prop · GF039 · 1991-12-31 00:00:00 — Sverigeslantbruksuniversitet: Ett förenklat system för hanteringen av in- Prop.1991/92:9 komsterna från jaktvårdsavgiften och fallavgifterna för älg föreslås.Den Bilaga 3 centrala viltskaderegleringsfonden avskaffas och dessfunktion övertas av jaktvårdsfonden. Betänkandet är något oklart på dennapunkt vad gäller de resurser som skall tillföras jaktvårdsfonden med det nyasystemet. SLU utgår från att avsikten är att den av regeringen fastställdadelen av avgiften skall gå till jaktvårdsfonden . När det gäller hurde tillgängliga medlen skall nyttjas både vad gäller jaktvårdsfonden och delänsvisa viltskadefonderna anser SLU att det klart skall framgå av reglemaför fondernas utnyttjande att kunskapsuppbyggnad (forskning och utveckling)skall vara ett av de väsentligaste områdena för nyttjande av de indragnamedlen. Nuvarande skrivning liksom den nya som anges i betänkandet ger i stortsett inte mer än en antydan om att ett sådant nyttjande är möjlig. Det andrastora området för nyttjandet av älgmedlen skall vara till utbildning ochinformation. Som framgått ovan måste detta vara en av grandstenarna i detframtida älgvårdssystemet. Skogs-och jordbrukets forskningsråd: Rådet tillstyrker att viltskaderegleringsfondenupphör och övertas av jaktvårdsfonden. Det mest betydande området föranvändning av fondens medel bör enligt SJFRs mening vara forskning ochinformation om vård av våra viltstammar. Länsstyrelseni : har ovan avstyrkt att möjligheten tillersättning för grödskador av älg helt tas bort. Likaså har framhållits att denföreslagna ordningen att länsviltnämnden skall lämna synpunkter på hur mycketsom skall gå till viltskadeersättning inte är realistisk om fonden skall kunnafungera som skadeersättare. Ersättningssystemet riskerar att därigenom bliuppfattat som godtyckligt. Bidragetur viltskadefonden till länsstyrelsernas administration bör begränsas, men påen betydligt högre nivå än den nu fastställda. bör således fåfull kostnadstäckning för administrationen. Länsstyrelseni län: Utredningen har beträffande viltskadefondens medel framhållitatt dessa liksom tidigare bör användas även för bidrag till länsstyrelsensadministration av älgjakten och för länsviltnämndens verksamhet. Härtill harutredningen uttalat sitt stöd för principen att utbetalningar urviltskadefonden till länsstyrelsernas administration bör begränsas i enlighetmed vad beslutat genom föreskrifter i viltskadekungörelsen(SNFS 1989:6). Enligtlänsstyrelsens uppfattning bör givetvis strävan vara att administrationskostnadernaskall hållas så låga som möjligt. Emellertid är den begränsning som tillämpas inaturvårdsverkets föreskrifter om bidrag för direkta kostnader att anse somorealistisk vid en jämförelse med storleken av de verkliga direkta kostnadernaför älgjaktsadministrationen. av avgiften perunder jaktåret fälld älg som får ta i anspråk som en kompensation för de direkta kostnader na är helt otillräckliga. Härtill kommer på relativt kort sikt kostnader för introduktionen av ett databaserat älgjaktsregister som skall hållas uppda- 189 terat.Hämtöver kan förväntas ytterligare kostnader för det fall förslaget Prop.1991/92:9 om registrering av älgskötselområden skulle genomföras. Om så skullebli Bilaga 3 fallet kan även ökade kostnader föratses för länsviltnämndens nyaarbetsuppgifter till följd av bl. a. nämndens roll vid tillblivelsen och denfortlöpande granskningen av skötselplaner för älgskötselområdena. Länsstyrelsensmening är därför att föreskrifter skall ändras så attlänsstyrelsen kan lämnas full kostnadstäckning i detta avseende. Länsstyrelsenkan därför inte instämma i förslaget i denna del. Länsstyrelsenförordar att utredningen i stället genom rekommendationer medverkar till attnödvändiga ändringar företas i föreskrifter (SNFS 1989:6) såatt balans erhålls vad gäller rätt till kompensation för direktakostnader föranledda av älgjaktsadministrationen. Länsstyrelsentillstyrker i stort förslaget i övrigt angående fondernas användning. Detkan