prop · GF0329 · 1991-12-31 00:00:00 — Huvuddelen innehåller de formella och institutionella reglernaliksom materiella konkurrensregler och regler om statsstöd m.m. I bilaganförtecknas de av EEGs rättsakter på området som förbundit sig attfölja. Dessa rör inte enbart luftfartspolitiska frågor. Även konkurrensregleroch regler som inte i första hand berör luftfarten men som ändå har betydelseför denna har tagits med. I protokoll nr 1 förtecknas s.k. pipe-line acquis ochannan lagstiftning på EEG-sidan som kan förväntas inom de närmaste åren.Protokoll nr 2 innehåller uttalanden om tolkningen av vissa bestämmelser irättsakterna och protokoll nr 3 en avsiktsförklaring om anslutning till det nyaflygledningssystemet Eurocontrol. Av den första meningen framgår att syftet med avtalet äratt skapa samma regler inom hela det geografiska område som utgörs av ,och EEG. Avtalet gäller alltså även mellan och däremot intemellan de olika EEG-ländcrna. Det anges uttryckligen att EEG behäller sin kompetenspä konkurrensområdet, se också art. 1:1. Enligt sista meningen skall avtalet inte föregripautgången av EES-för-handlingarna. Det upphör att gälla senast när ett EES-avtalträder i kraft, se art. 19:3. Första stycket motsvarar i huvudsak preambelns förstamening. Andra stycket hänvisar till de bestämmelser i bilagan somgäller . Nya rättsakter införlivas med avtalet i enlighet medden procedur som föreskriv.s i art. 12 (den blandade kommittén). De blir alltsåinte automatiskt gällande. Tolkningen av rättsakterna skall stå i överensstämmelsemed den som görs av och kommissionen. För det ändamålet fårSverige och del av nya prejudikat, som på begäran av en part kandiskuteras i den blandade kommittén. De tolkningar som redan finns när avtaletundertecknas anses utgöra en integrerad åsl av acquin. Dessa är /Norgedärför bundna av utan särskild bestämmelse. Tredje stycket innehåller en allmän förpliktelse tilllojalitet mellan avtalsparterna när det gäller att uppfylla avtalet. Artikeln har att göra med luftfartens s.k. friheter, vilkagrundas pä om internationell civil luftfart. Tredje ochfjärde friheterna är rätten att med passagerare, frakt och post flyga fränflygföretagets registreringsland till ett annat land resp. att flyga tillbakadärifrån. Femte friheten är rätten att flyga mellan tvä andra länder änregistreringslandet. SAS är ett konsortium bildat av tre nationella bolag somprimärt innehar flygrättigheterna. Dessa har överlåtits pä SAS, som flyger medmaskiner tillhöriga eller leasade av alla tre bolagen oavsett vilken linje detgäller. Genom art. 2, som har sin motsvarighet i andra överenskommelser päluftfartssektorn, klargörs att denna konstruktion accepteras även i dettasammanhang.Ett flygplan registrerat hos norska DNL kan alltså flyga mellanStockholm och Bry.ssel utan att det är fråga om en femte frihetsrättighet. Artiklarna 4-6 är generellt utformade. Detsamma gällernågra av de i bila gan förtecknade rättsakterna, som inom EEG är tillämpliga även pä annat än luftfartsförhällanden. Som exempel kan nämnas nr 16 om sällskapsresor och nr 17 om kontroll av företagskoneentrationer. I artikeln klargörs att i sädana fall avtalsbestämmelsen resp. rällsakten endast gäller pä luftfartsom- 13 rådet eller, enligt vad som framgär av bilagan, områdensom har samband Prop. 1991/92:29 därmed. Dessa artiklar, som innehåller regler om konkurrens ochstatsstöd, motsvarar med smärre jämkningar artiklarna 85, 86 och 92 iRomfördraget. Sålunda ersätts "medlemsstaterna" med "deavtalsslutande parterna". Det kan i sammanhanget anmärkas att art. 92anses omfatta inte bara statligt stöd utan även stöd via andra offentligaorgan, t.ex. kommuner. Detsamma gäller dä även art. 6. Bestämmelsen i art. 92:3d) i om hur gruppundantag beslutas har inte någon motsvarighet iart. Om gruppundantag enligt art. 4:3 beslutas, kan de införlivas medavtalet enligt art. 12. Beslut om undantag i enskilda fall enligt art. 4:3behandlas i anslutning till art. 11. Artikeln, som handlar om tillämpningen