mot · GE02T362 · 1991-01-25 00:00:00 — Det har stått uppenbart att de nuvarandeväganslagen inte räcker till för att vidmakthålla kapitaletoch funktionen i hela vägnätet. Så omfattanderesurstillskott som behövs är inte möjligt att anslå överstatsbudgeten. Detta förhållande har vid upprepadetillfällen konstaterats i samband med riksdagsbehandling avvägfrågor.I beslut om trafikpolitiken inför 1990-talet öppnades möjligheterna att dels genomavgiftsuttag finansiera angelägna väginvesteringar somannars inte skulle komma till stånd inom rimlig tid,dels tidigarelägga investeringar genom att medelförskotteras från kommuner eller företag. Det gällde i bådafallen väl avgränsade investeringsobjekt.Vägverket har därefter (prop. 1989/90:88 s.248,TU:1989/90:27 s.51) fått befogenhet att dels ta upp lån förinvesteringsutgifter i vägprojekt som skall finansierasgenom avgiftsuttag från vägtrafikanterna, dels teckna aktieri bolag som bildas för sådana ändamål.Det konstaterades redan när dessa möjligheteröppnades att det i endast finns ett fåtal vägar medså mycket trafik att en heltäckande finansiering av ettvägbygge med avgifter skulle vara möjlig. Dehittillsvarande erfarenheterna, närmare efterriksdagens beslut, har styrkt denna bedömning. Ett antalprojekt förbereds f.n. men något avgiftsfinansieratvägbygge har ännu inte beslutats.Möjligheterna till tidigareläggning genom förskotteringhar utnyttjats flitigare. har tidigareläggningbeslutats för ett tiotal objekt till en sammanlagdinvesteringskostnad av omkring 250 milj.kr. I genomsnitttidigareläggs dessa objekt ca tre år.Det måste konstateras att de möjligheter som hittillsöppnats att finansiera väginvesteringar utanförstatsbudgeten visserligen bör medföra att ett antalangelägna projekt kan komma till stånd men att de på intetsätt löser problemet att vidmakthålla hela det svenskavägnätets värde och funktion. För att göra det krävs heltandra insatser.Om ytterligare resurser skall kunna tillförasväghållningen måste -- med utgångspunkt i att ett ökatskatteuttag får anses vara uteslutet -- detta ske på ettmarknadsmässigt vis, dvs. genom att vägtrafikanternadirekt får betala i proportion till hur mycket de utnyttjarvägnätet. Genom att på det viset skapa ett stabiltintäktsflöde till väghållningen blir det också möjligt att påden allmänna kapitalmarknaden lånefinansieranyinvesteringarna i vägnätet. Trafikanterna skulle dåkomma att belastas med ränta och amortering i takt med attinvesteringarna nyttjas för transporter istället för att, somnu, betala ''i förskott'' i samband med att investeringarnautförs.En omläggning mot en marknadsmässig finansiering avväghållningen bör genomföras på så sätt att en del av denuvarande skatteintäkterna från vägtrafiken -- minstmotsvarande nuvarande anslagsnivå till väghållningen --omvandlas till avgifter som förs direkt till väghållningen.En omläggning till marknadsmässig finansiering skulle ihuvudsak innebära attminst den andel av de nuvarandeskatterna på vägtrafiken som motsvarar väganslagenombildas till ett avgiftssystem,anslagen till statligväghållning tas bort,avgiftsintäkterna uppbärs direkt avvägverket som ges ställning som affärsverk,avgiftsintäkterna skall finansiera den statligaväghållningens totala kostnader,till kostnaderna räknasränta och avskrivning på vägkapitalet,investeringarnafinansieras genom interna avskrivningsmedel och externupplåning på den allmänna kapitalmarknaden och attförutom de generella väghållningsavgifterna särskildaavgifter kan tas ut för att finansiera vissa nytillkommandeväganläggningar (t.ex. en bro över och vissatrafikleder i storstadsregionerna).När det gäller den statliga väghållningens finansieringfinns därmed redan allt det underlag som kan begäras föratt ta ställning till en omläggning enligt de riktlinjer som härhar redovisats.När det gäller den kommunala väg- och gatuhållningenfinns på motsvarande vis stora problem till följd avotillräcklig finansiering. Det mesta talar för att en finansiellomläggning enligt liknande principer som här har förordatsför den statliga väghållningen bör införas även för denverksamheten. Det är därför angeläget att möjligtutarbeta ett konkret förslag till hur en omläggning skullekunna göras även inom det området.Med hänvisning till vikten av att utan tidsutdräkt få uppinvesteringsnivån i vägnätet bör redaninnevarande år ges möjlighet att låna medel på denallmänna kapitalmarknaden. Kapitaltjänstkostnaderna fördenna upplåning finansieras via avgiftsintäkterna enligt detovan förordade systemet när det hunnit införas. Riksdagenföreslås besluta om en låneram om fem miljarder kronor.För de lån som redan nu har möjlighet att taupp för vissa projekt gäller att verket inte får låna hos annanlångivare än . Det är enligt vår meningangeläget att konkurrensen på kapitalmarknaden tas tillvara vid finansieringen av väginvesteringar. bördärför ges möjlighet att låna även på den allmännakapitalmarknaden under samma villkor som gäller föraffärsverken. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar att den statliga väghållningensfinansiering läggs om från anslagsfinansiering tillavgiftsfinansiering enligt de principer som redovisats ovansamt att i samband därmed ombildas tillaffärsverk,2. att begär att regeringen redovisar ett förslagtill finansiell omläggning för den kommunala väg- ochgatuhållningen,3. att beslutar om en låneram om5 . för investeringar i statsvägnätet i avvaktanpå att den finansiella omläggningen hinner införas,4. att som sin mening ger regeringen till kännaatt ges möjlighet att förutom hosriksgäldskontoret också ta upp lån på den allmännakapitalmarknaden.