mot · GE02A32 · 1991-03-14 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:113 En ny jämställdhetslag, m.m. I regeringens proposition 1990/91:113 om en nyjämställdhetslag m.m. framkommer att det inte finns någraskäl till att ändra sammansättningen vad avser män ochkvinnor i arbetsdomstolen. Trots att arbetsdomstolen ärsista instans i jämställdhetsmål.Enligt de intentioner och de förarbeten som finns till nyjämställdhetslag framkommer dock att vi skall sträva efteren jämnare könsfördelning inom alla samhällets områden.Utredaren påpekar att föreställningar om vad som ärkvinnligt respektive manligt vid anställningssituationen somkan leda till att ''fel'' personer anställs också borde gälla viddiskussionen om könssammansättningen iarbetsdomstolen. Ledamöternas ''ryggmärg'' och deinvanda manliga värderingarna som präglats i århundradenkommer att automatiskt påverka trots att ledamöterna skallvara opartiska. Omedveten okunskap om vad jämställdhetär.Ledamöterna som utses av regeringen utses på livstid.Det innebär att genomströmningen inte är stor ellerkontinuerlig. Regeringen borde uppmärksammas på attäven här borde utnämningarna grunda sig påunderrepresenterat kön. Dessutom borde regeringen satsapå ett intensivt utbildnings- och upplysningsarbete mednytillträdda och gamla ledamöter om vad jämställdhethandlar om.Våld mot kvinnorVar tionde dag misshandlas en kvinna till döds i Sverige.Det innebär 50 kvinnor varje år.Regeringen satsar 17,5 milj.kr. i förebyggande syfte,bl.a. till utbildning, samverkan och tekniska hjälpmedel.Utbildningen skall ges till berörda myndigheter somsocialtjänst, polis och sjukvårdande myndighet. Det gällerockså utveckling av arbetsformer som avser samverkan ifrågor som rör våld mot kvinnor. Tekniska hjälpmedel skallställas till förfogande för utsatta kvinnor.De föreslagna åtgärderna är ett steg i rätt riktning. Menvad är det för människosyn som råder när man i utredningentrycker på vikten av de ideella kvinnoorganisationernas(ROKS) arbete. Man räknar deras arbete som ett viktigtkomplement men tänker inte betala för det, och utan attblinka räknar man ut att ideellt arbete i Sverigeskvinnojourer motsvarar en kostnad på 50 milj.kr.Utredningen visar också att det kommunala stödet tillkvinnojourerna har väldigt olika nivåer, trots att vi vet attdet när som helst begås ett brott mot en kvinna, oberoendeav i vilken kommun hon är bosatt.Det är viktigt att staten stärker sitt stöd tillkvinnojourerna. Det är också viktigt att staten visarkommunerna hur allvarligt man ser på våld mot kvinnorsamt att det arbete kvinnojourerna utför är viktigt. Ellerskall det vara så att kvinnor skall rehabilitera kvinnor?Den utbildning som ges av myndigheterna är otillräcklig.Beslutsfattarna i kommunerna måste också få kunskap somhöjer medvetenheten om de bakomliggande orsakerna tillvåld mot kvinnor.Sexuella trakasserierJämställdhetslagens paragrafer 6 och 22 behandlararbetsgivarens skyldighet att inte utsätta anställda försexuella trakasserier. Enligt min mening är paragraferna försnävt hållna. Det borde också klart framgå att arbetsgivarenär ansvarig för anställd som trakasserar. Detsamma bordegälla inom utbildningsväsendet, sjukvården etc. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om könssammansättning iarbetsdomstolen, kvinnomisshandel och sexuellatrakasserier på en arbetsplats.