mot · GE02Jo735 · 1991-01-25 00:00:00 — Det primära ansvaret för miljöskyddsarbetet i företagenbygger på egenkontroll. För att miljöfarlig verksamhet skallkunna bedrivas inom kräver dettaatt företagen ifråga bygger upp en egenkontroll av sådanomfattning att verksamheten med säkerhet kan ske enligtde villkor som fastställts.Riksdagen antog regeringens proposition1987/88:85 (Miljöpolitiken inför 90-talet), vilket bl.a.innebär att reglerna för företagens egenkontroll skärps.Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmerfår besluta i fråga om kontrollen. En miljörapport skallårligen inlämnas till tillsynsmyndigheten för sådanverksamhet som kräver tillstånd. Rapporten skall innehållaen redogörelse för vidtagna miljöskyddsåtgärder ochresultaten av dessa åtgärder.Även om miljöhänsynen nu ges ökad tyngd vidtillämpningen av ML och tillsynsmyndigheterna tillförsytterligare resurser kan man på goda grunder utgå från attdessa åtgärder är otillräckliga för att förebygga miljöskador.Två autentiska ''miljöfall'' kan illustrera problemet.1. Ett företag i släppte under en längre tidut miljöfarliga ämnen och överskred kraftigt gällandegränsvärden. I domen mot företaget anfördes bl.a. att det''inte kan vara fråga om ringa överträdelse''. När det gälldeatt bedöma brottslighetens svårighetsgrad fäste tingsrättensärskilt avseende vid två omständigheter.Länsstyrelsen har, av utredningen i målet att döma, i sinegenskap av tillsynsmyndighet visat en anmärkningsvärdundfallenhet gentemot bolaget. Härigenom kan man å enasidan ha bidragit till en föreställning hos bolagetsföreträdare att det inte varit så allvarligt med de otillåtnautsläppen, medan man å andra sidan genom sinunderlåtenhet att ingripa låtit utsläppen fortsätta under långtid. ------ Med hänsyn till dessa omständigheter framstårbrottsligheten ej som så allvarlig att annat straff än böter ärpåkallat.Domstolen kom med andra ord till den minst sagtmärkliga slutsatsen att den som bryter motmiljöskyddslagen skall få strafflindring omtillsynsmyndigheten inte skött sitt arbete.2. Ett företag i förnekade under lång tidutsläpp av tungmetaller till omgivningen. Dessa utsläppfanns inte upptagna i det gällande tillståndet frånkoncessionsnämnden. Efter en intensiv debatt i massmediaoch lokala politiska instanser medgav företaget såsmåningom att miljöproblemen faktiskt existerade ochbeslutade om miljöförbättrande investeringar istorleksordningen . Denna investeringkan ses som en dold miljökostnad.Nämnda exempel kan mångfaldigas. De illustrerar bådamed all önskvärd tydlighet att det inte räcker med skärptegenkontroll och ytterligare satsning på resurser hostillsynsmyndigheten för att förebygga miljöproblem.Inom många företag som bedriver miljöfarligverksamhet saknas tillräcklig kompetens för att kunnaingripa mot förekommande miljöproblem. I ovannämndaproposition skriver miljöministern bl.a. att det borde vara värdefullt för många företag att kunnaförfoga över en oberoende person med kunskaper ommiljöskyddsarbete och med insikter i näringsverksamhet.Ett sådant system, d.v.s. införande av miljörevisorer iföretagen, föreslogs av utredningen ''För en bättre miljö''(SOU 1987:32). Flera remissinstanser uttalade sig positivtom förslaget.En miljörevisor skulle förutom rent granskningsarbeteockså kunna ge företagen en kvalificerad rådgivningbeträffande tekniska miljöskyddsåtgärder. Därigenom kanmiljörevisorsfunktionen få en förebyggande ochutvecklande roll i företagets miljöskyddsarbete.I rapporten ''Miljörevision internationellt'' () heter det bl.a. följande om miljörevision iUSA och Canada:Slutsatsen av erfarenheterna i och är attinterna miljörevisorer som har ledningens fulla stöd ochsom intar en oberoende ställning i förhållande tillproducerande enheter kan utgöra ett effektivt hjälpmedelför företagen att verifiera och säkerställa att nödvändigamiljöskyddsåtgärder vidtas.Ungefär hälften av de femhundra största amerikanskaföretagen använder sig av miljörevision.En lämplig modell för miljörevision i företagen skullekunna vara att en extern miljörevisor utses avmyndigheter/samhällsrepresentanter men betalas avföretaget. Ett sådant system ger revisorn en oberoendeställning och garanterar en fortlöpande miljörevision.Miljörevisorer skulle, som föreslog isitt remissvar till utredningen, med fördel kunna införassom en tidsbegränsad försöksverksamhet. En sådanförsöksverksamhet borde kunna starta den 1 januari 1992.Denna försöksverksamhet kan sedan bilda underlag förbeslut om miljörevisorernas arbets- och ansvarsområden,deras utbildningsbehov och skyddande av integritet.Samtidigt bör kraven på den miljörapport företagennumera är skyldiga att avge till tillsynsmyndighetenskärpas. Redovisningen bör omfatta inte enbart vad mangjort för att uppfylla de krav som redan finns utan också hurmiljökvaliteten i produktionsprocessen och anläggningaravses förbättras.I sammanhanget bör också beaktas de synpunkter somframlagts av Svenska Metallindustriarbetareförbundet.Metall föreslår bl.a. införande av miljörevisorer och knyterdå också an till det viktiga sambandet mellan arbetsmiljönoch den yttre miljön. I företagets miljörapportering bördärför också ingå någon form av miljösocial redovisning,d.v.s. hur man avser att förebygga skador vållade av dåligarbetsmiljö och yttre miljö.Jordbruksutskottet behandlade ett antal motioner medanknytning till miljöskyddslagstiftning i betänkande1990/91:JoU7 och bl.a. då ett förslag om försöksverksamhetmed miljörevisorer. Som motiv för sitt avslag på samtligamotioner hänvisade utskottet till pågående översyn avmiljöskyddslagstiftningen.Enligt vår uppfattning är denna fråga redan tillräckligtutredd och förslag framlagda av tidigare utredningar (SOU1987:32). Det borde därför inte möta några som helsthinder att redan nu förbereda en försöksverksamhet medmiljörevisorer i företagen. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om försöksverksamhet medmiljörevisorer i företagen,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om företagens miljörapportering.