mot · GE02Fi217 · 1991-01-25 00:00:00 — Innehåll Sida 1.Europavägen ger ny fart åt 2.Den ekonomiska utvecklingen 2.1Internationella perspektiv 2.2 -- förlorade år för 2.3Nedgången fördjupas 3.Regeringens ekonomiska politik 3.1Finansplanens riktlinjer 3.2Budgetpolitiken 4.Riktlinjer för den ekonomiska politiken 4.1Grundläggande principer 4.2Privatisering av sparandet 4.3Lönebildningen 4.4Arbetsmarknaden 4.5Sänkt skattetryck 4.6Reformerad offentlig sektor 4.7Budgetpolitiken 4.8Den kommunala ekonomin 4.9Statsskuldspolitiken 4.10Penningpolitiken 5.Effekter av en marknadsliberal politikHemställan 1. ger ny fart åt SverigeEfter det förlorade måste få ettpolitikskifte . Med dagens politik halkarSverige efter alltmer. Med en ny politik kan vi få en ny start.Den tredje vägens socialdemokratiska politik harmisslyckats. går in i en svår kris. Under denärmaste åren kommer konsekvenserna av detta att drabbaalla och envar.Ökade kostnader, minskade marknadsandelar,sjunkande produktion och växande köer är följden av densocialistiska kvarlåtenskapen i den socialdemokratiskapolitiken.Ett allt högre skattetryck har bromsat tillväxt ochföretagande. Ett dogmatiskt fasthållande vid de offentligamonopolen har skapat kris i välfärdssystemen. Oförmågaatt få bukt med de offentliga utgifterna har spätt på inflationoch kostnader.AlternativetModerata samlingspartiet anser att behöver enny regering. Vi har tillsammans med liberalernapresenterat gemensamma riktlinjer för den politik vi villgenomföra.I denna motion vidareutvecklar vi dessa riktlinjer. Enomläggning av politiken är nödvändig för att Sverigesekonomi skall återfå den utvecklingskraft som krävs för attlägga en ny och bättre grund för framtidens välfärd.Vår politik syftar till att skapa arbetstillfällen i stället förarbetslöshet, lägre prisökningar i stället för rekordhöginflation och lägre skatter i stället för ständigt högre.Tredje vägens misslyckandeDet som kallats den svenska modellen -- en stor offentligsektor, standardiserade enhetslösningar, höga skatter,central lönesamordning -- fungerar allt sämre i somställer krav på flexibilitet, dynamik, närhet ochnytänkande.Under hela 1980-talet har moderata samlingspartietkonsekvent arbetat för en annan politik. Vår kritik mot dentredje vägens politik har varit klar och konsekvent. Vi haringen anledning att ompröva de idéer som var våra ivalrörelserna 1982, 1985 och 1988.Den tredje vägens politik nämns inte längre avregeringen. Misslyckandet är uppenbart. Men regeringenhar inte förmått att formulera en ny ekonomisk-politiskstrategi som kan visa vägen för 1990-talet.För ett år sedan sade regeringen att den ekonomiskapolitiken stod vid en kritisk punkt. Kunde intekostnadsutvecklingen bringas under kontroll 1990 skulleutvecklingen obönhörligen leda till en kraftigt ökadarbetslöshet.Nu är facit där. accelereradelönekostnadsutvecklingen i jämförelse med närmastföregående år. I förhållande till de mål regeringen själv satteupp blev den ekonomiska utvecklingen ett stormisslyckande. Och därmed kommer de kommande årenskris att bli än djupare.Under de senaste åren har krispaketen varit legio. Dehar oftast lagts fram under kaotiska former. Beslut harfattats utan sammanhang, perspektiv eller framtidstro. Vihar bevittnat en regering på defensiven.De olika krispaketen har inneburit att regeringen påvissa punkter närmat sig den politik som moderatasamlingspartiet länge förordat. Det gäller t.ex. så olikasaker som medlemskap i och ersättningsnivåerna inomsjukförsäkringssystemet. Detta välkomnar vi.Men kvarstår grundläggande låsningar påandra områden. Den socialistiska kvarlåtenskapen ärfortfarande stor. Regeringen är ideologiskt blockerad.Motviljan mot att på allvar ta itu med de offentligamonopolen och därmed bygga välfärden på allas valfrihetkvarstår. Försöken att genom olika former avöverbeskattning tränga tillbaka enskilt ägande och sparandetill förmån för offentlig kontroll har förstärkts.Oförmågan att få bukt med de offentliga utgifternas ökningskapar en fortsatt press uppåt på världens redan särklassigthögsta skattetryck. Regeringen skönmålar ekonominstillstånd, och inser inte de krav som den europeiskaintegrationen kommer att ställa.Svensk ekonomi försämras nu i rask takt. Nedgången ärsnabbare än vad som kunnat konstateras.Ovanpå detta kommer de effekter på den internationellaekonomiska utvecklingen som krisen i kankomma att medföra.Detta innebär att nu går mot sämre tider. 