dock med viss säkerhet förutses att viltskadeproblematiken i vissaavseenden kommer att finnas kvar med åtföljande krav påersättningar. Krav på ersättningar kan övergångsvis betalas ut i vissakvalificerade fall enligt den föreslagna nya viltskadeförordningen. Men ävenefter är det sannolikt troligt att ersättningsanspråk i särskiltkvalificerade fall kan behöva tillgodoses. Det är därför inte uteslutet attgiltighetstiden för reglerna om ersättning kan behöva förlängas. Detta ställerkrav på föratseende och tillräckligt utrymme i länens viltskadefonder. Detkan därför ifrågasättas om inte avskaffandet av viltskaderegleringsfonden böranstå, åtminstone fram tills dess den av utredningen föreslagna utvärderingen iämnet har slutförts. Länsstyrelseni , länsviltnämnden: Nämndendelar utredarens uppfattning att fällavgift även i fortsättningen skall betalasför vae fälld älg, men att däremot ingen fällavgift skall erläggas för krön-och dovhjort. Nämndenhar heller inget att erinra mot de förslag som utredaren lämnat vad avserbidragsberättigade verksamheter. Dock är nämnden tveksam till att medel urviltskadefonderna skall användas för länsstyrelsernas administration och anseratt andra medel skall användas för denna samhällskostnad. Nämndendelar utredarens principiella inställning att varje län helt skall kunna svara för sina egna viltskador och att därför någon överföring av medel till viltskaderegleringsfonden ej skall ske. Därav följer att nämnden också delar utredarens uppfattning att regleringsfondens funktion kan övertas av jaktvårdsfonden. Länsstyrelseni : Utredaren stöder "principen att utbetal- Prop.1991/92:9 ningar ur viltskadefonden till länsstyrelsernas administration ienlighet Bilaga 3 med beslut bör begränsas". Länsstyrelsenkan inte acceptera ett synsätt som innebär att skallbestämma storleken på ersättning för verksamhet som bedriver.Länsstyrelsen har tidigare framfört denna inställning i skrivelse tillnaturvårdsverket. Länsstyrelseni : delar utredarens uppfattning om attviltskaderegleringsfonden kan upphöra. Enligt förslaget fömtsattes därvidlänen vara självförsörjande och att någon överföring av medel tilllänsviltskadefond därmed inte skall ske. Med hänsyn härtill föratsätterlänsstyrelsen att den av regeringen beslutade fasta avgiften kan sänkas efterår 1994. Beträffande bidrag till älgjaktsadministration delarlänsstyrelsen inte utredarens uppfattning härvidlag utan anser attadministrationen i huvudsak bör täckas av fällavgifter. Länsstyrelseni län: Förslagen föranleder ingen erinran av . Länsstyrelseni tillstyrker utredningens förslag. Länsstyrelseni : Bidrag till administrationen av älgjakten, länsviltnämndensverksamhet m. m., skall finansieras med medel ur länets viltskadefond. Fondenskall byggas upp med fällavgifter för vuxna älgar. I länet fälldes under år1989 130 vuxna älgar. Enav föratsättningarna för en långsiktig god vård av kronviltstammen är attlicenstilldelningen kan ske med utgångspunkt från aktuella uppgifter omstammens numerär och genomförd avskjutning. Det har ankommit på länsviltnämndenatt införskaffa dessa uppgifter. är därför angelägen om attantalet falida kronhjortar även fortsättningsvis rapporteras. Rapporteringenbör avse såväl vuxna djur som kalvar. Medhänsyn till den särställning som kronviltet har i den skånska faunan och denbetydelse som tillmäter denna viltart, jämfört med älgen, anserlänsstyrelsen att det är skäligt att det utgår fällavgifter även för vuxna djurav kronvilt. Länsstyrelsentillstyrker i övrigt förslaget att fällavgifter slopas för älgkalv ochdovhjort. Länsstyrelseni : Vad gäller fondernas användning anser attviltskadefonden bör kunna användas för att bekosta administrationen avälgjakten i den utsträckning som varje länsstyrelse finner lämpligt.Länsstyrelsen avstyrker därför förslaget att skall ges rättatt meddela föreskrifter härom. Länsstyrelseni : har ingen erinran mot attviltskaderegleringsfonden upphör och att fondens funktio- nerövertas av jaktvårdsfonden. Vad angår de iänsvisa