av art. 6, reglerarmotsvarande frågor som art. 93 i men på ett delvis annat sättsåvitt gäller och . I första stycket slås sålunda fast att och ifråga om offentliga stödåtgärder skall följa bestämmelserna i andra - sjättestyckena medan skall tillämpas inom EEG. och Norgeerkänner kommissionens utredningskompetens på området såvitt gäller offentligastödåtgärder, däremot inte kommissionens rätt att fatta beslut med bindandeverkan för och . Detta har nödvändiggjort vissa ändringar i förhällandetill art. 93. Andra stycket moLsvarar art. 93:1. Praktiskt medförbestämmelserna en skyldighet för och att upplysa om de stöd .somfinns vid avtalets ikraftträdande, förändringar i dessa och nytillkommandeåtgärder. Tredje stycket motsvarar art. 93:2 första stycket, ömkommissionen finner att ett stöd inte är förenlig med avtalet eller att detmissbrukas, skall kommissionen anmäla detta för resp. och begäraatt åtgärden upphör . Den tid en stat fär på sig varierar, menbrukar i praxis vara från nägon månad . I allmänhet har dä fräganredan diskuterats informellt med kommissionen. Staten har också formellt fåtttillfälle att yttra sig. Fjärde och femte styckena anvisar hur staten skall göraframför allt om den inte godtar kommissionens bedömning. Staten skall i detfallet meddela de båda andra avtalsparterna detta, varefter saken inom 21 dagarhänskjuts till den blandade kommittén. Denna skall sammanträda dagarefter hänskjiitandct. 1 fråga om det fort:5atta förfarandet gäller bl.a. art.14:5, vilket innebär att den blandade kommittén måste fatta beslut inom sexmånader. Annars upphör avtalet att gälla. Alla beslut av den blandadekommittén förutsätter enighet, art. 13:1. Sjätte stycket överensstämmer i sak med art. 93:3 iRomfördraget. Den innebär bl.a. att planerade stödåtgärder inte fär sättas iverket förrän kom-rnissionen har uttalat sig om åtgärdens tillåtlighet. Art. 8 Prop. Utredning av brott mot Romfördragetskonkurrensbestäinmelser företas av kommissionen på eget initiativ eller efteranmälan av en stat eller någon enskild. För sin utredning behöver kommissionenupplysningar frän både stater och företag och möjlighet att skaffa inupplysningar frän företag tvångsvis genom vitesföreläggande eller husrannsakanom de inte lämnas frivilligt. Bestämmelser härom finns i rättsakterna nr 4, 5,12 och 17. Avtalsregleringen innebär att och erkännerkommissionens utredningskompetens på konkurrensområdet. Kommissionens kompetensär i en del fall exklusiv. Om kommissionen beslutar att granska om ett visstförfarande innebär konkurrensbegränsning, är de nationella myndigheternaförhindrade att utreda sainma sak. Beträffande företagsfusioner av gemenskapsdimensionär enbart kommissionen behörig att utreda. När kommissionen inte har dennaexklusiva kompetens, är svenska och norska konkurrensmyndigheter oförhindradeatt pä vanligt sätt utreda brott mot avtalets konkurrensregler. Regleringen innebär inte att och erkännerkommissionens kompetens att fatta beslut med bindande verkan för svenska resp.norska rättssubjekt. Sådana beslut blir inte automatiskt gällande i Sverigeeller , se vidare i anslutning till art. 9. Angående beslut omicke-ingripande-besked (negativattest) och undantag i enskilda fall, se vidart. Enligt första stycket i förevarande art. 8 skall Sverigeoch se till att kommissionen får de upplysningar den har rätt till enligtbestämmelserna i de nämnda rättsakterna. Förpliktelsen är folkrättslig ochinnebär inget annat åtagande än att resp. skall se till atttvångsmedel vid behov står till buds. I andra stycket preciseras resp. åtagandeför den situationen att företagen enligt de i avtalet ingående riiltsaktcrnahar direkt upplysningsskyldighet gentemot kommissionen. Man kan utgå från attföretagen i allmänhet lämnar upplysningarna frivilligt. Om tvångsmedel behöveranvändas, skall de genomföras av nationella myndigheter och enligt nationelllag. Kommissionen har rätt att delta i en husrannsakan. Den nationella myndighetenoch kommissionen fär komma överens om en lämplig