1991och 1992 blir de sämsta åren för svensk ekonomi i moderntid. Tillväxten kommer att vara obefintlig eller negativ.Att ett viktigt industriland som intehar någon produktionsökning alls är närmast unikt. Ingetannat land i hela OECD-området får negativ tillväxt 1991.Vi halkar efter det övriga än mer.Investeringarna kommer att minska dramatiskt. Redan nufaller industriinvesteringarna påtagligt. Bostadsbyggandetkommer sannolikt att i det närmaste stanna upp. Svenskainvesteringar flyr och utländska investeringar skyr Sverigep.g.a. det försämrade näringsklimatet. har arbetslösheten ökat med 5 000 personer , och AMS räknar med över 100 000 arbetslösa . Varslen slår allarekord. kommer att få en rekordarbetslöshet somman kommer att få gå tillbaka till tiden före det senastevärldskriget för att hitta motsvarighet till.Kostnadsökningarna kommer att fortsätta. Även medregeringens bästa alternativ blir inflationen 1991 ca 10procent och lönekostnadsutvecklingen alltför hög.Räntorna förblir mycket höga. Underskotten motomvärlden ökar dramatiskt. Inte ens i regeringens mestoptimistiska prognoser skymtar en vändning. Utvecklingeninnebär att blir allt mer beroende av höga räntoroch kortfristig internationell upplåning. De närmaste årenskris är det oundvikliga resultatet av misslyckandet för dentredje vägens politik. För denna kris och alla desskonsekvenser bär socialdemokraterna det fulla politiskaansvaret.Utvecklingen kan och måste vändas. Och inte ensregeringen själv förefaller tro att det är möjligt medsocialdemokratisk politik.Sverige måste med konsekvens slå in på en politik enligtde riktlinjer som moderata samlingspartiet sedan lång tidarbetat för. Något annat alternativ finns inte om vi åter skallkunna få fart på Sverige.EuropavägenI denna motion anges riktlinjerna för den Europavägsom svensk politik måste följa under 1990-talet.Den innebär att den europeiska samverkan får sätta sinprägel på politikens olika områden. Den innebär ettnärmande av till i övrigt för att vi fullt utskall kunna ta tillvara den europeiska samverkans allamöjligheter.Under har genomsocialdemokraternas agerande 1971 varit utestängt frånkärnan i det europeiska samarbetet. harvåra problem växt och vår eftersläpning blivit allt tydligare.Riksdagens beslut att Sverigeskall söka medlemskap i öppnar en ny historiskmöjlighet för vårt samhälles utveckling. Men denna nyamöjlighet förutsätter en ny politik.En ansökan om fullt medlemskap måste lämnas in under1991. Med denna som grund bör förhandlingar kunnaslutföras för godkännande vid enfolkomröstning i samband med riksdagsvalet den 18september 1994 och fullt förverkligat medlemskap 1995.EG-medlemskapet ställer nya krav på . Ochdessa krav måste redan nu få ett avgörande inflytande påpolitikens utformning.Med fortsatt socialdemokratisk politik och stagnationriskerar EG-medlemskapet att innebära att vi slås utsnabbare i den nya konkurrensen. Men med en politikenligt våra riktlinjer skapas förutsättningarna för en gylleneperiod för Sverige.Det finns utrymme för någon tredje vägmellan marknadsekonomi och socialism. Och skall Sverigefölja den europeiska marknadsekonomins väg, måsteSverige också ha en politisk ledning som verkligen tror påEuropa och genuint tror på marknadsekonomin. Tvekanoch tvehågsenhet formar inte framtiden.Det är bara vår som kan ge Sverigeframtidstron tillbaka.Sänkt skattetryck till EuropanivåerEn grundläggande förutsättning för att vi åter skallkunna få fart på är att skattetrycket