mot · GE02T929 · 1991-01-25 00:00:00 — I budgetpropositionen föreslårkommunikationsministern att transportrådet avvecklas. Vihar ingen invändning mot detta, tvärtom är vi mycketpositiva till varje strävan att söka rationalisera och förenkladen statliga administrationen. Vi finner det viktigt attstatsmakterna formulerar de övergripande målen för olikaverksamheter och att myndigheter inom ramen för dessamål ges bestämda uppgifter. Det är viktigt att statsmakternabåde formulerar mål och sedan successivt följer uppverksamheten.På en punkt är vi tveksamma till statsrådets förslag ifrågaom fördelning av uppgifter som vilar påtransportområdet, nämligen ifråga omberedskapsuppgifterna.Inom den civila delen av totalförsvaret finns drygt 20myndigheter med funktionsansvar för varsinsamhällssektor. Det innebär inte att dessa myndigheter harbefogenheter att beordra andra myndigheter, näringsliv ochenskilda vad de ska göra inom respektive sektor.Beredskapsfunktionen får i stället främst ses som ettuppdrag att i fredstid hålla samman information om sektorni fråga, stimulera olika aktörer inom sektorn att samarbetaoch komma med förslag till statsmakterna i de fall det krävslagstiftning, statliga pengar eller statsmaktsuttalanden avolika slag.I krig eller under beredskap ska de funktionsansvarigamyndigheterna ses som stabsorgan åt riksledningen i syfteatt underlätta beslut som ger största möjliga flexibilitet ocheffektiva resursutnyttjande i snabbt skiftande situationer. Iett sådant läge kan vissa fredstida behov kraftigt tonas nedmedan andra ökar drastiskt, vilket ökar konkurrensen ompersonal och andra resurser.Transportområdet är av vital betydelse vid mobiliseringoch krig. Utsätts vi för bekämpning är särskilt järnvägarnamycket sårbara. Slås en stor järnvägsbro över någon avNorrlandsälvarna ut torde den inte kunna ersättas.Landsvägstrafiken är mer flexibel, bl.a. genom att mandär kan ordna s k kringgångstransporter. Genom olikaanskaffningar, bl.a. reservbroar, kan uthållighet ochkapacitet ytterligare förbättras. En mycket stor fråga gälleruttagning av fordon från civila samhället till det militäraförsvaret. fungerar detta dåligt, genom attbesluten centraliserats. Studier i har visatatt stora förbättringar skulle uppnås om dettafördelningsarbete utfördes i länen, med rätt för den högreregionala nivån (civilbefälhavare--militärbefälhavare) attgöra omfördelningar, vilka i sista hand också påverkas fråncentralt håll.Transporterna till och från övre kan antasställa de allra största kraven. Dels är avstånden stora, delsär nätet av vägar mindre -- vilket ökar risken för utslagning,främst genom bekämpning av broar. Genom att så mycketav resurserna vid mobilisering måste transporteras frånlandets mellersta delar blir den akuta belastningen vid enmobilisering utomordentligt stor, sombekämpning mot våra transporter kanske redan inletts.Flygtransporter kan bli avgörande för möjligheterna atti tid få upp personal söderifrån till förband som mobiliserari övre . En nyckelfråga blir då tillgången pålandningsbanor, även där i ett läge med bekämpning.Samma gäller Gotland.Sjötransporterna har stor betydelse, eftersom havet juinte kan förstöras som broar och rangerområden. Kan vividmakt-hålla en kustsjöfart i ett utsatt läge medger denmycket stora transportmängder. Frågan om import ochexport inför och under en konflikt hänger bl.a. på vilkettonnage som då kan vara tillgängligt för svensk del.Vårt intryck är mycket bestämt att den stora kunskapenom transportsektorn finns inom företagen, hoslänsmyndigheter och hos centrala myndigheter somvägverket, luftfartsverket, och banverket.De uppgifter som vilat på transportrådet ifrågaom beredskapsplanering är alltså av övergripande natur.Den allra största delen av beredskapsfrågorna påtransportområdet måste ligga lokalt, regionalt och hos deföretag och myndigheter som direkt verkar inom respektivetrafikslag.Vi är tveksamma till om statens väg- och trafikinstitut(VTI) vore en lämplig myndighet för den övergripandeplaneringen av hur omfördelningar, prioriteringar ochreservförfaranden inom trafikförsörjningen kan tillgripasvid beredskap och krig.Den närmast till hands liggande myndigheten för dennauppgift synes oss vara överstyrelsen