dag. Det har förutsatts attdagen skall kunna hällas hemlig för företaget sä att man förebygger atthandlingar undanskaffas. Artikelns första stycke ålägger och att setill att avtalets bestämmelser om konkurrens och offentligt stöd tillämpas ochverkställs med samma effekt som inom EEG. Det är och sak attbestämma hur detta skall gå till sä länge effekten blir densamma. När det gäller regler om offentligt stöd finns, som redannämnts, särskilda tillämpningsregler i avtalels art. 7. Motsvarande föreskrifter saknas för kon kurrensreglerna. När det gäller tillämpningen av dessa erkänner, såsom re dovisats vid art. 8, och kommissionens utredningskompetens. Att kommissionen har denna kompetens kan inte anses innebära att myndig hetsutövning har överlåtits till kommissionen. För del förutsätts att .. _ kommissionens beslut, vare sig det gäller användningen avtvångsmedel un- Prop. 1991/92:29 der utredningen eller vid verkställighet avdess slutliga beslut, prövas av domstol eller annan myndighet och omvandlastill ett nationellt beslut som kan verkställas enligt svenska regler. ålagt böter eller viten, skall dessa bestämmas i svenskt mynt menbeloppet måste nära ansluta till vad som tillämpas inom EEG. Den nationellamyndigheten och regeringen kan vid sin prövning komma fram till attkommissionens beslut inte skall godtas, varvid frågan förs till den blandadekommittén, se vidare art. 11. De rättigheter som härrör från avtalet skall enligt andrastycket kunna göras gällande inför nationell domstol. Detta överensstämmer medvad som gäller inom EEG. Som jag nämnde inledningsvis har fråga uppkommit omändring av det prelimiärt överenskomna avtalet. Den ändringen berör främst art.9. Vad saken gäller är hur den situationen skall lösas att det uppstår oenighetmellan parterna om avtalets rätta tillämpning eller genomförande i Sverigeeller . I den preliminärt överenskomna texten finns inte nägon bestämmelseom detta. Förhandlingsdelegationerna är emellertid ense om att en sädan frågabör hänskjutas till den blandade kommittén och att detla bör framgå av avtalet. Delegationerna är vidare överens om att frägan börregleras pä det sättet att i förevarande art. 9 en ny punkt 2 tillfogas medföljande lydelse i svensk översättning: Om de avtalsslutande parterna är oense i frågan ornartiklama 4, 5 eller 6 eller de andr-a bestämmelser som anges i punkt 1tillämpas eller genomförs på I-ätt sätt i eller , skall ärendetför-eluggas den blandade kommitté som behandlas i ariikel 13 och som skallsammanträda fr-un den dag då ärendet för-elagis den. Nuvarande punkt 2 blir i stället punkt 3. 9 till i uppräkningen i 13.7 och art. 9.2 i uppräkningen i art. 14.5. Som jag oeksä nämnde inledningsvis är det möjligt att ettgodkännande av denna ändring för EEGs del ännu inte föreligger när avtaletbehandlas av . Delta innebär att godkännande av avtalet börinhämtas såväl i fråga om den ursprungliga lydelsen som i fråga om den berördaändringen Artikeln ger uttryck för principen att svenska resp.norska domstolar och andra myndigheter inte får pröva giltigheten av ett beslutsom fattats av nägon av EEGs institutioner, dvs. främst kommissionen.Prövningen av den frägan fär göras endast av . Ett beslut kanförklaras ogiltigt pä grund av institutionens bristande behörighet eller pägrund av att väsentliga processuella föreskrifter åsidosatts, att beslutetstrider mot eller någon annan regel rörande fcirdragetstillämpning eller att det är fråga om maktmissbruk eller illojal maktanvändningfrän institutionens sida, se vidare art. 173 i Ronifördraget. I den mån ett beslut av kommissionen riktar sig till ettsvenskt eller norskt rättssubjekt har dessa rätt att föra talan i EG-domstolenunder samma förut- Prop. 1991/92:29 sättningar som gäller för rättssubjektinom gemenskapen. Även om kommissionens beslut inte gäller iSverige (se vid art. 9) kan ju dessa ha intresse av att beslutets giltighetinom gemenskapen blir prövad av . Avtalet bygger, som tidigare nämnts, på alt kommissionensbehörighet att