sänks. Dagensextremt höga skattetryck är det allvarligaste hotet motvälfärden.Sverige har världens högsta skattetryck på ca 56procent av BNP. Världstvåan har ett skattetryckpå och är klart inriktat på att sänka detta.Inom ligger skattetrycket i allmänhet kring 40procent.En rad olika undersökningar visar att det svenskavälfärdssystemet i olika avseenden inte är överlägsetsystemen i motsvarande andra västeuropeiska länder. Trotsdetta är det svenska skattetrycket markant högre.All erfarenhet visar att höjda skatter bromsar tillväxten.Den extra skattebörda socialdemokraterna lagt på Sverigesedan 1982 har bromsat vår utveckling. Den bördan måstesnabbt lättas.Skattepolitiken måste därför inriktas på att skattetrycketunder successivt sänks ner mot nivåerna imotsvarande andra jämförbara europeiska länder. Somriktmärke anges att skattetrycket sänksmed motsvarande en procentenhet av BNP varje år.I 1990-talets skattestrategi bör i första hand de skattersom direkt bromsar produktion, företagande och sparandesänkas eller tas bort. Utan en växande produktion, ett ökatföretagande och ett stärkt enskilt sparande kommer Sverigeatt fortsätta att halka efter.Dessa skattesänkningar är en förutsättning för att kunnata ur krisen genom nya investeringar, nya jobb ochett nytt företagarklimat.Därefter kommer det att vara nödvändigt att ocksåsänka skatter på t.ex. konsumtion, som annars kommer attleda till att delar av svenskt näringsliv förtvinar ikonkurrensen. Det gäller t.ex. den rekordhöga momsen.En successiv sänkning måste ske.Skattepolitikens grund är emellertid alltid strävan efterett samhälle där en allt större del av människornas behovtillgodoses genom eget val och eget ansvarstagande. Vi villbryta utvecklingen mot ett ständigt allt störrebidragsberoende.I vårt samhälle skall det vara en självklarhet att manskall kunna leva på sin lön eller pension utan att tvingas attsöka bidrag.FramtidssatsningarDet nya ställer nya krav på i en rad olikaavseenden.Att satsa på kunskaper och kvalitet är att satsa på enbättre konkurrenskraft . Enligt vår uppfattningkrävs det en betydande uppryckning av inte minst den högreutbildningen och forskningen.Därför har vi lagt fram förslag om fristående universitetsom med kvaliteten i sin utbildning skall kunna konkurreramed det övriga . I vårt budgetalternativ inryms enextra satsning på den högre utbildningen på 500 miljonerkronor.Väl fungerande kommunikationer blir allt viktigare.Även här krävs en uppryckning.På telekommunikationernas område kommer denavreglering och privatisering vi föreslår att öppna förkonkurrens och mångfald. Vi kan därmed vänta ensnabbare och en billigare utbyggnad av våratelekommunikationer.Väginvesteringarna har länge eftersatts. I många delarav landet börjar resultaten nu att bli allt tydligare. Därförföreslår vi en extra satsning på påunderhåll av vägar och på nya väginvesteringar.Även de kollektiva kommunikationerna i form avjärnvägar har eftersatts. riskerar att komma påefterkälken i de storsatsningar som sker i påmoderna järnvägsnät. Vi föreslår en extra satsning på 500miljoner kronor för investeringar. Snabbt beslut om ochsnabbt förverkligande av den fasta förbindelsen överÖresund är av stor betydelse.Vårt budgetalternativModerata samlingspartiets budgetalternativ innebärbetydande besparingar för att bereda vägen för viktigaomedelbara skattesänkningar och skapa möjlighet förkommande större skattesänkningar.Vårt budgetalternativ innebär utgifter som ligger ca 13,6miljarder kronor under dem som regeringen föreslagit. Tilldetta skall läggas tillfälliga inkomstökningar genom bl.a.utförsäljningar av statliga tillgångar på netto ca 7 miljarderkronor.Trots dessa stora besparingar inryms viktigaförbättringar på bl.a. rättsskyddets, utbildningens,familjepolitikens, infrastrukturens och försvarets områden.Besparingar och skattesänkningar måste ses som enhelhet i budgetalternativet. Minskade kommunbidrag 1992med balanseras t.ex. av minskadelöneskatter