prop · GF03170 · 1991-12-31 00:00:00 — Den behörigainstitutionen i denna stot skall han är bosatt inom dessterritorium om det behövs betala ut ett tillägg till honom som uppgår tillskillnaden mellan det totala förmånsbelopp som skall betolas ut enligt dettokapitel och minimiför-månsbeloppet. Bilaga 4.1 Indexering och ny beräkning av förmåner 1.Om förmåneraa från de berörda stoteraaändras med en fast procentsats eller ett fast belopp till följd av ökadelevnadskostnader, förändringar i lönenivån eller av andra ändringsorsaker,skall denna procentsats eller detto belopp tillämpas direkt på de fönnåner somhar fastställts enligt bestämmelseraa i artikel 46, utan att någon ny beräkningbehöver göras enligt bestommelseraa i den artikeln. 2.Om metoden för att faststolla ellerregleraa för att beräkna förmåner skulle ändras, skall dock en ny beräkninggöras enligt bestämmelseraa i artikel 46. OLYCKSFALL I ARBETET OCH ARBETSSJUKDOMAR Bosättningi en annan medlemsstat än den behöriga staten regler Enanstolld eller egenföretagare som råkar ut för ett olycksfall i arbetet ellerdrabbas av en arbetssjukdom och som är bosatt inom en annan medlemsstotsterritorium än den behöriga stotens skall i den stat i vilken han är bosatt fåföljande förmåner: a)Vårdförmåner som utges på den behörigainstitutionens bekostnad av institutionen på hans bosättningsort enligtbestommelsema i den lagstiftning som denna tillämpar som om han vore försäkraddär. b)Kontantförmåner som utges av denbehöriga institutionen enligt bestommelseraa i den lagstiftning som dennatillämpar. Efter överenskonmielse mellan den behöriga institutionen och institutionenpå bosättningsorten kan dock dessa förmåner utges av den sistnämndainstitutionen på den förstnämndas bekostnad enligt bestommelseraa i denbehöriga stotens lagstiftning. Ocksåen gränsarbetore kan fa förmåner inom den behöriga statens territorium. Sådanaförmåner skall utges av den behöriga institutionen enligt bestämmelseraa idenna stats lagstiftning som om personen vore Prop. 1991/92:170 bosatt där. Vistelsei eller flyttning till den bdiöriga staten 1.En anstolld eller egenföretogare somomfattas av artikel 52 och som vistas inom den behöriga stotens territoriumskall få förmåner enligt bestämmelseraa i denna stots lagstiftning, även om hanredan har fått fönnåner före sin vistelse. Denna bestommelse gäller dock integränsarbetore. 2.En anstolld eller egenföretogare somomfattas av artikel 52 och som bosätter sig inom den behöriga stotensterritorium skall fa förmåner enligt bestämmelseraa i denna stots lagstiftning,även om han redan har fått förmåner före flyttningen. Vistelseutanför den behöriga staten eller flyttning till en annanmedlonsstat efter ett olycksfall eller en arbetssjukdom Behov av att bege sigtill en annan medlemsstat för att fli lantlig vård 1.En anställd eller egenföretogare som råkar ut för ett olycksfall i arbeteteller drabbas av en arbetssjukdom och a)som vistas inom en annan medlemsstotsterritorium än den behöriga stotens, eller b)som, efter att ha fått rätt tillförmåner på den behöriga institutionens bekostnad, fär tillstånd av dennainstitution att återvända till den medlemsstots territorium där han är bosatteller att flytto till en annan medlemsstots territorium, eller c)som efter tillstånd av den behörigainstitutionen beger sig till en annan medlemsstots territorium för att där fåden vård som hans hälsotillstånd kräver, har rätt till följandeförmåner: i) Vårdförmåner som utges på den behörigainstitutionens bekostnad av institutionen på vistelse- eller bosättningsortenenligt bestämmelseraa i den lagstiftning som sistnämnda institution tillämparsom om han vore försäkrad där. Den period under vilken förmåner får utgesskall dock bestämmas enligt den behöriga statens lagstiftning. ii) Kontantförmåner som utges av den behörigainstitutionen enligt den lagstiftning som denna tillämpar. Efteröverenskommelse mellan den behöriga institutionen och institutionen påvistelse-eller bosättningsorten kan dock dessa förmåner