för civil beredskap. Ettviktigt skäl för detta är att denna myndighet ärfunktionsansvarig för civil ledning, vilket ger nära kunskapom civilbefälhavarna och , de statliga organsom i krig får det huvudsakliga ansvaret för samverkan medförsvarsmakten ifråga om gemensamt utnyttjande avlandets samlade transportresurser.Transportfrågorna är i princip aldrig isolerade i krig.Transporter är alltid ett medel för att annat ska fungera,som livsmedelsförsörjning, sjukvård, utrymning ellerförsvarsmaktsoperationer.Vi är medvetna om att statsrådets förslag innebär attVTI förändras i förhållande till . Likväl är vi mycketfrågande till att beredskapsuppgifter av detta slag ska läggaspå ett institut som främst har forskningsuppgifter.Erfarenheten av beredskapsarbete i myndigheter är att detförutsätter engagemang från verksledningen. I ettberedskapsläge blir ju dessa frågor myndighetensviktigaste, och det är därför önskvärt att freds- ochkrigsuppgifter är så lika varandra som möjligt. Om VTIfrämst är en forskningsinrättning får man anta att högstechefen och hela miljön främst utformas för sådanverksamhet. Vi har hög uppskattning av kompetens inomforskningsvärlden, men den miljön synes oss fjärran från dekrav som måste ställas på ett organ som i beredskap och krigska vara regeringens beredningsorgan för mycket stora ochsnabba beslut ifråga om omfördelning av resurser inomtransportområdet.Det finns inget exempel inom beredskapsområdet där enforskningsenhet i fred givits uppgiften att i krig vara rege-ringens stabsmyndighet för en central del av hela samhälletsfunktion under beredskap och krig. Inte hellerinternationellt lär man kunna finna den lösningen.Man kommer inte ifrån detta problem genom att hänvisatill att fem personer för beredskapsuppgifter överförs fråntransportrådet till VTI. Tvärtom kan man hävda att dethelst inte bör finnas särskilda beredskapshandläggare vidmyndigheter. En av orsakerna till att sjukvården i krig är såeftersatt kan mycket väl vara att har ochlänge haft en särskild beredskapsbyrå. Det ger helt felsignal, nämligen att det är denna byrå som har ansvaret föratt verksamheten fungerar i krig. I stället måste det varaverksledningen och myndighetens samlade resurser som skatas i anspråk i ett beredskapsläge. Man skulle kunnauttrycka det så att de fem personerna nog arbetar oavsettvar man placerar dem, men det avgörande för vilkenmyndighet som väljs för beredskapsuppgiften måste varamyndighetens allmänna lämplighet för att i krig varacentralt beredningsorgan i en situationen då alla nationensresurser måste kunna kraftsamlas för motstånd ochöverlevnad.En delfunktion gäller drivmedelsransonering. Det harvarit tveksamt redan att den uppgiften legat påtransportrådet, och ännu olämpligare vore det att överföraden till VTI. Det rimliga organet på central nivå för dessafrågor är energiverket.Det praktiska arbetet måste även här ligga på länsnivån,och det är viktigt att länsorganen får så klara och entydigabesked uppifrån som möjligt. Hur man ska prioriteramellan olika transportbehov vid ransonering måste främstutgå från värdering av om den ena transporten är viktigareän den andra. Kunskap om detta är självfallet mycket störrei länet än centralt. På länsnivå är man också bäst lämpad attavgöra om viss trafik i ett viss läge bör överföras frånlandsväg till järnväg eller tvärtom.Men drivmedelsransonering är inte bara en fråga om attväga olika transportbehov mot varandra. Lika viktigt är attha kunskap om drivmedelstillgång ochdrivmedelsdistribution. Och den senare kunskapen --inklusive upparbetade kontaktvägar med oljeföretagen --finns på central nivå hos . Vissa brännoljor kananvändas alternativt inom transportsektorn eller inomindustrin eller för uppvärmning. Även om transportrådetvarit kvar borde därför frågorna om drivmedelsransoneringha förts över till . Med hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar att överstyrelsen för civilberedskap skall bli centralt ansvarig myndighet förfunktionen Transporter inom den civila delen avtotalförsvaret,2. att hos regeringen begär förslag om attansvaret för drivmedelsförsörjning överförs till denansvariga myndigheten för funktionen Energiförsörjninginom den civila delen av totalförsvaret, alltså .