ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GE02Jo51 · 1991-03-06 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:87 Näringspolitik för tillväxt Regeringen föreslår att det särskilda regionala stödet tillRoma sockerbruk på skall upphöra i och medutgången av betkampanj.Svenskt jordbruk befinner sig i en svåromställningsprocedur. En stor del av den nuvarandeåkermarken skall inte längre användas förlivsmedelsproduktion.Med hänsyn till det geografiska läget och det särprägladegotländska landskapet kommer denna omställning att varabetydligt svårare att genomföra på än i övrigalandet.Mot bakgrund härav är det orimligt att ytterligareförsvåra denna omställning genom att under den pågåendeomställningsperioden avveckla sockerbruk ochdärmed den nuvarande sockerbetsodlingen omfattande4 200 ha.Det finns ingen möjlighet att skapa alternativ till denna för mycketviktiga odling.Sockerbetsodlingen utgör ryggraden i gotländsktjordbruk. Den genererar ungefär 150 miljonerkronor och bidrar till sysselsättningen för omkring 1 000personer.Staten måste ta ett större ansvar för att ge det gotländskajordbruket en reell möjlighet till alternativ användning avden areal som används för sockerbetsodling.Dock bör i första hand sockerproduktionen fortsätta.Staten bör genom sitt ägarinflytande i bidra till att andra ägarintressen får möjlighet attfortsätta produktionen i sockerbruk. Denmonopolställning som Sockerbolaget har och som ipraktiken även efter avregleringen alltjämt kommer attbestå får inte resultera i en inlåsning av kapitalet påGotland. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vikten av fortsattsockerproduktion vid sockerbruk,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att andra ägarintressen gesmöjlighet att bedriva sockerproduktion vid Romasockerbruk.
mot · GE02Jo52 · 1991-03-06 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:87 Näringspolitik för tillväxt Med hänvisning till vad som anförts i motion1990/91:N32 hemställs1. att med avslag på proposition 1990/91:87 idenna del som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av bibehållet stöd tillsockerbruken på och ,2. att till Fiskerilån för /92anvisar ,3. att till Katastrofskydd för fiskenäringen /92 anvisar 5 000 000 kr.Stockholm den 6 mars 1991Olof ()()()()()()()()()()()()()
mot · GE02Jo53 · 1991-03-06 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:87 Näringspolitik för tillväxt Med hänvisning till vad som anförts i motion1990/91:N35 hemställs1. att beslutar att de statliga fiskerilånenbehålls och för /92 anslår . tilldetta,2. att beslutar att stödet till de s.k. öbrukenskall finnas kvar även fortsättningsvis,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen i övrigt anförts om den svenskasockernäringen.
mot · GE02Jo55 · 1991-03-06 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:87 Näringspolitik för tillväxt Med hänvisning till vad som anförts i motion1990/91:N45 hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om miljökonsekvensanalyser ochmiljökonsekvensbeskrivningar,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om jordförvärvslagen.
mot · GE02Jo56 · 1991-03-06 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:87 Näringspolitik för tillväxt Med hänvisning till vad som anförts i motion1990/91:N46 hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om konsekvensanalyser för natur-och kulturmiljö för ett eventuellt beslut om nedläggning avsockerbruket i ,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av att en arbetsgruppmed statligt stöd för Sockerbruk och alternativodling tillsätts,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av förlängd respittid förMörbylånga Sockerbruk,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet att slopa monopolet förSockerbolaget.
mot · GE02Jo57 · 1991-03-06 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:87 Näringspolitik för tillväxt Med hänvisning till vad som anförts i motion1990/91:N42 hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna attmotion 1990/91:Jo252 bör ligga till grund för denförändrade jordförvärvslagen.
mot · GE02Jo58 · 1991-03-06 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:87 Näringspolitik för tillväxt Med hänvisning till vad som anförts i motion1990/91:N47 hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om konsekvensanalyser av natur-och kulturmiljö för ett eventuellt beslut om nedläggning avsockerbruket i ,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av att en arbetsgruppmed statligt stöd för Sockerbruk och alternativ odlingtillsätts,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av förlängd respittid förRoma Sockerbruk,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av att slopa monopoletför Sockerbolaget.