genomföra utredningar erkänns. Kommissionens beslut grundade påsädana utredningar gäller dock inte i eller utan måste prövas avsvenska resp. norska myndigheter. Den prövningen kan mynna ut i antingen ettaccepterande av kommissionens beslut eller ett konstaterande av att beslutetinte kan godtas. I sistnämnda fall blir följden att saken skall hänskjutas tillden blandade kommittén. Art. 11 innehåller bestämmelser om detta. De beslut somavses där är endast sädana som innehåller en begäran att eller Norgeskall vidta nägon åtgärd. I botten kan emellertid ligga ett beslut som riktarsig direkt till ett företag. I sädana fall blir bestämmelserna aktuella omföretaget inte frivilligt uppfyller kommissionsbeslutet. Kommissionen kan däbegära verkställighet av beslutet. Om beslutet rör konkurrensfrågor, t.ex.brott mot art. 4 i avtalet, otillåtna avtalsvillkor e.d. bör saken prövas av iförsta hand () eller konsumentombudsmannen (Kö).Anser nägon av dessa att beslutet är uppenbart orikligt, bör han anmäla sakenför regeringen som hänskjuter frägan till den blandade kommittén. I annat fallbör han föra talan hos . Godtas beslutet av domstolen,verkställs det på samma sätt som vanliga eivilrättsliga domar. Gör domstolen enannan bedömning än NO resp. KO och finner att beslutet inte skall godtas,måste domstolen pä motsvarande sätt anmäla saken till regeringen. Frågan försdå till den blandade kommittén. Kommissionsbeslut i rent luftfartpolitiska frågor torde knappastvålla problem. I allmänhet är det nämligen regeringen som beslutar i sådanafrågor. Det kan också vara aktuellt att luftfartsverket skall företa nägonåtgärd. Av art. 2 i rättsakten nr 4 i bilagan följer attkommissionen kan på ansökan eller eget initiativ meddela beslut om att ettavtal inte strider mot art. 4:1 eller 5 i förevarande avtal, s.k.negativattest. Kommissionen kan också enligt art. 4:3 i luftfarlsavtalet bl.a.i särskilda fall besluta om undantag frän till-lämpningen av 4:1. Särskilt sistnämndabeslut kan tänkas påverka rättigheter för enskilda i , öm någon väckertalan vid en svensk domstol enligt art. 9:2 under påstående att ett visst avtaleller förfarande strider mot art. 4 eller därpå grundad lagstiftning, kankommissionsbeslut av nyssnämnda slag tänkas få betydelse i rättegången. Det kandärför ifrågasättas om inte besluten innebär att förvaltningsuppgift sominnefattar myndighetsutövning överläts pä kommissionen. Frågan torde ha störreteoretisk än praktisk betydelse. Förevarande art. 11 jämförd med art. 9:2 ger utrymme föratt kommissionens beslut omprövas av svenska domstolar och andra myndigheterpå det sätt som redogjorts för. Trots att kommissionen är ensambehörig att 2 1991/92. meddelabeslut om negaiivattest eller undantag i enskilda fall följer av avta- Prop.1991/92:29 let att sådana beslut likväl skall kunna prövas h;ir för att fäverkan i . Om den svenska domstol där beslutet åberopas fär pröva vilkenverkan beslutet skall anses ha i den svenska rättegängen, torde beslutet varaatt jämställa med andra omständigheter som åberopas av svarandesidan och somvärderas av domstolen. Med det synsättet är det inte fråga om överlåtelse avniyndighet. Skulle den svenska domstolen inte godta kominissionens beslut,måste frägan hänskjutas till den blandade kommittén genom analog tillämpningav art. 11:2. Svenska rättssubjekt har emellertid ett starkt intresse avatt kunna förlita sig på att ett beslut om undantag som kommissionen harmeddelat gäller inte bara inom EEG utan iiven i . Mot den bakgrunden kanifrågasättas om inte kommissionens beslut bör gälla direkt i utan någonmellan-konimandc prövning. En sädan lc)sning kräver cn särskild regel i svensklag om alt niimnda kommissionsbesliit gäller hiir i landet. I så fall blir detaktuellt alt tillämpa reglerna i 10 kap. 5 § tredje stycket regeringsformen(RF). Förslaget lill lagtext är utformat i enlighet med den sist skisseradelösningen. Avtalet förutsiills komma att utvecklas successivt genomändring av de i avtalet ingående rättsakterna eller genom