mot · GE02K244 · 1991-01-25 00:00:00 — Grundlagsskydd för äganderätten och näringsfriheten Enskilt ägande är betydelsefulltRätten till enskilt ägande har grundläggande betydelseför det svenska samhällssystemet. Den är en avgrundstenarna för rättsordningen. Både vår privaträtt ochvår straffrätt utgår från den enskilda äganderättens princip.Det finns inget land som avskaffat den privataäganderätten som en fungerande demokrati harfortsatt att existera. Äganderätt i sig garanterar intedemokrati, men där äganderätten utplånas försvinner ocksåförutsättningarna för en livskraftig demokrati. Den enskildaäganderätten är vidare en oundgänglig förutsättning för enfungerande marknadsekonomi. Endast stater med entryggad enskild äganderätt har kunnat tillförsäkra sinainvånare välstånd.Ett politiskt system som godkänner och försvarar denenskilda äganderätten visar därigenom respekt för denenskildes självständighet och förmåga att ta ansvar för sinegen situation. Ett sådant system visar även respekt för denenskildes vilja att ordna tillvaron efter egna önskemål.Äganderätt möjliggör att den enskilde kan skapaekonomisk trygghet för sig själv och andra -- en trygghetsom inte är beroende av utomståendes beslut.Den som äger något är oftast benägen att ta god handom egendomen. Vanvård av det ägda leder ju till förlust förägaren. Detta är tydligt i de mest skiftande sammanhang.Det gäller naturligtvis beträffande fast egendom. Denjordbrukare som inte sköter sina åkrar drabbas av sämreskördar, liksom den skogsägare som inte på rätt sätt tarhand om skogen får räkna med sämre tillväxt och därmedpå sikt lägre inkomster. På motsvarande sätt förhåller detsig med byggnader. Underhålls inte byggnader förfaller deoch minskar i värde. Samma gäller om företag. Ägarnasersättning är helt beroende av hur väl företaget sköts. Dehar därför starka skäl för att kontrollera verksamheten.Äganderätt har med andra ord betydelse bådeprivatekonomiskt och nationalekonomiskt, genom attägandet normalt sett för att egendom sköts väl.Bristfälligt skydd för äganderättenUtvecklingen har lett till att inskränkningarna i denenskilda äganderätten har blivit många och i åtskilliga fallkommit att uppfattas som godtyckliga. Det har gällt bl.a.ingripanden på beskattningens och marklagstiftningensområden. Även andra förhållanden, såsom den omfattandeförmögenhetsbrottsligheten, har gett många en känsla avatt äganderätten inte respekteras och att den inte får etttillräckligt skydd av staten. Detta är inte godtagbart.Med ett modernt synsätt hör det till grundlagensuppgifter inte bara att ge spelregler för politiken och ramarför den offentliga verksamheten utan också att ge uttryckför samhällssystemets grunder och slå fast medborgarnasviktigaste fri- och rättigheter. I dessa avseenden har dengällande regeringsformen inneburit väsentliga framsteg,framför allt efter 70-talets reformarbete i fråga om skydd förfri- och rättigheter.Trots dess avgörande betydelse för samhällslivet haremellertid den enskilda äganderätten ännu inte fått någotskydd i regeringsformen. Den kommer endast till indirektuttryck genom en regel om ersättning videgendomsberövande i 2 kap 18 §. Och den föreskriver baraatt vid expropriation eller annat sådant förfogande skallersättning utgå för förlusten enligt grunder som bestäms ilag. Utöver den regeln innehåller regeringsformen endastett allmänt uttalande i 1 kap 2 § om att den enskildespersonliga, ekonomiska och kulturella välfärd skall varagrundläggande mål för den offentliga verksamheten.Vår regeringsform ger ett sämre uttryck för den enskildaäganderättens princip än grundlagarna i de flesta länder ivår del av världen. Särskilt påfallande är att länder somGrekland, och , som haråtervunnit demokrati ocn antagit nya författningar, har varitangelägna om att lägga fast fri- och rättigheter som hör ihopmed det ekonomiska systemet.Välkänt är också att den enskilda äganderätten skyddasi den europeiska konventionen om de mänskligarättigheterna och de grundläggande friheterna, genomförsta artikeln i första tilläggsprotokollet. Den går utöverden svenska grundlagen genom att slå fast attegendomsrätten skall lämnas okränkt och attegendomsberövande endast får ske under vissa angivnaförutsättningar. Det är genant för vårt land attegendomsrätten garanteras bättre genomEuropakonventionen än genom vår egen grundlag.Bristerna i vår författning har sin förklaring i detdebattläge som rådde under de år då regeringsformenutarbetades, och . Helatanken på grundlagsskydd för fri- och rättigheter mötte ettkraftigt motstånd från riksdagsmajoritetens sida, och denenskilda äganderätten stod lågt i kurs. Striden i dessa frågorstod klart i kontrast till den breda enighet som uppvisadestidigare, i det tingstenska betänkandet 1941 och avförfattningsutredningen . Då hade man med inte baraäganderätten utan också exempelvis näringsfriheten.Det är nästan onödigt att påpeka att utvecklingen efterregeringsformens tillkomst, särskilt skeendet i vår omvärldunder , har gett allt större tyngd åtönskemålen om en bättre grundlagsreglering i dettaavseende. Regeringsformen bör ge klart uttryck även församhällssystemets ekonomiska grundvalar redan