prop · GF039 · 1991-12-31 00:00:00 — Länsstyrelseni län: tillämpar metoden med attmeddela preliminära beslut om tilldelning. Det grandläggande arbetet med attta fram tilldelningsförslagen utförs av jaktvårdskretsarna. Länsstyrelsenupplever att kretsama har lagt allt större vikt vid att uppnåen med hänsyn till de lokala förhållandena rätt tilldelning. Länstyrelsensarbete med de preliminära besluten kräver administrativa resurser, men harnumera med stöd av persondator underlättats väsentligt. Detav verket framlagda förslaget hindrar inte att hänsyn även i fortsättningenkan tas till lokala förhållanden. skall således även ifortsättningen kunna göra ändringar i de preliminära förslagen med hänsyn tillframförda erinringar. Förslaget har emellertid en inriktning mot en schabloniseradtilldelning som kan innebära att jägarnas organisationer inte längre kommer attuppleva arbetet med att utarbeta tilldelningsförslagen som angeläget. Dethuvudsakliga praktiska arbetet med att ta fram tilldelningsförslagen utförs avjaktvårdskretsarna. Enligt finns i kretsarna en värdefullkunskap om älgstammens lokala utveckling som bör tas till vara. Förslaget om tillsvidaretilldelningminskar också behovet av en schabloniserad tilldelning. Mot bakgrand härav ochdå ett motstånd mot förslaget i denna del finns bland jägarna, är länsstyrelsentveksam till värdet av att införa en schabloniserad tilldelning. Länsstyrelseni : I håller på att genomföras ettstrikt arealbaserat tilldelningssystem. Bestämmandet av tilldelningen medledning av arealen innebär i sig en sådan mera schablonmässig bestämning av tilldelningamasom eftersträvar genom sitt förslag. När det gällerkompletteringar m. m. av tilldelningsbeslut konstaterar attverkets förslag överensstämmer med den ordning som redan tillämpas iBlekinge. Länsstyrelsengodtar förslag om att införa fri kalvjakt inomA-licensområden. Möjligen bör dock den fria jakten efter kalv först ske underen prövotid. Länsstyrelseni län: Eftersom frågan om minsta tilldelning för A-licens tas upp i promemorian kan framhållas att i motsats till uppfattat riksdagsbeslutet så, att minimiarealen för A-licenser grundat sig på en årlig tilldelning av enbart 244 Den nu vidtagna ändringen i jaktkungörelsen påverkar Prop.1991/92:9 därför inte den registreringsprövning som tillämpas i länet. Ettförslag i promemorian innebär en klar rationaliseringsvinst, nämligen atttilldelningsbesluten skall gälla tills vidare. Detta förslag tillstyrkerlänsstyrelsen. Negativa beslut tillställer sökanden mot delgivningskvitto,inte i försändelse mot mottagningsbevis såsom anges i promemorian. Dennalänsstyrelsens ratin har inte medfört några olägenheter och innebär ickeoväsentliga besparingar i portokostnader. Ettgenerellt frisläppande av kalvjakten inom licensområden har länsstyrelsentidigare förordat i sitt yttrande över betänkandet "Skada av vilt".Det skall nu betonas att detta också skulle innebära förenklingar i denadministrativa ärendehanteringen. vill alltså instämma i den ipromemorian framförda uppfattningen att en önskvärd rationalisering därmed kanuppnås. Däremot anser det inte nödvändigt att i besluten ta inrekommendationer om hur många älgkalvar som minst bör fallas. Länsstyrelseni : I punkten 7.3.4 sägs att ett s.k. "preliminärtbeslut" om tilldelning bör tillställas företrädarna för resp. älgjaktsområde.Företrädama får sedan tillfälle att lämna synpunkter påtilldelningen till som sedan skall ompröva beslutet. Länsstyrelsenavstyrker förslaget i denna del. Förfarandet synes överflödigt och skulle inteinnebära någon förenkling. När besluten om tilldelning skall fattas kanföregående års avskjutning ge god vägledning om tilldelningama skall ändraseller inte. Är någon missnöjd med en tilldelning kan omprövningsinstitutetanvändas när det slutliga beslutet fattas. Ipunkten 7.3.7 talas om s.k. storlicenser. är tveksam till omälgtillgången i medger att denna typ av områden införs i länet.Länsstyrelsen anser därför att det bör