mot · GE02So320 · 1991-01-25 00:00:00 — Mål och riktlinjer för socialpolitiken En socialistisk socialpolitik utgår från en tro på attmänniskor har resurser att förändra missförhållanden ochrättvist fördela sociala och ekonomiska resurser.I vårt värn av omfördelningen och ett solidarisktutnyttjande av resurserna ligger vår uppfattning ommänniskors lika värde och att alla efter sina förutsättningarska vara med att betala och få tillgång till resurserna. Det ärinte bara de duktiga, präktiga, ordentliga och förutseendesom ska ha tillgång till ett värdigt liv utan även dedestruktiva och slarviga ska kunna få sin del avvälfärdskakan.Vänsterpartiet utgår inte från att kapitalistiskmarknadsekonomi eller den typ av marknadsekonomi somvi har är enbart av godo. Den skapar inte automatiskt ettöverskott till den offentliga verksamheten, eller ger tillskotttill en allmän välfärd. Ofta är det tvärt om. Genom sinaständiga krav på att, till varje pris, ha en ekonomisk tillväxtskapar den onyttigheter som för med sig ökadesamhällskostnader. Kostnader som i sin tur kräverytterligare effektivitet och ytterligare tillväxt. Resultatetkan bli en problemskruv av social utslagning som visar sig iökade yrkesskador, hälsoproblem, missbruk,förtidspensioneringar etc.Det mesta av kostnaderna för de av marknadsekonominskapade problemen betalas av löntagarna genom skatter.Marknadens kostnadsmedvetande är inte av socialkaraktär, snarare finns det ett stort ifrågasättande ochavoghet mot att betala till nyttigheter som kan minskavinsterna.Vänsterpartiet ser alltså i motsats till regeringen ochnyliberalerna ett mycket nära samband mellansocialpolitiken och marknaden. För dem har socialpolitikenendast formen av ett grovmaskigt skyddsnät mot utslagningoch sociala orättvisor.Demokratisk styrningVi kan därför inte stämma in i hyllningskören förmarknadsekonomin i den form den nu har. Marknaden styrsav makt- och inkomstförhållanden som uppstår iproduktionssystemet och kan inte med bästa vilja kallasdemokratisk. En socialistisk marknadsekonomi måste ha endemokratisk styrning, motverka monopolistiskaförhållanden, ge en jämn inkomstfördelning och ha enhuman inriktning. Denna demokratiska marknad måste taemot signaler från människorna den ska betjäna. Dendemokratiska styrningen får då inte bara vara skenbar utanden måste ge inflytande och ansvar för alla människor. Dåförsvinner kapitalets avgörande makt överproduktionsmedlen och det går att utveckla en effektivanvändning av såväl planering som fri marknad. I ett sådantsamhälle leder en effektiv marknadsfunktion inte till socialaskillnader och utslagning utan till effektiva styr- ochkorrigeringsmedel för att nå gemensamma mål.Nu har kapitalet lyckats mycket bra med att slå vakt omsina vinster. Ett ekonomistiskt och resultatinriktat tänkandehar gjort att man nu ser mer till kvantitet och kostnader äntill kvalitet och välfärd. Detta gäller inte minst på vårdochomsorgsområdena. Någon har kallat detta en ''blårevolution''. Det har det blivit lite merorättvist att leva och under det kommande tornarorättvisorna upp sig vid horisonten.Samma utveckling ser vi i den västeuropeiskaintegrationsprocessen. EG är framför allt de storaföretagens organisation i . Man kan mycket välförsämra ett lands skyddslagar men när EG ska besluta omen ''social stadga'' så blir det bara en rekommendation. Detär de starka som gynnas.Besluten ska ligga nära människornaVi menar att besluten ska ligga så nära människorna sommöjligt. är allt för många beslut centraliseradetill styrelser långt från den vanliga människan. Inte blir detbättre av att besluten flyttas än längre bort till enkommission i Bryssel.För är solidariteten den grundläggandeprincipen. Självklart innebär det också samarbete medfackliga rörelser och olika progressiva krafter som verkarinom EG. De stora företagens internationalisering kräverökat internationellt samarbete mellan fackligaorganisationer och progressiva partier inom och utom EG,i Väst- och , mellan norra och södra delen avvärlden.Grundtrygghet och rättssäkerhet är viktigtProduktionen av tjänster och varor måste styras avmänniskors behov. De grundläggande behoven avlivsförnödenheter, bostäder, social trygghet etc skastaten/den offentliga sektorn se till att tillfredsställa genomett fungerande solidariskt fördelningssystem bl a genom attpå lämpligt sätt styra investeringarna.Tillsyn över att rättssäkerheten fungerartillfredsställande är en annan viktig uppgift.Vi menar att det är berättigat med en stor offentligsektor som under vissa förutsättningar kan tillåtas växagenom att vi gör investeringar i vård, omvårdnad,utbildning etc.Därmed inte sagt att en stor offentlig sektor alltid ärberättigad. Om den sociala utslagningen, som vi vet attproduktionsordningen till stor del står för, kan nedbringasså kommer detta att minska behovet. ser vi inteden utvecklingen utan snarare ökande behov. I densituationen kan man inte göra nerskärningar men resursersom finns kan omprioriteras. Det kan ur ett socialpolitisktperspektiv till och med vara nödvändigt att göraomprioriteringar för att stoppa utslagningen.Minska byråkrati -- bort med förmynderiFörutom omprioriteringar kan mycket annat göras. Detfinns en överloppsbyråkrati som hindrar egetansvarstagande för enskilda och grupper. Vi tror att den haruppkommit genom att den offentliga byråkratin