mot · GE02So405 · 1991-01-25 00:00:00 — Ny inriktning av kampen mot HIV/aids HIV en dödlig infektionHIV är ett virus som smittar genom oskyddade sexuellakontakter, genom bruk av smittade kanyler, genomblodkontakt och från kvinna som är smittad till undergraviditet. Det är sålunda relativt svårt att bli smittad avHIV-viruset, vilket är det positiva i sammanhanget, ochvilket naturligtvis också inneburit att sjukdomen inte är merspridd än den de facto är, åtminstone i västvärlden.Totalt är drygt 2.500 personer i vårt landkonstaterat smittade av HIV. Av dessa är ca 75 procenthomosexuella män, resten består av intravenösanarkotikamissbrukare och heterosexuella personer samt enliten grupp smittade genom blodtransfusioner.Tidigare har smittspridningen främst skett blandhomosexuella män och bland narkotikamissbrukare. Detsenaste året har man dock kunnat konstatera att antaletupptäckta HIV-smittade homosexuella män minskat. I dagdominerar i stället gruppen heterosexuella bland denyupptäckta, av vilka en stor grupp är invandrare ellersvenskar som blivit smittade utomlands. Särskilt oroande ärdet att gruppen unga kvinnor ökar starkt. Det finns exempelpå unga flickor, som smittats vid sitt första samlag.Det är väsentligt att poängtera att smittspridningenfortfarande äger rum i vårt land och upptäcks enny HIV-smittad person! Det är nämligen lätt att få känslanav att HIV är ett gårdagens problem. Självfallet berordenna känsla på att massmedia inte längre skriver så mycketom det längre och att vi politiker inte längre för upp det högtpå den politiska dagordningen.Denna falska trygghet, som vi vaggats in i, märks ocksåbland de organisationer som arbetar med HIV/aids-problematiken. Enligt uppgifter från personalen på /Röda korset har antalet volontärer i derasförebyggande och vårdande arbete minskat det senasteåret.Regeringens åtgärd , att föreslå en indragningav elva miljoner till insatser mot HIV/aids, är ett annat bevispå att man tror att HIV är så allvarligt.Inget kunde vara mer fel! Aidsfaran är inte över! Aidsär inte ett mindre problem i vare sig eller i övrigavärlden. Tvärtom, aids är ett lika stort problem somnär massmedia och politiker engagerade sig som mest, d v smellan 1985 och 1986.HIV rör vårt innerstaHIV och aids berör det mest intima i vår tillvaro, vårsexualitet och vårt sexuella beteende. Det gör att HIV ärsvårt att prata om. Det är svårt att diskutera attityder ochmoral.Samtidigt är dessa faktorer så oerhört viktiga isammanhanget, eftersom attityder faktiskt är ett sätt attundvika att bli smittad. Genom att våga prata om sex ochsamlevnad finns förutsättningar för att minskasmittspridningen. Genom att respektera varandra har vikommit långt.I har vi en världsberömdsexualundervisning som inleds redan när barnen går ilågstadiet. Detta är bra och positivt. Det är dock viktigt attsexualundervisningen nu utökas så att undervisningen vadgäller HIV och sexuellt överförbara sjukdomar (STD)utökas. Denna utbildning förekommer i och för sig , men är det ett välkänt faktum att kvaliteteni denna undervisning är minst sagt varierande i olika delarav landet. Det är därför angeläget att en utvärdering avdenna typ av utbildning sker och att tillräckliga resurserställs till skolornas förfogande för en ordentlig utbildning.I detta sammanhang vill vi också poängtera att det ärviktigt att de organisationer som har specialkompetens vadgäller HIV, också får delta i utformningen av dennautbildning. Vi tänker då på t ex Noaks Ark/Röda korset,och vi satsar sparar vi i morgonMot bakgrund av det statsfinansiella läget är detsjälvfallet centralt att vi alla har ett ansvar för att statensmedel används på ett så effektivt sätt som möjligt. Samtidigtär det cyniskt att inte satsa tillräckliga resurser påbekämpning av en sjukdom som i sin förlängning, vad vi veti dag, leder till döden!Genom att spara in på detta , får vi om tio satsa betydligt större summor. Dessutom, vilket idetta sammanhang är betydligt viktigare, riskerar vi att gemånga unga människor ett alldeles för kort liv, genom attingen berättat hur de undviker att bli smittade.En mycket stor del av arbetet mot HIV/aids som i dagbedrivs både utomlands och i vårt land sker inom ramen förfrivilliga och ideella organisationer. På det internationellaplanet finns kanske främst två organisationer vi vill nämna.Den ena är Act Up, en organisation som bildades avhomosexuella i , men som har vidgats till andragrupper. Organisationen försöker på många olika sättpåverka ansvariga myndigheter att agera för att hjälparedan smittade, att upplysa människor om HIV och att satsapå forskning om HIV-virusets gåtor.Den andra välkända organisationen är ''The NamesProject''. Också denna organisation har sitt ursprung iUSA. Den bildades och har som syfte att inte glömmadem som redan dött i aids. Genom organisationen harmänniskor