ankomma på varie länsstyrelse att självbesluta om vilken minimiareal som skall krävas för ett sådant område. Länsstyrelseni : Som redan nämnts praktiserar i enschablonmässig tilldelning. Ansökan om tilldelningen har slopats ilänet. Licensinnehavaren får ett preliminärt beslut, som om inte någon erinraninkommer till lässtyrelsen inom , automatiskt blir slutligt.Inkommer erinran mot tilldelningsbeslutet, tas det upp till prövning i varjeenskilt fall. På detta sätt hindras de flesta överklagningar tillnaturvårdsverket. Förslaget om att tilldelningsbesluten skall gälla tillsvidare är däremot en stor rationaliseringsvinst. Fri kalvavskjutning bör geökad frihet åt jägarna och mindre administration för länsstyrelserna. Länsstyrelseni : har inget att invända motnaturvårdsverkets synpunkter. har ovan beskrivit hur enschablonmässig beräkning av tilldelningen sker i detta län. Deti promemorian beskrivna systemet med preliminära tilldelningsbeslut Dsg J ärenligt mening inte förenligt med förvaltningslagens bestämmelser.Eftersom emellertid numera enligt 27 § förvaltningslagen somförsta instans har möjlighet att ompröva denna typ av beslut kan syftet mednaturvårdsverkets förslag ändå uppnås. Möjligheterna till omprövning anges ibesvärshänvisningen. Om rätten att överklaga ett beslut om tilldelning tas bortbör en upplysning om omprövningsmöjligheten lämnas i beslutet. Länsstyrelseni : Inom licensområden utanför s. k. älgskötselområden börtilldelningen kunna ske schablonmässigt. Beslut om tilldelning bör kunna gällatills vidare. Länsstyrelsentillstyrker också att tilldelningen av älgkalvar inom A-licensområden upphörsamt att fallavgifterna för älgkalvar slopas. Länsstyrelseni : En schablonmässig tilldelning på det sätt som föreslås kanenligt uppfattning ej genomföras i länet. Den mångskiftandekaraktären i länet medför att viltstammarna har en stor lokal variation som gören mer anpassad tilldelning nödvändig. Arbetet utförs dessutom till stor delav jaktvårdsföreningen. Länsstyrelsenkan inte tillstyrka att kalvjakt släpps fri annat än inom kommande älgskötselområden.Risken för bl.a. åldersförskjutningar i stammarna med negativa följder förviltvården som följd bör inte underskattas. Länsstyrelseni län: bortser i förslaget om schabloniseradälgtilldelning från den betydelse som rättviseaspekten har i tilldelningssammanhang.En i hög grad schabloniserad älgtilldelning torde mötas av oförstående ochkritik. Jägama ser det som värdefullt att få medverka med lokala kunskaper vidbestämmandet av älgtilldelning. Om tilldelningsbesluten dessutom inte skall fåöverklagas, vilket verket har föreslagit, kan de ge upphov till ytterligareirritation. För del innebär schablontilldelningen inte någonpåtaglig förenkling men en tidsvinst i beredningsarbetet genom att jägarnasmedverkan reduceras. anser det tveksamt om fördelarna med detföreslagna förfarandet väger upp nackdelarna. Naturvårdsverketföreslår att jaktområde som är större än fem hektar men som inte uppfyller kraven för att få registreras som egentligt licensområde (A-område) efter ansökan skall få registreras som särskilt licensområde (B- 246 område)generellt utan särskild prövning. Detta innebär att nuvarande Prop. 1991/92:9krav att "särskilda skäl" skall föreligga för en registrering som B-områdeBilaga 5 slopas. Prövningen av de särskilda skälen medför i många fallomfattande utredningar och skönsmässiga bedömningar. Reglerna är iförvaltnings-rättsligt hänseende svåra att hantera. delar därförverkets uppfattning att en förenkling och besparing åstadkoms om kravet tasbort. Härvidlag är verkets förslag bättre än förslaget i betänkandet"Skada av vilt" att endast förlänga övergångstiden för områden medgenerell älgtilldelning. En effekt kan bli att jägarna på mindre jaktområden istörre utsträckning väljer att inte samordna sin älgjakt med angränsande områdens.Ett enkelt sätt att motverka sådana tendenser skulle kunna vara att begränsajakttiden för B-områdena ytterligare vad