att dessa ersättseller nya tillkommer. Bestämmelsen i första stycket tar sikte pä detta och geravtalsparterna rätt alt ensidigt ändra sin lagstiftning pä ett område som täcksav avtalet. Denna rätt tillkommer alla tre avtalsparterna, men torde bliaktuell endast såvitt gäller EEG. En ändring får inle vara diskriminerande utan skall gällalika för alla. Dessutom skall en part som vill genomföra en ändring i förväginformera de andra avtalsparterna via den blandade kommittén och vid behovsamräda i frågan. Detta framgär av hiinvisningcn till art. 13:2. Enligt andra stycket skall en part så snart denne harantagit en ändring och senast informera de andraavtalsparterna via den blandade kommittén. Kommittén skall sammanträda senast14 dagar därefter och diskutera ändringens inverkan pä avtalet. Enligt tredje stycket kan kommittén antingen besluta omändring av avtalet eller att iindringen är av den karaktären att den intestrider mot avtalet. Den kan också besluta om någon ;\nnan åtgärd i syfte attsäkerställa avtalets fortsatta tillämpning. Är parterna överens om att den nya lagstiftningen skal!införlivas med avtalet, beslutas om detta. Beslutet följer proceduren i art.14, vilket bl.a. innebär att beslutet skall publiceras i ,dvs. EGs officiella tidning. Avtalsparterna har högst pä sig attgenomföra ändringen nationellt, vilken tid kan behöva utnyttjas om det gälleren fråga vari beslut skall fattas av . Om parterna inte blir eniga och alltså inte kan fattanågot beslut, gäller art. 14:5 och 6. Det innebär att avtalet upphör att gälla. Art. 13 Prop. Artikeln innehåller närmare bestiimmelser om den blandadekommittén. Kommittén är ansvarig för administrationen av avtalet och för attdet tillämpas på rätt sätt. Alla beslut av kommittén kräver enighet. ,och EEG har var sin representant (röst) i kommittén. Ordförandeskapetcirkulerar mellan avtalsparterna. Kommittén fastställer .själv sinaprocedurregler, vilket skall ske dagar efter det att avtalet trätt ikraft. Den skall sammanträda minst cn gång och dessemellan på begäranav en part. Den skall även sammanträda när en fråga har hänskjutits dit enligtsärskilda bestämmelser i avtalet. Ett beslut av den blandade kommittén binder staternafolkrättsligt (14:1). Dessa mäste se till att beslutet genomförs. Öm nägon partanser att en annan part inte har genomfört beslutet pä riitt sätt, kan partenbegära att den frågan tas upp i kommittén, öm den tvisten inte kan lösas , upphör avtalet att gälla (14:2). Beslut av kommittén skall publiceras i Official Journal.Det kan vara lämpligt att besluten, åtminstone vissa av dem, dessutompubliceras i någon nationell eller internationell publikation i ochNorge med inriktning pä luftfartskretsen. Om genomförandet av beslutet krävergodkännande av , regeringen eller nägon annan myndighet skall dettagivetvis inhämtas (14:3). Parterna har som tidigare nämnts på sigför detta (14:4). Om kommittén inte lyckas nä enighet om ett beslut somhänskjutits dit enligt artiklarna 1:2 (tolkningsfrågor), 7:5 (offentligt stöd),11:2 (beslut som kommissionen meddelat med stöd av de i avtalet ingåenderättsakterna) och 12:3 (ny lagstiftning) upphör avtalet att gälla (14:5). I art. 14:6 finns en särskild bestämmelse om hur tiden förhänskjutande skall räknas när ny lagstiftning tillkommit i tiden mellanundertecknandet av avtalet och dess ikraftträdande. Bestämmelserna i dessa artiklar innebär att avtalsparternaskall i den blandade kommittén samråda med varandra i luftfartsfrägor dels närdessa behandlas i internationella organisationer, dels när de rör förhällandettill tredje land. Såvitt gäller internationella organisationer kan frägan gällagemensamt uppträdande i organisationen. Även när det gäller avtal med tredjeland kan det vara av värde med konsultationer, inte minst för att få stöd frånEEG. Bestämmelserna innebär även en skyldighet för parterna att hälla varandraunderrättade om luftfartspolitiska frågor av gemensamt intresse som kanuppkomma. Bestämmelserna motsvarar vad som redan gäller