prop · GF039 · 1991-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1991/92:9 om jakt och viltvård Regeringenföreslår att anta de förslag som tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet . Stammarnaav framför allt älg, dovhjort, kronhjort och rådjur skall anpassas så att detuppnås en bättre balans mellan viltstammarnas storiek och intresset av attminska de skador viltet åstadkommer. Jägare och markägare skall ta ett störreansvar för att balansen uppnås. Information och utbildning i jakt- ochviltvårdsfrågor skall ges till markägare och jägare. Det lokala samrådet ijakt- och viltvårdsfrågor skall intensifieras. Storaoch stabila älgjaktsområden skall kunna registreras som älgskötsel-områden.Jakträttshavarna får själva avgöra avskjutningens storlek inom dessa områden. Jakttidernaför älg, dovhjort, kronhjort och rådjur förlängs. Möjlighetenalt erhålla ersättning för skada av älg, dovhjort och kronhjort påjordbruksgrödor och trädgårdsodlingar upphör . Propositionens lagförslag Prop. Lag om ändring i jaktlagen (1987:259) Härigenomföreskrivs att 23, 33 och 54 §§ jaktlagen (1987:259) skall ha följande lydelse. 23§ Under de tider som regeringen föreskriver får 1. densom bor på en gård eller 1. den som bor på en gård eller har en trädgård men saknar jakträtt har en trädgård men saknar jakträtt där döda eller fånga och behålla föl- där döda eller fånga och behålla föl jande djur som kommer in på går- jande djur som kommer in på går den eller i trädgården: vildsvin, den eller i trädgården: vildsvin, räv, grävling, iller, mink, , räv, mårdhund, grävling, mård, il- vessla, ekorre, vildkanin, mullvad, ler, mink, , vessla, ekorre, sorkar, lämlar, råttor, skogsmöss, vildkanin, mullvad, sorkar, lämlar, husmus, duvhök, sparvhök, kråka, råttor, skogsmöss, husmus, duv- råka, kaja, skata, björktrast (snö- hök, sparvhök, kråka, råka, kaja, skata), gråsparv eller pilfmk, skata, björktrast (snöskata), grå sparv eller pilfmk, 2.den som har en handelsträdgård,anläggning för yrkesmässig fruktodling eller plantskola men saknar jakträttdär döda hare, om det behövs för att förhindra skador på träd ellerträdplantor; därvid skall djur som dödats tillfalla jakträttshavaren, 3.den som innehar mark men saknarjakträtt där fånga vildkanin och behålla de fångade djuren. Regeringenfår medge att jakt efter björn, varg, järv, lo eller säl bedrivs på annansjaktområde. Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från förstastycket. Jaktefter älg får ske endast efter licens av och inom ett område somlänsstyrelsen har registrerat (licensområde). Detta gäller inte, om jaktenendast avser älgkalv. Ettlicensområde skall vara av sådan storlek och beskaffenhet i övrigt att det ärlämpat för älgjakt. får vägra att registrera ett område somlicensområde eller besluta om avregistrering, om området inte medger en avskjutningav minst ett vuxet djur . Utanhinder av bestämmelserna i andra stycket får ett område registreras somlicensområde med tilldelning av ett valfritt djur om det finnssärskilda skäl för en sådan registrering. Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från första ochtredje styckena. Länsstyrelsensbeslutenligt72oc/i beslut enligt 33 § 33 §§ får överklagas hos statensna- om registrering av licensområde turvårdsverk.Naturvårdsverkets beslut i en överklagad fråga får inte överklagas.Naturvårdsverkets beslut i övrigt med anledning av besvärsärendet fåröverklagas hos kammarrätten genom besvär. Föreskrifterom hur sådana beslut/år överklagas som fattas av en myndighet med stöd av ettbemyndigande enligt denna lag meddelas av regeringen. får överklagas hoskammarrätten.. Beslut enligt 12 § samt övriga beslut enligt 33 §får inteöverklagas. Föreskrifterom överklagande av sådana beslut som fattas av en myndighet med stöd av bemyndigandeenligt denna lag meddelas av regeringen. Dennalag träder i kraft . Äldre bestämmelser tillämpas dock ifråga om beslut som har meddelats före ikraftträdandet. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,R. , , , G. , , , ,, , Proposition om jakt och viltvård 1 Inledning Medstöd av regeringens bemyndigande tillkallade statsrådetLönnqvist en särskild utredare med uppdrag att se över ersättningssystemet förviltskador. Utredningen om ersättning vid vissa skador av vilt, ifortsättningen benämnd viltskadeutredningen, (riksdagsledamoten )avgav betänkandet (SOU 1990:60) Skada av vilt. Betänkandet har remissbehandlats. Till protokollet i detta ärende börfogas dels en sammanfattning av betänkandet som bilaga I, dels det lagförslagsom läggs fram som bilaga 2, dels en förteckning över remissinstanserna och ensammanställning av remissyttrandena som bilaga 3. Regeringenuppdrog åt att i samråd medstatskontoret och övriga berörda myndigheter och organisationer utarbetalämpliga rutiner för länsstyrelsemas registrering av licensområden och beslutom älgtilldelning. överlämnade promemorianFörenklad administration av älgjakten. Promemorian har remissbehandlats. Till protokollet i detta ärende börfogas dels en sammanfattning av promemorians förslag som bilaga 4, dels enförteckning över remissinstanserna och en sammanställning av remissyttrandenasom bilaga 5. Skogsstyrelsenoch beslutade att tillsätta enarbetsgrupp för att närmare belysa och ge svar på vissa frågor rörande älgenoch skogen. Arbetsgruppen, älg/skoggruppen, har i sin slutrapport ochskogen tagit upp skadeproblemen och lämnat förslag till lösningar. Regeringenöveriämnade arbetsgruppens slutrapport till viltskadeutredningen, varförrapporten inte har remissbehandlats separat. Tillprotokollet i detta ärende bör fogas arbetsgruppens förslag till åtgär- Prop. 1991/92:9 der i sammanfattning som bilaga 6. Medstöd av regeringens bemyndigande den tillkallade chefen förmiljödepartementet en särskild utredare för att utreda naturvårdsverketsframtida uppgifter. Utredningen antog namnet Utredningen om naturvårdsverket.Utredningen avgav betänkandet (SOU 1991:32) Naturvårdsverketsuppgifter och organisation. Utredningen föreslår bl.a. att naturvårdsverketscentrala sektoransvar för jaktfrågor förs över till medan verketbehåller sin rätt att besluta i frågor som gäller de stora rovdjuren. Betänkandethar inte remissbehandlats. Till protokollet i detta ärende bör fogasbetänkandets lagförslag såvitt rör jaktlagen (1987:259) som bilaga 7. Regeringenuppdrog åt generaldirektörerna för ochskogsstyrelsen samt åt rikspolischefen att gemensamt utreda formerna för attföra över det övergripande ansvaret för jakt- och viltvårdsfrågor tillskogsstyrelsen samt frågor rörande forskning inom jakt-och viltvårdsområdettill skogs- och jordbrukets forskningsråd. Vidare skall det övervägas i vilkenmån och i vilka former det övergripande ansvaret rörande krav på skjutvapen ochammunition för jakt samt frågor om tillstånd till innehav av jaktvapen börföras över till . Uppdraget skall redovisas senast den 15november 1991. Vidöverläggningar i med företrädare för bl.a.skogsstyrelsen, , länsstyrelser, skogsbruket ochjägarorga-nisationema om den framtida älgjakten och älgadministrationen hardessa kommenterat sina synpunkter på de framlagda förslagen. 2 Gällande bestämmelser m. m. 2.1 Ersättning för skada av vilt på jordbruksgröda ochträdgårdsodling Enligtförordningen (1980:400) om ersättning vid vissa viltskador, m.m. skall för varjeälg, kronhjort och dovhjort som falls betalas en fällavgift som fastställs avlänsstyrelsen. De avgifter som erläggs bildar för varje län en viltskadefond.Ur viltskadefonden lämnas ersättning för skador på jordbruksgrödor ellerträdgårdsodlingar om de förorsakats av älg, kronhjort eller dovhjort.Ersättning kan lämnas till jordbruksföretag med minst 2 ha odlad jord elleryrkesmässiga trädgårdsföretag omfattande minst 200 m under glas eller plasteller minst 2 500 m frilandsareal. En förutsättning för ersättning är att denskadelidande vidtagit åtgärder för att Olikaförebyggande åtgärder är t.ex. begränsning av Prop. 1991/92:9 skadegörandeviltstammar genom jakt, anpassning av grödaval och arealdisposition,uppsättning av stängsel och skrämselåtgärder. Ersättning lämnas för den del avskadan som överstiger en självrisk som beräknas för varje företag. Självriskenutgör 1,av gårdens skördevärde för jordbruksfastigheter, dock lägst 1000kr. För trädgårdsföretag är självrisken . per ha, dock lägst 1000 kr.Värderingen av skadan utförs av gode män som utses av . Kostnadenför värderingen ersätts ur viltskadefonden i de fall ersättning för skadanlämnas. Ersättningen beslutas av . Urviltskadefonden kan även lämna bidrag till förebyggande åtgärdermot viltskador av älg, kronhjort och dovhjort. 