utges av den sistnämndainstitutionen på den förstnämnda institutionens bekostnad enligt den behörigastotens lagstiftning. Tillstånd enligtpunkt 1 b ikr vägras endast om det är klariagt att Prop. 1991/92:170 enflyttning skulle vara skadlig för personens hälsotillstånd eller för- Bilaga4.1 svåra läkarvården. Tillstånd enligt punkt 1 c fär inte vägras ompersonen inte kan fä sådan vård inom den medlemsstots territorium där han ärbosatt. Ettolycksfall som inträffar under en resa inom en annan medlemsstots territoriumän den behöriga stotens skall anses ha inträffat inom den behöriga stotensterritorium. Artikel 57 (Denna artikel har fått ny lydelse genomförordning EEG nr 2332/89.) 1.Den behöriga institutionen i enmedlemsstot, vars lagstiftning föreskriver att beräkningen av kontantförmånerskall grundas på genomsnittliga inkomster, skall faststolla sådanagenomsnittliga inkomster uteslutande på grundval av inkomster som faktiskt harutbetolts under de perioder som har fiillgjorts enligt denna lagstiftning. 2.Den behöriga institutionen i enmedlemsstot, vars lagstiftning föreskriver att beräkningen av kontantförmånerskall gmndas pä standardinkomster, skall uteslutande beakto standardinkomstemaeller, i förekommande fall, de genomsnittliga standardinkomstema för periodersom har fullgjorts enligt denna lagstiftning. 3.Den behöriga institutionen i enmedlemsstot, vars lagstiftning föreskriver att kontantförmåneraas storlek skallvariera med antolet familjemedlemmar, skall även beakto familjemedlemmar tillpersonen som är bosatta inom en annan medlemsstots territorium som om de vorebosatto inom den behöriga stotens territorium. Kostnaderför tnmqxnt av en poson som har råkat ut för ett olycksfall i aibetet eller somhar drabbats av en arbetssjukdom 1.Den behöriga institutionen i en medlemsstat vars lagstiftning innehållerbestänunelser om ansvar för kosnaderaa för transport av en person, som harråkat ut för ett olycksfall i arbetet eller som har drabbats av enarbetssjukdom, antingen till hans bosättningsort eller till ett sjuk- hus, skall ansvara förkostnader för transport av personen till mot- Prop. 1991/92:170 svarande ortinom en annan medlemsstats territorium där han är bosatt, Bilaga 4.1 underfömtsättning att institutionen i förväg lämnar sitt tillstånd till en sådantransport och därvid beaktar skälen för transporten. Sådant tillstånd skallinte krävas för gränsarbetore. 2.Den behöriga institutionen i en medlemsstot vars lagstiftning innehållerbestämmelser om ansvar för kostnaderaa för transport till begravningsplatsenav en person som har avlidit till följd av ett olycksfall i arbetet skallenligt bestommelseraa i den lagstiftning som den tillämpar ansvara förkostnaderaa för transport till motsvarande plats inom en annan medlemsstotsterritorium där personen var bosatt vid tiden för olycksfallet. Avsnitt 2 Förvirrande av en arbetssjukdom förvilken fönnåner har beviljats 1.Vid försämring av en arbetssjukdom för vilket en anstolld eller egenföretogarehar fått eller fär förmåner enligt en medlemsstots lagstiftning gällerföljande: a)Om personen inte som hanhar fått förmåner har utfört arbete som omfattas av en annan medlemsstotslagstiftning och som sannolikt kan förorsaka eller förväna sjukdomen, skall denbehöriga institutionen i den förstnämnda medlemsstoten med beaktande avförsämringen ansvara för kostnaden för förmåneraa enligt bestämmelseraa i denlagstiftning som institutionen tillämpar. b)Om personen som han fåttförmåner har utfört sådant arbete enligt en annan medlemsstots lagstiftning,skall den behöriga institutionen i den förstnämnda medlemsstoten ansvara förkostnaden för förmåneraa enligt den lagstiftning som den tillämpar utan attbeakto försämringen. Den behöriga institutionen i den andra medlemsstoten skalltill personen i fråga utge ett tillägg, vars storlek skall uppgå tillskillnaden mellan det förmånsbelopp som skall utges efter försämringen och detbelopp som skulle ha utgetts före försämringen enligt den lagstiftning somdenna