mot · GE02So448 · 1991-01-25 00:00:00 — Insatser mot HIV/aids SammanfattningAids är en av vår tids mest fruktansvärda sjukdomar.Allt talar för att vaccin och botemedel kommer att dröjalänge , vilket betyder att vi kommer att få leva med HIV-virus och dess effekter under mycket lång tid.Detta innebär att arbetet mot smittspridningen mot HIVmåste inriktas på långsiktiga åtgärder kombinerat med stödoch hjälp till dem som redan smittats.I motionen redogörs för hur vi ser på kampen motHIV/aids. Den har fyra huvuduppgifter: minskadsmittspridning, stöd åt de HIV-smittade, förbättrad vårdoch bättre villkor för forskningen.I motionen krävs en bättre information och upplysningriktade inte minst till skolungdomar, studenter, invandrareoch homo- och bisexuella män. De frivilligaorganisationernas betydelsefulla arbete poängteras.En utvärdering av den så kallade kontaktspårningenkrävs.Slutligen tas ersättning till dem som blivit smittade vidblodtransfusioner upp. I motionen framförs krav på statligersättning till dem som blivit HIV-smittade genomtransfusioner oavsett var detta skett.InledningHIV-infektion med åtföljande aids-sjukdom kommer attfinnas i samhället , kanske fleragenerationer. Vi har endast sett början av en epidemi, somriskerar att utvecklas till ett av vår tids största problem. Imånga av länder är HIV/aids-situationen redankatastrofal. I och pågår en dramatisksmittspridning. Den globala situationen påverkarspridningen av HIV i vårt eget land.Trots den fruktansvärt svåra situationen är detoroväckande tyst om HIV och aids i samhällsdebatten.Detta kan invagga människor i falsk säkerhet. Många sominte vill inse sanningen kan få för sig att faran är över.Tystnaden runt HIV/aids är särskilt farlig eftersom detännu inte finns vare sig vaccin eller bot. Enda sättet attundgå HIV är att inte utsätta sig för smitta. Varje människamåste vara medveten om faran och veta hur man undgår attsmittas.Andra problem i vårt samhälle har i och med HIV-epidemin blivit större och farligare, till exempelalkoholmissbruk, intravenöst narkotikamissbruk ochprostitution. Kampen mot dessa har blivit allt viktigare föratt också bekämpa HIV-smittans spridning.Problemen som hör samman med HIV rör de mestpersonliga delarna av människans liv och detta gör demmycket komplexa. Sexuallivet berörs liksom relationernatill den närmaste omgivningen, förmågan att ta ansvar förden egna personen och för andra samt normer ochlevnadssätt. Arbetet med att begränsa smittan står ochfaller med enskilda människors vilja och förmåga att taansvar. prövas allas vår människosyn ochmedmänsklighet.Information och attitydpåverkan så att varje människainser situationens allvar, tar ansvar för sitt eget beteendeoch inte utsätter sig eller andra för risk att smittas äravgörande i strategin mot HIV. Politiker, lärare, forskareoch massmedia måste alla ta ansvar för att HIV/aids finnsmed i samhällsdebatten och att information finns över allt ivårt samhälle.Särskilt viktigt är att nå de unga. gör nyaungdomar sin sexualdebut. De ungdomar som kommer attdebutera var för unga för att kunna ta till sigkunskap om HIV när HIV/aids-debatten var somintensivast och de centrala informationskampanjernastartade. måste därför grundlig information ges tillde unga så att var och en av dem kan inse det allvarliga medHIV-smittan och vet hur man skall skydda sig från att blismittad. Hem, skola och olika organisationer har ettgemensamt ansvar.Många frivilligorganisationer har gjort och gör mycketstora insatser när det gäller information, stödet till smittadeoch vården av sjuka. Utan dessa organisationers insatserhade haft mycket sämre möjligheter att mötaepidemin och hjälpa människor som drabbats.Genom frivilligorganisationernas arbete spridsinformation som ringar på vattnet till människor som aldrigskulle nås med enbart det offentligas insatser. Det äravgörande för bekämpningen av HIV attfrivilligorganisationerna kan fortsätta med sitt arbete.Det första sjukdomsfallet i aids diagnostiserades i USA1981 och i . I hade till och meddecember 1990 509 personer utvecklat aids, varav 279personer avlidit. 