagrådet nu förordade begränsningarna av tillämpningsområdet för 8 § intebehöver föranleda någon ändring i den föreslagna lagtexten. I denna anges juinte annat än att regeringen "får" upphäva det kommunalastödbeslutet. Enligt lagrådets uppfattning kan det emellertid inte ansestikfredsstäkande om den avsedda samordningen mellan regeringen, svensk domstoloch övervakningsmyndigheten/vad gäker befattningen med kommunalastödåtgärder endast behandlas i motivuttalanden. Starka skäl talar för attregler av detta slag inflyter i själva lagtexten. Med hänvisning till det anförda föreslår lagrådetatt 6 § och 8 § första stycket får följande lydelse: "6 § När en stödåtgärd som avses i artikel 61i har anmälts till EFTA: s övervakningsmyndighet, får svenskamyndigheter endast om särskilda skäl föreligger pröva tillåtligheten av stödetinnan övervakningsmyndigheten har meddelat beslut i saken." "8 § Har EFTA: s övervakningsmyndighet genombeslut som vunnk laga kraft eller funnit att en kommun eller ettlandsting lämnat stöd som står i strid med artikel 61 i , fårregeringen upphäva kommunens eller beslut att lämna stödet, omtillåtligheten av beslutet inte är föremål för prövning av svenskamyndigheter." Vadgäller de enskilda paragraferna i på konkurrensområdet anges till attbörja med i 9 § vilka bestämmelser som skall gälla som svensk lag, nämligenvissa artiklar och avsnitt i fyra olika rättsakter som det hänvisas till ibilaga XIV till . I 10 § sägs att bestämmelserna skall gälla med denanpassning som framgår av samma bilaga. Bilaga XIV innehåller inte endast hänvisningar tillde nämnda rättsak terna och ett relativt stort antal anpassningsbestämmelser av såväl redak tionell som saklig art. Till större delen omfattar den också EG-rättsakter som visserligen utgör integrerade delar av men som fömtsätts införlivade med svensk rätt genom särskilda lagstiftningsåtgärder. Bilaga XIV blir därför i det nu aktuella sammanhanget svåröverskådlig och onödigt omfattande. En mer tillfredsställande metod skuke vara att endast de delar av bilagan som är direkt hänförliga till de i 9 § angivna rättsakterna 228 och som utgör anpassningartill dessa fogades som bilaga tik EES-lagen. För tydlighetens skuk bör ävenredan i samband med uppräkningen i 9 § av de fyra rättsakterna anges att deskall gälla som svensk lag med de anpassningar som framgår av bilagan. Deninledande meningen i 9 § kan då ges följande lydelse. "9§ Följande bestämmelser i rättsakter, som det hänvisas till i bilaga XIV tillEES-avtalet, skall med de anpassningar som framgår av bilagan gäka som svensklag:" Rubriken till den föreslagna 10 § jämte paragrafensom sådan kan till följd av vad nu sagts utgå. Texteni remissförslagets 11 §, som enligt lagrådets förslag kommer att utgöra 10 §,bör för vinnande av klarhet och på gmnd av vad föreslagits beträffandebilaga XIV lämpligen ges denna lydelse: "10§ I bilagorna 48 till denna lag finns den svenska texten till: 1. de rättsakter som angesi 9 §, EES-avtaletsbilaga XIV i de delar den innehåller anpassningar till nämnda rättsakter." Föratt enhetlighet med 3 och 4 §§ skall uppnås bör 12 § i det remitteradeförslaget vidare föras till den nya 10 § som ett andra stycke. Detre följande paragraferna, 13 15 §§ i remissförslaget, om behörig myndighet,dess befogenheter samt rätt att få handräckning skall ses mot bakgmnd avprotokoll 4 till övervakningsavtalet. Detta protokoll, som föreslåsinkorporerat och alltså skall gälla som svensk lag, innehåller kompletteringartill de materiella konkurrensregler som infogats i genom bilagaXIV. Det innehåller bl. a. olika slag av förfaranderegler för övervakningenoch bestämmelser om de påföljder som kan drabba enskilda. Avsikten är atttillägga övervakningsmyndigheten befogenheter motsvarande dem som kommissionenhar beträffande övervakningen inom EG. KapitelII i protokok 4 innehåller riktlinjerna förövervakningsmyndighetens användning av konkurrensreglerna, däribland tiksynenöver företagens iakttagande av kartellförbudet och förbudet mot missbmk avdominerande stäkning. ges behörighet att inhämtaupplysningar från och att utföra undersökningar hos företag och företagssammanslutningar.Undersökningama utförs antingen med stöd av skriftlig fullmakt eker enligt ettformligt beslut. Vidare finns i samma kapitel bestämmelser om bl. a. förhör medtredje man och sekretess. skall varje fördragsslutande stat utse ett organ att vara behörignationell myndighet med vissa befogenheter. Detta krav uppfylls genom 13 § ilagförslaget (11 § enligt lagrådets förslag). Denföljande 14 § (12 § enligt lagrådets förslag) ansluter till artikel 14 ikapitel II, och de fyra punkter som specificerar myndighetensbefogenheter har sin direkta motsvarighet i artikeln. I den svenska lagtextenhar emellertid inte uttryckligen angivits någon adressat. I artikel 14 sägsdäremot att undersökning genomförs "hos företag ochföretagssammanslutningar" (i den engelska texten "undertakings andassociations of undertakings"). Den hos vilken undersökning kan äga mm böranges också i lagtexten. Det torde härvid vara tillräckligt att i bestämmelsensinledning 1991/92:170 Bilaga 1Bilaga 1.4 Lagrådets yttrande efter orden "rättatt" tillfoga "hos företaget". En sådan reglering får anses Prop. 1991/92: 170 innefatta även företagssammanslutningar. Den engelska protokollstexten har i sin förstapunkt uttrycket "books", Bilaga 1.4 vilket i den föreslagnalagtexten fått en ordagrann översättning till "bock- Lagrådetser". I den svenska översättningen av protokoket har i stället ordet"bokfö- yttrande ring" använts. Denna term ger ett mer adekvatuttryck för vad som torde vara avsett. I lagtexten bör därför"bokföring" användas i punkterna 1 och 2. Vid en undersökning av nu aktuellt slag enligtsvensk rätt, såsom t.ex. taxeringsrevision enligt 3 kap. 814§§ taxeringslagen(1990:324), gäller särskilda bestämmelser som tar sikte på den enskildesintegritet. Därjämte finns skyddande bestämmelser i sekretesslagen (1980:100).I den föreslagna EES-lagen återfinns inte några sådana föreskrifter. Det äremellertid att märka att kapitel 11 i protokoll 4 innehåller bestämmelser omsekretess, vilka kommer att utgöra svensk lag. 1 artikel 20 i nämnda kapitelsägs bl. a. att upplysningar som inhämtats vid t. ex. en undersökning enligtartikel 14 får användas endast för det med undersökningen avsedda ändamålet.