mot · GE02Ju708 · 1991-01-25 00:00:00 — En viktig del av det konsumentpolitiska arbetet är attunderlätta för konsumenten att få sin rätt prövad när detuppstår tvist med näringsidkare om en vara eller en tjänst.Under de allra senaste åren har en rad lagar tillkommitför att stärka konsumentens ställning, t.ex. nykonsumentköplag, konsumenttjänstlag,produktsäkerhetslag osv.Utbudet av varor och tjänster har under de senasteårtiondena ökat mycket kraftigt. Utvecklingen påmarknaden har gjort att konsumenterna i allt störreutsträckning har behov av vägledning och information. Imånga situationer behöver därför också konsumentensamhällets stöd för att hävda sin rätt och för att skyddas motolämpliga produkter.Konsumentverket har därför som centralförvaltningsmyndighet att stödja konsumenterna ochförbättra deras ställning på marknaden. I varje kommunbör också finnas en lokalt förankrad konsumentrådgivning.Den kommunala konsumentverksamhetens mål är bl.a.att lämna vägledning till den enskilde konsumenten bådeföre köp, t.ex. information om varor, kreditköpsformer ochefter det att köp genomförts, exempelvis tvist ellerreklamationshantering.Den tidigare utvecklingen av den lokalakonsumentrådgivningen i kommunerna -- där nära noglandets samtliga kommuner erbjöd rådgivning -- har nubytts mot avveckling. Ett tjugotal stora kommuner haravviserat nedläggning av den lokalakonsumentrådgivningen. Detta leder till försämrade villkorför konsumenten särskilt vid reklamationshantering därkonsumentrådgivaren kan medverka vid tvistlösning.Självfallet är det av stor vikt för den enskildekonsumenten att det finns regler och ändamålsenligametoder för att lösa uppkomna tvister. Det är både frånenskild och allmän synpunkt av stor betydelse att så långtsom möjligt undvika att tvister uppkommer. Det gäller attundvika reklamationshantering. Erfarenheten visar ocksåatt betydligt mer än hälften av alla reklamationsärendeninte behöver föras vidare utan kan upp på lokal nivågenom kontakter via konsumentvägledaren som genominformation och rådgivning kan bistå konsumenten.I finns (). Syftet med var att ge konsumenterna ettorgan som de kunde vända sig till för att fåreklamationstvister prövade som inte kunde lösas via denlokala konsumentvägledningen. Nämndens verksamhet harblivit alltmer omfattande bl.a. genom att nämndensverksamhetsområde har utvidgats, t.ex. nu senast genomatt bankärenden tillförts nämnden. Ökningen av antaletärenden har fortgått trots att ett flertal konsumentpolitiskaåtgärder har vidtagits i syfte att undvika reklamationer.Förmodligen hänger detta förhållande samman medkonsumenternas ökade medvetenhet om sina rättigheter.I det nu uppkomna läget med indragning avkonsumentrådgivning i ett stort antal kommuner befaras attärendetillströmning till den centrala myndigheten att öka ytterligare. Effekten blir ju att den lokalahanteringen av tvistelösningar och rådgivning upphör imånga kommuner.Det kan inte heller vara ett samhällsintresse att allreklamationshantering och lösning av tvister skall skecentralt i huvudstaden. Andra lösningar måste uppmuntras.Så långt som möjligt bör även fortsättningsvis tvister ochreklamationer kunna lösas på den lokala orten, därkonsumenten finns och där problemet uppstår.Olika former för tvistlösningFör den enskildes rättsskydd är det viktigt att det finnsolika möjligheter att få tvister prövade genom samhälletsförsorg.Många skäl talar för att utnyttja alternativa lösningar,t.ex. låta domstolarna avgöra tvister genom ett förenklatförfarande. Sådana handläggningar sker rutinmässigt i ettantal länder som t.ex. , ochSingapore genom de s.k. Small Claims Tribunal.I finns sedan l974 den s.k. småmålslagen --förenklat tvistemål (FT), som medger ett förenklatförfarande. Många konsumenter tycks vara omedvetna ommöjligheten. Enligt tillgänglig statistik har följande antalmål avgjorts enligt småmålslagen och förenklat tvistemål:l987 17 647, l988 16 593, l989 16 139.Som synes en sjunkande skala. I tingsrätten handläggsärendet av en ensamdomare. Sökanden för själv sin talanoch målet bereds så att avgörandet kan ske vid ettsammanträde. Avsikten bör vara en långt gående förenklingi tvistefrågor.Den lokala tvistelösningen befrämjar -- i motsats till enonödig, tidsödande och dyrbar omväg via -- en bådeför konsumenten och näringsidkaren, snabbarehandläggningsprocedur.Målsättningen skall fortfarande vara att så långt sommöjligt uppnå en frivillig överenskommelse mellankonsument och näringsidkare utan domstolsprövning.Mål av större dignitet och med principiella konsekvenserbör även fortsättningsvis handläggas av ARN.Sammanfattningsvis konstaterar vi att målsättningen förkonsumentpolitiken fortfarande måste inriktas på attunderlätta för konsumenten att ta tillvara sin rätt, när detuppstår tvist med näringsidkare.Om inte frivilliga överenskommelser nås måste parternakunna anlita domstol genom ett enkelt och smidigtdomstolsförfarande. Vi anser därför att man bör utvidgamöjligheterna enligt lagen om småmål. Sittandedomstolsutredning bör därför ges tilläggsdirektiv för attåstadkomma en sådan lösning. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utökad möjlighet till förenkladdomstolsprövning av konsumenttvister.