avser vuxna djur. Pålång sikt borde det vara en målsättning att den icke produktionsanpassadejaktformen B-licens avvecklas. Det skulle nämligen ge den störstabesparingseffekten. Ett uttalande av statsmakterna i den riktningen skulledessutom verka pådrivande i strävandena att öka samordningen och bildandet avA-områden eller älgskötselområden. Länsstyrelseni : Älgvårdsdistrikten är i regel så stora att älgtätheten ijaktmarkerna kraftigt varierar. Det är därför inte realistiskt att ersätta deindividuella bedömningama vid tilldelning av älg med automatiskdatabehandling. Jakt bör i första hand bedrivas på marker med stor älgtillgångoch där risken för allvarliga älgskador är som störst. Att matematiskt beräknatilldelningarna utifrån arealstorleken är ingen framkomlig väg. På vissa hållkommer skadorna att öka okontrollerat medan ett stort antal älgar blir oskjutnapå andra med mindre älgtillgång. Jakten bör enligt mening inteminst på grand av vad som anförts i utredningen vara individuellt anpassad. Det behöver dock inte innebära något större merarbeteför länsstyrelserna eftersom tilldelningarna i de flesta fall kan vara ungefarde samma från till ett annat. Länsstyrelsenifrågasätter införandet av ett system med "preliminära beslut", vilkaenligt förslaget skulle vinna laga kraft om registreringshavar-na i resp. fallinom inte har anfört några erinringar mot angiven tilldelning. Dettaskulle innebära att man med resp. licensområde kommunicerar ett förslag tillbeslut. Någon sådan skyldighet föreligger inte enligt förvaltningslagen. Detkan också ifrågasättas om systemet har så stora praktiska fördelar. Enligtlänsstyrelsens bedömning måste jaktvårdsförbundet även fortsättningsvis hörasvad gäller tilldelningarna för resp. A-licensområde, eftersom man inom jägarorganisationenäger en god kännedom om lokala variationer i älgtillgången. Deras förslagbehöver kommuniceras med resp. registreringshavare bara om man avser att gåsökanden emot och/eller ändra tidigare års tilldelning. Därefter kan beslutfattas om tilldelning. Länsstyrelsentillstyrker systemet med rallande tilldelning. Det är rationellt och minskarbehovet av administrativa åtgärder som t. ex. kommunicering. Några tungt vägande skälför en fri kalvjakt inom A-områdena har utredningen inte presenterat. länunder en följd av år kunnat konstatera att inom vissa licensområden Prop.1991/92:9 fälls aldrig någon kalv eller för få under älgjakten. Det finnsenligt länssty- Bilaga 5 relsens bedömning i dessa fall anledning misstänka attjaktlagen inte är intresserade av att bedriva jakt efter kalv. Även ifortsättningen måste i resp. licensområdes tilldelning ingå ett antal kalvarför att en balanserad avskjutning skall komma till stånd. Om man önskar enstörre kalvavskjutning kan i stället kalvandelen av tilldelningen för resp.licensområde ökas till den procentuella andel som inom resp. älgvårdsdistriktkan vara lämp)-lig. Därmed kan jaktlagen bli mer belägna att bedriva jakt efterkalv. Länsstyrelseni : Som angett finns det inte skäl att försökauppnå någon exakthet i tilldelningen inom A-områden. Denna bör i stället kunnaske schablonmässigt inom hela eller stora delar av älgvårdsdistrikt och utanindividuell anpassning. Med hänsyn till de små förändringar som normalt skerfrån till ett annat kan inte se annat än fördelar med atttilldelningen dessutom sker tills vidare. Skulle behov av ändrad tilldelninguppstå finns ändå möjligheten att meddela nytt beslut. Möjligheten förlänsstyrelsen att besluta om s. k. storlicenser bör finnas under förutsättningav att de grundar sig på frivillighet. Dock bör B-områden inte kunna ingå idessa licenser. B-områdena bör enligt mening vara renodlade vadavser såväl tid som tilldelning. Den innehavare av B-licens som önskar ingå istörre gemenskap har ofta möjlighet att omregistrera sin mark till A-område. Länsstyrelsenavstyrker förslaget om att tilldelning av älgkalvar inom A-områden upphör. Detfinns enligt mening ett stort värde i att ha