2.655 personer hade rapporterats varainfekterade med HIV varav 462 kvinnor.Fördelningen på olika smittvägar och riskutsatta grupperhåller sig tämligen . Det är dock allvarligt att detfortfarande nyupptäcks ett stort antal HIV-positiva blandhomosexuella män, trots att allt tyder på att informationennått fram till dem.För första gången har fler fall bland heterosexuellarapporterats än bland homosexuella och intravenöstmissbrukande narkomaner. Majoriteten av dessa ärutländska medborgare från s.k. högendemiska områdensom söker asyl i vårt land. Drygt hälften av de svenskar somHIV-smittats vid heterosexuell kontakt anger att de ådragitsig infektionen under resa utomlands.Även om vi inom gränser arbetar effektivt föratt förebygga smittspridningen, är vi i allt högre gradberoende av hur resten av världen hanterar problemen.Fyra huvuduppgifter i arbetet mot HIVRedan i motion 1987/88:So4 redogjorde moderatasamlingspartiet utförligt för sin syn på arbetet med HIV/aidsoch på de fyra huvuduppgifterna i detta arbete:1. Att stoppa smittspridningen 2. Att ge hjälp och stöd åt de HIV-smittade och derasanhöriga.3. Att förbättra vården av de HIV-infekterade och aids-sjuka.4. Att tillse att forskningen ges bästa tänkbara villkor.Vi har fortfarande samma grundläggande syn på arbetetmot HIV/aids som redovisades i ovan nämnda partimotion.Vi har också redovisat detta i kommittémotioner såväl 1989som 1990.Vi har föreslagit en lång rad åtgärder för att bekämpaHIV-epidemin, bland annat när det gäller testningen,informationen, skolutbildningen av barn och ungdom,narkomanvården, forskningen, stödet till de smittade, sjukaoch anhöriga samt stödet till och skyddet för dem somutsätts för särskild smittorisk i sina arbeten.Statens ansvarNär en mycket farlig, smittsam sjukdom, såsomHIV/aids, uppträder med ett snabbt spridningsförlopp harstaten ett övergripande ansvar för bekämpningen av dennasjukdom. Eftersom smittan inte känner några gränser ärkampen mot en sådan sjukdom en gemensam nationellangelägenhet.Det direkta, förebyggande vård- och stödarbetet måstedock utföras i kommuner och landsting. Ett särskiltekonomiskt stöd måste även framgent utgå till dekommuner och landsting som har särskilt många smittadeoch sjuka.Både aidsdelegationen och initierar ochbedriver med stöd av de statliga aidsmedlen informations-och utbildningsaktiviteter, som syftar till att motverkasmittspridning. Vi instämmer i vad regeringen anför om attde utåtriktade förebyggande insatser som bedrivs frånsocialstyrelsens och sida börsamordnas bättre och att det därmed är möjligt att görabesparingar när det gäller kanslikostnader. Vi förutsätter attdessa besparingar skall kunna göras utan att resurserna fördirekta informationsinsatser minskas.Information och beteendepåverkanInformation som påverkar attityder och beteende äravgörande för att hejda smittspridningen. HIV/aids skalldessutom enligt vår mening ingå i allupplysningsverksamhet om sexuellt överförbarasjukdomar.Särskilda målgrupper för det förebyggande arbetetunder måste vara ungdomar, flyktingar--invandrare, homo- och bisexuella män samtnarkotikamissbrukare.Särskilt viktigt är det att nå flyktingar--invandrare, somkanske tidigare inte fått någon information i sina hemländeroch som därför inte är medvetna om faran med HIV-smittan. Särskild information bör riktas till olikapersonalgrupper som kommer i kontakt med flyktingar-invandrare, invandrarna själva samt allmänheten.Kampanjer på nationell och regional nivå är nödvändigaför att ständigt påminna människor om riskerna med HIV.Att de centralt initierade informationsinsatserna fortsätterär viktigt för att stödja