ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GE02Ju409 · 1991-01-25 00:00:00 — Ersättningen som utgår till nämndemän har varitföremål för överväganden i så sent som underförra . Kvar står ändå det faktum att månganämndemän förlorar ekonomiskt på att utöva sittförtroendeuppdrag. Det finns flera exempel på attnämndemän i stället för att ta tjänstledighet förförtroendeuppdrag i stället tar semester. Som en följd avnormerna för den ekonomiska ersättningen får det ocksåsom följd att en snedrekrytering tillnämndemannauppdraget sker. Detta står helt i strid med deriktlinjer som togs inför förra nomineringsperioden.Vi motionärer anser därför att en översyn aversättningsnormerna är nödvändig. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en översyn aversättningsnormerna för nämndemän.
mot · GE02Ju410 · 1991-01-25 00:00:00 — Situationen vid de vanliga domstolarna iStockholmsområdet uppvisar ett bristfälligt skydd förden anställda personalen. De tillfällen då det finnsuppenbar anledning att frukta någon form av våld,exempelvis vid fritagningsförsök, har man visserligentillgång till den s.k. säkerhetssalen vid tingsrätt.Den används dock företrädesvis vid grövre brottslighet.Det finns dessvärre inte någon garanti för attvåldsamheter inte skulle kunna förekomma vid ordinärabrottmål eller vid vilka mål som helst. Inte heller är det såatt det vid brottmål, exempelvis narkotikabrott, alltid finnsnågon extra bevakning. Det förekommer allt oftare att hotuttalas mot framför allt domare och åklagare i sådanasammanhang.Om denna utveckling får fortgå är det stor risk att dettakan få genomslagskraft och påverka personalen menligt.Detta kan i sin tur medföra att personal blir mindre benägenatt fullfölja utredningar i vissa brott mål.Enligt vår mening bör det utredas hur man på lämpligtsätt skall kunna öka skyddet och tryggheten för nämndemänoch personal vid våra domstolar. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att öka skyddet och trygghetenför nämndemän och personal vid våra domstolar.
mot · GE02Ju411 · 1991-01-25 00:00:00 — Med hänvisning till vad som anförts i motion1990/91:Bo252 hemställsatt beslutar att bostadsdomstolens ochhyresnämndernas verksamhet överflyttas till de allmännadomstolarna.
mot · GE02Ju503 · 1991-01-25 00:00:00 — Information om HIV/aids inom kriminalvården Med hänvisning till vad som anförts i motion1990/91:So420 hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om information till dem som äromhändertagna i kriminalvården.
mot · GE02Ju506 · 1991-01-25 00:00:00 — I regeringens proposition 1990/91:100 föreslås ennedläggning av kriminalvårdsanstalten i Karlskrona.Förslaget är enligt vår uppfattning omotiverat och urkriminalvårdssynpunkt i grunden felaktigt. Skälen är bl.a.följande:Kriminalvårdsanstalten i tillhörMalmöregionen. I regionen finns sju slutna lokalanstalter(, , , , samt två iKristianstad). Den lagstiftning som reglerar kriminalvårdenbygger på en närhetsprincip där närheten tillfrigivningsorten skall vara vägledande. Det kan inte ansesvara förenligt med rådande kriminalvårdslagstiftning attöveretablera med två lokalanstalter och lämnaBlekinge och södra utan lokalanstalter. Ingettyder på att platsbristen inom kriminalvården kommer attminska. När det gäller nedläggningen avHärlandaanstalten, som också föreslås i propositionen,skall denna till fullo kompenseras genom nybyggnation påSkogomeanstalten och uppförande av paviljonger på treslutna anstalter. När det gäller Karlskronaanstalten sägsdäremot inget om hur dess 37 platser skall ersättas. Ennedläggning av Karlskronaanstalten innebär därför enfaktisk minskning av antalet platser inom kriminalvården.Karlskronaanstalten är i mycket gott skick. Avkriminalvårdsstyrelsens anslagsframställning framgår klartatt den bedöms vara värd att behålla tills vidare. Däremotpekar ut ett antal andra anstaltersom anses vara i ett sådant skick att ''en ombyggnad ter sigmeningslös i förhållande till det resultat och kostnad som ensådan skulle ge''. Denna bedömning kommenteras överhuvud taget inte i budgetpropositionen