mellan EEGsmedlemsländer. Art. 19 och 20 Avtalet gäller för obestämd tid med en ettåriguppsägningstid. av en av parterna, upphör det att gälla även mellan deandra. också att gälla när ett träder i kraft oavsettom detta avtal omfat- Prop. 1991/92:29 tar luftfartssektorn eller inte(arl. Avtalet skall omförhandlas pä begäran av cn part. Detskall under alla händelser omförhandlas när det varit i kraft ett är (art. 20). Artikeln anger det i och för sig sjiilvklara att deninterna lagstiftningen mäste ha anpassats vid avtalets ikraftträdande. och har bilaterala luflfartsavtal med deflesta av EGs medlemsländer. Det nu aktuella avtalet tar över bestämmelserna ide bilaterala avtalen i den män de reglerar samma sak. De bilaterala avtaleninnehåller i allmänhet också bestämmelser om tullfrihet, valutor, agenter m.m.som inle regleras i avtalet med och i den delen gäller de bilateralaavtalen fortfarande. Upphör luftfartsavtalet att giilla, kommer de bilateralaavtalen att träda i full tillämpning igen. Art. 23 och 24 Artiklarna innehåller bestämmelser om ratifikation m.m.Avtalet förutsätter riksdagsgodkännade. I bilagan förtecknas 20 olika riillsakter som ingår iavtalet. Generellt gäller enligl en uttrycklig föreskrift i bilagans inledningatt beteckningarna "mcd-Icinsslal" och "gemenskapen" somförekommer i dessa rättsakter skall för de ändamål som avses med avtalet ansesinnefatta och . Vissa av bestämmelserna i rättsakterna har betydelseendast för EEG internt. Den tekniken har därför använts att det under varjerättsakt anges vilka bestämmelser i den som ingår i avtalet. Vidare anges undervarje rättsakt där det ;ir aktuellt att hänvisningar till artiklar iRomfördraget i stället avser motsvarande bestämmelser i avtalet. 90/2343/EEG (marknadstillträde och kapaeitetsdelning) Denna förordning innehåller luftfartspolitiskabestämmelser om marknadstillträde och delning av passagerarkapacitet mellanEEGs medlemsstater, och (avtalsstaterna). Förordningen reglerarinte förhållandet mellan en avtalsstat och dess flygföretag (art. 3:1). Detinncbiir bl.a. att ett svenskt eller norskt företag inte har andra rättigheterän som tilldelas dem av resp. . Har emellertid ett sådant företagi eller fått rätt att flyga på en viss linje till en annan stat,har företaget i allmänhet gentemot den staten rätt att kräva att tillståndtill trafiken beviljas, se art. 5. Ett flygföretag som är EG-lufttrafikföretag (Community airearrier) enligt 20 definitionen i art. 2 e) har rält att utföra tredje ochfjärde frihetstrafik mellan flygplatser i avtalsstatcrna (art. 4). Tredje friheten ärrätt för ett företag som Prop. 1991/92:29 är registrerat i ett land attflyga frän detta land till ett annat land och där sätta av passagerare ochgods. Fjärde friheten är rätten att flyga hem med passagerare och gods. Om registreringsstaten har gett ett flygföretag rätt tilltredje och fjärde frihetstrafik skall den andra staten också medge trafiken.Registreringsstaten ä sin sida fär inte vägra ett flygföretag frän den andrastaten att flyga på samma linje. Undantag kan dock gälla för linjer med enårskapacitet av högst 30 000 säten som inte är tillräckligt lönsamma menviktiga från regionalpolitisk .synpunkt och för linjer mellan regionalaflygplatser som trafikeras med flygplan med högst 80 säten. Öm emellertid ettflygföretag i den andra staten oeksä vill flyga med högst 80 säten, färtillstånd inte vägras (art. Avtalsstatcrna skall också acceptera att en annanavtalsstat utpekar tvä eller flera flygföretag att utföra trafik mellan denstaten och en annan avtalsstat (multiple désignation). De skall också, fränden , acceptera att registreringsstaten utpekar tvä eller fleraflygföretag pä samma linje, om passagerarantalet på den linjen översteg 100 000under är 1991 eller om det dä var mer än 600 returflygningar pä linjen (art.6). Ett flygföretag har vidare rätt att, på vissa villkor,ulföra femte frihetstrafik, dvs. alt flyga passagerare och gods mellanflygplatser i andra stater än registreringsstaten.