hargenererat chefer och med cheferna har en rad olikabeslutsnivåer skapats. Snåriga beslutssystem har fåttuttydare som har intagit olika värderingsattityder;förmynderi, sparnit och en gnetig förvaltningsinriktning ärnågra av dessa byråkratiska attityder som försvårar ettförändringsarbete. Det kan då bli till en trögtänktadministration till nytta bara för sig själv. Mångamänniskors resurser tas inte tillvara och deras möjlighetertill inflytande och ansvarstagande blir ytterst begränsade.Privatisering löser inte problemenPrivatisering av den offentliga sektorn löser inteproblemen. För att privatisera behövs det skattebetalarnasstöd. Privata skolor måste förutom elevavgifter ha statligaoch kommunala bidrag, likaså privata daghem. Privatatandläkare och all privat sjuk- och läkarvård måste hapengar från det allmänna för att kunna existera. På kort siktkan överföringarna från offentlig till privat verksamhet seut att ge vinster men långsiktigt sker en utarmning av denoffentliga sektorn eftersom det privata i egentlig meninginte är privat utan en blandning av offentliga pengar ochprivat administration. En administration som kan drabbasav byråkratiska sjukdomar. En allt för kraftig privatiseringmedför också en risk för större orättvisor i och med att vissakan köpa sig till omvårdnad, sjukvård etc. Då har vi ändåinget sagt om problemen med ansvar för verksamheter ochlönsamhetskraven. Det är så att även vinstkrav fördyrar. Enintressant fråga är hur minskade statliga och kommunalabidrag kan inverka på verksamheten. Kan vi se fram emotskolor, daghem eller flyktingförläggningar som går ikonkurs?Lika rätt till omvårdnad, sjukvård m mKooperativa lösningar anses av många som en gyllenemedelväg. Privat engagemang med bibehållandet av engemensam inriktning. Kooperativa sammanslutningar inomvårdsektorn kan fungera utmärkt som behandlande ochpedagogiskt instrument. Vi vet också att föräldrakooperativkan fungera bra och vara ett alternativ när det saknaskommunala alternativ men vi ser trots detta kooperativensom övergångsformer tills vi får en full behovstäckninginom barnomsorgen.Anledningarna till att man kan vara skeptisk till attgenerellt använda sig av kooperativa lösningar är många.Tanken bakom socialpolitiken är att alla ska ha lika rätt tillomvårdnad, sjukvård, utbildning etc. När det gällerprivatiseringen kan orättvisorna börja florera närmänniskorna kan köpa tidigare offentliga tjänster. För attexempelvis bilda och bli medlem i ett föräldrakooperativkrävs en god ekonomi. Handikappade, ensamstående,invandrare, unga familjer etc som har det sämreekonomiskt ställt kan komma att hamna utanför dessamöjligheter. Kooperativ kan sluta sig och insynen blir dåligmed en försvagning av det kommunala ansvaret som följd.Öka användarnas inflytande och ansvarVänsterpartiet vill utveckla barnomsorgen i friståenderesultatenheter där det inte finns några vinstintressen. Därbåde barn, personal och föräldrar har inflytande och kanutvecklas. Detta ska ske under en övergripande politiskstyrning.Överhuvudtaget måste användarnas inflytande ochansvar öka i all offentlig verksamhet. Att aktiveraanvändarna måste vara en huvuduppgift för personalen påbasplanet. Till detta behövs nya kunskaper.Personalutbildningen på basnivån behöver öka väsentligt.Under en följd av år har utbildningsresurserna i huvudsakgått till människor som arbetar på chefs- ochhandläggarnivå. En ny inriktning måste till där satsningensker på personer som har den största användarkontakten.Det är där som en utbildningsinvestering blir mest lönsam.När det gäller att tillvarata användarnas inflytande så harvi knappast börjat. Det är idémässigt nästan ett rent bord.Tar man som exempel skymtar nästaningenting. Det kanske märkligaste är att vi trots allprojektverksamhet, samhällsarbete, utbildning etc intekommit längre i att utnyttja människornas resurser.Rättvist avgifts- och bidragssystemDecentralisering har länge varit ett honnörsord förpolitiker. Men decentralisering innebär också att lägga utbesluten på kommunerna och detta kan skapa orättvisor.Det sker genom att man prioriterar olika saker i olikakommuner. En del håller nere daghemsavgifterna, snålar inpå bostadsbidraget för pensionärerna, medangrannkommunen gör tvärt om. Detta kan innebära attmänniskor som bor intill varandra kan få det mycket olika iekonomiskt hänseende. Det finns många sådana effekter avhur decentralisering av ekonomin kan drabba människoroch anser att staten här har ett övergripandeansvar att reglera avgiftsoch bidragssystemet så attmänniskor inte drabbas av ekonomiska orättvisor. Det är enav statens uppgifter i ett solidariskt samhälle.Stärk skyddet i socialtjänstlagen för de svagaDet annonseras om förändringar av socialtjänstlagen. Ikommunerna anser man att det nu är dags att omprövabiståndsparagrafen. Människorna ska inte få det bistånd debehöver utan behoven ska sättas i förhållande till deprioriteringar inom ekonomin som kommunens politikergör. Från kommunernas sida vill man också förändramöjligheten att få rätt vid överklagande genom att ändrabesvärsrätten från förvaltningsbesvär till kommunalbesvär.Vänsterpartiet anser att i stället för att försvagasocialtjänstlagen skall den stärkas till skydd för utsatta isamhället. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om mål och inriktning avsocialpolitiken.