kvar stymingen avdenna tilldelning i systemet för att snabbt kunna gripa in när behov uppstår.Med ett förenklat tilldelningssystem medför detta inte någon belastning föradministrationen. Skäl att slopa fällavgifterna för kalv föreligger inteheller enligt mening. Länsstyrelseni : Det är av stor vikt att tilldelningen bestäms efter samrådmed både markägare och jägare. Eftersom det finns alltför storaälgstammar lokalt bör det avvaktas med en tilldelning som gäller tills vidare.En tillsvidaretilldelning kan införas när läget har stabiliserats. På grand avstora lokala variationer är det inte heller lämpligt att införaschablonmässig tilldelning. Länsstyrelsenser inga administrativa vinster med att införa fri kalvavskjutning påA-licensområdena. Beslutenom tilldelning bör vara i form av preliminärt/slutligt beslut. Denna ordninghar tillämpats i och har fungerat utomordentligtbra. Länsstyrelseni : tillämpar inte några"preliminärbeslut" om tilldelning som innehavarna får yttra sig om.Tilldelningen räknas ut och områdena får endast ett slutligt beslut omtilldelning. Den föreslagna ordningen leder till mer arbete för länsstyrelsernaoch avstyrks. Länsstyrelsentillstyrker att avskjutningen av kalv blir fri för A-licens- Prop.1991/92:9 områdena. Länsstyrelseni : Utifrån grandkvoter för delar av älgvårdsdistrikten somtagits fram i samråd med jägarorganisationema m. fl. har såvitt gäller dettalän tilldelning skett för vart och ett av A-licensområdena efter vissamatematiska beräkningar. Systemet som har tillämpats från slutet av 1970-taletkan i och för sig synas alltför precist. Måhända kan det inte alltid till fullovara anpassat till de lokala förhållandena. har dock haft jägarorganisationemasfulla stöd för beräkningsmetoden och alltid varit konsekvent i tillämpningen,något som respekterats av jaktutövarna. Det har för del också avresursskäl varit nödvändigt med ett rakt och strikt system. Självklartär det en fördel att ha en beräkningsmetodik gemensam för hela landet. Om detfrån centralt håll ges anvisningar om att fortsättningsvis använda en vissbestämd metod är det angeläget att den blir enkel och tydlig. Den modellJämtlands län tillämpar bör mycket väl kunna tjäna som förebild. Långjakttid under en följd av år och därmed automatiskt fördröjd statistik, tillikaförskjutning av tidpunkten för sammanträden med kretsar, länsjaktvårdsföreningoch länsviltnämnd, begränsade resurser, tidspress och tung arbetsbörda förberörd personal har medfört att nödgats fatta definitivabeslut direkt, dvs. inte föregångna av några preliminära beslut. Till grund förtilldelningarna har då legat ett kvotbeslut för samtliga älgvårdsdistrikt. mån licenshavare hört av sig efter expedieringen av beslut har iförekommande fall rättelse självfallet kunnat ske av besluten (i fall avfelräkning e. Datorisering,tidigareläggning av sammanträden samt ändring av vissa interna ratiner börmöjliggöra för att framöver fatta preliminära beslut på sätt somföratsätts i avsnittet. Självklartmåste man i sammanhanget arbeta med vissa schabloner. Älgtäthet, skadebild m. m.varierar dock även inom älgvårdsdistrikten, som i de norra delarna av landetnormalt är ytmässigt stora. De faktorerna måste beaktas i sammanhanget och schabloniseringenfår inte drivas för långt. /89 och 1989/90 fälldes inom A-områdena i länet 5 613 resp. 5 386kalvar. Antalet kalvar som fick fällas uppgick till 7 904 resp. 7985. Av de djur som fälldes de åren avar 43 resp. kalvar. Jägarerfarenhetersom delgetts ger vid handen att det totalt sett är relativt svårtrent praktiskt att fälla tillåtet antal kalvar. Utifråndetta och vad som anförts i berört avsnitt i promemorian samt det ansvar somjägarkåren känner för sin verksamhet har inte någon erinran motfri kalvavskjutning. Självfalletskulle fri kalvavskjutning innebära en viss administrativ lättnad. Besparingenresursmässigt är dock svår att bedöma. Berörd personal bedömer den bli tämligenmarginell. Länsjaktvårdsföreningenhar i sina kommentarer