viltskadefonderna Prop.1991/92:9 vill uttala följande. Utredningsmannenhar föreslagit att skall kunna meddela föreskrifter om avgiftför administrationskostnader. anser attlänsstyrelsen på eget ansvar bör kunna fatta beslut om dessa kostnader. Det fåranses tillräckligt att utfärdar vägledande råd förlänsstyrelserna och att i efterhand granskarlänsstyrelsernas hantering av denna fråga. kan inte heller ställasig bakom förslaget att särskilt skall beakta de synpunkter somframförts av representanter för jägarnas organisationer i länsviltnämnden. Detberor i så fall på vilka sakskäl som åberopas. Länsstyrelseni : Enligt mening är det orealistiskt attviltskadeproblemen helt skulle kunna försvinna . Säkerligenkommer det att finnas akuta behov av viltskadeersättningar vad avserjordbruksgrödor även efter den s.k. övergångsperiodens slut. Detta innebär attäven efter denna bör länsstyrelserna ha möjligheter att bevilja ersättningarför viltskador inom jordbruket, varför den rörliga delen av fällavgifternagivetvis bör anpassas med hänsyn härtill. Enligtlänsstyrelsens bedömning bör viltskaderegleringsfonden inte upphöra förrän ensäker bedömning kan göras av att viltskadorna verkligen har avtagit iomfattning. Därför bör ett definitivt ställningstagande till fondens eventuellaavskaffande inte ske förrän i slutet av den av utredaren föreslagnaförsöksperioden och mot bakgmnd av utvecklingen av viltskadeproblemen. Intetnämns i förslaget hur det skall förfaras med fondens medel sedan uppgifternaövertagits av jaktvårdsfonden. Fonderade medel får även fortsättningsvisförutsättas komma lantbrakarna till del. Länsstyrelsenfår avslutningsvis understryka vikten av att betänkandet (SOU 1990:60) Skada avvilt sambehandlas med statens naturvårdsverks promemoria Förenkladadministration av älgjakten eftersom problemområdena i de båda utredningarna ivissa stycken sammanfaller. Länsstyrelseni : kostnader för administrationen avälgjakten avser till de till arealen mindre områdena, som utgör av den totala arealen. Detta arbete syftar mest till att skapa rättvisamellan olika jagar- och markägarkategorier, vilket primärt är ett intresse förjägarna och markägarna. finner det rimligt att detta arbetebekostas av jägarnas fallavgifter och att ges en möjlighet att fåta ut ett bidrag till sina administrationskostnader ur länets viltskadefond.Möjligheten för att ta ut bidraget till administrationskostnaderbör inte begränsas ytterligare genom föreskrifter. Länsstyrelseni : Genom ändringar i viltskadekungörelsen (SNFS1986:6, NV 45) begränsades bidraget till länsstyrelsernasadministrationskostnader till maximalt . Några länsstyrelserifrågasatte i samband därmed befogenhet att bestämma sådanbegränsning och gjorde gällande att åtgärden stred mot regeringsfor- Prop.1991/92:9 men. har också i skrivelse tilljordbruksdepartementet begärt ändringar i reglerna av den innebörden attlänsstyrelsema kan ta erforderliga medel ur sin resp. fond föradministrationen. Länsstyrelseni har vidare i skrivelse den 5 febraari 1990 tillcivildepartementet föreslagit en höjning av maximibeloppet för administrationenså att får täckning för sina faktiska kostnader. Såvittlänsstyrelsen känner till har regeringen ännu inte besvarat skrivelser ellervidtagit någon annan åtgärd. Länsstyrelsensadministrativa kostnader för verksamheten uppåt ärbetungande. föratsätter att regeringen i välvillig andabehandlar framförda önskemål. Länsstyrelseni : Varje län bör vara självförsörjande. stöderdärför förslaget att viltskaderegleringsfonden avskaffas. Länsstyrelseni tillstyrker att den centrala regleringsfonden upphör. Egendomsnämndeni : ansluter sig till avvecklingen av fonderna.Vi vill poängtera att verkligen fällavgiftema sänkes i minst den proportion somrationaliseringen medger. Delänsvisa viltskadefonderna har urspmngligen tillkommit för att möjliggöra attjordbrukare som drabbas av oacceptabla älgskador på odlad gröda kan få skäligersättning. Denna möjlighet till viss ersättning för viltskador har medfört enrelativt