mot · GE02Jo60 · 1991-03-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:90 En god livsmiljö Vi noterar med tillfredsställelse att miljödepartementetföreslår en höjning av anslaget för bekämpning avförsurningen med 44 milj.kr. till 176,5 milj.kr.Vår förhoppning är att en del av pengarna skall gå tillkalkningsinsatser av höglänta myrmarker och vattendrag ifjällområdet. I finns stora myrområden somligger på en höjd av 600--över havet. Dessamarker innehåller stora mängder metaller, i huvudsakaluminium, järn och mangan. Vi har genom mätningar ändasedan mitten kunnat konstatera attfjällområdena fått motta en betydligt högre syradepositionän vad som har blivit känt inom rikets PMK-nät.Vidare har konstaterats att utfällningen av tungmetallerhar accelererat . tekniska högskolan,i , harkonstaterat att det ytliga grundvattnet inom stora områdenär ytterst känsligt för försurning. Det är främst de suraregnen och snösmältningen som orsakat att pH-värdetsjunkit till en nivå som passerat gränsen för organiskt livunder vissa tider . Det förhållandet inträffar ihuvudsak höst och vår.På grund av att markerna inte innehåller någon kalkeller andra ämnen som har hög buffringsförmåga skeromfattande utfällningar av tungmetallerna närluftföroreningarna drabbar markområden som ärmetallrika. Metallerna lakar ut och följer med urvattningenav myrarna ner i bäckar och vattendrag och så småningomner i Ljusnan som är avvattningsområde för helaHärjedalen. I en förlängning kommer att få taemot metallutfällningarna.Det är utomordentligt viktigt att angripa problemet vidkällan, dvs. De kalkningsåtgärdersom vidtagits i har visat sig vara väl användapengar. , forskningsavdelningen iSolna, kan påvisa genom referensobjekt att vattnet iforskningskalkade områden återfått sitt normala pH-värdeoch att metallutlakningen har upphört, medan marker sominte blivit kalkade inom samma områden blivit allt sämremed tilltagande utlakning av tungmetaller.Vi kan därmed konstatera att kalkning är en verksamåtgärd med hygglig varaktighet. I avvaktan påinternationella överenskommelser som syftar till att minskaluftföroreningarna är det en god miljöinvestering att kalka,inte bara för fjällregionen utan för hela avvattningsområdetner till Östersjön.Kalkningen är ett sätt att återskapa naturens naturligaförhållande. Tungmetallerrna har legat bundna i tusentalsår i våtmarkerna. Om vi kan förhindra de suranedfallen kommer tungmetallerna att bli liggande kvar imarkerna under årtusenden utan att skada vattnet för djuroch människor. I har den senaste inventeringenvisat ett behov av kalkningsåtgärder motsvarande kalk till en kostnad av 50 milj.kr. Det är därförangeläget att får del av de anslagna medlen. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om fördelning av anslag för åtgärderför att motverka försurning av mark och vatten.
mot · GE02Jo61 · 1991-03-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:90 En god livsmiljö Av propositionen 1990/91:90 och naturvårdsverketsaktionsprogram framgår att kvaliteten och omfattningen avmiljöskyddsåtgärderna varierar mellan olika verksamheter,både mellan branscher och inom branscher. Ca 2 300 tillståndspliktiga anläggningar saknas helt tillståndoch ca 500 anläggningar har tillstånd . I gamlatillstånd kan villkoren ibland vara helt ovidkommande, iandra fall så otidsenliga att de varken ger uttryck för enambition att förbättra miljövårdsarbetet eller för dagens synpå utsläppsnivåer, omgivningskvalitet, m.m. Även frånplaneringsoch rättvisesynpunkt är sådana förändringarangelägna. förändringar i miljöskyddsförordningeninnebar att bestämmelserna om prövning av förändring i enverksamhet mjukades upp. Tyvärr har det medfört att färreanläggningar blir aktuella för nyprövning eller omprövningidag än tidigare.Genom ett förstärkt tillsynsarbete vid såväl länsstyrelsersom kommuner har en hel del åtgärder successivt kommittill stånd även vid oprövade anläggningar och anläggningarmed äldre tillstånd. Detta arbete kunde emellertidunderlättas och snabbas upp avsevärt mer av automatik ilagstiftningens syn på prövningsförfarandet och genom attansvaret för utredningen även i omprövningsfallen tydligtligger på verksamhetsutövaren.Propositionen går här halva vägen och föreslår en ökadomprövning av villkor enligt ett program som upprättas avnaturvårdsverket. Genom ett tillägg i miljöskyddslagen (§13a) läggs ansvaret för att ta fram underlag påtillståndshavaren.Även prövning av de anläggningar som ännu inte hartillstånd är angelägen i många fall och borde därförunderlättas. Trots att det till en del handlar omverksamheter av mindre omfattning kan utsläpp ochstörningar i närområdet vara betydande.Prövningsprocessen kan också höja kunskapsnivån inomföretagen och ge impulser till bättre egenkontroll. Attavvakta de förändringar i miljölagstiftningen sommiljöskyddskommitténs arbete kan komma att utmynna iinnebär en onödig fördröjning. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om prövning av miljöfarligverksamhet.
