mot · GE02N28 · 1991-03-06 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:87 Näringspolitik för tillväxt Näringspolitisk strategi för vidareförädling inomskogsindustrinI av EG-anpassning är det naturligt attpropositionens förslag till FOU-insatser är kopplade till deinsatser som görs inom EG-området.För att bibehålla konkurrenskraft är det rimligt attsatsningar görs på de områden där EG satsar och där vigenom deltagande i EGs egna program kan nå högreeffektivitet i våra egna satsningar.Samtidigt är givetvis dessa program utformade från deförutsättningar som finns i och deninternationella konkurrenssituation de upplever. Risken äruppenbar att om FOU-satsningar i alltför hög gradstyrs av EGs satsningar så kommer de områden där vi harspeciella fördelar att hamna i bakgrunden.För att stärka vår region i borde enutgångspunkt för våra FOU-satsningar vara att ta tillvaravår regions speciella fördelar.En viktig sådan fördel är styrkan hos denlångsamväxande barrskogens cellulosafiber. Skogsindustringer ett mycket betydelsefullt positivt nettobidrag till landetshandelsbalans (i storleksordningen )mycket tack vare produktion av trävaror, papper ochpappersmassa av hög kvalitet. Därför bör FOU-satsningarinom denna industri ägnas stor uppmärksamhet.Vi vill särskilt rikta uppmärksamheten på de möjligheteroch fördelar en vidareförädling av den sågade trävaran kange i en rad aspekter. I den utredning om vidareförädling avden sågade trävaran som gjordes i slutet av 1970-taletvisades att det fanns en mycket stor utvecklingspotential avsvensk träindustri om vidareförädlingen drevs längre.Därefter har ytterligare ett antal utredningar, initierade avolika organisationer och verk, skapat underlag för en bredsatsning på vidareförädling av den sågade trävaran. En heldel satsningar har också med växlande framgång gjorts t.ex.inom det så kallade Träman 90-programmet som löper ut ioch med innevarande budgetår. Svårigheterna att nå denutveckling av vidareförädlingen som statens industriverkskisserade i sin studie har visat sig större än väntat.Endast 5--av den förädlingskapacitet som studien gavförhoppningar om har förverkligats.I högkonjunktur när priserna och efterfrågan påoförädlade sågade produkter är bra, råvaran finns ochsysselsättningen ej hotas blir kraven på vidareförädlingnertonade. I andra situationer blir kraven ochdiskussionerna mer intensiva.De senaste åren har ytterligare argument tillkommit somstärker kraven på satsningar på vidareförädling av vårtlands sågade trävaror. Kritiken mot skövlingen avregnskogarna har på den internationella arenan växt sigstark och behandlas i en rad internationellasamarbetsorganisationer. Det är troligt att avverkningen avdessa skogar måste begränsas kraftigt och att därmedkonkurrensen från regnskogarnas träslag kommer attminska. I den internationella debatten har ocksåuppmärksammats de särskilda brandsäkerhetsproblemenmed plaster i möbler och inredningar i byggnader. Det kaninte uteslutas att normerna som minskar plastensanvändbarhet i byggnader kommer att skärpas, vilket ocksåkan gynna produkter av trä.Utvecklingen av mode och smak talar också tillträprodukters fördel. Enligt en rapport från SIND år 1990är en lovande marknad för svenska träprodukter.Marknaden för mindre bostadshus och fritidshus ochbyggnadskomponenter och i viss mån trämöbler bedömsvara god eller mycket god.Eftersom skogsråvaran finns på landsbygden och istödområdena har den nämnda vidareförädlingen enutomordentligt stor betydelse för den regionala balansen iSverige. EG-anpassningen avföretagsförvärvslagstiftningen kan komma att medföra attkontinentala köper svensk skog,sågverk och annan skogs- och träindustri och koncentrerarvidareförädlingen nära den marknad som man själv harupparbetad. En