för kommunsektorn.Vårt alternativ innebär omedelbara skattesänkningar påca . För att dämpa den snabbaökningen av boendekostnaderna föreslås som ett första stegen sänkning av fastighetsskatten med en tredjedel. Därmedbromsas den snabba ökningen av bidragsberoendet, bl.a. iform av bostadsbidrag. För att förbättra näringslivetskonkurrenskraft och skapa förutsättningar för nya jobbföreslås en sänkning av löneskatterna på sammanlagt minst4,. Av dessa är enföljd av vår metod att införa arbetsgivarperiod isjukförsäkringen. Skulle denna sänkning enbart resultera inya arbetsplatser skulle det teoretiskt motsvara ca 70 000 nya jobb. För att förhindra att dräneraspå sparande och kapital i ett finansiellt öppet Europaföreslås en sänkning och ett borttagande av en rad skatterför sparande. Genom de dynamiska effekter som utlöses ärkostnaden för detta liten eller obefintlig. För att dämpakostnadsutvecklingen föreslås ett snabbare avskaffande avdet enligt vår mening felaktiga extra momsuttaget på 1,5procentenheter samt lägre momssatser på bl.a.turisttjänster och inrikes resor. För att öka detekonomiska oberoendet för individer och familjer skapasförutsättningar för en sänkning av kommunalskatternagenom att skatteutjämningsavgiften avskaffas för dekommuner och landsting som tillsammans sänker skattenmed eller mer.Vårt budgetalternativ innebär ett /92 ijämförelse med regeringen förstärkt budgetsaldo på ca 11miljarder kronor. Tas hänsyn till utförsäljningar m m ärförstärkningen ca 4 miljarder kronor.Vårt budgetalternativ innebär, att det skapas en reserv1992 för ytterligare skattesänkningar på 7 miljarder kronor.Införandet av en reserv motiveras av osäkerheten om densamhälls- och statsfinansiella utvecklingen. Ambitionen äratt genomföra ytterligare skattesänkningar ,varvid främst löneskatter och moms blir aktuella.Därmed skulle skattetrycket kunna minskas med mer av BNP. skulle tydligt slå in påEuropavägen.2. Den ekonomiska utvecklingen 2.1 Internationella perspektivVärldsekonomin har under större delen av 1980-taletoch fram till och med upplevt denlängsta högkonjunkturen . Enavmattning inträdde emellertid under loppet av förra året.I genomsnitt var den ekonomiska tillväxten god ,men skillnaderna mellan länderna blev större. Den kraftigatillväxteffekt som härrör från enande tillsammansmed den japanska ekonomins fortsatt snabba utvecklingutgör de starkaste inslagen, medan en dämpning märktes iUSA och redan före krisen i Persiska viken.Efter det att ockuperade har osäkerhetenom framtiden blivit större. Farhågor för ett utdraget krigmed höga oljepriser gör att investerare avvaktar.Övergången till marknadsekonomi ochåteruppbyggnadsarbetet i har också mött störresvårigheter än vad alla från början förutsåg.Det förekommer tillbaka också oro på definansiella marknaderna. Fastighetspriserna har i mångaländer fallit, som räntorna stigit. Detta beror intebara, och inte främst, på krisen i utan påsvagheter i de finansiella systemen. En tilltagande globalkapitalbrist har uppmärksammats. De minskande japanskabytesbalansöverskotten bidrar till knapphet i ett läge, dåbåde och har stora upplåningsbehov.Det är svårt att förutse hur dessa tendenser till s.k.''credit crunch'' kommer att påverka den globalamakroekonomiska utvecklingen. Mycket tyder emellertidpå att den internationella finansiella integrationen kan klarasituationen och att det främst kommer att bli tal omomfördelningar mellan olika grupper inom ekonomierna.Krigsförloppet vid är svårt att förutse.Den tillväxthämmande effekten blir uppenbar om krigetblir långvarigt, särskilt om en stor del av oljeproduktioneni området skulle slås ut. Höjda oljepriser får dock intetillnärmelsevis samma inverkan på tillväxten som vidoljeprischockerna 1973--74 och 1979, då de fyrdubbladesrespektive dubblerades. har ekonomierna blivitbättre rustade att klara denna typ av externa chocker.Blir det däremot ett relativt snabbt övergående krig iPersiska viken, drabbas inte