mot · GE02Jo66 · 1991-03-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:90 En god livsmiljö är de flesta fiskarternautslagna i kustvattnen i norra . Betydelsefullaarter för skärgårdsbornas försäljning såsom torsk ochrödspätta saknas helt sedan mer än tio år tillbaka.Det är inte svårt att spåra källan till denna förstörelse.Den som tagit sig sjövägen upp till norska genomIdefjordens smutsbruna vatten vet varifrånmiljöförstöringen härstammar.Det är utsläppen från pappersmassafabrikerna i Haldenmen även utsläppen från industrierna i och frånstäder och samhällen bl.a. kring . Glommatransporterar stora mängder föroreningar och miljögifter.En del år tillbaka i tiden innan hade de storautsläppen kunde hundratals skärgårdsfiskare försörja sigoch sina familjer på fiske inomskärs. återstår ett litetantal fiskare, och de enda arter som är möjliga attfånga är ål och laxöring samt hummer och krabbor.Sportfisket som hade stor omfattning är helt borta då detinte ger några fångster.Periodvis är det motbjudande att bada när vattnet är sommest brunfärgat och det har t.o.m. förekommit badförbudinom vissa områden under senare år.Det hjälper föga att glesbygdskommunerna i norraBohuslän satsat stort för att rena sina avlopp och attjordbruket längs kusten och på öarna mer eller mindreupphört. Förstörelsen minskar inte utan ökar.Den norska skärgården är starkt förorenad ochOslofjordens rika övärld utnyttjas allt mindre för bad ochrekreation. Norrmännen söker sig därför söderut i densvenska skärgården och måste söka sig allt längre ner för attfå bra vatten. Därför är det inte bara en svenskangelägenhet utan i högsta grad en gemensam sådan.Trots löften om rening och planer på minskning avutsläppen pågår alltjämt föroreningarna i oförminskad ellersnarare ökad takt.Det krävs därför att någonting görs för att återställa dennordbohuslänska skärgården till det den en gång var.För det första måste utsläppen och föroreningarnaminskas kraftigt.För det andra måste man tillse att fisken kommertillbaka varför det krävs utsättningar för att få igångreproduktionen. Förhandlingar måste därför tas upp mednorska regeringen som måste ta sitt ansvar för att bådenorska och svenska vatten är mer eller mindre förstörda. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att förhandlingar med norskaregeringen om rening av utsläppen inom ochOsloområdet och återställande av fiskbestånden igränsvattnen bör upptas.
mot · GE02Jo67 · 1991-03-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:90 En god livsmiljö Nedfallet av försurande föroreningar -- svavel ochkväve -- måste minska. Svaveldepositionen är nästan tregånger högre än vad naturen tål. Även kvävedepositionenär för hög. Olika metaller lakas ur och kanpåverka grundvattenkvaliteten. Skog och annan växtlighetskadas.Av länets 900 sjöar är 10--försurade ellerhotade av försurning. Byggnader och kulturminnesmärkenvittrar sönder. Försurningen måste hejdas. Miljöavgiftermåste användas, bl.a. för att minska svavelutsläppen.Intäkterna från avgifterna måste användas till att reparerade skador som försurningen har åstadkommit.Stockholm intar en särställning i landet tack vare attlänet är så rikt på kulturminnesmärken. I länet finns enfemtedel av landets fasta registrerade fornlämningar och entredjedel av de statliga byggnadsminnena. I Stockholmsstad finns ett oräkneligt antal praktfulla och särprägladebyggnader. är dessutom ett av landetssäteritätaste län.Försurningen utgör ett hot mot många värdefullakulturminnesmärken. Vittringstakten tycks öka kraftigt ochhällristningar, runstenar och hällmålningar ligger ifarozonen. Den ökade markförsurningen kan också fåolyckliga konsekvenser, i synnerhet då det gäller skador påfornsaksmaterial i järn.Riksantikvarieämbetet har gjort undersökningar av hurbl.a. byggnader påverkas av den försämrade miljön.Mätningar i visar att upptagningen avsvaveldioxid i sandsten och kalksten var fullt jämförbar meduppmätta värden i storstäder i Central- och Sydeuropa.Sedan 1940 har nedbrytningsprocessen förvärrats. Ävenmetaller drabbas genom korrosionsangrepp. Dessa skadorinnebär utöver att värdefulla kulturmonument förstörs ävenbetydande ekonomiska förluster.Luftföroreningarna måste minska så att inte vårtvärdefulla kulturarv ytterligare