vilket är mycketmärkligt med tanke på att motivet för en nedläggning avKarlskronaanstalten anges till kostnadsskäl. Innan beslutfattas om nedläggning av Karlskronaanstalten bör seriösabedömningar av det framtida behovet av slutnaanstaltsplatser göras. Ett genomförande av 2/3-tid i ställetför 1/2-tid innebär i sig behov av fler platser. Det häktesom f.n. är under uppförande i motiveradesmed en regionalt bättre fungerande kriminalvård ikonstellationen häkte--anstalt--frivård visavi andramyndigheter som domstol och polisväsende. Ennedläggning av anstalten medför en ny obalans. Till sakenhör också att köket i det häkte som uppförsdimensionerats för att även försörja anstalten. Närriksdagen beslöt förorda en fortsatt drift av dentidigare nedlagda gamla slutna lokalanstalten i Kristianstadförutsattes detta ske genom omdisponering av medelinom befintliga ramar. Detta bedöms nu inte längremöjligt och ett anslag om ytterligare 4 miljoner begärs.Låt oss slutligen påminna om att är den stad iSverige som fått utstå de mest omfattande nedskärningarnaav statlig verksamhet i modern tid, främst inomförsvarssektorn. Allt talar för att dessa nedskärningarkommer att fortsätta. Vi vill också erinra om att riksdagensbeslut bl.a. innebar att regionalpolitiska hänsynskall vägas in inom alla delar av statlig verksamhet innanbeslut fattas. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar avslå förslaget i proposition1990/91:100 om nedläggning av den slutnakriminalvårdsanstalten i ,2. att hos regeringen begär förslag som påannat sätt, inom ramen för anslaget tillkriminalvårdsanstalterna, åstadkommer motsvarandebesparingseffekt.
mot · GE02Ju508 · 1991-01-25 00:00:00 — En ny kriminalvårdsanstalt i Kriminalvårdsanstalten i hör till de 1800-talsinstitutioner som är i stort behov av att ersättas med enmodernare anläggning. Som redovisas ibudgetpropositionen har även Kriminalvårdsstyrelsenframhållit vikten av att ställning skyndsamt tas till denfortsatta användningen av ett antal äldre anstalter,däribland och Lärbro.Visbyanstalten uppvisar stora brister. Ennybyggnad är planerad. finnstillgänglig och planer på en modern anläggning harutarbetats.I finns god tillgång på stabil arbetskraft ochgenom snabba flygförbindelser finns helaStockholmsområdet lätt tillgängligt.Som vi även har framfört finns alltså starka skälför att möjligt ta ställning för ett byggande av en nykriminalvårdsanstalt i . Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en nykriminalvårdsanstalt i .
mot · GE02Ju509 · 1991-01-25 00:00:00 — En ny kriminalvårdsanstalt i riksdag antog i stor enighet ett principprogramför den framtida kriminalpolitiken. En bärande idé var denså kallade närhetsprincipen, enligt vilken personer som fårkortare straff skall kunna avtjäna dessa nära hemorten.Den principen har man inte kunnat tillämpa ikriminalvårdens Gävleregion på grund av att medel förutbyggnad inte beviljats. Under en lång följd av år harmånga av de som dömts till brott varit hänvisade till attfullgöra sina straff på andra ställen utanför regionen.I arbetet med att utveckla Hudiksvallsanstaltenåterkommer man ständigt till de lokalmässigabegränsningar som föreligger på anstalten.Narkotikamissbruket har blivit ett allt större problem,HIV/aids-problematiken har tillkommit, och antaletintagna med psykiska störningar har ökat.Hudiksvallsanstaltens framtid är i hög grad beroende avhur frågan om nybyggnation kommer att behandlas. Det ärhelt uteslutet att inom den nuvarande anstaltbyggnadenmöta alla de krav som ställs på kriminialvården, som t exbättre arbetsmiljö, nya yrkesroller.Anstalten i är uppförd 1869 och har 25platser inklusive 2 dubbelrum. Ända fram till nu har manmed anledning av tidigare beslut och löften i samband medbesök haft goda förhoppningar att en nybyggnation snartskulle komma tillstånd. Tyvärr fanns inget omnämnt omanstalten i årets budgetproposition, vilket vi anser är en klarbrist. Med anledning av det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna attprojektering och byggstart av en ny lokalanstalt i Hudiksvallskall ske.
