mot · GE02So626 · 1991-01-25 00:00:00 — Den socialdemokratiska familjepolitiken innebär att denenskilde förälderns möjlighet att påverka hur omsorgen omdet egna barnet skall utformas i praktiken är obefintlig.Genom ett orimligt skattetryck och genom en i principtotalsocialiserad barnomsorg tvingas de enskildaföräldrarna att anpassa sig -- inte efter egna val ochönskemål -- utan efter de bestämmelser och deförutsättningar som socialistiska politiker bestämt skallgälla, utan individuella hänsyn.Insikten att den familje- och barnomsorgspolitik somsocialdemokraterna förverkligat i vårt land inte klarar av dekrav och de önskemål som människor har rätt att ställa, stårhelt klart för de flesta.Trots att det också finns synliga bevis för att specielltbarnomsorgen håller på att haverera, genom allt längreköer och allt större brist på personal, nekar densocialdemokratiska minoritetsregeringen att ändra sinrigida inställning. Detta går ut över familjerna, inga andra.Ansvariga socialdemokratiska ministrar har ett flertalgånger bett kommunerna att komma med idéer och förslagsom kan lösa den kris som uppstått inom den kommunalabarnomsorgen. Men varje gång detta skett har regeringenhindrat dessa förslag att förverkligas. Det gällerminidagisförsöket i kommun, det gällerPysslingdaghemmen och det gäller inte minst den s.k.Uppsala-modellen.Det visar på ett övertydligt sätt att socialdemokratiskapolitiker inte tilltror enskilda människor något som helstansvar. Det är allvarligt, om än inte förvånande.Moderata samlingspartiet föreslår i annan motion att detinförs ett vårdnadsbidrag/barnomsorgsstöd som skulle utgåtill alla barn . Stödet skulle tas från detoffentliga barnomsorgsstödet som endast tillfaller demsom har haft turen att få plats i den kommunalabarnomsorgen. Ett första steg i en ny och rättvisfamiljepolitik vore att, tills dess att ett statligtbarnomsorgsstöd förverkligas, kommunerna ges möjlighetatt utge kommunalt vårdnadsbidrag.Fördelarna med detta är flera. För det första skulle detge de enskilda föräldrarna möjlighet att bestämma hur devill lösa omsorgen om de egna barnen. För det andra skulledet minska beslastningen inom den kommunalabarnomsorgen och därmed minska köerna. För det tredjeskulle det minska kommunernas kostnader, vilket skullemöjliggöra skattesänkningar, vilket i sin tur främst gynnarlåginkomsttagare. För det fjärde skulle det minska denoerhörda orättvisa som råder för småbarnsfamiljer iglesbygd. De flesta glesbygdsfamiljer har ingen möjlighetatt få del av den subventionerade barnomsorgen, som dedock måste vara med och bekosta via skatten, eftersom dethelt enkelt inte finns dagis att tillgå.Förutsättningen för ett kommunalt vårdnadsbidragskulle vara att det utformas på så sätt att det minskar klyftanmellan olika barnomsorgsalternativ och mellan dem somhar och inte har offentlig barnomsorg. Dessutom skallbidraget utgå efter likställighetsprincipen.Genom att införa ett tillfälligt kommunaltvårdnadsbidrag skulle vi en gång för alla ha börjat på vägentill en familjepolitik formad efter familjernas önskemål ochinte på planmässigt socialistiskt tänkande. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär att den skyndsamtföreslår ett kommunalt vårdnadsbidrag i enlighet med deriktlinjer som anförts i motionen.