det regionala och lokalainformationsarbetet.Samtidigt som informationskampanjerna måste vara såvarierande att människor verkligen uppmärksammar dem,måste de vara så ärliga och så skarpt formulerade attmänniskor påverkas. Kampanjerna måste uppmana till attsöka mer information och till testning.Sambandet mellan ett oförsiktigt bruk av alkohol ochsexuellt riskbeteende måste framhållas mycket tydligare.Mer riktad information måste ges till människor, särskiltungdomar, som reser utomlands. I de flesta turistländerfinns fler HIV-smittade än i Sverige.Kontaktspårningen kan ge mer kunskap om var speciellariktade insatser bör göras.Forskningsprojekt, som ger kunskap om hurinformationen skall vara utformad, bör stimuleras så attkunskap om sexualvanor, särskilt hos narkomaner och hosmän som har sex med andra män, ligger till grund för den.Informationskampanjerna tjänar syftet att ''väcka''människor. För att nå en verklig attityd- ochbeteendepåverkan måste information dock ges på ett''djupare'' sätt, helst genom samtal och dialog.Det viktigaste tillfället att ge en mer personligt inriktadinformation är vid HIV-testningen, särskilt när människorsjälva söker testning av oro för att vara smittade. Även omtestet är negativt måste tillfället att ge informationtillvaratas. Det är lika viktigt att nå den osmittade som harett riskbeteende som den smittade.Många yngre testar sig på grund av orooch osäkerhet. Yngre homosexuella kan vara osäkra om sinsexuella läggning, vilket kan ha lett till många och tillfälligasexuella kontakter. De använder testningen som kontrolloch för dem torde en bra information och rådgivning vidtestningen vara särskilt betydelsefull.Det måste vara en prioriterad uppgift att tillse attinformationen och rådgivningen i samband med besked omtestresultat fungerar som avsetts. En utvärdering avrådgivningen vid testningen bör därför ske i detta syfte.De som arbetar med att förhindra smittspridning måstefå särskild utbildning så att de kan möta unga människoroch hjälpa dem att finna sin identitet och därmed få störresäkerhet, trygghet och ansvarstagande i sin sexualitet.Sådan utbildning måste gälla kunskap om både hetero- ochhomosexualitet.Olika intresseorganisationer fyller en viktig roll iinformationsarbetet. Vi anser att en större del avinformationsmedlen bör komma de frivilligaorganisationerna till del för att användas i derasupplysnings- och informationsarbete.Ett stort arbete har uträttats av de organisationer somorganiserar män som har sex med andra män. Dessaorganisationer har också en mycket stor erfarenhet. Demåste även få stöd så att deras arbete skallkunna fortsätta och så att de även kan nå dem som inte ärorganiserade men som har ett riskbeteende.Samlevnadsundervisning och information i skolanSkolan har unika möjligheter att ge ungdomarna enfördjupad information om HIV/aids, eftersom skolan nårhela åldersgrupper. Ungdomarna måste påverkas att inseallvaret i HIV-epidemin genom samtal och diskussioner omsamlevnad. Skolan måste försöka ge normer,ansvarstagande och respekt för andra människor.Sverige har ett internationellt uppmärksammat programför samlevnadsundervisning i skolan. Denna undervisningfår dock sällan det utrymme och den utformning som ärföreskrivet. Detta är allvarligt.Samlevnadsundervisningen måste genomföras i enlighetmed föreskrifterna, inte minst därför attsamlevnadsfrågorna har så stor betydelse för att förhindraspridningen av HIV. Information om HIV, liksom om andrasexuellt överförda sjukdomar och om homosexualitet,måste ingå i all samlevnadsundervisning.Moderata samlingspartiet har i motionen 1990/91:Ub241krävt klara mål för skolan och en tydligare läroplan.Undervisningen i sex och samlevnad måste enligt vårmening också få tydligare föreskrifter.Information om HIV till studenterNär en ung människa bryter upp hemifrån för att börjastudier på annan ort, börjar