mot · GE02Ju602 · 1991-01-25 00:00:00 — I ett rättssamhälle upprätthålles även den s.k.kvinnofriden. Här kan besöksförbudslagen vara ettverksamt hjälpmedel. Denna lag ger nämligen möjlighet attexempelvis ålägga en man som trakasserar sin förra hustrueller sambo förbud att besöka eller på annat sätt kontaktahenne . Om mannen överträder förbudetutdömes straff av domstolen.Ineffektiv lagBesöksförbudslagens tillkomst var ett steg framåt mendess utformning var tyvärr tvivelaktig. Lagen blev inte såeffektiv som man rimligen kunde begära. Kritik framfördesockså nästan av bl.a. undertecknad. Kraven pålagändring tilltog alltmer och framfördes i avsamtliga oppositionspartier. Lagen borde skärpasframförallt vid överträdelser av ålagt besöksförbud. Påsärskilt initiativ av justitieutskottet kom lagändring tillstånd.Rättslig omvägLagändringens syfte var att skapa möjlighet attomedelbart frihetsberöva den person som överträder ettbesöksförbud. För att nå detta mål valde enrättslig omväg. Man höjde maximistraffet från sexmånaders till fängelse för att skapa möjlighet attanhålla och häkta enligt allmänna regler i rättegångsbalken.Därigenom blir resultatet otillfredsställande.Frihetsberövande torde nämligen regelmässigt inte kunnakomma ifråga, eftersom straffet vid överträdelse avbesöksförbud i normalfallet blir böter. Härigenom kvarstården rättsliga ineffektivitet som lagändringen skulle bota.Rätt modellEn mera effektiv besöksförbudslag uppnås bäst på enmera direkt väg. Till denna lag bör fogas en extra paragrafav följande innehåll: ''Den som bryter mot ett besöksförbudskall anhållas eller häktas, om det ej äruppenbart att skäl därtill ej förekommer.'' Resultatet blir dåatt frihetsberövande kan ske i normalfallet. Denna modellbygger då på en rättsteknik som står i samklang medrättsinstitutet reseförbud, där överträdelse får motsvarandekonsekvenser enligt gällande regler. Sammanblandningmed reglerna om s.k. halvobligatorisk häktning borderimligen heller inte kunna ske.Moderniserad kvinnofridMed den nu föreslagna förbättringen skullebesöksförbudslagen inte längre behöva karaktäriseras som''tandlös'' utan istället kunna bli ett verksamt bidrag till enmoderniserad kvinnofrid i vårt land. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar att i lagen (1988:688) ombesöksförbud införa en paragraf med följande lydelse: 25§Den som bryter mot ett besöksförbud skall omedelbartanhållas eller häktas, om det ej är uppenbart att skäl därtillej förekommer.