2.2 Ersättning för skada av vilt på skog anförde i prop. 1986/87:58 om jaktlag, m.m. att skogsägare bordekunna påräkna bidrag när skogsplanteringar utsatts för så svåra skador av älgatt en omplantering är nödvändig enligt skogsvårdslagstiftningens föreskrifterom skyldighet att anlägga ny skog. En förutsättning för sådant bidrag bordevara att skogsägaren så långt möjligt försökt skydda planteringen från skadorgenom avskjutning av älg. Som huvudregel borde enligt föredraganden gälla attbidrag skall komma i fråga först när skogsägaren skjutit sin tilldelning underden vanliga jakten och dessutom uttömt möjligheterna att genom särskildatillstånd till skyddsjäkt förhindra att planteringen förstörs. Bidraget bordelämnas för skador som inträffat efter . Isamband med utarbetandet av föreskrifter för det nya bidraget framkom att detråder stor osäkerhet i fråga om de årliga skadorna av älg på skog. Det råderockså stor osäkerhet om vilken effekt den nya produktions-anpassade älgjaktenkan få på skogsskadorna. Länens viltskadefonder tillförs omkring 20 milj. kr.årligen genom fällavgifter. För att fällavgifter-na inte skall bli oskäligtbetungande för jägarna beslutade statsmaktema att en försöksverksamhet medbidrag till omplantering av skog som skadats av älg skulle genomföras i någralän. Härigenom skulle nödvändiga kunskaper vinnas om hur stor älgstammen börvara för att skogsskadorna skall hållas på en acceptabel nivå (prop.1987/88:100 bil. 11, JoU 17, rskr. Medstöd av förordningen (1988:406) om försöksverksamhet med bidrag tillomplantering av skog som skadats av älg kunde 1990 bidraglämnas för sådan omplantering i , och . Bidraglämnades av omplanteringskostnaden när skogsplanteringar utsatts för såsvåra skador av älg att omplantering måste ske enligt skogsstyrelsensbestämmelser om skyldighet att anlägga ny skog. Bidrag lämnades endast omskogsägaren skjutit sin ordinarie älgtilldelning och uttömt möjlighetema tillytterligare avskjutning. 2.3 Ersättning för skada av vilt i övriga fall Prop. Enligt17§ förordningen (1980:400) om ersättning vid. vissa viltskador, m. m. får försärskilt fall ersättning lämnas av statsmedel eller ur jaktvårdsfonden om detär uppenbart oskäligt att den skadelidande själv svarar för de kostnader somskadan föranleder. Fråga om ersättning prövas av . Enligtförordningen (1976:430) om ersättning vid vissa skador av rovdjur lämnasersättning om tamdjur skadas eller dödas genom angrepp av bjöm, varg, järv, loeller öm. Fråga om ersättning prövas i de fyra nordligaste länen av länsstyrelsenoch i övrigt av . Älgjaktenbedrivs i huvudsak som licensjakt. Enligt 33 § jaktlagen skall jakten ske påregistrerade licensområden. Områden som tål en avskjutning av minst ett vuxetdjur registreras som A-område. Om det finns särskilda skäl kan ävenområden som inte uppfyller kraven för A-område registreras för tilldelning avett valfritt djur (vuxet djur eller kalv) . Dessa områden kallasB-områden. Inom område som jakt har registrerats somälgjaktsområde med generell tilldelning får älgjakt ske enligt äldrebestämmelser till utgången av . Dessa områden benämns generellområdenoch har en generell årlig tilldelning omfattande ett vuxet djur och en årskalv.En kort jakttid, , gäller för jakten inom B-områden ochgenerellområden. På övriga, icke registrerade marker bedrivs älgjakten som frikalvjakt under en kort jakttid. 