en ny period i livet med månganya kontakter och erfarenheter och med eget ansvar. Ävenför en äldre som börjar studera inleds en ny fas i livet medstor omställning.Studietiden innebär för de flesta en stor förändring inteminst av levnadssättet och av relationerna till andramänniskor. Långt ifrån alla relationer är djupa ochlångvariga.Kunskapsspridningen om HIV och andra sexuelltöverförbara sjukdomar bland studenter måste befrämjas.Det är nödvändigt att stödet till frivilliga organisationer ochintresseorganisationer bland studenterna förstärks så attderas arbete med att förebygga HIV-smittans spridning kanfortsätta och bedrivas kontinuerligt och långsiktigt.Stöd, rådgivning och kontaktspårningMänniskor som smittats med HIV behöver mycket hjälpoch stöd. I varje landstingsområde bör finnas centra medsamlad expertis för kvalificerad hjälp åt smittade såväl föratt rätt hjälp skall kunna ges som för en effektivkontaktspårning och för att finna tendenser och miljöer därsmitta kan spridas. Sådana centra kan också fungera somcentra för information och bistå enskilda och organisationermed sakkunskap och råd.Samverkansgrupper, STD-mottagningar ochungdomsmottagningar spelar en mycket viktig roll iHIV/aidsarbetet. Hos kuratorerna på många av landetsSTD-mottagningar finns en unik kompetens och erfarenhetsom måste utvecklas och utökas.Därutöver behövs en mångfald av stöd- och vårdformersamt jourverksamhet. Enskilda, ideella organisationer,kyrkan och samfunden spelar en ovärderlig roll när detgäller att stödja smittade och deras anhöriga. Utan dessaorganisationer hade många människor haft en ännu svåraresituation.De enskilda organisationerna måste få stöd att orkafortsätta sitt arbete. Det är nödvändigt att organisationermed långsiktiga satsningar såsom Stiftelsen ochRöda Korset får rimliga ekonomiska villkor för arbetetunder en längre tidsperiod.Kontaktspårningen är ett av de viktigaste vapnen ismittskyddsarbetet och den måste bedrivas intensivt och påett kompetent och förtroendegivande sätt. Genomkontaktspårningen kan man dels finna smittade, dels fåviktig information och kunskap.I syfte att få en så effektiv kontaktspårning som möjligti hela landet bör dess kvalitet och resurser omgåendeutvärderas.TestningenTestningen fyller en viktig funktion i strategin mot HIV.En väl utbyggd och klokt inriktad HIV-testning av godkvalitet måste vara ett naturligt inslag i hälso- ochsjukvården. Det är viktigt att testningen görs både i form avså kallad screening och med avidentifierade tester för att fåen effektiv övervakning av epidemin. måste enlättillgänglig testning finnas för människor som själva sökerav oro för att kunna vara HIV-infekterade.Alla flyktingar--invandrare som kommer till vårt landskall enligt vår mening erbjudas HIV-testning som ett led ien hälsoundersökning.I allt informationsmaterial måste ingå uppmaningar tilltestning samt information om vart man då kan vända sig.För att människor skall vilja testa sig är det nödvändigtatt de säkert vet att integriteten och sekretessen isjukvården respekteras. Allmänhetens förtroende för deinsatser som görs och vetskapen om den hjälp som finns attfå torde vara avgörande för människors vilja att vända sigtill sjukvården.Det är nödvändigt att noga följa epidemin och göra deanpassningar av testningsprogrammen som kan föranledasav utvecklingen.NarkomanvårdenGenom spridningen av HIV till narkotikamissbrukarnahar bekämpningen av narkotikamissbruket ställts införstora och akuta problem. Det krävs snabba och offensivainsatser mot narkotikan för att hejda missbruket ochbromsa smittspridningen bland missbrukarna och derassexualpartners.Insatser mot narkotikan är insatser motspridning av HIV.Kampen mot narkotikamissbruket måste vara likaintensiv och kraftfull som kampen mot aids. Samhället fårinte vare sig i ord eller handling handla -- eller skicka utsignaler -- så