mot · GE02Ju604 · 1991-01-25 00:00:00 — I samband med att behandlade regeringensproposition om ändringar i trafiknykterhetslagstiftningenväckte vi motion 1989/90:Ju4, till vilken vihänvisar. Vi motsatte oss då förslagen i regeringensproposition. Regeringens förslag innebar nämligen attbetydligt färre personer skulle dömas tillfängelse trots att de fällts för grovt rattfylleri. Att denna typav brott skulle leda till mildare påföljder kunde vi inteacceptera. Enligt vår mening borde grovt rattfylleri tvärtombedömas strängare och kunna leda till fängelse i högst tvåår. Vi underströk också att fängelse borde varanormalpåföljden för sådant brott.Övriga partier i godtog emellertid regeringensförslag. Endast vi moderater reserverade oss(justitieutskottets betänkande 1989/90:Ju:2 sid. 40).Utvecklingen har visat att det vi varnade för nu inträffar.I ökad utsträckning utdöms mildare straff för personer somgjort sig skyldiga till trafiknykterhetsbrott. Fängelse utdömsinte ens för förare som varit så berusade att de inte kunnatstå upprätta utan stöd.Det ligger i sakens natur att denna utveckling måsteresultera i minskad laglydnad. Vi kommer att få uppleva attantalet rattfylleribrott ökar. I och med att fler förare -- pågrund av de milda påföljderna -- kör bil berusade kommerantalet trafikolyckor också att öka.I hopp om att kunna samla en majoritet iriksdagen bakom våra krav upprepar vi i denna motionyrkandena. Närmare motivering till hemställan finns i denbilagda motionen.Det bör ankomma på vederbörande utskott att utarbetaerforderlig författningstext. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar att påföljden för grovt rattfylleriskall vara fängelse i högst ,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att uppenbar likgiltighet förmedtrafikanters säkerhet inte skall vara enavgörande faktor för utdömande av fängelsestraff,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utdömande av skyddstillsyn sompåföljd för grovt rattfylleri,4. att som sin mening ger regeringen till kännaatt straffvärdet hos grova rattfylleribrott normalt är så högtatt detta i sig motiverar fängelse i stället för en intefrihetsberövande påföljd,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om stöd och vård beträffandepersoner som har dömts för trafiknykterhetsbrott.
mot · GE02Ju606 · 1991-01-25 00:00:00 — trädde den nya rattfyllerilagen i kraft.Enligt intentionerna skulle straffen för rattfylleri skärpas.Domstolarna fick möjlighet att välja andra straff för grovtfylleri än det obligatoriska fängelset, t ex till vård motkontrakt.Nu när lagen verkat har det visat sig att dentillämpas i rakt motsatt riktning. Det förefaller som omdomstolar gör villkorlig dom till regel istället förfängelsestraff.Lagen har även prövats i högsta domstolen, där enperson som kört bil med alkohol i blodetdömdes till villkorlig dom och 100 dagsböter.En villkorlig dom uppfattas ofta som ett frikännande avden dömde. Det har också visat sig att antalet fall avrattfylleri har ökat sedan lagens tillkomst.Alkohol och bilkörning hör definitivt inte ihop. Genomde tolkningar som den nya lagen fått har samhället förloratett mycket effektivt vapen i kampen mot rattfylleriet somfängelsestraffet utgjorde. Lagen måste omgående ses över. Med hänvisning till det anförda hemställsatt begär att regeringen skall se över den nyarattfyllerilagstiftningen.
mot · GE02Ju607 · 1991-01-25 00:00:00 — Den alltmer omfattande handeln med narkotika, somförekommer särskilt i storstäderna, finansieras till stor delgenom stöld och andra förmögenhetsbrott.Den sålunda brottsligt åtkomna egendomen måstedärefter omvandlas i pengar, vilket i sin turförutsätter en fungerande hälerimarknad. Det ärfördenskull av största vikt att kunna ''komma åt''häleriverksamheten. Nuvarande bestämning av brottethäleri i utgör emellertid en allvarligbegränsning av rättsordningens möjligheter att stävjaifrågavarande verksamhet. Detta beror på att brottet är såkonstruerat att det krävs ett i det särskilda fallet bevisatförbrott. Det är allmänt omvittnat av poliser, åklagareoch domare att just detta krav kan leda till stötanderesultat.Vid husrannsakan förekommer det sålunda att polisenpåträffar