3.1 Utgångspunkterna för mina förslag och överväganden Viltskadeutredningentillkallades för att göra en översyn av ersättningssystemet för viltskador.Utgångspunkten för arbetet var att skadoma och ersättningarna tenderat att ökakraftigt, vilket medfört att fallavgifterna har måst höjas. Fällavgiftema kanemellertid inte tillåtas öka så mycket att de blir oskäligt betungande förjägama. Utredningenhar i enlighet med sitt uppdrag föreslagit ett antal åtgärder för att minskaskadorna av vilt. Utredningen har bl. a. föreslagit att viltstammarna skallreduceras lokalt och att både markägare och jägare måste medverka till att detuppnås en balans mellan samhällets målsättning om starka viltstammar å enasidan och närings- och trafikintressenas önskemål om reducering avviltskadorna å den andra. För att nå detta mål föreslår utredningen bl.a. atten målinriktad information och utbildning ges till markägare och jägare underen treårsperiod. I syfte att öka det lokala ansvaret för jakten föreslårutredningen vidare att det skall bli möjligt att registrera områden av vissminimistorlek som älgskötselområden, där jakträttsinnehavarna själva fåravgöra hur många älgar som skall fällas. Utredningen föreslår vidare attmöjligheterna att erhålla ersättning för skada av älg och hjortpå jordbmksgröda och trädgårdsodling skall Prop. 1991/92:9 upphöra. som har lämnat förslag till enförenklad administration av älgjakten. Jaganser det mycket angeläget att de mål som samhället ställt upp förviltvårdspolitiken kan uppfyllas. Samhället har ett ansvar för att vi får enlämplig utveckling av älgstammarna och att närings- och trafikintressena intedrabbas av oacceptabla skador. Det är också viktigt att jägama inte drabbas avoskäliga kostnader för viltskador eller för jaktadministrationen. Viltskadeutredningenoch har lämnat flera förslag för att nå dessa syften. Mångaav de frågor som tagits upp faller inom regeringens kompetensområde. I en delav dessa frågor redovisar jag mina överväganden för kännedom. Minaförslag och överväganden harmonierar med EGs regler om jakt och om skydd förvilda djur. Minaförslag och ställningstaganden innebär sammanfattningsvis följande. Åtgärder måste vidtas för attskapa en bättre balans mellan viltstammarnas storlek och intresset av attminska de skador som viltet åstadkommer. Markägare, jägare ochmyndigheter skall ta ett större ansvar för att balansen uppnås. Det lokala samrådet i jakt- och viltvårdsfrågorskall intensifieras. Riktad utbildning ochinformation i jakt- och viltvårdsfrågor skall ges till markägare och jägare. Viltforskningen skallprioritera forskning om åtgärder för att nå och bibehålla balansen mellanviltstammarnas storlek och ett tillfredsställande skydd för närings- ochtrafikintressena. Stora och stabila älgjaktsområdenskall kunna registreras som älgskötsel-områden av länsstyrelsen.Jakträttshavama skall där själva besluta om avskjutningens storlek. Älgjakten iMalmöhus län skall bedrivas under allmän jakttid utanför A-områdena. Jakttiderna för älg, dovhjort, kronhjort och rådjurförlängs. Jakten efter dovhjort och rådjur skall enbart skeunder allmän jakttid. Jakten efter kronhjort skallske som licensjakt inom särskilda kronhjortsområden och i övrigt som allmänjakt. Detaljregleringen av länsstyrelsernas älgadministrationskall minskas. Ersättningen för skada av älg,dovhjort och kronhjort på jordbruksgrödor och trädgårdsodlingar upphör den 1januari 1995. Något bidrag till omplantering av skog som skadatsav älg införs inte. Fällavgiftema för dovhjort, kronhjort och årskalvav älg avskaffas. 