till förslaget på denna punktredovisat troliga konsekvenser av om förslaget genomförs. Syn- Prop.1991/92:9 punkterna är beaktansvärda. Länsstyrelseni : Nuvarande tilldelningsförfarande där jaktvårdskretsarföreslår tilldelning för licensområde inom ramen för fastställdatilldelningsramar fungerar i stort sett bra. En mer schablonmässig tilldelningskulle möjligen innebära viss resursbesparing. Man får dock inte förringakraven på rättvis tilldelning. Länsstyrelsentillstyrker förslaget om att tilldelningsbeslutet endast skall omfatta vuxnadjur. Möjligen bör systemet först prövas försöksvis i några älgvårdsdistrikt. Länsstyrelsentillstyrker även förslaget om slopande av fällavgiften på kalv. Denlokala administrationen (jaktvårdskretsarna/motsvarande) torde öka väsentligtom särskilda älgskötselområden inrättas. Detta utan att administrationenregionalt minskar. Älgskötselområden kan dock vara befogade i områden medomfattande älgvandring. Hela vandringsområdet bör då ingå. Naturvårdsverketsförslag att tilldelningsbesluten bör gälla tills vidare torde innebäraen reell minskning av administrationen. Länsstyrelseni : säger ja till datorisering. tasett program i drift, producerat inom , vilket kommer attunderlätta det ratinmässiga arbetet avsevärt. Länsstyrelsenär tveksam till rullande tilldelningar. Arbetet inom jaktvårdskretsarna ärmeningsfullt endast om vården av älgstammen omfattar hela kretsen. Med ettrullande system sker inte någon anpassning till förändringar i älgstammenssammansättning över tiden. Först när någon jaktvårdskrets efterfrågar rallandetilldelning är beredd att pröva denna form av förenkling. Den rallandetilldelningen bör då omfatta all mark inom jaktvårdskretsen eller älgvårdsdistriktet.Om inte tillkommer ytterligare en typ av licens som belastar administrationen. Länsstyrelsentillstyrker förslaget om avkriminalisering av överskjutningarna. Som enkonsekvens av detta är det inte möjligt att tillämpa rullande tilldelningar.Hur kommer tillrätta med systematiska överskjutningar om detinte finns ett korrigerande system? Länsstyrelsenär tveksam till fri kalvjakt på A-områden. Inom länet har under en följd av årambitionen varit att höja andelen kalv av de fällda djuren. Inom vissajaktvårdskretsar har andelen kalv av tilldelade djur varit dvs. över denmålsättning som normalt gäller. I licensema anges att vuxna djur får bytas utmot kalv. Något hinder mot att skjuta fler kalvar finns därför inte. Frikalvjakt kan leda till att älgkalven betraktas som ett ringare byte och därförinte behöver jagas. Det kan paradoxalt nog innebära att det skjuts färre antalkalvar om endast vuxna djur anges i licensen. Länsstyrelsensäger nej till schabloniserad tilldelning. I varje jaktvårds krets finns en god kännedom om var älgarna finns inom området . har i samband med de s.k. 250 rambeslutenäven angett att jaktvårdskretsen vid sitt förslag till fördelning Prop.1991/92:9 skall beakta lokala variationer i älgstammen. Detta har fungeratutmärkt Bilaga 5 och jaktvårdskretsama känner sitt ansvar och är de som bättreän kan bedöma var avskjutningen skall sättas in.Naturvårdsverkets förslag innebär en återgång till gamla tiderstilldelningsbeslut. Om detta genomförs minskar utan tvekan engagemanget från jaktvårdskretsamassida. och : Förbunden ställer sig tveksamma tillverkets förslag att tilldelningen kan göras på ett så schablonmässigt sätt ochutan individuell anpassning. Det är få frågor på jaktens område som förorsakarså mycket tvister som frågan om älgtilldelningen för visst område. Någonabsolut rättvisa kan naturligtvis aldrig uppnås, men målet måste vara attverkligen kunna ge en tilldelning som är relevant för olika jaktområden. Tankenmed en schablonmässig tilldelning stämmer dåligt med tidigare framfördatankegångar om större lokalt ansvar för viltstammamas utveckling. En tanke somockså förespråkas av . Skogsindustrierna:Utredningen anser att tilldelningen helt skall göras schablonmässigt och utanindividuell