mot · GE02Sk636 · 1991-01-25 00:00:00 — Dennaambition får dock inte gå så långt att den enskildesberättigade anspråk på en privat sfär helt sopas undan.Riksdagen bör därför fatta beslut om att upphäva denaktuella lagstiftningen.Generalklausulen 1980 antog en generalklausul mot skatteflykt.Vi medverkade till lagen som syftade till att komma till rättamed transaktioner som innebär kringgående av skattelag.Villkoret för att lagen skulle kunna tillämpas var att ett s.k.omvägsrekvisit måste vara uppfyllt Detta innebär att denskattskyldige skulle använt sig av ett förfarande som medhänsyn till det ekonomiska resultatet -- bortsett frånbeskattningen -- framstod som en omväg i förhållande tilldet närmaste till hand liggande förfarandet. Bestämmelsenframstod emellertid som alltför tandlös för densocialdemokratiska regeringen som såg till attomvägsrekvisitet avskaffades under 1983.Trots att det nu skulle bli lättare att ingripa mot s.kskatteflykt (dvs. i och för sig tillåten skatteplanering mensom skett i strid mot skattelagstiftningens grunder) harlagen blivit ett misslyckande. Trots de lägre kraven harlagen endast kunnat tillämpas i ett fåtal fall.Vi har kritiserat lagen i dess nuvarande utformning avflera skäl. För det första är lagen så allmänt hållen att desstillämpning är i det närmaste omöjlig att förutsäga för såvälde skattskyldiga som för myndigheterna. För det andra hardet knappast gått att tillämpa lagen på grund av dessallmänna utformning. Bristande förutsägbarhet är en frånrättsäkerhetssynpunkt allvarlig brist som skapar en allmänoro och osäkerhet om vad som är tillåtet eller ej. För dettredje kan det starkt ifrågasättas om de betydandekostnaderna för att administrera generalklausulen står inågon rimlig proportion till de skatteintäkter den kanmedföra för statsverket. Generalklausulen bör slopas.Däremot anser vi att det finns skäl att överväga ensärskild skyddsregel, ett slags ''omvänd generalklausul'', iskattelagstiftningen. En sådan skulle kunna utgöra entolkningsregel till den skattskyldiges förmån i de fallvederbörande på grund av lagstiftningens utformningutsätts för en beskattning som är oskälig och inte står iöverensstämmelse med lagstiftningens grunder.ProcesskostnaderFolkpartiet liberalerna har föreslagit attskattskyldiga skall få ersättning för sinarättegångskostnader när de processar i skattedomstolar.Om den enskilde behöver anlita en advokat, revisor ellerannan expert som hjälp i processandet har han intehaft rätt till ersättning för dessa kostnader ens om hanvunnit målet. Den traditionella synen är nämligen att denenskildes rätt skall bevakas av skattemyndigheten ellerdomstolen ifråga. Något motsatsförhållande mellan denenskilde och staten som t.ex. i ett brottmål, anses inteföreligga.Det säger sig självt att domstolen inte räcker som garantför att tillvarata den enskildes rätt. Motpart iskatteprocesser brukar vara en erfaren skattejurist. Deflesta skattskyldiga hamnar därför i ett ohjäpligt underlägeom de inte får ha ett ombud. Det är mycket viktigt förrättssäkerheten att parterna är jämnstarka. Behovet avexempelvis juridiskt biträde i skatteprocessen är därför enelementär rättssäkerhetsfråga.Regeringen lade fram förslag till ändring avdessa regler. Regeringsförslaget och beslutinnebar emellertid att huvudregeln alltjämt kvarstår: denenskilde skall själv betala sina ombudskostnader, även omhan vunnit målet. Endast i fall då det är oskäligt attkostnaderna bärs av den enskilde skall samhället träda in.Av rättviseskäl och av principiella skäl anser vi att allabör ha rätt att få sina kostnader täckta när de helt ellerdelvis vinner ett skattemål. Den enskilde bör även kunnaerhålla ersättning i de fall där skattemyndigheterna använthans fall i prejudikatsyfte. Med stöd av det ovan anfördaföreslår vi att hos regeringen begär förslag somverkligen ger vinnande enskild part rätt till ersättning försina kostnader.Retroaktiv skattelagstiftning införde ett förbud i regeringsformen