3.2 Målenför jakt- och viltvårdspolitiken Min bedömning:Målen för jakt- och viltvårdspolitiken skall ligga fast. Samhällets målsättningom balans mellan å ena sidan viltstammarnas storlek och å andra sidan ettrimligt skydd för andra intressen har i vissa avseenden inte uppfyllts. Viltskadeutredningensbedömning överensstämmer med min. Remissinstansernadelar viltskadeutredningens bedömning. anser att de omfattandeskador på skog som förekommer utgör ett bevis för att målen i jakt- ochviltvårdspolitiken inte uppfyllts. i anser attstatsmaktemas målsättning måste anges tydligt i lagstiftningen och inte barakomma till uttryck i allmänt hållna uttalanden i förarbetena. Skälenför min bedömning: Statsmakternas målsättning för jakt- och viltvårdspolitikenanges i 4 § jaktlagen. Viltet skall enligt bestämmelsen vårdas i syfte att bl.a. främja en med hänsyn till allmänna och enskilda intressen lämplig utvecklingav viltstammarna. Jakten skall anpassas efter tillgången på vilt. Det ärmarkägaren och jakträttshavaren som svarar för att åtgärdema utförs och attanpassningen sker. Av gmndläggande betydelse för artemas bevarande är attbestånden av varje art omfattar ett så stort individantal att en genetiskvariation inom arten är säkerställd. Då man uppnått att artema förekommer itillräckligt starka stammar blir det frågan om en intresseavvägning, varvidspeciell hänsyn måste tas till riskerna för uppkomsten av skador både inomskogsbraket och jordbraket samt i trafiken. Den nuvarande lagstiftningen ärsåledes uppbyggd på principen att jakt är tillåten om den är försvarlig frånviltvårdssynpunkt. Själva jakten är även i viss utsträckning ett led i viltvården,nämligen när det är möjligt eller ändamålsenligt att genom avskjutning regleraett viltbestånds storlek och sammansättning. Detfinns alltså en stark koppling mellan jakt och viltvård men med en särskildvikt lagd på skydd och vård. En balans skall följaktligen eftersträvas mellanå ena sidan intresset av att ha starka viltstammar och å andra sidan främstnärings- och trafikintressena. Föredragande statsrådet ansåg i prop. 1986/87:58om ny jaktlag, m. m. att vissa arter förekommer i så stora stammar att detkrävs särskilda åtgärder om denna balans skall nås. Så t. ex. har älgstammenstillväxt lett till ett stort antal viltolyckor i trafiken och betydandebetesskador på gröda och skog. I fråga om vården av älgstammen anfördeföredraganden att den skall inriktas mot att bevara en livskraftig älgstam avhög kvalitet. Älgstammens storlek bör genom en lämplig avskjutning anpassastill betestillgången, de areella näringama och trafiksäkerheten, dvs. älgjaktenskall vara produktionsan-passad. Enmöjlighet att komma till rätta med den obalans som råder var enligtföredragande statsrådet att genomföra en ökad avskjutning. Man bör dock inteövervärdera jakten som medel att lösa problemen med övertaliga viltstammar.Jakten är följaktligen inte det enda medlet för att minska en Prop.1991/92:9 för stor viltstam. I fråga om vissa viltarter är det emellertidnödvändigt att både bedriva en intensiv normal jakt och ha möjlighet att vidsidan om den vanliga jakten föranstalta om en avskjutning för att förebyggaviltskador. Detfinns enligt min uppfattning inte anledning att ändra de angivna målen förjakt- och viltvårdspolitiken. Enligt viltskadeutredningen har emellertidsamhällets målsättning om balans mellan å ena sidan viltstammarnas storlek ochå andra sidan markemas förmåga att föda viltet inte uppfyllts i vissa områden.Viltskadoma på skog och jordbraksgrödor har enligt utredningen områdesvis ökatkraftigt . Detta beror särskilt på älgstammens starka utvecklingunder senare år. En rad ekologiska och biologiska faktorer bidrar givetvistill viltstammarnas utveckling. Sedan gjorde sitt uttalande om målenför viltvårdspolitiken har, enligt viltskadeutredningens bedömning, framförallt älgskadoraa på vissa håll snarare tenderat att öka än minska trots en ökadavskjutning. Det krävs därför enligt utredningen en kraftansträngning denärmaste åren för att lokalt få en bättre balans hos framför allt älgstammen. Enligtmin uppfattning skall vi ha en livskraftig och högkvalitativ viltstam iSverige. Stammen får dock inte vara större än att skador av ekonomiskbetydelse för de areella näringama och för trafiken så långt möjligt undviks.Alltför stora bestånd av vilt kan dessutom medföra att sjukdomar sprids. Jagdelar emellertid viltskadeutredningens uppfattning att den eftersträvadebalansen mellan intresset