stöldbegärlig egendom såsom bilradioapparatermed avklippta sladdar, helt nya videoapparater, smyckeneller dyra dampälsar. I sådana och liknande situationer ärdet ofta ogörligt för polisen att härleda den påträffadeegendomen till någon anmäld stöld. Det saknas därmedmålsägande och således styrkt förbrott. Polisen kan då blitvungen att återlämna egendomen till innehavaren trots attalla omständigheter otvetydigt talar för att egendomen ärstöldgods.En annan vardaglig situation där kravet på styrktförbrott likaså leder till orimliga resultat har åskådliggjortsgenom en färsk dom från högsta domstolen (NJA 1990 s 9).Polisen hejdade under patrullering en personbil somanmälts som stulen. Vid den följande rättegången ansågsdet ställt utom allt tvivel att föraren trots förnekande däravvarit medveten om att bilen varit tillgripen. Men -- och detvar den prejudicerande frågan -- hade bilen avhänts denrätte ägaren genom stöld eller genom ''tillgrepp avfortskaffningsmedel''. Svaret på denna juridiskt-tekniskafråga var i sin tur avgörande för om föraren kunde dömasför häleri eller ej. Utgången i målet blev att, eftersomåklagaren ej kunde bevisa att bilen frånhänts ägaren genom''tillägnelseuppsåt'' -- vilket krävs för ''stöld'' --, föraren ickekunde dömas till straff för häleri. I överensstämmelse meddenna bedömning kan häktning ej heller förekomma i ensådan situation.Resultatet av det anförda är att sådant stöldgods flyteromkring på hälerimarknaden som hade kunnat förverkastill det allmänna försåvitt lagen varit av annat innehåll.Redan i betänkandet ''Förvärv i god tro'' (SOU 1984:16)görs för övrigt samma iakttagelse. Att märka är att även dens.k. stöldgodslagen -- med dess möjligheter tillförverkande -- kräver att egendomen åtkommits genomstyrkt förbrott.Vill man bekämpa hanteringen av stöldgods -- förutomgenom kännbarare straff -- på ett mera effektivt sätt börkravet på styrkt förbrott slopas, om alla omständigheterenligt livets regel oförtydbart talar för att egendomenfrånhänts annan genom brott. Den tillfälligaomständigheten, huruvida polisen kan härleda egendomentill rätt borgenär eller ej, bör således inte i sig varaavgörande som fallet är ; jfr Ds 1988:27.Saken brådskar. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär sådan ändring avrekvisiten för häleri i 9 kap. 6 § som förordatsi motionen.
mot · GE02Ju608 · 1991-01-25 00:00:00 — I vårt land har under alla år ''biltjuvarna'' utgjort ett stortproblem inte bara för bilägarna utan även för lagstiftaren.Rättshistorisk bakgrundDe problem som uppkommit har varierat genom årenoch kan i huvuddragen beskrivas på följande sätt.Första skedet: ''Biltjuvarna'' dömdes för stöld av bilenoch det utan problem.Andra skedet: ''Biltjuvarna'' förnekade uppsåt attbehålla bilen med påföljd att åtalet för stöld ogillades.Tredje skedet: ''Biltjuvarna'' betraktades som''billånare'' och dömdes efter lagändring för tillgrepp avfortskaffningsmedel.Fjärde skedet: ''Billånarna'' förnekade då tillgreppet avfordonet men dömdes istället för häleri genom att brukafordonet.Femte skedet: ''Bilhälarna'' började då förnekakännedom om att fordonet var tillgripet och kan därför oftaendast dömas för olovligt brukande till böter eller fängelsei högst 6 månader.Aktuellt problem''Bilbrottslingarna'' förnekar nu allt oftare även olovligtbrukande. Följden blir att polisens utredningar ombilbrotten blir allt svårare. Om brottsmisstanken i vart fall iinledningsskedet måste stanna vid olovligt brukande saknasi princip möjlighet till frihetsberövande, alltså gripande,anhållande och häktning av utredningsskäl. Detta försvårarnaturligtvis allvarligt polisens utredning av brottet.Erforderlig åtgärdFör brottet olovligt brukande i 10 kap 7§ bör i ett nytt andra stycke införas en särskild straffskalamed fängelse i högst för grovt brott. Sådant brott börföreligga bl.a. beträffande brukande av bilar av ej ringavärde. skapas möjlighet till sådanafrihetsberövanden, som erfordras för att genomföra entillfredsställande brottsutredning. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar att i 10 kap 7§ om olovligt brukande införa ett andrastycke, vari stadgas att om brottet är grovt döms till fängelsei högst .