hög toleransnivå inom jordbraket i fråga om vihskador. Beträffandeskador förorsakade av dov- och kronhjort, bör det vara möjligt att avskaffaersättningen på sätt som här föreslagits. Däremot ser riksförbundet det intesom praktiskt möjligt, eller lämpligt, att helt avskaffa möjligheten tillframtida ersättning för älgskador på jordbraksgrödor. Riksförbundettillstyrker att viltskaderegleringsfonden avskaffas. CentralorganisationenSACO: När möjligheterna till ersättning för viltska dor upphör, uppkommer frågan om hur eventuell behållning i viltskade fonderna skall disponeras. Enligt SACOs uppfattning bör denna fråga 193 13 1991 /92. Framför allt bör medel ur fondema kunna tas i anspråk Prop.1991/92:9 för viltforskning, men även den lokala administrationen av älgjaktenkan Bilaga 3 komma att föranleda behov av medel. Det arbete som läggs ned i jaktvårdskretsarnaär ideellt. Om den regionala regleringen av jakten främst älgjakten minskaseller, som utredningen i realiteten föreslår, avskaffas, tillkommer arbetelokalt t. ex. inom älgskötselområdena. Det är knappast sannolikt att utökatlokalt arbete i fortsättningen enbart kan vila på ideella insatser. Skogsindustrierna:Förslaget att ta bort viltskaderegleringsfonden är bra. Man skall inte kunnaerhålla ersättning som finansieras av fallavgifter från en helt annan landsdel.Ersättning till viltskador kan aldrig stimulera till ökad avskjutning. Slutligenär det fel att som i utredningen hävda att "bör särskiltbeakta de synpunkter som framförts av representanterna för jägarnasorganisationer" då det gäller fallavgifternas storlek. Varför skall jägarnasintressen särskilt beaktas? Markägama bör i första hand vara den part som skallframföra synpunkter om fällavgiftens storlek. : Förbundet kan inte acceptera utredningens övervägande attlänsstyrelsen särskilt skall beakta de synpunkter som framförts avrepresentanterna för jägarnas organisationer i länsviltnämnden. Vi kansjälvfallet inte bifalla ett förslag som så uppenbart favoriserar en part inämnden. Jägareförbundetdelar utredarens uppfattning att fallavgift även i fortsättningen skallbetalas för varje älg som falls, alltså även för kalv. Däremot skall fällavgiftinte erläggas för krön- och dovvilt. Förbundethar heller inget att erinra mot de förslag som utredaren lämnar vad avserbidragsberättigade verksamheter och åtgärder, m. m. Av dessa synes bl. a.framgå, att bidrag ur viltskadefonderna föreslås kunna utgå tilllänsjaktvårdsföreningarnas/jaktvårdskretsarnas "insamling" avunderlag för planering av älgskötseln lokalt och regionalt. Medhänvisning till de allt större uppgifter i nu förevarande sammanhang somkommer att åvila jaktvårdskretsarna är det mycket angeläget att de får någonekonomisk ersättning för sitt i regel synnerligen engagerade och uppoffrandearbete. Enligt jägareförbundets mening är resp. viltskadefond den naturligamedelskällan härvidlag. Slutligenbör framhållas att jägareförbundet ovan föreslagit att en begränsad möjlighetäven bör kvarstå att i särskilda fall erhålla ersättning förjordbraksskador förorsakade av älg. Vidare har jägareförbundet föreslagit attdet bör övervägas huravida inte ett likartat förhållande borde gälla förskogsskador förorsakade av älg. Denrörliga delen av fällavgiften måste anpassas till utfallet av 194 jägareförbundetsförslag vad gäller ersättningsmöjligheterna för jordbraks- Prop. 1991/92:9skador. Den "treåriga övergångstiden" torde emellertid ge ingåendeerfa- Bilaga 3 renheter om de ersättningsanspråk som kan komma att bliaktuella att bestrida. Jägareförbundetdelar utredarens principiella inställning att varje län helt skall kunna svaraför sina egna kostnader för viltskadorna. Någon överföring av medel frånviltskaderegleringsfonden behövs därför inte. De fasta medel som från länen nubetalas till regleringsfonden bör utan olägenhet kunna tillförasjaktvårdsfonden. Denna fond får då fungera som medelskälla för älgforskningen,m. Sammanfattning av statens naturvårdsverks promemoria Prop. Förenklad administration