mot · GF02N9 · 1991-11-25 00:00:00 — med anledning av prop. 1991/92:51 En ny småföretagspolitik Regeringens proposition innehåller många ord, men fåkonkreta förslag. I några avseenden innehåller dockpropositionen propåer om den framtida inriktningen avpolitiken, som vi vill bemöta. Några analyser av varförpolitiken skall ha denna inriktning finns inte.Negativ föreningsrättFrån tid till annan har från borgerligt håll aktualiseratsfrågan om en förstärkt lagstiftning till förmån för s.k.negativ föreningsrätt, dvs. rätten att stå utanför en förening.Däremot har man aldrig lyckats förklara vilka problem isamhället man skulle lösa med sådana regler eller hurreglerna skulle se ut. Frågan har också utretts vid olikatillfällen utan att behov av lagstiftning har ansetts föreligga(SOU 1975:1 och SOU 1982:60).I den nu aktuella propositionen tas frågan upp igen. Tillvår stora förvåning gäller det emellertid nu inte bara attöverväga lagstiftning i frågan, utan nu skall den negativaföreningsrätten få ett förstärkt skydd i grundlag. Skäletanges i propositionen vara att det förekommer attarbetsgivare råkar ut för svårigheter när han önskar anställanågon som inte är fackligt ansluten.I regeringsformen finns, förutom regler rörandestatsskick o.d., bl.a. de grundläggande reglerna förförhållandet mellan det allmänna och medborgarna.Däremot saknas nästan helt regler om vad som skall gällamellan medborgarna, s.k. civilrättsliga regler. Sådana reglerfinns i stället i lagar. I dessa anges inte bara vad som skallgälla i umgänget mellan medborgarna utan också vad somhänder om man bryter mot reglerna, dvs. regler om påföljd.Den sistnämnda typen av regler saknas i regeringsformen.Frågan om föreningsfrihet tas upp i 2 kap.regeringsformen. Där stadgas bl.a. följande:1 §Varje medborgare är gentemot det allmännatillförsäkrad-- -- --5. föreningsfrihet: frihet att sammansluta sig med andraför allmänna eller enskilda syften,-- -- --2 §Varje medborgare är gentemot det allmänna skyddadmot tvång att giva till känna sin åskådning i politiskt,religiöst, kulturellt eller annat sådant hänseende. Han ärdärjämte gentemot det allmänna skyddad mot tvång attdeltaga i sammankomst för opinionsbildning eller idemonstration eller annan meningsyttring eller att tillhörapolitisk sammanslutning, trossamfund eller annansammanslutning för åskådning som avses i första meningen.-- -- --Av dessa regler framgår att såväl den positiva som dennegativa föreningsrätten redan är reglerad i grundlag. Avpropositionen framgår inte om det är skyddet mot detallmänna som behöver förstärkas. Men med hänsyn tilltidigare debatt och till regeringens politiska inriktning är detsäkerligen så att man önskar att arbetsgivare skall få ettförstärkt skydd mot fackliga organisationer. Det talas ju omatt arbetsgivare kan råka i svårigheter. Däremot nämnsförvånansvärt nog inte med ett ord individens eventuellabehov av skydd, trots att det är just detta som ligger tillgrund för bestämmelsen i regeringsformen. Det bordedärför vara detta som är utgångspunkten för bedömningenav om ett behov av förstärkt skydd föreligger.Vi menar att regeringens propå om ett förstärktgrundlagsskydd i detta avseende är befängd. Det skulleinnebära dels att man i regeringsformen inför civilrättsligaregler och påföljder om man bryter mot reglerna, dels attden negativa föreningsrätten skulle få ett starkare skydd igrundlagen än den positiva föreningsrätten. Ser man tillrätten att vara med i en fackförening finns i regeringsformeninga regler som skyddar individen mot olika åtgärder frånt.ex. arbetsgivarens sida.Men det är värre än så. Den negativa föreningsrättenskulle med denna inrikting få ett starkare skydd i grundlagän vad den positiva föreningsrätten har i vanlig lag.Reglerna om föreningsrätt i medbestämmandelageninnebär nämligen att man erhåller skydd för sinföreningsrätt först när man har en anställning.Arbetssökande åtnjuter alltså inget skydd. Ettförverkligande av regeringens förslag skulle innebäraföljande.En arbetsgivare som vägrar anställa någon medmotiveringen att