mot · GE02L412 · 1991-01-25 00:00:00 — Reglerna om umgänge med barn De allra flesta barn har ett behov av en fortlöpande ochnära kontakt med båda sina föräldrar även efter enseparation. I de fall föräldrarna enas om en gemensamvårdnad torde de vanligen tillsammans med barnen kunnalösa umgängesfrågorna på ett acceptabelt sätt.När vårdnaden däremot tilldöms en av föräldrarnatvingas ofta domstol att reglera umgängesrätten mellanumgängesförälder och barn. Rätten till umgänge mellanbarn och den ''icke-vårdnadshavande'' föräldern har tvåsyften. Barnens behov av umgängesföräldern skallnämligen tillgodoses som denne tillförsäkrasfortsatt samvaro med barnen.Även om umgängesrätten skall bestämmas medutgångspunkt i barnets behov av nära och goda relationermed sina båda föräldrar, bör umgängesrätten dock, enligtvår mening, i vissa speciella fall, i större utsträckning begränsas och/eller omgärdas med särskilda förbehåll.Det gäller främst om umgängesföräldern förgripit sig motett barn. Huvudregeln bör då vara att umgänget mellanbarn och förälder avbryts. Först när barnet uppnått sådanmognad att det självt kan uttrycka önskemål om samvarooch kontakt med föräldern bör kontakten återupptas.Genom riksdagsbeslutet hösten l990 med anledning avpropositionen med förslag till vissa ändringar av reglernaför vårdnad och umgänge gjordes bl.a. ändringar i syfte attstävja s.k. umgängessabotage, dvs. när vårdnadshavaresystematiskt och synbarligen utan grundad anledningförhindrar kontakt mellan barn och umgängesförälder.Detta var värdefulla förändringar. Men inte sällan anser sigdock vårdnadshavaren ha goda skäl för ett sådanthandlande. Hänsyn till barnens säkerhet och rädsla förövergrepp från umgängesföräldern mot barnen påverkarofta vårdnadshavarens benägenhet att medverka.Samhällets skyddsinsatser för att garantera barnenssäkerhet upplevs inte sällan som otillräckliga.Den vanligaste formen av ''umgängessabotage'' ärdock när umgängesföräldern inte följer de överenskomnareglerna för samvaro med barnet. Föräldern avstår ofta frånen kontinuerlig kontakt. Inte sällan avbryts kontakternahelt. Trots problemens omfattning avstod regeringen frånatt föreslå ändringar så att barnens möjligheter tillumgänge med umgängesföräldern bättre kan tillgodoses.Av propositionen framgick i stället att vägran frånumgängesförälderns sida, när det gäller att medverka tillplanerade umgängestillfällen, kan tala för att antaletumgängestillfällen bör bli färre. En sådan åtgärd för attkomma till rätta med de problem som en missköttumgängesrätt vållar barnet, eftersom barnets behov av godkontakt med båda föräldrarna därmed inte kan tillgodoses.Enligt praxis har domstolsavgöranden i umgängesfrågorschabloniserats trots att hänsynen till barns skildaförhållanden och behov talar för en flexibel och individuellanpassning av umgängets omfattning och formerna fördetta. Redan detta förhållande talar enligt vår mening föratt umgängesreglerna och deras tillämpning ses över.Vad ovan anförts rörande såväl behovet av enrestriktivare tillämpning av umgängesreglerna i vissa fallsom vikten av att stävja s.k. umgängessabotage i vid meningmotiverar och angelägenheten av mer flexibla bedömningarav vad som är barnets bästa och barnets behov talar enligtvår uppfattning för att reglerna för umgänge bör sesöver. bör därför besluta att hos regeringenbegära att umgängesreglerna ses över och förslag tillförändrade regler framläggs.Inom ramen för denna översyn rörande umgänge bör despeciella problem som kan uppkomma i förhållanden därföräldrarna har mycket olika kulturella utgångspunktersärskilt beaktas. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär att en översyn avumgängesreglerna företas och erforderliga förslag tilllagändringar framläggs.