världsekonomin av någonlångvarig tillväxthämmande effekt, och konjunkturen kanväntas vända uppåt mot slutet av detta år. Både ochTyskland har goda förutsättningar att bidra somtillväxtlokomotiv. Återuppbyggnaden av östra flera andra central- och östeuropeiska f.d.kommuniststater är inte bara ett bekymmer utan kan ocksåmedföra ökad ekonomisk aktivitet.USA:s ekonomi utvecklas svagt.En vändning uppåt var väntad till 1991, men kriget iPersiska viken kan vålla ett avbräck. hartvingats hålla räntorna på en hög nivå längre än vad deninhemska utvecklingen motiverat. Den svaga tilltron till denfederala budgetpolitiken sätter press nedåt på dollarkursen,vilket gör att ränteläget endast marginellt kunnat justerasnedåt. Inflationen måste stävjas, som det finnsstarka inhemska önskemål om att politiken skall läggas om ien mer expansiv riktning. Den ekonomiska tillväxten väntasemellertid åter ta fart mot slutet av detta år.Japan har utmärkts av en mycket starkekonomisk tillväxt. Den privata konsumtionen fortsätter attöka kraftigt, vilket sammanhänger med en mycket gynnsamutveckling av hushållens disponibla inkomster.Investeringsnivån stiger fortfarande, avspeglande ett högtkapacitetsutnyttjande. Arbetslösheten är låg och liggerstabilt på , och brist på arbetskraft råder.Den japanska tillväxten väntas öka med både1991 och 1992.Det före detta har uppvisaten ekonomisk tillväxt, som vid sidan av den japanskautvecklingen varit unik i världsekonomin. Denna utvecklingbidrog till att möjliggöra återföreningen av de tvåtyska staterna till . Ekonomin arbetar i denvästra delen nära fullt kapacitetsutnyttjande, ochinflationstendenser framträder. Prisstegringen hålls docktillbaka av att D-marken stärkts gentemot dollarn.Utsikterna är ljusa för den tyskaekonomin med en väntad BNP-ökning på perår.I har tillväxttakten avtagit sedan1989. Den inhemska efterfrågan avtog påtagligt underandra . Arbetslösheten ökade något underloppet av , och den förhållandevis snabbainflationen, 1990, tycks vara svår att dämpa.De höjda oljepriserna dämpar inte efterfrågan särskiltmycket, då den inhemska oljeindustrin stimuleras, vilket tillviss del kompenserar övriga sektorers minskadeefterfrågan. kan exporten hållas tillbaka av ettstarkt pund och en försvagad exportmarknad. Ändå väntasexportökningen, , bli det starkaste bidraget tillBNP. Tillväxten kan väntas öka till 1992.Den ekonomiska utvecklingen i avtognågot . Under innevarande år kommerinflationsimpulserna, delvis härrörande från de höjdaoljepriserna, att drabba relativt litet, då delsenergikonsumtionen är låg, dels de indirekta skatternasänks och löneutvecklingen väntas bli beskedlig motbakgrund av det försämrade arbetsmarknadsläget. Dettabidrar till att hålla näringslivets lönsamhet uppe, vilketmöjliggör en fortsatt god investeringsutveckling. Tillväxtenväntas öka 2 à 1991 och 1992.Demokratiseringsprocessen i ställervissa krav på övriga . De östeuropeiskaekonomierna har visat sig kräva omfattande investeringarför att kunna klara en någotsånär snabb omställning. Olikaformer av finansiell hjälp har ställts till förfogande.Återuppbyggnadsarbetet kan, särskilt för , bli enefterfrågestimulerande faktor.Den ekonomiska utvecklingen i ärsplittrad. har glidit in i en självgenereranderecession, där såväl arbetslöshet som inflation överstigernivåerna i konkurrentländerna. Strukturproblemendominerar över det cykliska konjunkturmönstret. Även omtillväxten ännu är låg i och förhållandevis god iNorge, finns där likheter. I båda länderna har en ekonomiskpolitik bedrivits som syftat till inflationsbekämpning. Dettahar givit god utdelning, då inflationen i är denlägsta inom och lyckats pressa inflationenned till nivåer som understiger många konkurrentländers. INorge anknöts kronan till ecun i oktober 1990.Utgången av de pågående GATT-förhandlingarna är avstor vikt. En ökad liberalisering av världshandeln skullegynna . Marknadstillväxten för de svenskaexportföretagen väntas öka förhållandevis