institution tillämpar om sjukdomen hade uppkommit enligt denmedlemsstotens lagstiftning. c)Om, i det fall som avses i b, enanstolld eller egenföretogare som lider av sklerogen pneumokonios eller av ensjukdom som anges i artikel 57.4, inte har rätt till fönnåner enligt den andramedlemsstotens lagstiftning, skall den behöriga institutionen i den förstnämndamedlemsstoten, med beaktande av försämringen, utge förmåner enligt denlagstiftning som den tillämpar. Den behöriga institutionen i den andramedlemsstoten skall dock svara för kostnaden för skillnaden mellan beloppet avkontantförmåner, inklu- sivepensioner, som med beaktande av försämringen skall utges av Prop.1991/92:170 den förstnämnda medlemsstotens behöriga institution, ochbeloppet Bilaga 4.1 av motsvarande förmåner som betolades ut föreförsämringen. Vid försämring aven arbetssjukdom som föranleder tillämpning av bestommelsema i artikel57.3 c gäller följande: a)Den behöriga institution som harutgett förmånerna enligt bestämmelseraa i artikel 57.1 skall med beaktande avförsämringen utge förmåner enligt den lagstiftning som den tillämpar. b)Kostnaden för kontantförmåner,inklusive pensioner, skall fortsätto att fördelas mellan de institutioner somenligt bestommelsema i artikel 57.3 c delade på kostnaderaa för tidigareförmåner. Om personen åter har börjat arbeto i en verksamhet som sannolikt kanförorsaka eller försämra arbetssjukdomen, antingen enligt lagstiftningen i enav medlemsstoteraa inom vilken han har arbetot i en verksamhet avsamma slag eller enligt lagstiftningen i en annan medlemsstot, skall dock denbehöriga institutionen i denna stot svara för kostnaden för skillnaden mellandet förmånsbelopp som skall utges med hänsyn till försämringen och det förmånsbeloppsom betolades ut före försämringen. Avsnitt 3 Diverse bestämmelser Reglerför beaktande av särskilda bestämmelser i vissa lagstiftningar 1.Om det inte finns någon försäkring motolycksfall i arbetet eller mot arbetssjukdomar inom den medlemsstotsterritorium inom vilket personen befinner sig eller om det finns en sådanförsäkring men inte någon institution som svarar för utgivande av vårdförmåner,skall dessa förmåner utges av den institution på vistelse- ellerbosättningsorten som svarar för utgivande av vårdförmåner vid sjukdom. 2.Om det enligt den behöriga stotenslagstiftning för rätt till helt kostnadsfria vårdförmåner krävs att sådanläkarvård som organiseras av arbetsgivaren utnyttjas, skall vårdförmåner, somutges i fall som avses i artiklaraa 52 och 55.1, anses ha utgetts inom ramenför sådan läkarvård. 3.Om det i den behöriga stotenslagstiftning finns ett system för arbetsgivares ansvar, skall vårdförmåner somutges i fall som avses i artikel 52 och 55.1 anses ha utgetts på den behörigainstitutionens begäran. 4.Om den behöriga statens system förersäthiing för olycksfall i arbetet inte har karaktoren av obligatoriskförsäkring, skall vårdförmåner utges direkt av arbetsgivaren eller denförsäkringsgivare som har trätt i hans ställe. Omen medlemsstots lagstiftning uttryckligen eller underförstott Prop.1991/92:170 föreskriver att olycksfall i arbetet eller arbetssjukdomar som har in- Bilaga 4.1 träffateller godkänts tidigare skall beaktas för att fastställa graden avarbetsoförmåga, för att faststolla rätten till en förmån eller för attbe-stomma förmånsbeloppet, skall denna medlemsstats behöriga institution ävenbeakta olycksfall i arbetet eller arbetssjukdomar som har inträffat ellergodkänta tidigare enligt en annan medlemsstats lagstiftning som om de hadeinträffat eller godkänts enligt den lagstiftning som denna institutiontillämpar. Omen medlemsstats lagstiftning uttryckligen eller underförstott föreskriver att olycksfall i arbetet eller arbetssjukdomar som har in träffat eller som godkänts senare skall beaktas för att faststolla graden av arbetsoförmåga, för att fastställa rätten till en förmån eller för att bestomma förmånsbeloppet, skall denna medlemsstots behöriga institu tion även beakto olycksfall i arbetet eller