som förlorat någon i sin närhet haft möjlighet atttillsammans med andra få stöd och hjälp i en svår situation. '''' har fått en efterföljare också i vårtland.I har också ideella krafter stått för en mycketstor del av kampen mot HIV och aids. De mest välkända ärNoaks Ark/Röda korset. Men det finns många andra, t exPositiva Gruppen för HIV-smittade och speciellaorganisationer för narkomaner. Alla dessa organisationergör en ovärderlig insats, ofta i det tysta och med begränsaderesurser. De människor som engagerar sig i dessaorganisationer drivs av en inre styrka och en inre vilja, somär ovanlig i där vi har fått lära oss att staten tar handom allt och att staten löser alla problem. Problemen kringHIV har visat att det fortfarande finns människor som intetror på detta, och som inte finner sig i att vänta på att statenbehagar lyssna och hjälpa. Av denna frivilliga verksamhetsom vuxit fram finns mycket att lära. Till exempel börNoaks Arks Hospice-verksamhet (d v s vård i livetsslutskede) kunna tillämpas i cancervården.Det är därför allvarligt att dessa organisationer dras medbetydande ekonomiska problem. Noaks Ark som i dagbedriver upplysning, hospice-verksamhet och hjälpermänniskor som är smittade har ett underskott på övertvå . Det är ytterst allvarligt eftersom NoaksArks verksamhet är uppbyggt kring flera mindre enheter,som hänger ihop och bildar en helhet.Vad händer om staten underlåter att stödja Noaks Ark?Tilldelas inte organisationen medel för t exupplysningsverksamheten, med hjälp av nära 500volontärer, riskerar hela verksamheten att gå under.Effekten blir omedelbar. Kostnaderna läggs i stället överpå den offentliga sjukvården, som dels inte är beredd att tadetta ansvar, dels inte ens klarar av sina nuvarandevårdköer beroende på sin planstyrning och byråkratiskastelbenthet. Om statsmakterna därför tror att de spararpengar genom att inte ge Noaks Ark de resurserorganisationen så innerligen behöver, har de lurat sig på ettminst sagt grovt sätt.Det är väsentligt och nödvändigt att verksamheter typNoaks Ark får de resurser de behöver och att de dessutomerhåller långtgående garantier för att dessa resurser tilldelasunder . Som det är sker verksamhetenpå i taget, vilket är ytterst otillfredsställande.Öka informationsinsatsernaInformation om en epidemi som HIV är svår att ta tillsig. Genom talet ''riskgrupper'', främst homosexuella ochintravenösa narkotikamissbrukare, har smittspridningenmarginaliserats. Det rör ''dem'' inte ''oss''. Detta sätt attstöta ifrån sig problem är naturligt och förekommer i mångaandra sammanhang också. Det farliga med HIV är dock attproblemet blir oerhört mycket större om vi inte snabbtförsöker göra något åt det, d v s stoppar smittspridningen.Ju längre vi väntar med att sätta in adekvatainformationsåtgärder, ju större och svårare kommer HIV-problematiken att bli. Statistiken visar, vilket vi redannämnt, att de heterosexuella utgör den ''grupp'' därsmittspridningen ökar snabbast. Också detta faktumförklaras bort med motiveringen att de flesta varitutomlands. Detta är ett mycket farligt sätt att agera.Genom att se tillbaka i historien kan man konstatera attde globala epidemierna alltid kommit från utlandet. Därförborde man i stället poängtera att epidemin nått ochutifrån den slusatsen motarbeta vidare smittspridning inomlandet. De hittillsvarande informationskampanjerna harinte tillräckligt tydligt beskrivit situationen. Orsaken till detkan hämtas i det sätt regeringen väljer att tolka statistiken.Mot denna bakgrund vill vi därför föreslå att aids-delegationens medel för kampanjer ochinformationsverksamhet fördelas till de organisationer somkommer i kontakt med de grupper information främstmåste riktas till, och som dessutom har specialkunskap i defrågor som är nödvändiga. Aidsdelegationen måste avnaturnödvändighet vända sig till en bredare allmänhet, medett därmed mer utslätande budskap. Dessa hänsyn behöverinte enskilda organisationer ta.Aidsdelegationens primära uppgifter bör därför ifortsättningen vara att fördela medel till olikaorganisationer, följa upp att medlen används till vad de ärämnade för, följa vetenskapen i sina försök att hitta vaccinoch andra medel mot infektionen, att fungera somregeringens specialistkompetens på området och iundantagsfall själva bedriva bredare kampanjer. Med hänvisning till det anförda hemställs[att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en utvärdering och utökning avskolundervisningen om HIV och sexuellt överförbarasjukdomar,1]1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om stöd till frivilliga organisationersom arbetar i kampen mot HIV/aids,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om aidsdelegationens fördelning avmedel för information och kampanjer,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om aidsdelegationens uppgifter iövrigt.