av älgjakten Bilaga 4 Naturvårdsverketanser att nuvarande älgjaktssystem, liksom det tidigare systemet med samordnadälgjakt, är både dyrt och komplicerat att administrera. Det har inte hellermedfört några positiva effekter i fråga om älgjakten eller skötseln avälgstammen. har därför lämnat en rad förslag till ändringarav systemet. Vid utarbetandet av förslagen har verket utgått från debestämmelser som gäller för älgjakten. Denförsöksverksamhet med reglerad älgjakt som bedrevs under i ,och delar av har gett omfattande erfarenheter somverket delvis funnit kan ligga till grand för förslag till förändringar avnuvarande system. Verket har emellertid ansett att det inte är möjligt attinföra en helt produktionsanpassad älgjakt såsom den bedrevs i försökslänen.Verket har därför utgått från att jakt på områden för B-licens och så kalladekalvjaktområden skall bedrivas även i fortsättningen. Verket anser för övrigtatt jakten på dessa områden har stor betydelse från rekreationssynpunkt och attdet skulle kränka enskild rätt att beskära möjligheterna att få jaga på dem.Jakten på områdena i fråga har dessutom inte visat sig ha någonnegativ inverkan på älgstammen. Vidarehar sådana förslag till förändringar eftersträvats som bättre tillgodoser denenskilde jägarens behov och önskemål. Erfarenheterna har visat att det skaparen bättre jakt och bättre föratsättningar för älgstammens skötsel. Naturvårdsverketföreslår följande ändringar av älgjaktssystemet. Den som vill jaga älg på ett visst område skall anmäla det till . Anmälan skall innehål la de uppgifter som bestämmer, vilket bör innebära att sam ma uppgifter som skall finnas i en ansökan om registrering också skall finnas i anmälan. Uppgifterna i anmälan noteras i register över älgjaktsområden (persondator eller dataterminal). Därefter erhåller anmälaren ett beslut från om att området är registrerat och att en förutsättning för att få bedriva jakt på området är att uppgifterna i anmälan är korrekta. Av beslutet skall vidare framgå om området registre rats som område för A- eller B-licens eller om området inte registrerats alls (kalvjaktområde). Länsstyrelsenkontrollerar alltså inte uppgifterna i anmälan. Ofullständig anmälan återsändsför kompletteringar. Visardet sig senare att anmälan varit oriktig återkallas registreringsbeslutet,varvid jakt inte får bedrivas annat än efter älgkalv. Även andra rättsligaåtgärder bör övervägas mot anmälare som medvetet lämnat oriktiga uppgifter. Tilldelningav älg förenklas. För varje älgvårdsdistrikt fastställer länstyrelsen, efter hörande av jaktvårdsförening, jaktvårdskretsar och länsviltnämnd, den minimiareal för områden för A-licens som man måste förfogaöver för att få fälla en vuxen älg. Arealen fastställs med hänsyn till 195 tillgångenpå älg, skadegörelse av älg och trafikolyckor med älg inblandad. Prop.1991/92:9 Tilldelningen räknas därefter ut automatiskt med hjälp avpersondator Bilaga 4 eller motsvarande som också skriver ut preliminärabeslut automatiskt. Tilldelningen görs således schablonmässigt inom hela ellereventuellt stora delar av älgvårdsdistrikt och utan individuell anpassning. 3.Områden för B-licens skallregistreras efter anmälan på samma sätt som för områden för A-licens.Registrering skall medges utan särskild prövning. Arealkravet bör för sådanaområden vara 5 ha, liksom fallet är för älgjaktsområden med Generelltilldelning. finns lika många områden för B-licens och Generelltilldelning som för A-licens, trots att de förrra bara täcker av landetsälgjaktsareal. En avbyråkratisering av registreringen av dessa områden skulleleda till avsevärda besparingar för länsstyrelserna utan negativ inverkan påälgstammens skötsel. 4.Administrationen av älgjaktenpå länsstyrelserna bör i största möjliga utsträckning datoriseras och automatiseras.Det spar arbete, tid och pengar. Dataprogram finns redan framtagna som kananpassas enligt föreliggande förslag. 5.För stabila älgjaktsområden sombedöms kunna få samma tilldelning , bör beslut om tilldelninggälla tills vidare (rallande tilldelning). 