att den ena uppfattas som mindre viktig än denandra.Moderata samlingspartiet har i andra motioner föreslagitåtgärder när det gäller narkotikamissbruket ochnarkomanvården samt åtgärder för att öka polisensmöjligheter och stoppa gatulangningen. Dessa åtgärder ärav största vikt för att bromsa spridningen av HIV.Patientens kostnader för vård och behandlingEnligt den nya smittskyddslagen är all undersökning,vård och behandling som behövs från smittskyddssynpunktvid en samhällsfarlig sjukdom kostnadsfri om den utförsinom den landstingskommunala sjukvården.När det gäller undersökningar för att utreda om någonhar smittats av en samhällsfarlig sjukdom är dessa gratis förpatienten även hos en privat verksam, försäkringsanslutenläkare. Kostnadsfriheten gäller dock ej vid vård ochbehandling.Vi avvisar den åtskillnad som här görs mellan offentligoch enskild vård.Att patienten har frihet att välja vårdgivare är särskiltviktigt när det gäller en sexuellt överförd sjukdom. När detgäller HIV torde valfriheten vara av avgörande betydelseför att man med förtroende skall vilja vända sig tillsjukvården.Vi anser att smittskyddslagen skall ändras så att vård ochbehandling blir kostnadsfri oavsett hos vilken läkare ensmittad söker vård och behandling.Statlig ersättning till transfusionssmittadeDe som smittas av HIV genom blodtransfusion drabbasgenom sjukvården av en av de mest ödesdigra infektionernågon kan få. Även om pengar aldrig kan ersätta denuppkomna skadan kan de underlätta i en svår situation ochäven uppfattas som att det allmänna tar ansvar för vad sominträffat.De nya ersättningsreglerna för dem som drabbats avtransfusionssmitta ger ett bättre stöd än de gamla, men kanenligt vår mening ändå inte anses tillräckliga. En smittadfamiljeförsörjare måste känna en outsäglig oro för barnensframtida försörjning. Att teckna privata försäkringar äromöjligt.Vi anser att regeringen omgående bör lägga fram förslagtill statlig ersättning till transfusionssmittade HIV-patienter. Denna ersättning bör utgå retroaktivt till allatransfusionssmittade i landet och lämnas oberoende av vartransfusionssmittan skett.Straff vid spridande av HIV-smittaAtt medvetet sprida HIV-smitta skall vara förenat medstraff. Detta skulle understryka både den rättsliga ochmoraliska skyldigheten för en smittad att på förhandunderrätta en sexualpartner om sin smitta.Eftersom smittskyddslagen saknar straffbestämmelserär det nödvändigt att se över bestämmelser såatt de verkligen kan tillämpas om någon avsiktligt eller avgrov oaktsamhet sprider smitta av en samhällsfarligsjukdom. Det råder osäkerhet om huruvida nuvaranderegler är tillämpliga.Det torde ankomma på vederbörande utskott attutforma erforderlig lagtext. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om HIV/aids-arbetets inriktning påinformation, rådgivning och beteendepåverkan,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att en större del avinformationsmedlen bör komma de frivilligaorganisationerna till del,[att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om samlevnadsundervisningen iskolan,1][att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av information omHIV/aids till studenter vid universitet ochhögskolor,1]3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utvärdering avkontaktspårningen,4. att beslutar om sådan ändring avsmittskyddslagen att såväl konsultation som behandling vidsamhällsfarlig sjukdom skall vara gratis för patientenoavsett om denne vänder sig till den offentliga sjukvårdeneller försäkringsansluten privatpraktiserande läkare,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om statlig ersättning tilltransfusionssmittade HIV-patienter,6. att hos regeringen begär en översyn avbrottsbalkens bestämmelser för att säkerställa att dessa kantillämpas när någon avsiktligt eller av grov oaktsamhetsprider smitta av samhällsfarlig sjukdom.