prop · GF03170 · 1991-12-31 00:00:00 — Uttedarenskall föreslå vilket organ som bör handlägga frågor om auktorisation ochtillsyn av revisorer. Uttedaren skall då särskilt beakta att någon lämpligpåföljd bör kunna åläggas den som inte utför lagstadgad revision medyrkesmässig omsorg och oberoende. I sammanhanget skall även sekretessfrågor kringtillsyn och annan lämplighetsprövning övervägas. Utredaren skall presentera sina slutsatser ochförslag . 1991/92:170 BU. 6Samarbete vid sidan av de fyra friheterna Minbedömning: öppnar värdefulla möjligheter för svenska företag,institutioner och myndigheter att deltaga i ett utökat eurojjeiskt samarbete påett antal områden, bl.a. forskning och utveckling. Någon ändring avregelverket inom verksamhetsområde fömtses inte. Fömtomfrågorna om de fyra friheterna reglerar även andra former avsamarljete mellan partema, i första hand EFTA-ländemas deltagande i EG-program. Iartikel 78 uppräknas ett antal sakområden där partema skall stärka och breddasamarbetet. Av de tio områden som omnämns är det framförallt tte som fallerinom ansvarsområde, nämligen forskning och tekniskutveckling, frågor om små och medelstora företag samt turism. EES-avtaletföranleder beträffande nämnda områden inga ändringar i det svenska regelverket. Samarbetet skall ske i någon av följande former:deltagande i EG:s Prop. 1991/92:170 ramprogram, gemensam samverkan,samordning av åtgärder samt formellt BU. 11 eller informellt utbyte av information. Villkoren för EFTA-statemas deltagandei EG:s programverksamhet regleras i avtalet. Det irmebär att EFTA-sUitema skallha tillttäde till alla delar av ett program samt att EFTA-stateraa skall deltapå samma villkor med samma rättigheter och skyldigheter som EG-medlemsstateraa. 6.2 Forskning och utveckling Forsknings-och luvecklingssamarbete i EG EGhar haft gemensam forskning på programmet sedan bildandet av Euratom år 1957.Det handlade då om kärnenergins fredliga användning. Under 1970-taletexpanderade EG:s gemensamma forskning till andra områden såsom icke-nukleärenergi och miljöskydd. Insikten om att konkurrenskraft är beroendeav gemensamma insatser för att utveckla ny kunskap och nya teknologier, samtinsikten om att en enhetiig marknad inte kan skapas utan en gemensamteknologisk bas, resulterade i att EG tog kraftfulla initiativför att stärka FoU-samart>etet mellan EG-ländema. EG organiserar samart)eteti fleråriga ramprogram som omfattar alla gemenskapsaktiviteter på FoU-området.Det första ramprogrammet för FoU lades fram . En tydlig industriellorientering kom till uttryck i EG:s andra ramprogram för FoU (1987-1991) medstora satsningar på informationsteknologi, telekommunikation,produktionsteknik, bioteknik och materialforskning. Målenför EG:s FoU-program är: 2att stärka den europeiska industrinsvetenskapliga och teknologiska bas och göra den mera konkurrenskraftig på deninternationella marknaden, 3att särskilt ta till vara de små ochmedelstora företagens möjligheter att delta i den innovativa processen ochdärmed bidra till att öka kon ku rren skraf ten, 4att bidra till ekonomisk och socialsamhörighet mellan EG:s regioner. Forskningsprojekten skall vara konkurrensneutrala samt bygga på principenom subsidiaritet, dvs. ett mervärde skall tillföras i förhållande till den FoUsom bedrivs nationellt eller på andra nivåer. Projektens betydelse i standardiseringsarbetetbetonas starkt. Forskningsprojekten skall lägga den vetenskapliga och tekniskagmnd som krävs för att fastställa föreskrifter och standarder, vilka i sin turär en fömtsätming för att den gemensamma marknaden skall kunna uppnås. EG-programmen stimulerar till samarbete mellanEG-ländema. Samarbetet skall bidra till ökad effektivitet i användningen avknappa FoU-resurser. tog EG:s forskningsministrar beslut omdet ttedje ramprogrammet för forskning och utveckling som skall gälla , med en budget på 5,7 miljarder ECU (ca ). Det nya ramprogrammet syftar i högre grad än detidigare tiU att Prop. 1991/92:170 förstärka den vetenskapliga basen och ökaden europeiska industrins Bil. 11 interaationella konkurrenskraft. Områdena miljö, bioteknologi. agroindustri ochforskartörlighet har fått betydande resurstillskott även om tyngdpunkteraa iabsoluta tal fortfarande ligger kvar på informations-, kommunikations-,produktions- och materialteknologi samt energi. Dettredje ramprogrammet omfattar följande 15 delprogram: 2Informationsteknologi (ca 10 mrd kr)med huvudområdena mikro-elekttonik och informationsbehandlingssystem. 