6.Jakträttshavare med A-licenssom erhållit en tilldelning som gäller tills vidare, bör tillfälligt fåöverskrida den årliga tilldelningen. Avskjutningen skall dock närmast kommandeår minskas med det antal älgar som tilldelningen överskridits med föregåendeår. Förslaget innebär en avkri-minalisering av överskjutningarna och minskatarbete för polismyndigheterna. 7.Tilldelning av älgkalvar påområden för A-licens upphör. tilldelar endast vuxna djur. Jaktenefter älgkalv blir därmed fri, vilket bl.a. innebär att kalvarna kan beskattaseffektivare där de för tillfället befinner sig.Förslaget bör leda till en behövlig ökad avskjutning av kalv. 8.Fällavgifterna för älgkalvslopas. I stället ökas fällavgifterna för vuxna djur med den avgift somtidigare gällde för älgkalv. Förslaget är en följd av förslaget om frikalvjakt. Det förväntas dessutom leda till att motivationen för att skjutaälgkalv ökar. 9.Anmälan om resultat avälgjakten på licensområden bör i fortsättningen göras även om ingen älgfällts. Förslaget är bl.a. en följd av förslaget om fri kalvjakt. Dessutom harmånga länsstyrelser även av andra skäl begärt en återgång till den tidigareordningen med obligatorisk skyldighet att anmäla jaktresultat. Genomförandetav förslaget innebär förenklingar för hantering av älgstatistiken, som förövrigt bedöms få ökad betydelse. Jufärre tilldelningsbeslut behöver fatta, desto mindre tid och kostnader kräver arbetet. Mycket talar därför för att jägama bör stimuleras att på frivillig väg slå samman sina marker och därmed skapa områden för storlicenser. Även områden för B-licenser bör ha rätt att ingå i ett sådant storiicensområde. anser dock att ett ökat antal storlicenser intefår medföra att ytteriigare en administrativ nivå 197 I samhället gäller ju generellt att man försöker skapa Prop.1991/92:9 kortabeslutsvägar och ökad decentralisering. Älgjakten utgör inget undan- Bilaga4 11.Naturvårdsverket anser att ökadfrihet genom avreglering leder till ökade kunskaper och ökat ansvar hosjägarna. Verket vill därför förorda ett system som innebär att älgjaktsområdensom är minst 2000 ha och som bildats på frivillig väg, själva får svara för skötselnav sin älgstam (älgskötselområden). Det innebär att några beslut omtilldelning inte behöver fattas. Området bestämmer således självt år från årvilken avskjutning som är lämplig med hänsyn till tillgången på älg, älgskadoroch trafikolyckor med älg inblandad. 12.Jakttiden för älg bör generelltomfatta hela jakttidsramen, det vill säga tiden septemberjanuari (län medseptemberjakt) som (övriga län). Långa jakttider ökarmöjlighetema att fälla tilldelat antal djur, ger andra jägare bättre utrymmenför sin jakt, ger en lugnare jakt och skapar bättre möjligheter att beskattaskadegörande älgar. Dessutom spar en lång jakttid arbete för länsstyrelserna,då behovet av att utöka jakttiden för att möjliggöra skyddsjakt bortfaller. 13.Beslut om tilldelning börfortsättningsvis inte få överklagas. kan naturiigtvis inte habättre föratsättningar än länsstyrelserna att i det enskilda fallet göra enmer precis bedömning av hur stor tilldelning ett enskilt älgjaktsområde bör ha.Förvaltningslagens bestämmelser tillgodoser på ett nöjaktigt sätt de krav denenskilde kan ha på att långt fram i beslutsprocessen kunna påverka sin sak.Härtill kommer att flera beslut enligt jaktförordningen inte fåröverklagas. Förslaget skulle innebära en mycket stor avlastning för såvällänsstyrelserna som , men även för länsjaktvårdsföreningarna. 14.B-licensområden, Generellaälgjaktsområden och Kalvjaktområden avskaffas i . I stället införsallmän jakt på alla områden som inte är registrerade för A-licens. Den allmännajakten föreslås få bedrivas enligt de principer som gällde före den samordnadeälgjaktens införande 1975(1976). Regler för den allmänna älgjakten i Malmöhuslän bör införas iJF(2§, bilagal). Sammanställning av remissyttranden över statens Prop. naturvårdsverks promemoria Förenklad administrationav Bilaga 5 älgjakten