anpassning till lokala variationer inom älgvårdsdistriktet. Dettakan vara mindre lämpligt och kan leda till att vissa extremt älgtäta områdenendast påverkas marginellt av jakten. Här är det bättre att följa utredningens"Skada av vilt" förslag där avskjut-ningsnivån inom särskilda älgskötselområdenbestäms av markägarna och jägama tillsammans. Större ansvar kan läggas påmarkägare/jägare i denna fråga. Därmed skulle det administrativa arbetet ranttilldelningsfrågan minskas hos som man får entilldelningsprincip med lokal förankring. Inomde jaktområden där man ej bildar "självverksamma" älgskötselområdenbör i likhet med förslaget endast besluta om tilldelning avvuxna djur. Jakten efter älgkalv inom A-licensområden blir härigenom fri.Detta bör innebära att kalvavskjutningen ökar och i förlängningen får man enbättre balans i älgstammen. : föreslår att samtliga A-licensområden inomett älgvårdsdistrikt schablonmässigt skall erhålla samma tilldelning per 1 000ha och uppmanar länsstyrelserna att öka graden av schablonhantering avtilldelningen skötseln av älgstammen erfordrar enligt intenågon exakthet. Jägareförbundettar helt avstånd från uppfattning och ställningstagandehärvidlag. Älgtätheten inom ett och samma älgvårdsdistrikt varierar oftastarkt. Medanvändning av ADB innebär det inga större olägenheter att varieratilldelningsnormerna även inom älgvårdsdistrikten. Som ovan redovisats tordeemellertid det mest rationella vara att ett älgvårdsdistrikt får en gemensam licens som fördelas av jägareförbundets jaktvårdskrelsar. Redan nu tar kretsarna fram det mesta av undertaget för 251 Vid kretsarnas arbete med hithörande Prop. 1991/92:9frågor adjungeras i regel representanter för bl. a. kommun, LRF och skogs- Bilaga 5 bruket. Det skall emellertid understrykas att systemen för rationelltilldelning av älg varierar mellan länen. I vissa län kan s. k. kretslicenservara det mest rationella medan i andra har arbetet inriktats mot storlicenserav andra slag. Naturvårdsverketföreslår att jaktområden som uppnår viss storiek skall ges möjlighet till friavskjutning, innebärande bl. a. fri avskjutning av kalv. Förbundet tillstyrkeri princip en sådan ordning men endast under föratsättningar som anges i detföljande. Attdärutöver ge fri kalvjakt på övriga licensområden ter sig mer tveksamt. Någonnämnvärd förenkling ur administrativ synpunkt uppnås inte heller av ett sådantsystem. Attpröva den av föreslagna verksamheten i liten skala kanövervägas i ett senare skede. Uppläggning med fri kalvjakt har aldrig testatspraktiskt. Minst lika många negativa effekter, som de av naturvårdsverketuppräknade positiva, är tänkbara som en direkt följd av det föreslagnasystemet. Den allvarligaste negativa effekten skulla vara om kalvavskjutningenminskade, vilket är ett fullt möjligt utfall. En del jägare har fortfarandeviss aversion mot att skjuta kalv. I regel är det dessutom svårare att skjutakalv än äldre djur. När de vuxna djuren på ett tillstånd är fällda återstårsåledes normalt några kalvar. Om man har kalvarna antalsbestämda kan detta geett tryck att försöka fylla kvoten. Om det däremot endast är fråga om enrekommendation att fälla lika många kalvar som vuxna bortfaller ett av motivenför en ren kalvjakt. Skogsstyrelsen:Skogsstyrelsen anser liksom att fällavgifter för kalv kanslopas. Då administrationen av älgjakten enligt förslaget kommer att avsevärtförenklas bör också prövas om inte fällavgiften totalt kan minskas. Domänverket:Den särskilda Fällavgiften för kalv bör tas bort inom A-licensområden. 1stället bör fallavgiften för vuxet djur ökas med ett belopp motsvarandeavgiften för en kalv. Sambandet med förslag i betänkandet "Skada avvilt" bör observeras. Om viltskadeersättningama tas bort, måste dettaockså resultera i väsentligt reducerade fällavgifter. Föratt inte uppmuntra att jakten inom B-licensområden ensidigt skall inriktas motvuxna djur bör en differentierad fällavgift tas ut för vuxen älg resp. kalv idessa licensområden.