3Kommunikationsteknologi (ca 3,7 mrdkr) som avser integrerad bred-bandskommunikation. 4Telematiksystem (ca 2,6 mrd kr) somsyftar ttil gradvis utveckling av ttanseuropeisk telematik inom ett antalsektorer. 5Produktions- och material teknologi(ca 5,6 mrd kr) som avser moderaisering av den europeiskatillverkningsindustrin. 6Mät- och provteknologi (ca 1 mrd kr). 7Miljöteknologi (ca 3 mrd kr) somsyftar till förbätttad kunskap om människans inverkan på miljön. 8Marin vetenskap och teknologi (ca 0,8mrd kr). 9Bioteknologi (ca 1,2 mrd kr) medkoncentration till gen- och cellforskning samt bioteknologins inverkan påmiljön. 10 Jordbmk och agroindustti (ca 2,5 mrd kr) som syftartill att förbättra jordbmksproduktemas kvalitet och mångfald. 11 Biomedicin och hälsa (ca 1 mrd kr). 12 Teknik och forskning för (ca 0,8 mrd kr)som syftar till överföring av know-how på framför allt jordbmks-, medicin-,hälso- och nutritionsområdena. 13 Icke nukleär energi (ca 1,2 mrd kr). 14 Mänskligt kapital och röriighet (ca 3,9 mrd kr) somsyftar till att skapa en genuin europeisk forskningsgemenskap genomforskamtbyte, nätverk m.m. 15 Nukleär fissionssäkerhet (ca 1,5 mrd kr) som syftartill att ge ökad kunskap bl.a. om effektema av radioaktiv strålning samtreaktorsäkerhet. 16 Termonukleär fusionsforskning (ca 3,4 mrd kr) somsyftar till att etablera den vetenskapliga och tekniska basen för säkra ochicke miljöskadliga prototypreaktorer. Viktigtför svensk industri och forskning att delta i EG.s FoU-program SvenskFoU måste ta hänsyn till den intemationella teknisk-vetenskapliga utvecklingen.De möjligheter till samarbete som erbjuds inom EG-programmen bör umyttjas föratt ge bättte utdelning på svenska FoU-insatser, samt för att ge möjlighetertill påverkan på teknikutvecklingen. Svensk industri är i ökad utsträckning beroende avkunskap och teknik för sin fömyelse och konkurrensförmåga. Det gäller inte bara de högteknologiska företagen. Svensk industris framtida konkurrenskraft 34 liggerinom produkt- och produktionsområden med kvalificerat ingenjörskunnande, somkräver ett ständigt tillskott av FoU-resultat. har det nödvändigaFoU-artietet blivit allt dyrare och mer systeminriktat . Kraven pågmndläggande kompetens inom allt fler teknikområden ökar. Sverigesindustriella bas är utvinning och beartieming av råvaror samt tillverkning avinvesteringsvaror och tyngre konsumtionsprodukter, vilka alla till stor delexporteras till . Vid sidan av kommer att vara denutan jämförelse största homogena marknaden i världen. På denna marknad kommersvensk industri att möta hård konkurrens. Svenskt näringsliv kommer i ökadutsträckning att tvingas försvara sin marknadsbas i . Ökat FoU-samarbetemed blir en viktig komponent i detta försvar. EG-programmenhar resulterat i nya och varaktiga informationskanaler mellan företag ochforskningsinstitutioner i medlemsländema. De kunskaper om varandra somdeltagarna i EG-programmen skaffar sig utgör en gmnd för en rationellstmkturomvandling av såväl industri som forskningssystem inom EG. En sådanstmkturomvandling ligger i linje med strävandena att realisera en inre marknad1993. Gemensammastandarder är inom många områden en fömtsätming för att en gemensam marknadskall kunna uppnås. Standardiseringsfrågor är därför en viktig del av EG:sFoU-program. Det är av största vikt att svensk industri kan delta i och påverkaden gemensamma teknikutveckling som EG organiserar i sitt ramprogram för FoU. 1991/92:170 BU. innebär förFoU-området att ansluts till EG:s tredje ramprogram för