därför attdessa står i nära samband med den politiska demokratin.Både äganderätten och näringsfriheten bör skyddas.Vägledande bör vara det synsätt och de principer somhar kommit till uttryck exempelvis i europeiskasäkerhetskonferensens (ESKs) slutdokument från densärskilda konferensen om ekonomiskt samarbete förra året.De 35 deltagande staterna stryker under behovet avekonomisk frihet för individen och förklarar sig anse attdenna frihet ''innefattar rätten att fritt äga, köpa, sälja ochpå annat sätt förfoga över egendom''. De erkänner''sambandet mellan politisk pluralism ochmarknadsekonomi''. De vill uppnå eller vidmakthålla ''fullterkännande och skydd för alla typer av äganderätt,inklusive privat äganderätt'' och garantera ''rätten tillsnabb, rättvis och effektiv kompensation i den händelseprivat egendom tas i anspråk för allmänna ändamål''.Regeringsformen bör byggas ut i linje med deneuropeiska konventionen och de redovisade uttalandena avESK. Därigenom skulle man också få en bättre balans igrundlagsregleringen och ett tydligare uttryck för vad vårtland står för.Det hävdas ibland att det finns en motsättning mellanvad man kallar medborgarrätt och framför alltäganderätten. Denna argumentation måste bestämtavvisas. Den ställer begreppen på huvudet och ger ettfrämmande innehåll åt ordet medborgarrätt. Skyddet förfri- och rättigheter har inget annat syfte än att stärka deenskilda människornas ställning, att skapa en verkligmedborgarrätt med ett konkret innehåll genom att dra uppramar för statsmaktens handlande. Detta gäller ocksåäganderätten som ju berör alla medborgare. Det generellahuvudproblemet vid lagstiftning om fri- och rättigheter hari alla tider varit att avväga statsmaktens anspråk på frihetatt handla -- i en demokrati förhoppningsvis iöverensstämmelse med folkviljans uttryck i val -- ochmedborgarnas krav på en grundläggande trygghet, fredadäven mot ingrepp i formellt demokratisk ordning. Att döpaom statsmaktens intresse till medborgarrätt är vilseledandeoch stridande mot en internationell diskussion.Förstärk skyddet för äganderättenI vårt land är strävandena efter bästa möjligagrundlagsskydd för fri- och rättigheter i den internationelltvedertagna betydelsen särskilt angelägna av två skäl. Vårgrundlag bygger på folksuveränitetens princip vilketförpliktar. Vårt land har också alla praktiska möjligheter atttillgodose medborgarnas berättigade krav på detta område,det vidkänns inte de svårigheter som föreligger i mångaandra länder. Speciella skäl för grundlagsskydd är i fråga omäganderätten dess natur av s.k. rättsteknisk basprincip ochi fråga om näringsfriheten dess betydelse för de aktuellainternationella samarbetssträvandena. Mot dennabakgrund är det angeläget att åter manifestera denvärdegemenskap som präglade de tidigaförfattningsutredningarna.Ingen har någonsin förnekat att en del svårigheter möternär man vill bygga ut grundlagsskyddet på det här aktuellaområdet. Emellertid är det nödvändigt att hålla isär olikadelfrågor. Vissa måste utredas ytterligare. Andra kräver ihuvudsak formella överväganden. Inom ramen för deegentliga rättighetsreglerna kan till en början den enskildaäganderättens princip slås fast. Man kan sedan överväga enregel om möjliga inskränkningar, alltså om rätten för detallmänna att i vissa fall förfoga över enskild egendom.Därefter kommer man till frågan om ersättning videgendomsavhändelse, som alltså är den enda som tas upp iregeringsformen idag.På varje punkt finns åtskilliga förebilder. Deneuropeiska konventionen, ESKs förut nämndaslutdokument och utländska författningar ger ett rikt ochlättillgängligt underlag. Även i finns ett riktunderlag från de fem utredningar, med betänkanden från1941 till 1978, som har behandlat hithörande frågor. När detgäller principdeklarationen om den enskilda äganderättenfinns ett överflödande material, som bl.a. innefattarenhälliga förslag, både från den tingstenska utredningenoch författningsutredningen.Europakonventionen ger en viss ledning i fråga omproblem som måste tas upp om man vill ge ett merakvalificerat skydd för äganderätten. Övervägandena måstedock naturligtvis ta sikte på specifikt svenska förhållanden.Man får gå in på finansmaktens gränser, särskiltbeskattningsmaktens innehåll. Där har varken grundlagensord eller dess förarbeten mycket att ge. Även frånsettäganderättsaspekten finns det skäl att pröva dessa frågor.Det är en brist att det inte finns ett konkret konstitutionelltskattebegrepp. Även förbudet mot retroaktivskattelagstiftning måste ses över mot bakgrund averfarenheterna. I flera fall har förbudet tillgodosetts rentformellt men åsidosatts i praktiken. Ett annat område somär viktigt i sammanhanget är marklagstiftningen,överhuvudtaget den lagstiftning som gäller inskränkningar irätten att förfoga över egendom.Avslutningsvis vill vi stryka under att vi ställer osspositiva till att de här behandlade frågorna tas upp inomramen för en bredare författningsutredning, omförutsättningar för en sådan visar sig föreligga. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär en utredning omgrundlagsskydd för äganderätten och näringsfriheten ienlighet med vad i motionen anförts.