sådan utveckling skulle kunna bliförödande för den svenska landsbygden. Den kan ocksåinnebära att den höga tekniska nivån i svensk träindustri ivissa fall får anpassa sig nedåt till den lägre europeiskanivån. På detta område är det svårt att se hur utländskainvesteringar ska kunna vitalisera svensk industri.Motsatsen är lika sannolik. Den svenska sågverksnäringenkan få sin ställning som enbart leverantör av råvara tillövriga förstärkt och dess regionalpolitiska betydelsekan komma att minska. Denna utveckling måste mötas meden lämplig utformning av jordförvärvslagen och övrigförvärvslagstiftning, dels med ett samhälleligt ägande avsvensk skogsmark och skogsindustri, dels med rejälasatsningar på infrastruktur och forskning och tekniskutveckling som gynnar skogsindustrin i allmänhet ochvidareförädling av sågade trävaror i synnerhet.I denna strategi är en utförsäljning av domänverketsskogsinnehav inte önskvärt. Detta skogsinnehav böranvändas för att stärka sågverken och den sågade trävaransställning. Detta kan ske inte minst genomDomänföretagens egen vidareförädling av sågadskogsråvara.Det är den sågade trävaran som ger de störstainkomsterna räknat per kubikmeter ved.De relativt små miljöproblem som är förknippade medsågverk och träindustri är en annan av de fördelar sommåste utnyttjas i en industristrategi som syftar till enekologiskt balanserad produktion. Denna industris godamöjligheter att vara självförsörjande på energi genomutnyttjande av spån, bark, industriavfall och skogsavfallmåste också utnyttjas i den energipolitiska strategin.Vidareförädling av sågade trävaror bör tillhöra deutvalda teknikområden som prioriteras för en framtidaindustriell tillväxt utöver de områden som propositionenredovisar. För att Träman 90-programmet ska kunnafortsätta bör ytterligare tillskjutas dennya näringspolitiska myndigheten. Dessutom bör enutfästelse göras att SINDs branschprogram för träindustrinbör fortsätta även efter /93.Förutom stöd till teknikutveckling ochproduktutveckling i ett program för träindustrin behövsstöd för marknadsföring, marknadsanalyser och utbildning.Hela skogsindustrin måste ses som ett nationelltproduktionssystem där såväl naturvård som skogsvård,avverkningsmetoder, transporter, sågning ochvidareförädling samordnas i ett syfte att så fördelaktigt sommöjligt utnyttja råvaran. I systemet bör ingå t.ex.målmedvetna och avvägda satsningar på stamkvistning föratt på lång sikt öka andelen kvistfritt virke, användning avskogsplantor med lämpliga arvsanlag, avverkning medaptering som anpassas till sågverkskundernas krav,kundanpassning för att minska spill, samordning av mindreproducenters produktion för att klara större leveranser osv.Dessa satsningar görs delvis redan inom ramen förregionalpolitiska satsningar och SINDs branschprogram,men åtgärderna bör förstärkas och lyftas fram som ensärskild nationell angelägenhet inte minst med hänsyn tillsysselsättningspolitiska, regionalpolitiska, miljöpolitiskaoch energipolitiska fördelar som denna vidareförädling har. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännaatt vidareförädling av skogsindustrins produkter i allmänhetoch sågade trävaror i synnerhet blir ett prioriteratteknikområde,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utfästelser för SINDsbranschprogram för träindustrin,3. att för /92 anvisar 10 milj. kr.till stöd för branschprogram för vidareförädling av sågadeträvaror, Träman 90, till den nya näringspolitiskamyndigheten,4. att som sin mening ger regeringen till kännaatt förändringar av förvärvslagstiftningen görs på ett sådantsätt att möjligheter att skydda väsentliga delar avskogsindustrin kvarstår,5. att avvisar försäljning av skogsfastigheterfrån domänverket i den omfattning regeringen föreslår.