mot · GE02Ju609 · 1991-01-25 00:00:00 — År l989 återinförde ansvaret för tjänstefel ihuvuddrag. Reformen innebar ett slutligt övergivande avdet egendomliga synsättet att det även i offentligverksamhet är uteslutande en angelägenhet mellanarbetsgivaren och arbetstagaren då den sistnämnde tillfogartredje man d.v.s. allmänheten skada, ett synsätt som uppbarl975 års beslut om avskaffande av ämbetsansvaret.Reformen är emellertid otillräcklig.Den nya bestämmelsen i 20 kap. 1 § omtjänstefel avser nämligen icke all offentlig verksamhet elleroffentlig makt utan endast sådan som kommer till uttryckeller utförande vid myndighetsutövning. Därigenomundantas verksamhet t.ex. inom sjukvårdens, utbildningenseller kommunikationsväsendets områden. Detsamma gälleren stor del av verksamheten inom den allmänna kommunalaförvaltningen. All verksamhet som är skattefinansieradeller eljest bedrivs med stat och kommun som huvudmanbör emellertid vara förenad med ett särskilt ansvar, dettasom uttryck för ståndpunkten att särskilda krav måsteställas på sådan verksamhet som bedrivs på samhälletsvägnar genom statliga eller kommunala organ. Inom detprivata området finns det som regel tillgång till olikaalternativ -- men icke här.Ståndpunkten, att offentlig verksamhet intar en rättsligsärställning oavsett om den innefattarmyndighetsutövning eller icke, går att återföra till 1 kap. 9 §regeringsformen. Den likhets- och objektivitetsprincip somgrundlagsfästs där gäller för alla som fullgör uppgifter inomden offentliga förvaltningen. Den förordadeutvidgningen av tjänstefelsansvaret skulle härmed fåkaraktär av sanktion för överträdelse av grundlagensbud.Begränsningen till myndighetsutövning bör förty slopas.Med denna ståndpunkt blir det möjligt att utkrävaansvar av ledamöter i kommunala organ, t.ex.kommunstyrelse som fattar beslut som innefattaröverskridande av den allmänna kompetensen eller sätter sigöver domstolarnas avgöranden i kommunalbesvärsmål somgäller den kommunala kompetensen. Härigenom kanbeivran ske av upprörande trots gentemot domstolsavgöranden. Sådana ingripanden skall riktas mot depersoner som står bakom de klandrade besluten, ickegentemot kollektivet av skattebetalare vilket blir följden avinstitutet kommunalbot (SOU 1989:64). Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar om sådan ändring av 20 kap. 1 §brottsbalken att begränsningen av tjänstefel till begreppetmyndighetsutövning slopas.
mot · GE02Ju611 · 1991-01-25 00:00:00 — HIV/aids hotar nu heterosexuella grupper. Ungaheterosexuella flickor är en allt större grupp bland dedrabbade i . HIV/aids, liksom många andrakönssjukdomar, emanerar ofta ur prostitution. Drabbas görinte sällan helt oskyldiga människor, som inte på något sättlevt promiskuöst. Ju mer denna farsot sprider sig, destostörre blir risken för helt oskyldiga människor att drabbas.Även den som lever ett skötsamt liv riskerar att drabbas avdenna dödliga sjukdom. Barn föds med sjukdomen, andrafår den under livet. Gemensamt är att de dör ochofta under svåra lidanden.Vi vet att sjukdomen sprids och ökar bland annat viaprostitutionen. Prostitutionen måste därför stoppas ochminska i möjligaste mån. Det sker inte genom att den i lugnoch ro får fortsätta.Om prostitution kriminaliseras, såväl kunder somprostituterade, skulle detta i varje fall leda till en minskningav dess omfattning, vilket är angeläget innan HIV/aids-sjukdomen fått ytterligare spridning och fäste blandungdomar och andra.Även om inte kriminalisering skulle leda till att allprostitution försvann vore ändå en påtaglig minskning enförbättring som ansvarstagande politiker inte borde säganej till.Den moderata fullmäktigegruppen i Stockholmskommun har tagit detta ansvar att föreslå kriminalisering avprostitutionen. Det vore oklokt att vänta med detta besluttills alla landets kommuner drabbats av de negativaeffekterna av HIV/aids i en sådan utsträckning att man dåsäger att prostitutionen borde ha hejdats för länge sedan. Idenna fråga vore det ödesdigert att drabbas av den såvanliga svenska sjukan att fatta rätt beslut . Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag tillkriminalisering av prostitutionen, såväl köpare som säljare,i enlighet med motionens syfte.