forskning ochteknisk utveckling och alla dess delprogram, utom de två program som styrs avEuratomfördraget, dvs. fusionsenergiforskning och kämkraftsäkerhet. Inomnäringsdepartementets ansvarsområde faller de forsknings- ochutvecklingsprogram som har speciell industriell anknytning. Dessa program utgörca av innehållet i hela ramprogrammet. De program som är aktuella ärinformationsteknologi, kommunikationsteknologi, telematik, mäming och provning,produktions- och materialteknik, marinteknik samt icke nukleär energi. Svenskaforskare inom företags- och universitetsvärlden har deltagit iprojektsamarbete inom de nämnda områdena. , tidigare STU, har svarat förden statiiga andelen av finansieringen av de svenska projekten. EES-avtaletinnebär således inte att nya områden öppnas för samarbete. Det är formema förfinansiering och de därtill knuma villkoren för inflytande i planerings-,lieslutsskapande- och genomförande-processerna som förändras. Motatt erlägger en BNP-baserad andel av EG:s FoU-budget i svenska forskaresamma rättigheter som forskare inom EG att föreslå projekt och få godkändaprojekt finansierade ur EG:s FoU-budget. Svenska forskare får ocksåsamma rättigheter som deltagare i EG vad Prop. gäller spridning,utvärdering och umyttjande av forskningsresultat. fårSverige delta i programmens styrkommittéer och andra kommittéer Nänngsdepartementet som har effekter på programmens genomförande, liksom i EG:s rådgivande kommitté förvetenskaplig och teknisk forskning (CREST). ansvar innebär dels attdelfinansiera den BNP-baserade avgiften för de industtirelaterade programmen,dels att via departementets myndigheter och forskningsråd svara för attmöjligheterna till samarbete och inflytande inom programmen på bästa sättumyttjas. Forskningssamarbetet med EG berör en radmyndigheter under flera departement. Chefen för utbtidningsdepartementet hartidigare redovisat hur samordningen inom är organiserad, liksomde finansiella konsekvensema av på forskningsområdet (bU. 6.3 Små och medelstora företag Motbakgmnd av de ökade kraven, som skapandet av den inre marknaden skulle kommaatt medföra, beslutades att ett särskilt småföretagsprogram skulleutarbetas inom EG. Främst eftersträvas att stärka de små och medelstoraföretagen genom att skapa goda allmänna fömtsätmingar för företagen. Självaprogrammet innehåller åtgärder inom följande områden: - åtgärder för att förebygga och ta bortadministrativa, legala och finansiella hinder för föreuigen, - åtgärder för att förbättra informationsflödet om EGoch EG-marknaden, främst genom s.k. Euro-lnfo Centtes (ElC), - åtgärder för att främja samarbetet mellan företag,bl.a. genom (BC-NET), - åtgärder för att främja tillgången tillfinansiering, bl.a. riskkapital till nyföretagare. innebär att i princip kan delUii EG:s småföretagsprogram. Villkoren för och övriga EFTA-ländersdeltagande måste dock läggas fast genom beslut av den gemensamma EES-kommittén.Vidare öppnar det möjlighet för att delta i andra av EG:s ramprogram,bl.a. för forskning och utveckling, utbildning samt teknikspridning, därsmåföretagen ofta utgör prioriterad målgmpp. BC-NET, som startades , är ett databaseratsystem som gör det möjligt för företag att snabbt hitta affärskontakter inommedlemsstater för olika typer av samarbete - tekniskt, finansiellt ellerkommersiellt. BC-NET är ett led i strävan att föra utsmåföretagen på den europeiska marknaden, att öka konkurrenskraften genomsamartiete med europeiska företag samt att stärka samverkan mellanföretagskonsulter i olika europeiska länder. träffades en överenskommelse som innebaratt BC-NET systemet utvidgades till att omfatta och de övriga EFTA-ländema. Även länder som exempelvis , , och är ansluma. () är enligt avud nationell kontaktpunkt i för systemet och därmed ansvarigt för det 36 nätverkav föreutgskonsulter, som på så gott som samtUga regionala Prop. 1991/92:170utvecklingsfonder och handelskamrar samt på och . sammanställer de s.k. matohnings- Nänngsdepartementet profilerna. har ett 50-taI