mot · GE02U14 · 1991-04-15 00:00:00 — med anledning av skr. 1990/91:101 ILOs konvention om ursprungsfolk och stamfolk i självstyrande länder I skrivelsen l990/91:101 anmäler regeringen att den anseratt inte skall tillträda , ILOs, konvention 169 omursprungsfolk och stamfolk i självstyrande länder.ILO antog l957 en konvention (nr 107) samt enrekommendation (nr 104) om skydd för och integration av infödda och andrastammar eller i stamliknande förhållanden levandefolkgrupper. Den l januari l990 hade konventionen ratificerats av 27 avILOs medlemsländer, dock ej Sverige.Det har ansetts erforderligt att revidera konventionenoch antog l989 den i regeringsskrivelsen behandladekonventionen (nr 169) om ursprungsfolk och stamfolk i självstyrandeländer. Vid den , där beslut fattades omkonvention, röstade samtliga svenska ombud förkonventionen.I regeringens skrivelse upplyses om att endast två länder,och , hade ratificerat konventionen l990. Någon uppgift om vad som eventuelltskett fram till dess skrivelsen lämnades till riksdagenomkring anges inte av regeringen.Vid behandling av urbefolknings- och minoritetsfrågorfinns anledning att erinra om att vårt land underefterkrigstiden internationellt ofta gått i spetsen för atttillförsäkra dessa rättigheter. Det har skett genomengagemang inom olika internationella organisationer ochgenom opinionsbildning i allmänhet genom t.ex. uttalandenav ledande svenska politiker.SamerättsutredningenNär det gäller vilka rättigheter samerna -- vår inhemskaur- och minoritetsbefolkning -- skall ha i vårt land och vilkaåtgärder som kan behövas vidtas för att de bättre skallkunna tillvarata dessa och för att det samiska språketsställning skall stärkas betyder samerättsutredningens arbetemycket. l982 fastställde regeringen för denna utredning. På grund av regeringsskiftetblev utredningen inte tillsatt l983 då den nyaregeringen även utfärdade vissa tilläggsdirektiv.Samerättsutredningens uppgifter var att -- mot bakgrundav samernas ställning som en urbefolkning som blivitminoritet i sitt område -- göra en genomgång av vilkasärskilda behov som kan härledas ur samernas speciellaställning i vårt land. Utifrån folkrätten skulle utredningenäven bedöma vilka skyldigheter det svenska samhället hargentemot samerna. Mot bakgrund av dessa förhållandenskulle utredningen pröva tre för samerna viktiga frågor,nämligen dels utreda möjligheterna att stärka samernasrättsliga ställning i frågor om rennäringen, dels övervägainförande av ett folkvalt samiskt organ, dels även föreslååtgärder för att stärka det samiska språkets ställning.I sitt första delbetänkande om folkrätten komutredningen till slutsatsen att ''måste avstå frånsådana ingrepp i naturen att de naturliga förutsättningarnaför rennäringens fortbestånd äventyras''. måsteäven ''sörja för att nödvändiga resurser tryggas för densamiska kulturens (kultur i vid bemärkelse vari ingår detraditionella näringarna) fortbestånd och utveckling''.I senare betänkanden har utredningen bl.a. föreslagitinrättande av ett folkvalt sameting, en samelag, ettgrundlagstillägg, stärkande av rennäringens rättsligaställning gentemot främst skogsbruket och åtgärder för attstärka det samiska språkets ställning och dessutvecklingsmöjligheter.Vi har velat redovisa samerättsutredningens arbete föratt erinra om att det framlagts material som bör underlättaför vårt land att anpassa regler till de krav sominternationellt genom den nu aktuella konventionen ställspå länder med en ursprungsbefolkning som blivit minoritet.Hittills har det omfattande utredningsarbetet och de församerna värdefulla förslagen endast lett till att regeringenhösten l990 föreslog vissa smärre ändringar irennäringslagen. avslog regeringens förslag ochuttalade i stället (l990/91:JoU12) ''... det angelägna i attregeringen återkommer till riksdagenmed ett sammanhållet förslag angående samefrågorna ...''.Någon uppgift om när ett regeringsförslag om en samladsamepolitik kommer att framläggas föreligger inte ochberörs inte i den nu aktuella regeringsskrivelsen. Iinterpellationssvar till uppgav utbildningsministern ''.. attregeringen strävar efter att nå fram till lösningar och så snartsom möjligt för lägga fram förslag i de aktuellasamefrågorna''. Inget har dock framkommit som visar attdessa frågor skulle ha hög prioritet inom regeringskansliet.Vad innebär konventionen för och för samerna?När man tar del av regeringens skrivelse kan man inteundgå att konstatera att den är synnerligen knapphändigoch knappast ger oss riksdagsledamöter underlag förbedömning av de komplicerade frågor det gäller.Remissinstansernas synpunkter, som synes ha varitavgörande för såväl som regeringensställningstagande, redovisas inte i skrivelsen. Det borde förriksdagens och riksdagsledamöternas bedömning avfrågorna ha varit självklart att den sammanställning överremissyttranden som departementet gjort fogats tillskrivelsen.Skrivelsen ger en ofullständig redovisning av motiv föroch emot en ratificering av konventionen och vilka följderdet kan få för vårt land och för det samiska folket omSverige ratificerar eller ej.Genom att redan ratificerat konventionenuppstår den situationen att de båda länderna, vars gränsdelar det traditionella samiska området, valt olika linjer.Det kan inte uteslutas att detta kan få betydelse för t.ex. desamebyar som har rätt att utnyttja marker i båda ländernaoch kanske även för möjligheterna att träffa uppgörelsemellan de båda länderna om en ny renbeteskonvention.Eftersom ett tillträde till ses sompositivt ur samisk synpunkt kommer nu ytterligareefter ur samepolitisk synpunkt. I motsats till Sverigehar t.ex. redan inrättat ett sameting, antagit ensamisk språklag och infört en sameparagraf i grundlagen.Med hänsyn till strävan att bidra tillförbättringar för minoriteter i andra länder finns ävenanledning att reflektera över hur anseende ivärlden och möjligheter att arbeta med dessa frågorkommer att påverkas om inte efter hand ratificerarkonventionen.Konventionen bör behandlas i en samlad samepolitikOm svensk lagstiftning och svenska rättsprinciper ansesvara ett hinder för tillträde till konventionen är det viktigtatt detta klarläggs. Både för samerna och för alla övrigaintressen inom det vidsträckta renbetesområdet är det avstörsta betydelse att klarhet vinns om rättigheter ochskyldigheter. Det är väsentligt för att undvika motsättningaroch för att i stället få förståelse för olika näringars ochgruppers intressen och rättigheter.Enligt vår mening är det av största betydelse attkonsekvenserna av och förutsättningarna för en ratificeringav noga analyseras vid utarbetandet avförslag till en samlad samepolitik och bedöms även motbakgrund av samerättsutredningens olika förslag. Det ärviktigt att det då föreligger ett material som möjliggör ettställningstagande i även till konventionen.Ställningstagande till konventionen måste alltså bli en delav den samlade samepolitik.Vad som anförts i denna motion om analys m.m. ochställningstagande till konventionen i samband med förslagom en samlad samepolitik bör enligt vår mening gesregeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att frågan om ratificering avILOs konvention l69 bör behandlas som en del av det avriksdagen begärda förslaget om en samlad samepolitik.