den arbetssökande inte är medlem i någonfacklig organisation skulle bryta mot grundlag.En arbetsgivare som vägrar anställa någon medmotiveringen att den arbetssökande är med i en fackligorganisation skulle inte bryta mot vare sig grundlag ellerannan lagstiftning.Vi menar att regeringens förslag är ogenomtänkt ochendast dikterat av ett led i en vidare dogmatisk politik, sominnebär att man vill försvaga de fackliga organisationerna.Det är betecknande att man tar arbetsgivarens intressensom utgångspunkt när man diskuterar den negativaföreningsrätten. Det är sak att ta avstånd fråndetta. Om frågan trots allt skulle bli föremål för utredning,måste självfallet också den positiva föreningsrätten ingå iutredningens uppdrag.ArbetsrättenDen tidigare socialdemokratiska regeringen tillsatte iaugusti 1991 en parlamentarisk utredning under ordförandeskap som fick till uppdrag att göraen övergripande översyn över arbetsrätten. Syftet medutredningen var att analysera erfarenheterna av 1970-taletsarbetsrättsreformer, beakta de förändringar som skettsedan dess i arbetsliv och samhälle jämte deninternationalisering som sker samt föreslå förändringarför framtiden. Målsättningen skulle vara ett fortsattdemokratiskt arbetsliv med ett verkligt inflytande förlöntagarna och deras fackliga organisationer. Enövergripande ambition var att finna regler som stimulerartill att kollektivavtal träffas om ett konkret ochdecentraliserat inflytande för löntagarna. Beträffandeanställningsskyddslagstiftningen framhölls i direktiven attdet var angeläget att befästa lagens grundläggandeprinciper, om behov av detta visade sig finnas.I regeringens proposition om småföretagspolitikenanmäls att regeringen kommer att ändra i direktiven och geutredningen i uppdrag att med förtur behandla vissa frågorrörande småföretagen, nämligenvidgad möjlighet tillprovanställning,förbud mot blockad mot företag utananställda,avskaffande av vetorättsreglerna imedbestämmandelagen,förändrade turordningregler viduppsägning,minskad skyldighet för arbetsgivare attbetala skadestånd.Tyvärr tvingas vi konstatera att dessa förslag ligger helt ilinje med regeringens politik att minska löntagarnasanställningsskydd och möjligheter till inflytande påarbetsplatsen. De fackliga organisationerna skall försvagasoch arbetsgivarnas ställning stärkas. Vi motsätter oss ensådan politik. Problemet på arbetsmarknaden är inte attlöntagarna har för bra anställningsskydd och för mycket attsäga till om, utan att i en marknadsekonomi kunna få så braanställningsskydd som möjligt och i en alltmerinternationaliserad värld kunna uppnå ett verkligtmedinflytande ute på arbetsplatserna. För att genomföraden nödvändiga förnyelsen av arbetslivet behövs mer avsamarbete mellan parterna, inte mindre. Det gäller då attöka förutsättningarna för ett sådant samarbete, inte minskadem. Tyvärr slår regeringen här in på fel väg när man villrubba balansen mellan parterna genom att försvagalöntagarnas ställning.Utöver att påvisa denna felaktiga inriktning påregeringens politik vill vi särskilt ta upp ytterligare någrafrågor.Regeringens politik bygger på inriktningen att det skallfinnas särskilda regler inom arbetsrätten för småföretag. Viär av flera skäl övertygade om att detta är en felaktig politik.De anställda vid de mindre företagen är i själva verketutlämnade åt arbetsgivarens gottfinnande i störreutsträckning än andra löntagare. De har därför ett särskiltstort behov av goda skyddsregler. Problemet för de små ochmedelstora företagen har vidare varit att man har haft svårt att rekrytera arbetskraft.Man har haft svårt att konkurrera med de större företagennär det gäller löner och andra anställningsvillkor,arbetsförhållanden och utvecklingsmöjligheter. Våraungdomar ställer allt högre krav på att arbetet skall varautvecklande, innebära möjligheter tillkompetensutveckling, ge en bra social samvaro, innehållamöjligheter till befordran, resor m.m. Mot den härbakgrunden tror vi att det är negativt för småföretagensutveckling för framtiden om en anställning där innebär ettsämre