svenska föreUig fått kontakt med eventuella samarbetspartners på dettasätt. Ett nordiskt samart)ete har även etablerats uiomBC-NET, bl.a. i syfte att stärka nätverket av företagskonsulter. Euro-lnfo Centte network (ElC) etablerades år 1987för att ge främst små och medelstora företag tillgång till information om EG.Nätverket omfattar drygt 200 centta. Syftet är att företagen snabbt skallkunna få aktueU information om bl.a. lagstifming, finansieringsmöjligheter,program riktade till småföretag och produktstandarder. EIC fungerar som ettnätverk med dels ett centralt informationskontor i och dels regionalaEIC med speciella kunskaper om sin region. EIC är integrerade i befintiigalokala eller regionala organ som har sin verksamhet inriktad på att främjasmåföretag, exempelvis handelskamrar. EIC:s uppgifter har utvidgats och despelar en aktiv roll för att motivera företagen till att orientera sig iEuropafrågor. EFTA-ländemas diskussioner med EG om ett deltagande i EIC harresulterat i att med all sannolikhet kommer att få tillståndtill att öppna ett s.k. Corresponding Centte. Detta är förenat med särskildavillkor som innebär vissa begränsningar. (Strategic Programme for Innovation andTechnology Transfer), är ett EG-program som syftar till att främja innovationeroch teknikspridning, främst inriktat på små och medelstora företag. Det nuvarandeprogrammet omfattar . Ett nytt SPRINT-program är att väntaefter 1993. deluu redan på projekmivå genom att svenskateknopolorganisationer och kontaktsekretariat ingår i olika SPRINT-initieradeaktiviteter. kommer att tillsammans med berörda organ fortsätta attutveckla detta projektsamarbete. År1990 genomförde EG och EFTA gemensamt turiståret 1990.Inom turismområdet ger gmnd för en förbättrad dialog som skall syfutill att identifiera områden och verksamheter där ett närmare samarbete skullekunna bidra till främjandet av turism och förbättring av de allmänna villkorenför turistindustrin inom de avtalsslutande partemas territorier. Inom EG har utarbetats en aktionsplan förturism med riktiinjer för en gemenskapspolitik på turismområdet. I denna föreslås ett antal gränsöverskridande åtgärder som bl.a. gynnandet av utvecklingen av landsbygdsturismen och främjandet av den europeiska turismen i länder som och . I aktionsplanen föreslås även upprättandet av ett statistikorgan med uppgift att fortiöpande kartiägga utvecklingen av turismen i samt försök till uppskatming av det miljömässiga slitaget förorsakat av periodvisa störte turisticoncentrationer. 2,-] 7 Lag om teknisk kontroll Prop. 1991/92: no BUaga 11 7.1 Inledning Förområdet provning och kontroll innebär att EFTA-ländema måsteanpassa sina förfatmingar och nationella infrastmkturer på området till denordning som tillämpas inom EG. medför avtalet att svenska provningaroch certifieringar av produkter skall godtas inom hela EES. EG:s ordning för provning och konttoll framgår delsav de många olika produktorienterade direktiv som ingår i och som innehållerregler om förfaranden vid provning och konttoll av produkter, dels av två iavtalet förtecknade beslut av av riktiinje- eller policykaraktär.Genom de två senare besluten läggs den gmndläggande policyn för bedömning avöverensstämmelse fast som utarbetats inom EG ochböijan av . EG presenterade i den s.k. vitboken ettprogram för förverkligande av den inre marknaden, innefattande bl.a. friröriighet för varor. En ny metod (tiie new approach) för harmonisering avmedlemsländemas lagstifming rörande produkter anvisades. Enligt denna metodskall i direktiven endast fastställas de väsentiiga krav som produktema skalluppfylla med hänsyn till skydd för liv, hälsa eller miljö m.m. medan det överlåtsåt de europeiska standardiseringsorganen att utarbeta harmoniserade frivilligastandarder med tekniska specifikationer för produktema. En produkt somtillverkats i enlighet med dessa standarder skall fömtsättas uppfylla deväsentiiga kraven i direktivet. Tillverkarens egenkonttoll i kombination meden försäkran från