arbetssjukdomar som har inträffat eller som godkänts senare enligt en annan medlemsstots lagstift ning som om de hade inträffat eller godkänts enligt den lagstiftning som denna institution tillämpar, dock endast om 1)ingen ersättning utges för detolycksfall i arbetet eller den arbetssjukdom som hade inträffat eller godkäntstidigare enligt den lagstiftning som insfitutionen tillämpar, och 2)ingen ersättning utges enligt denandra medlemsstotens lagstiftning enligt vilken olycksfallet i arbetet ellerarbetssjukdomen har inträffat eller godkänts senare, med beaktande avbestämmelseraa i punkt 5, vad gäller detta olycksfall i arbetet eller dennaarbetssjukdom. Tillämpligtsystem om det finns flera system i vistelse- dier bosättningslandet Maximitid för förminer 1.Om vistelse- eller bosättningslandetslagstiftning har flera försäkringssystem, skall bestommelseraa i systemet förarbetare inom stolindustrin gälla för anstollda elier egenföretogare somomfattas av artikel 52 eller 55.1. Om denna lagstiftning innehåller ettsärskilt system för arbetore i gmvor eller liknande företog skall dockbestämmelsema i detto system gälla för denna kategori arbetore om deninstitution på vistelse- eller bosättningsorten, till vilken de lämnar in sinansökan, är behörig att tillämpa detto system. 2.Om en medlemsstots lagsfiftningföreskriver en maximiperiod under vilken förmåner kan beviljas, kaninstitutionen som tillämpar denna lagsfiftning beakto varje period under vilkenförmåner redan har utgetts av en annan medlemsstots institution. Bilaga 4.1 Åtobetalning mellan institutioner 1.Den behöriga institutionen är skyldigatt återbetola beloppet för sådana vårdförmåner som utges för dess räkningenligt bestommelsema i artikel 52 och 55.1. 2.De återbetolningar som avses i punkt 1skall, efter styrkande av de verkliga kostnadema, faststollas och genomförasenligt de regler som har faststollts i den förordning som avses i artikel 98. 3.Två eller fler medlemsstoter, ellerdessa stoters behöriga myndigheter, kan komma överens om andra återbetolningsmetodereller avsto från återbetolning mellan institutioner under dem. .Sammanläggningav försäkrings- eller bosättningsperioder i en medlemsstot, vars lagstiftning kräver att försäkrings-eller bosättningsperioder har fullgjorts för att någon skall få, bibehållaeller återfå rätt till dödsfallsersättningar, skall i den utsträckning sombehövs beakto försäkrings- eller bosättningsperioder som har fullgjorts enligten annan medlemsstots lagstiftning som om de hade fullgjorts enligt denlagstiftning som denna institution tillämpar. Rätttill ersättning nir dödsfallet intriflår i dier den förmänsberättigade irbosatt i en annan medlemsstat in den behöriga staten 1.När en anstolld, en egenföretogare, enpensionär eller en pensionssökande, eller en familjemedlem till en sådanperson, avlider inom en annan medlemsstots territorium än den behöriga stotensskall dödsfallet anses ha inträffat inom den behöriga stotens territorium. 2.Den behöriga institutionen är skyldigatt utge dödsfallsersättning enligt den lagstiftning som institutionentillämpar, även om den förmänsberättigade är bosatt inom en annan medlemsstotsterritorium än den behöriga stotens. 3.Bestämmelsema i punkt 1 och 2 gälleräven om dödsfallet har inträffat på grund av ett olycksfall i arbetet eller enarbetssjukdom. Utgivandeav fönnåner lör en pensionir som avlider under bosittning i en annanmedlransstat in den dir den institution finns, som svarade för utgivande avvårdförmåner Omen pensionär, som hade rätt till pension enligt lagstiftningen i en eller fleramedlemsstoter, avlider under bosättning inom en annan medlemsstots territoriumän det, vars institution svarade för att utge vårdförmåner till honom enligtbestänunelserna i artikel 28, skall de dödsfallsersättningar som utges enligtden lagstiftning som denna institution tillämpar, utges av institutionen pådess egen bekostnad som om pensionären vid dödsfallet hade varit bosatt inomdet territorium där denna institution