av att ha starka viltstammar och närings- ochtrafikintressena inte alltid har uppnåtts. Med balans menas i detta avseendeinte den biologiska bärförmågan, dvs. markemas förmåga att föda viltet. Denbiologiska bärförmågan ligger i allmänhet avsevärt högre än den bärförmåga somdefinieras med utgångspunkt i viltskadoma. Skillnadema kan enligt Sverigeslantbraksuniversitet röra sig om 2 5 gånger högre biologisk bärförmåga än denbärförmåga som kan tolereras från viltskadesynpunkt. Den viltvård som bedrivsmåste grunda sig på den från viltskadesynpunkt definierade bärförmågan.Bärförmågan varierar givetvis inom olika delar av landet. Enligt minuppfattning har de senaste årens stora älgavskjutning medfört att skogsskadornaminskat. Lokalt förekommer dock fortfarande stora skador. Ett mått på att balansinte råder är utvecklingen av nivån på fällavgifter- na på älg. Avgifterna används huvudsakligen för att ersätta skada av älg, dovhjort och kronhjort på jordbraksgröda och trädgårdsodlingar. Dessa låg fram till /87 i genomsnitt . per fälld älg. /89 hade fällavgiftema stigit till i genomsnitt . tionerna mellan länen är stora. Fällavgiften för älg varierade det året mellan . Variationerna är stora även mellan norra och . I de allra flesta fall används fallavgifterna till ersättningför skador av älg på jordbraksgrödor. I vissa län i är emellertid skadoma av dovhjort och kronhjort betydligt mera kostsamma än älgska dorna. Även om fällavgiftema delvis används till admini stration, tyder ökningen enligt min mening på att den av samhället efter strävade balansen åtminstone lokalt inte har uppnåtts. Varieenskild näring måste tåla att viltet orsakar vissa skador genom Prop.1991/92:9 betning m. m. Tåligheten för de areella näringarnas del är beroendeav de ersättningar som utgår för skador på jordbraksgrödor och trädgårdsodlingar.Detta har emellertid lett till de nämnda höga fallavgifterna. Deareella näringarnas problem med skador av vilt bör i första hand lösas på annatsätt än med ersättningar. Jag anser i likhet med viltskadeutredningen att detär genom en bättre anpassning av viltstammarnas storlek som skadorna på såvälskog som jordbraksgrödor och trädgårdsodlingar skall minskas. I denna processmåste både markägare och jägare medverka. Även myndigheternas beslut kan ledatill att bättre balans i viltstammarna uppnås. En sådan medverkan är denviktigaste föratsättningen. Men då måste både markägare och jägare ges bättremöjlighet än att ta ett större ansvar för att detta mål skall kunna nås.Det motiveras särskilt av de stora lokala variationerna inom landet. Syftetmåste vara att anpassa älgstammen till en nivå som är förenlig med detfastlagda målet för jakt-och viltvårdspolitiken. Denbristande balansen kan ha flera orsaker. Eftersom vrtda djur är en värdefullresurs kan man förvänta sig att jägare och den naturintresserade allmänhetenvill ha talrika bestånd av åtminstone vissa arter. Uppmärksamheten får därförinte ensidigt inriktas på viltets skador på skogen och jordbraksgrödorna. Detär viktigt att också se till fördelarna med en individ- och artrik viltstam.Jakten har en stor och ökande ekonomisk betydelse. Den representerar dessutomett betydande rekreationsvärde som är svan att mäta i pengar.Viltskadeutredningen har inte närmare övervägt förhållandet mellanviltstammarnas natur- och jaktvärden och de skador som viltet orsakar. Dekonflikter som kan finnas mellan intresset av att behålla förhållandevis storaviltstammar och intresset av att upprätthålla en biologisk mångfald i skogenhar inte heller behandlats. Den nya jordbmkspolitiken kommer att medföra attstora arealer jordbraksmark kommer att användas för annatän livsmedelsproduktion. Statligt stöd ges för anläggning av lövskog ochenergiskog eller för anläggning av våtmark på . Det är inte minst frånnaturvårdssynpunkt önskvärt att vissa delar planteras med lövträd.Svårigheterna att etablera lövskog i områden där födotillgången för viltet ärdålig har motiverat stöd även till skyddsstängsel.