tillverkaren om att aktuella standarder har följts skallnormalt vara tillräcklig konttollåtgärd. Om en tillverkare i stället väljericke standardiserade tekniska lösningar skall ett oberoende ttedjepartsorganbedöma om produkten uppfyller de väsentiiga kraven. Det skall räcka attkonttollera produkten i ett land för att få tillttäde till hela den inremarknaden. I vitboken angavs också att betydelsefullainitiativ skulle tas för att få till stånd ömsesidiga erkännanden av utfördaprovningar och certifieringar för att undvika kosmadskrävande dubbelkonttoller.Gemensamma villkor och förfaranderegler för laboratorier och konttollorganskulle utarbetas. Reglema skulle bygga på existerande regler för god sedvanainom laboratorier och tillverkningsindustti. Inom EG bedrevs sedan under senare delen av1980-talet ett intensivt arbete för att utveckla en ordning för provning ochcertifiering som skulle kunna utgöra gmnd för ömsesidiga godtaganden. Även deeuropeiska standardiseringsorganisationema och andra europeiska samarbetsorganinom området provning och certifiering engagerades i detta arbete. Inom ramenför det fördjupade EG/EFTA-samarbetet hade också EFTA-ländema möjlighet attaktivt påverka utformningen av EG:s nya system för provning och konttoll. I propositionen 1990/91:87 om Näringspolitik förtillväxt (s. 64 O föreslog regeringen mot bakgmnd av det då förestående EES-av- 38 taletvissa riktiinjer för en framtida svensk anpassning tiU EG:s ordning förprovning och konttoll. Dessa godkändes av (NU35, rskr. Ipropositionen fömtskickades att ett lagförslag skulle utarl)etas inom dåvarandeindustridepartementet. Inomnäringsdepartementet har i decemlier 1991 upprättats en promemoria (Ds1991:86) Införande av EES-rätt inom området provning och konttoll. Ipromemorian presenteras förslag till ändrad lagstiftning för en anpassning tillEG:s ordning. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning överremissinstansema och en sammanställning av remissyttrandena bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 11.1. Regeringenbeslöt den 23 aprU 1992 att inhämta lagrådets ytttande över ett inomnäringsdepartementet upprättat förslag till lag om konttoll genom tekniskprovning och om mäming. Det till lagrådet överlämnade förslaget överensstämde ihuvudsak med departementspromemorians förslag. Det till lagrådet remitteradelagförslaget bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 11.2 ochlagrådets yttrande över förslaget som bilaga 11.3. Lagrådet har i sitt yttrande föreslagit att lagensmbrik skall ändras till lag om organ för teknisk konttoll, m.m. Lagrådet hardärjämte föreslagit vissa redaktionella ändringar. Jaghar inte haft något att erinra mot lagrådets förslag till redaktionellaändringar och därför vidtagit de ändringar som lagrådet föreslagit. I fråga omlagens mbrik föreslår jag dock en ytteriigare förenkling genom att benämnalagen lag om teknisk konttoll. Det är en klar fördel att ha en enkel mbrik påen lag som ofta kommer att hänvisas till. 1991/92:170 Bilaga11 7.2 Bedömning av överensstämmelse inom EG och EES EG:spolicy för bedömning av överensstämmelse InomEG används numera termen "bedömning av överensstämmelse" (conformityassessment) för att beteckna vad som tidigare kallades "certifiering ochprovning". Termen anger mer precist det förfarande som avses, nämligen hurman skall styrka att en produkt uppfyller ställda krav. Huvudprincipemai EG:s system för bedömning av överensstämmelse har lagts fast i två beslut avEG-rådet. Dessa är resolutionen om en helhetssyn påbedömning av överensstämmelse (EGT nr C 10, 16.1.90, s. 1) och beslutet av den13 om moduler för olika stadier i förfaranden vid bedömning avöverensstämmelse, avsedda att användas i tekniska harmoniseringsdirektiv (EGTnr L 380, 31.12.1990, s. 13). I är besluten förtecknade i bilaga II, XIX Allmänna bestämmelser inom tekniska handelshinderområdet, nr 3 och8. utvecklad form har policyn presenterats i kommissionens meddelande den 24juni 1989 En helhetssyn på certifiering