mot · GE02T314 · 1991-01-25 00:00:00 — Det finns ett starkt samband mellan det högtrafikeradeoch lågtrafikerade vägnätet. Mycket av det trafik- ochtransportflöde som finns på det högtrafikerade vägnätet harnämligen sitt ursprung vid produktionskällor eller sitt mål iorter, enskilda företag och hushåll utefter det lågtrafikeradevägnätet. Det lågtrafikerade vägnätet är därför minst likaviktigt för välfärd som det högtrafikerade.Om samhället vill satsa på landsbygden, vilketåtminstone uttryckts i kampanjen ''Hela skall leva''är en satsning på landsbygdsvägarna en av de viktigasteåtgärderna.Verkligheten har tyvärr varit annorlunda. Av det totalastatliga länsvägnätet på sammanlagt 8 är hela 3 grusvägar. Till största delen återfinns dessa pålandsbygden.Dagens landsbygdsvägnät uppfyller långt ifrån kraven påatt erbjuda goda kommunikationsmöjligheter. Det finnsvägar, men standarden är oftast undermålig och drift ochunderhåll kraftigt eftersatta. När bristen på underhåll nåtten kritisk punkt, bryts vägens bärighet ner och vägen blirunder långa tider närmast ofarbar.Därför behövs kraftigt ökade anslag för underhåll ochupprustning av landsbygdsvägnätet och då framför alltgrusvägarna.Vägverkets generaldirektör har i samband medanslagsframställningen i årets budgetproposition uttalat sinoro . Han skriver bl a : ''Om intestatsmakterna löser den långsiktiga finansieringen förvägväsendet kommer vägnätet att gå mot en stor kollapsredan under mitten av 90-talet.'' Han fortsätter: ''Vi haridag akuta problem med ett stort antal broar, vilket medförsvåra problem för företag och näringsliv. Standarden påmånga av de mindre trafikerade vägarna har också nått ennivå som gör att framkomligheten starkt begränsas.'' Videlar denna oro.De som i första hand drabbas är självfallet de som harsitt boende och/eller sina företag på landsbygden och längsde aktuella vägarna. Konsekvenserna är att dessa drabbasav en mängd olägenheter och ökade kostnader. Detta sker iform av leveransproblem, tidsförluster, snabbare förslitningav fordon och ökade reparationskostnader m.m.Det finns också näringspolitiska skäl att göra en kraftfullsatsning på upprustning av grusvägarna. Dessa vägsträckorhar en mycket stor betydelse för exempelvis skogsindustrin,som är en av våra i särklass främsta exportnäringar. Varjeår tillför oss skogsindustrin handelsintäkter påfemtiomiljardernivån. Det är därför av nationelltekonomiskt intresse att de delar av landets infrastruktursom utgör en förutsättning för branschen har en godstandard.Det är dock inte bara för skogsbruket som dessa vägarspelar en stor roll. Lantbruket är på liknande sätt beroendeav transporter på dessa vägar. I exempelvis ochKronobergs län utgör jord- och skogsbruket en viktigbasnäring. Därtill har jord- och skogsbruket en stor indirektbetydelse för andra näringar och sysselsättningar. Det ärangeläget att länens möjligheter att behålla och ocksåutveckla ny sysselsättning, exempelvis genom utbyggdturism, inte hämmas av låg vägstandard. Godakommunikationer och bra vägar är viktigt ochgrundläggande om vi skall leva upp till devisen ''HelaSverige skall leva''.Centern har tidigare krävt att ett tioårigtupprustningsprogram för beläggning och förstärkning avgrusvägnätet skall utarbetas. Det bör ankomma påvägverket att utarbeta ett sådant program. För att dettaprogram skall kunna inledas behöver enligt vår mening /92 anslås . En sådansatsning skulle ge förutsättningar för en nödvändigupprustning av grusvägnätet även i ochKronobergs län. Andelen grusvägar utgör i våra län mer änen tredjedel av vägnätet. Vi anser därför att 100 milj.kr.behöver anslås till upprustning och beläggning av våragrusvägar. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännaatt landsbygdens vägar skall prioriteras,2. att hos regeringen begär ett program förupprustning och beläggning av grusvägar,3. att för /92 anvisar 1 miljardkronor till förstärkning av bärighet och beläggning avgrusvägar, varav 100 milj.kr. avsätts för ochKronobergs län.