motretroaktiv lag om skatt eller statlig avgift, 2 kap. 10 § andrastycket RF. Som huvudregel slås fast att skatt eller statligavgift inte får tas ut i vidare mån än som följer av föreskriftsom gällde när den omständighet inträffade som utlösteskattskyldigheten eller avgiftsskyldigheten. fårgöra undantag härifrån om särskilda skäl påkallar det.Huruvida sådana skäl föreligger är undandraget derättstillämpande myndigheternas prövning.Retroaktiviteten får likväl inte sträcka sig längre än till dentidpunkt då ett förslag från regeringen eller ettriksdagsutskott lämnats till . Regeln tillkom, ilikhet med de andra förstärkningar av fri- och rättigheternasom genomfördes , genom en uppgörelse mellanriksdagspartierna (utom ).Den socialdemokratiska regeringen som tillträdde 1982har emellertid varit alltför villig att åberopa särskilda skäl.Den extra vinstdelningsskatten, den tillfälligaförmögenhetsskatten, den s.k. engångsskatten påpensionssparandet, avskaffandet av den dubblaavdragsrätten i handelsbolag och begränsningen iavdragsrätten för aktieförluster har införts under formersom har karaktär av retroaktiv lagstiftning.Vad som avses vara tillåtna undantag från förbudet motretroaktiv lagstiftning måste klarläggas och lagtextenpreciseras. Vi har tidigare motionerat i denna fråga utan attfå fullt gehör för vår begäran. Däremot harriksdagsmajoriteten medgivit att det är viktigt attlagstiftningen på skatteområdet så långt möjligt utformas påsådant sätt att det inte behöver råda någon tvekan om attstadgandet i 2 kap. 10§ RF följs. Man har också krävt ytterligare erfarenheterav nuvarande grundlagsregler innan en översyn görs. Frånfolkpartiet liberalernas sida anser vi att de dåligaerfarenheter vi redan har ger alldeles tydliga bevis för attSverige behöver ett bättre skydd mot retroaktivskattelagstiftning. En översyn av retroaktivitetsförbudet ärdärför nödvändig. I en sådan översyn bör bl.a. prövashuruvida grundlagstexten kan omformuleras så att den äveninnefattar en större del av den reella retroaktiviteten.Skyldigheten för stat och kommun att utge skadeståndtill enskildaFolkpartiet liberalerna har under en följd av år och iolika sammanhang framhållit de stora bristerna i detallmännas ansvar för den offentliga verksamheten. Dettagäller inte bara skadeståndsansvaret utan även detstraffrättsliga tjänsteansvaret, det disciplinära ansvaret ochkommunala förtroendemäns ansvar. Frågor rörande dessaoch närliggande problem behandlas i en särskild motion tilldetta . Med hänvisning till det anförda hemställs[att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om lagrådets ställning ochbetydelse,1][att beslutar att upphäva lagen omföretagsbot,2][att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om domstolsväsendetssituation,2][att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att minska antaletspecialdomstolar,2][att hos regeringen begär förslag om attavveckla bostadsdomstolen och hyresnämnderna i enlighetmed vad som anförts i motionen,2]1. att hos regeringen begär förslag omförändringar i betalningssäkringslagen i enlighet med vadsom anförts i motionen,2. att beslutar att bevissäkringslagen för skatte-och avgiftsprocessen skall upphävas,3. att beslutar om sådan ändring itaxeringslagen att 56§ återgår till den lydelse bestämmelsen hade före 1januari 1988,4. att beslutar att upphäva lagen motskatteflykt,5. att hos regeringen begär förslag om enomvänd generalklausul i enlighet med vad i motionenanförts,6. att hos regeringen begär förslag till sådanlagstiftning som innebär att enskilda som huvudregel får rätttill ersättning för rättegångskostnader i skattemål,[att hos regeringen begär förslag till sådanlagstiftning att enskilda får rätt till ersättning förrättegångskostnader i andra mål än skattemål somhandläggs enligt förvaltningsprocesslagen i enlighet medvad i motionen anförts,2][att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en översyn av förbudet motretroaktiv skattelagstiftning.1]