finns. Bestommelseraa i föregående punkt gäller också enpensionärs familjemedlemmar. Sammanläggningav försäkrings- eller anstillningqierioder 1.Den behöriga institutionen i enmedlemsstot, vars lagstiftning kräver att försäkringsperioder har fiillgjortsför att någon skall få, bibehålla eller återfå rätt till fönnåner, skall i denutsträckning som behövs beakto försäkrings- eller anstollningsperioder som hanhar ftillgjort som anstolld enligt en annan medlemsstots lagstiftning som om devore försäkringsperioder som har fiillgjorts enligt den lagstiftning som dennainstitution tillämpar, dock under fömtsättning att anstollningsperiodema skulleha ansetts som försäkringsperioder om de hade fiillgjorts enligt dennalagstiftning. 2.Den behöriga institutionen i enmedlemsstot, vars lagstiftning kräver att anställningsperioder har fullgjortsför att någon skall få, bibehålla eller återfå rätt till förmåner, skall i denutsträckning som behövs beakto försäkrings- eller anstollningsperioder som hanhar fullgjort som anställd enligt en annan medlemsstots lagstiftning som om devore anstollningsperioder som har fiillgjorts enligt den lagstiftning som dennainstitution tillämpar. 3.Utom i fall som avses i artikel 71.1 aii och b ii, skall bestämmelseraa i punkt 1 och 2 gälla under villkor attpersonen senast har fullgjort i fall som avses i punkt 1,försäkringsperioder Prop. i fall som avses i punkt 2,anställningsperioder Bilaga 4.1 enligt bestommelseraa i den lagstiftningenligt vilken ansökan om förmåner görs. 4.Om längden av den period under vilken förmåner kan utges är beroende avförsäkrings- eller anstollningsperioderaas längd, gäller i förekommande fallbestommelseraa i punkt 1 och 2. 1.Den behöriga institutionen i enmedlemsstot, vars lagstiftning föreskriver att beräkningen av förmåner skallgrundas på den tidigare lönens storlek, skall uteslutande beakto den lön sompersonen hade vid sin senaste anstollning inom denna stots territorium. Om denanstollningen varade än , skall dock förmåneraa gmndaspå normallönen på den arbetslösa personens bosättnings- eller vistelseort viden anstollning som motsvarar eller liknar hans senaste anstollning inom enannan medlemsstots territorium. 2.Den behöriga institutionen i enmedlemsstot vars lagstiftning föreskriver att förmåneraas storlek varierar medantolet familjemedlemmar, skall också beakto personens familjemedlemmar bosattoinom en annan medlemsstots territorium som om de vore bosatto inom den behörigastotens territorium. Denna bestommelse gäller dock inte om en annan person harrätt till arbetslöshetsförmåner i familjemedlemmamas bosättningsland och omfamiljemedlenunama beaktas vid beräkningen av dessa förmåner. Aibetslösapersmer som beger sig till en annan medlemsstat än den Villkoroch begränsningar i ritten att behålla förminer 1.En anställd eller egenföretagare, som är helt arbetslös och uppfyllervillkoren för rätt till förmåner enligt en medlemsstats lagstiftning och sombeger sig till en eller flera andra medlemsstater för att söka arbete där,skall behålla rätten till sådana förmåner enligt följande villkor och medföljande begränsningar: a) Före avfärden skall han ha varit registrerad somarbetssökande och ha varit tillgänglig för den behöriga statensarbetsförmedling i åtminstone efter det att han blev arbetslös. Debehöriga förmedlingaraa eller institutioneraa kan dock ge tillstånd till atthan reser innan har gått ut. b) Han skall registrera sig som arbetssökande hosarbetsförmedlingen Prop. 1991/92:170 i varje medlemsstot som han reser till och underkasto sig den Bilaga 4.1 kontroll som finns där. Detto villkor skall anses uppfyllt för perio den före registreringen, om personen har registrerat sig inom sju dagarfrån den dag då han inte längre var tillgänglig för arbetsförmedlingen i denstot som han har lämnat. I undantogsfall kan förlängas av debehöriga förmedlingaraa eller institutioneraa. c) Rätten till förmåner skall bibehållas av från och med den dag då personen upphörde att vara tillgänglig för arbetsförmedlingen i den stot som han har lämnat, under fömtsättning att den totola förmånsperioden inte överstiger den förmånsperiod som han hade rätt till enligt denna stots lagstift ning. För säsongsarbetore skall dessutom begränsas till den tid som återstor fill slutet av den säsong för vilken han har anstollts. 