kraftigt 1992.Om kriget vid inte blir av långvarig karaktär,finns det således då förutsättningar för draghjälp åt densvenska ekonomin. Detta ställer emellertid stora krav påden ekonomiska politiken.2.2 -- förlorade år för SverigeNär regeringen i årets finansplan blickar tillbaka på1980-talet och bedömer det aktuella ekonomiska läget, blirden motsägelsefulla slutsatsen att det har gått riktigt bra förSverige och att ekonomin präglas av allvarligaproblem. Det konstateras att tillväxten är för låg, attinflationen är snabb, att bytesbalansen försvagas för varjeår och att sparandet är otillräckligt. Särskilt under senare århar den svenska ekonomin mer påtagligt börjat avvika frånutvecklingen i våra viktiga konkurrentländer.Frågan inställer sig då hur detta har kunnat ske.Regeringen pekar på isolerade problem men förmår integöra en samlad analys, där det ekonomiska systemet ochgrunddragen i den ekonomiska politiken sätts i fokus.En återblick visar att den internationellaekonomin präglades av stabil tillväxt, till skillnad från detturbulenta . I början av årtiondet lyckades destora industriländerna i väst genom bl.a. en mycket strampenningpolitik reducera inflationstakten i världsekonomin.Det skedde till priset av med lågtkapacitetsutnyttjande och ökad arbetslöshet.Prisstabiliseringen var en nödvändig grund för 1980-taletsökade välfärd i OECD-området. Stabila priser gynnadeinvesteringarna och höjde därmed tillväxten.De stora västeuropeiska länderna, ochJapan förde en marknadsekonomiskt präglad politik medlägre offentliga utgifter, skattesänkningar, avregleringaroch privatiseringar av statliga företag som huvudinslag.Denna modell -- som kan kallas ''den första vägen'' --baserades på insikten att den ekonomiska miljön måsteliberaliseras för att tillväxt och välståndsutveckling skullefrämjas. Företagandets och kapitalets villkor sattes iförgrunden. Entreprenörandan uppmuntrades.De socialistiska länderna i Central- och Östeuropautmärktes av växande problem med ineffektivitet, köer ochvarubrist som ständigt närvarande inslag i den ekonomiskabilden. Dessa länder kan sägas ha försökt att med ''denandra vägens'' ekonomiska system utan privat äganderätteller några andra incitament åstadkomma en effektivproduktion och distribution av varor och tjänster.I har socialdemokraterna hävdat att det finns enmedelväg mellan kapitalism och socialism. Vad som kallatsden svenska modellen har inneburit västvärldens högstasocialiseringsgrad av inkomsterna (skattetrycket), dehögsta offentliga utgifterna och den mest omfattandeoffentliga verksamheten i alla . Sverigeutmärks av extremt stora socialiserings- och regleringsinslagjämfört med övriga västekonomier, även om vi aldrig gåttså långt som länderna i . Denna tredje väg litar ialltför ringa grad till marknadsekonomi vad gäller i förstahand organiserandet av tjänsteproduktionen. Både densvenska tredje vägen och den östeuropeiska vägen har visatatt det inte utan konkurrens mellan privata företag går attfå en kostnadseffektiv produktion av vare sig varor ellertjänster.I försökte socialdemokraterna under 1980-talethävda att det fanns en ''tredje väg'' även vad gällerstabiliseringspolitiken. I stället för att följa resten avEuropa med ''den första vägens politik'' valde socialdemokraterna att försöka expandera oss urproblemen med hjälp av en undervärderad krona.Devalveringen 1982 genomfördes i ett läge närkapacitetsutnyttjandet i svensk ekonomi var mycket lågt.Ungefär lades den amerikanska finanspolitikenom i expansiv riktning. Resultatet blev att svensk export,industriproduktion och lönsamhet i den konkurrensutsattasektorn ökade ordentligt efter devalveringen.Det skedde huvudsakligen genom ett höjtkapacitetsutnyttjande.Efter 1984 försvann dock styrkan i uppsvinget. Någonrelativ utbyggnad av den konkurrensutsatta sektorn kom ejtill stånd. har i stället kännetecknats av attexport, investeringar, tillväxt och välstånd utvecklatsbetydligt sämre i än i omvärlden.