förstörs.I samband med skatteomläggningen infördes ensvavelskatt. Skatten relateras till svavelhalten i bränslet.Intäkterna används för att finansiera skatteomläggningen.Den nuvarande svavelskatten inbringar 250 miljoner kronortill statskassan.Vi anser att intäkterna från svavelskatten skall kommamiljön tillgodo. Den nuvarande skatten skall därföromvandlas till en svavelavgift. Intäkterna skall användas tillatt reparera de skador som det sura svavelnedfallet harförorsakat.Regeringen föreslår att riksantikvarieämbetetshandlingsprogram för insatser mot luftföroreningarnasskadeverkningar skall få ökade anslag. För budgetåret1991/92 uppgår anslaget till 14,5 miljoner kronor.Regeringen konstaterar att det nu är möjligt att ange detyper av material och föremål där konserveringsinsatser ärmest angelägna.På många håll är problemen ytterst akuta. Byggnaderoch föremål med stort kulturhistoriskt värde riskerar skadorsom inte går att reparera. Vi anser därför att en del avintäkterna från svavelskatten skall gå till restaurering avbyggnader och kulturföremål. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär förslag om att dennuvarande svavelskatten omvandlas till en svavelavgift varsintäkter skall komma miljön till godo,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om hur intäkterna frånsvavelavgiften skall användas.
mot · GE02Jo68 · 1991-03-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:90 En god livsmiljö Blåsippan ute i backarna står,niger och säger att nu är det vår!Även våra barn- och barnbarn måste få möjlighet attuppleva vårglädjen i en blåsippsbacke. Den ger inte bara ennaturupplevelse utan även en framtidskänsla som leder bortfrån det mörka, kalla och vissna till det ljusa, varma ochlevande.Anemone hepatica -- dvs blåsippan -- skyddas genomfridlysning. Den utsätts för många hot. Blåsippan trivs bästdå marken är kalkhaltig. Försurningen försämrar därförväxtens trivsel. Plockningen av blåsippan kan leda till attförökningsförmågan försämras. finns flera olikafredningsbestämmelser för blåsippa.I är detförbjudet att plocka blåsippan för försäljning.I Kalmarlän är det förbjudet att gräva upp vilda plantor, men endastpå Öland.I finns ingafredningsbestämmelser.I är det förbud motuppgrävning och plockning för försäljning.I ärblåsippan totalt fridlyst.De skilda bestämmelserna skapar förvirring. Skyddet avblåsipporna hotar därigenom att försvagas.Fridlysningsreglerna måste göras mer enhetliga. Vi anserdärför att fridlysningsreglerna för blåsippor, men även förandra plocknings- och uppgrävningsattraktiva växter, skallrevideras och generaliseras. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag om enhetligafridlysningsregler för plocknings- ochuppgrävningsattraktiva växter i enlighet med vad somanförts i motionen.
mot · GE02Jo69 · 1991-03-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:90 En god livsmiljö I miljöpropositionen framförs en lång rad argument förnödvändigheten av att minska de skadliga avgasutsläppenfrån trafiken. Det framgår av propositionen att hittillsvidtagna åtgärder varit framgångsrika, men också att devarit otillräckliga. Följande citat ur propositionen kananföras: ''Blyutsläppen från bensin har minskat kraftigt ochrenare bilar ersätter nu de gamla i snabb takt. Trots dettaminskar inte utsläppen tillräckligt.'' (s. 16). På s. 33 står''trafiken har blivit den största kvarvarande källan tillföroreningar i tätorterna''.I propositionen finns ett förslag som på kort sikt kanpåverka miljön i detta avseende i positiv riktning och det ärförslaget att öka skattedifferensen mellan blyfri och annan98-oktanig bensin. Förslaget är ett steg i rätt riktning, menalldeles otillräckligt om man vill nå några större positivamiljöeffekter.Ett ofta diskuterat sätt att minska utsläppen är att ökautskrotningen av gamla bilar utan katalysator. Det skullekunna åstadkommas genom en höjning avskrotningspremien. Det förtjänar i detta sammanhang attunderstrykas att har äldsta bilpark, 1,5miljoner fordon är mer än . Kravet på katalytiskrening har bara funnits . Blyfri bensinintroducerades först 1986.En höjd skrotningspremie skulle kunna genomföras utankostnader för staten genom en viss höjning avskrotningsavgiften på varje såld ny bil. Dessutom finnsredan