anställningsskydd och medinflytande än i de störreföretagen. Vi avvisar därför regeringens politik på dettaområde.I detta sammanhang vill vi också peka på det skydd sominte minst de mindre företagen behöver från konkurrensmed oseriös företagsamhet. Reglerna om veto spelar här enviktig roll.På svensk arbetsmarknad har, liksom i i övrigt,de kollektivavtal som träffas mellan arbetsmarknadensparter en unik betydelse jämfört med situationen i de flestaandra länder. Den arbetsrättsliga lagstiftningen harutformats i enlighet härmed och bygger i mångt och mycketpå ett samspel mellan lagar och avtal. Det är nödvändigt föratt branschspecifika problem skall kunna lösas. Detresonemang som förs i propositionen rörande reglerna omprovanställningar tyder på att dispositiviteten ifrågasätts. Vimenar att reglerna om tidsbegränsad anställning även ifortsättningen skall vara dispositiva och att det därför intefinns skäl att ändra reglerna om provanställning.Vinstsyftande arbetsförmedlingI propositionen anges vidare att regeringen inom kortavser att ta initiativ till att hos säga upp den konventionsom reglerar frågor om privat arbetsförmedling. Vidaresägs att inom förbereds förnärvarande ett förslag om att avskaffa det s.k.arbetsförmedlingsmonopolet och därmed tillåtavinstsyftande arbetsförmedling i Sverige.Med anledning härav vill vi framhålla att det ärriksdagen som fattar beslut om skall ratificera enILO-konvention. Därmed är det också som haratt fatta beslut om eventuell uppsägning av en konvention.Vi vill därutöver framhålla den utomordentligt viktigaroll som arbetsförmedlingen spelar för att kanbedriva en så framgångsrik arbetsmarknadspolitik som vigör. Det krävs därmed också djupgående analyser av vilkakonsekvenser ett avskaffande av det nuvarande systemetskulle få för arbetsmarknadens funktionssätt, service till dearbetssökande, glesbygdens speciella problem osv. Viförutsätter att ingen ansvarsfull regering kan överväga en sålångtgående förändring av arbetsmarknaden utan att förstlåta en parlamentarisk utredning analysera situationen. Deträcker självfallet inte med en analys inomarbetsmarknadsdepartementet.I sak motsätter vi oss både en uppsägning avkonventionen och tillåtande av vinstsyftandearbetsförmedlingar.Det skall till synnerligen starka skäl innan börsäga upp en konvention av detta slag. Har man synpunkterpå dess innehåll bör man i stället verka för att en förändringsker. Enligt uppgift har för övrigt inlett ettöversynsarbete, som då bör avvakta.Inte minst från arbetsgivarhåll påstås ofta att svenskarbetsmarknad skulle fungera bättre om vinstsyftandearbetsförmedlingar tillåts. vet alla hur väl svenskarbetsmarknad fungerar och vilken viktig rollarbetsförmedlingarna spelar inom ramen för den aktivaarbetsmarknadspolitiken. I själva verket är ju ettföregångsland inom detta område. Det finns knappastnågot land som kan mäta sig med vårt, minst av allt deländer som tillåter vinstsyftande arbetsförmedlingar. I deallra flesta länder gäller mycket strikta regler för privatarbetsförmedlingsverksamhet.Så sent som beslutade om en nyarbetsförmedlingslag, som träder i kraft den 1 januari 1992.Lagen innebär bl.a. att vinstsyftande arbetsförmedlingartillåts när det gäller högre chefer. Vidare fårarbetsmarknadens parter stora möjligheter att starta s.k.organisationsförmedling, om man bedömer det varaangeläget för någon viss bransch. Enligt vår uppfattning ärdet oansvarigt att överväga avgörande förändringar i dennalagstiftning, innan man ens hunnit bedöma hur den kommeratt fungera. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännaatt något förstärkt grundlagsskydd för den negativaföreningsrätten inte bör genomföras,2. att som sin mening ger regeringen till kännaatt de direktiv till den arbetsrättsliga översyn somregeringen beslutade om också bör gällafortsättningsvis,3. att som sin mening ger regeringen till kännaatt ytterligare vinstsyftande privatarbetsförmedlingsverksamhet inte skall tillåtas,4. att som sin mening ger regeringen till kännaatt uppsägning av den aktuella inte skallske.