och provning (A Global Approach toCertification and Testing). Detbör påpekas att EG:s helhetssyn på bedömning av överensstämmelse, som kan sessom en precisering i vissa delar av den nya metoden för harmoniseringav produktiagstifming inom EG, inte ännu i alla detaljer Prop. fåtten slutiig form. har tio sådana direktiv beslutats, varav alla Bilaga11 inteännu har börjat tillämpas. Flera av dessa beslutades innan EG slutiigt antagitsin policy på området och de uppvisar därför i vissa fall avvikelser Ytterligare preciseringar är således att vänta när störreerfarenheter har vunnits. Ett viktigt dokument i detta sammanhang är denhandbok för direktiv enligt nya metoden, som är under utarbetande av EG-kommissionenoch som skall publiceras . Även om denna handbok inteär rättsligt bindande för medlemsstatema, kan den fömtses få stor betydelse förgenomförandet av EG:s policy på detta område. kapitel om anmäldaorgan föreligger redan i en genomarbetad version. EG:s system syftar till att uppnå ömsesidigagodtaganden av provningar och certifieringar inom såväl det obligatoriska somdet frivilliga området. En fömtsätming för detta är att man inom systemetförmår skapa förttoen-de för provningar och bevis om överensstämmelse oberoendeav i vilket land och av vilket organ de är utförda. och enhetiigakriterier för kvalitet och kompetens hos de organ som skall medverka inomsystemet måste därför ställas upp. Vidare måste bedömningen av om organenuppfyller kriterierna ske objektivt efter likformiga principer. Genom de harmoniserade europeiska normerna i EN 45OOO-serien, som utarbetats av de europeiska standardiseringsorganen påEG-kommissionens initiativ, har numera sådana kriterier ställts upp förkalibrerings- och provningslaboratorier samt för certifieringsorgan. Serieninnehåller också normer för förfaranden vid bedömningen av organen liksom kravpå de ackrediteringsorgan som skall svara för bedömningen. Standarder medkriterier för besikmingsorgan är under utarbetande. Europeiska normer för kvalitetssystem finns genomEN 29 (X)0-serien. Dessa är i första hand avsedda för tillverkande industri menkan även tillämpas på andra områden beroende på att standardema innehållervissa övergripande krav med generell giltighet på kvalitetssystem. EG förordar en allmän tillämpning av normema i EN45 000- och 29 000-seriema samt att medlemsländema inrättar nationella ackrediteringsorganmed uppgift att svara för bedömningaraa. Även jämförande provningar och certifieringarmellan organ inom ett medlemsland och mellan organ inom EG framhålls som ettviktigt medel för att uppnå förtroende och större enhetiighet i organensbedömningar. I detta sammanhang kan även nämnas att EG har ettsärskilt forskningsprogram med inrikming på att utveckla mät- ochprovningsmetoder. deltar på programnivå i dettaforskningsprogram. I EG:s policy förordas vidare att de nationellasystemen skall vara öppna för alla kompetenta organ, både offentiiga och enskilda. Härigenom uppnår man en konkurrens såväl inom ett land som internationellt vilket fömtses kunna leda till ökad effektivitet. En övergång till ett system där även enskilda organ kan medverka underlättas av att bedömning av över ensstämmelse inom det obligatoriska området betraktas som ett rent tek niskt förfarande utan inslag av myndighetsutövning. "Godkännanden" på 40 statensvägnar eller för statens räkning skall undvikas. Genom ett öppet system uppnårman också bl.a. en bättte samverkan mellan de frivilliga och obligatoriskaområdena genom att provnings- eller certifieringsorganen kan verka inom bådaområdena. För att säkerställa en större enhetiighet iEG-lagstifmingen har genom det ovan nämnda rådsbeslutet rörande modulerfastställts ett anUti gmnd-former för förfaranden som skall tillämpas vidbedömning av överenstämmelse. Beslutet riktar sig till dem som utformar nyadirektiv och innebär att, om det inte finns särskilda skäl, endast degmndformer för bedömning av överensstämmelse som är angivna i det nämndabeslutet får föreskrivas.