betydande medel tillgängliga i skrotningsfonden. Föratt förslaget skall bli verkningsfullt krävs dock attbilskrotningsföretagen inte stoppar höjningen i egen fickagenom höjda avgifter. En överenskommelse med dessaföretag bör därför träffas om skrotningsavgifterna.Enligt propositionen är detta en dyr metod. Manberäknar där att kostnaden skulle vara . Samma miljövinst anser man skulle kunna görasför . per kg genom att helt enkelt höja reningskravenför nya bilar.Det finns emellertid flera olika utredningar som harberäknat kostnader och föroreningsmängder när det gällergamla bilar. En utredning från ochluftvårdsforskning konstaterar att en bil släpper ut 20--40 gånger mer avgaser än dagens bil.Transportrådet har i en utredning kommit fram till attreningskostnaden genom skrotning av gamla bilar inte är400 kr. per kilo kväveoxid utan . har gjort enberäkning där kostnaden beräknas till mellan 25 och 50 kr.Trafiksäkerhetsverket synes i en undersökning ha kommitfram till liknande siffror. Allt hänger på vilka antagandenman gör om bl.a. skrotningsbeteendet hos ägare av gamlaförorenande bilar vid olika höga skrotningspremier.Det är angeläget att man prövar olika sätt att minskamiljöföroreningarna från trafiken och att bedömningarnasker också ur ett samhällsekonomiskt perspektiv.Om det visar sig att en minskning avmiljöföroreningarna kan ske effektivare genom utskrotningav gamla kraftigt förorenande bilar bör regeringen snarastlägga förslag om detta. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förutsättningarna för enväsentligt höjd skrotningspremie.
mot · GE02Jo70 · 1991-03-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:90 En god livsmiljö förs stora mängder kväve ut i havet. I harvi beslutat att denna tillförsel skall halveras. På denkommunala nivån har de initiativ som tagits i huvudsak varitinriktade på att få till stånd en effektivisering av reningenvad gäller det kommunala avloppsvattnet. Dessaansträngningar bör fortsätta, men de kan bara avlasta havetmed 15--av kvävetillförseln. Resterande kvävetillförselkommer från diffusa källor. En betydande ökning av denvintertid bevuxna åkermarken är en viktig och framkomligväg för att minska kvävetillförseln till haven. En annanframkomlig väg för att minska den diffusa kvävetillförselntill haven är att återanlägga våtmarker.Miljödelegationen föreslår berördakommuner att göra en ekonomisk optimering mellan demöjliga åtgärderna för kväveretention. För detta arbete ärdet de platsbundna förutsättningarna som bör få styra. I detfall våtmarksrestaureringen skulle visa sig fördelaktigjämfört med en långt driven reningsverksteknik så skallvåtmarksanvändningen prioriteras. De lagändringar somkrävs för detta måste genomföras. Det bör också ligga istatens intresse att stimulera en utveckling mot kommunalakvävepooler.Praktiskt kan förfarandet få följande utseende:Länsstyrelserna sätter upp gränsvärden för kväveinnehålleti de vattendrag som passerar ut ur en kommun.Länsstyrelserna överför till kommunerna medel förkväveretention. Denna summa är beroende av denbelastning som kommunens mark och vattendrag är utsattaför.De medel som skall användas för kväveretention tasfrån transportsektorn, avloppsavgifter och jordbruket. Tilldessa kan också läggas vissa naturvårdsmedel omkväveretentionsåtgärderna i fråga ger storanaturvårdsvinster.De medel i poolen som kommunerna får till sittförfogande skall användas så att kväveretentionen blir såkostnadseffektiv som möjligt. Detta kan i princip skegenom reningsverk, våtmarker eller bevuxenmark.Den totala kostnaden för utbyggnad av reningsverk,våtmarksrestaurering och -skötsel samt utökningen av denvintertid bevuxna marken uppgår till 150--300 milj.kr. Fördelningen på de tre posterna ärsvårförutsägbar. Avsikten med kvävepoolen är att optimeramedelsanvändningen utifrån platsbundna förutsättningar.Våtmarkerna lär totalt kräva i storleksordningen 70 milj.kr. per år.I enlighet med miljövårdsdelegationens förslag börkommunerna få rätt att inom de utsläppsgränser somfastställs ta ett övergripande ansvar för mängden kväve somtransporteras ut ur kommunerna. Därtill bör en samordningske av skatter, avgifter och åtgärder. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kommunala kvävepooler.