2.Om personen återvänder till denbehöriga stoten före utgången av den period under vilken han har rätt tillförmåner enligt bestommelsema i punkt 1 c, skall han fortsätto att ha rätt tillförmåner enligt denna stots lagstiftning. Han skall förlora all rätt tillfönnåner enligt den behöriga statens lagstiftning, om han inte återvänder ditföre utgången av . I undantagsfall kan denna tidsgräns utsträckas av debehöriga förmedlingaraa eller institutioneraa. 3.Bestonmielseraa i punkt 1 kan åberopasendast en gång mellan två anstollningsperioder. 4.Om den behöriga stoten är Belgienskall en arbetslös person, som återvänder dit efter utgången av dentremånadersperiod som anges i punkt 1 c, inte där få rätt till fönnåner på nyttfönän han har varit anstolld där . Utgivandeav förmåner och återbetalning fall som avses i artikel 69.1 skall fönnåner utges av institu tionen i varje stot till vilken en arbetslös person beger sig för att söka arbete. Den behöriga institutionen i den medlemsstot, varslagstiftning den anstollde eller egenföretogaren omfattodes av under densenaste arbetsperioden, skall vara skyldig att återbetola beloppet för sådanafönnåner. 2.De återbetolningar som avses i punkt 1skall, efter styrkande av de verkliga kostnaderaa eller i form avschablonbelopp, faststollas och genomföras enligt de regler som har faststolltsi den tillämpningsförordning som avses i artikel 98. 3.Två eller fler medlemsstoter ellerdessa stoters behöriga myndigheter kan komma överens om andra betolnings-eller återbetolningsmetoder eller avsto från återbetolning mellan understolldainstitutioner. Bilaga 4.1 Aibetslösa personer som under sinsenaste «irf5l1nmg var bosatto i en annan medlemsstat in den behöriga staten Enarbetslös person som var anställd och som under sin senaste anställning var bosatt inom en annan medlemsstots territorium än den behöriga stotens skall fä förmåner enligt följande bestommelser: a) i) En gränsarbetore som är delvis eller arbetslös i det företogsom sysselsätter honom skall fl fönnåner enligt bestommelsema i den behörigastotens lagsfiftning som om han vore bosatt inom denna stots territorium. Dessaförmåner skall utges av den behöriga institutionen, ii) En gränsarbetore som ärhelt arbetslös skall få förmåner enligt lagstiftningen i den medlemsstot inomvars territorium han är bosatt som om han hade omfattots av denna lagstiftningdå han senast var anstolld. Dessa förmåner skall utges av institutionen påbosättningsorten på dess bekostnad. b) i) En anstolld sominte är gränsarbetore och som blir delvis, periodviseller helt arbetslös och som förblir tillgänglig för sin arbetsgivare ellerarbetsförmedlingen inom den behöriga stotens territorium skall få förmånerenligt bestommelseraa i denna stots lagstiftning som om han vore bosatt inomdess territorium. Dessa förmåner skall utges av den behöriga institutionen,ii) En anstolld som inte är gränsarbetore och som blir helt arbetslös och somanmäler sig som arbetssökande hos arbetsförmedlingen inom den medlemsstotsterritorium inom vilket han är bosatt eller som återvänder till dettoterritorium skall få förmåner enligt denna stots lagstiftning som om hansenast hade varit anstolld där. Institutionen på bosättningsorten skall på egenbekostnad utge dessa fönnåner. Om personen har fått rätt till fönnåner påbekostnad av den behöriga institutionen i den medlemsstot, vars lagstiftninghan senast har omfattots av, skall han dock fä förmåner enligt bestommelseraa iartikel 69. Förmåner enligt lagstiftningen i den stat där han är bosatt skallinnehållas under varje period under vilken den arbetslöse enligt bestämmelseraai artikel 69 kan ansöka om förmåner enligt den lagstiftning som han senast haromfattats av.