mot · GE02Ju41 · 1991-04-09 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:130 Ändringar i vapenlagen (1973:1176) m.m. Hanteringen av vapen måste av skilda skäl omgärdas avrestriktioner. De regler som gäller för vapenhanteringmåste dock vara enkla och hanterliga. Mot den bakgrundenär det svårförståeligt att regeringen nu väljer att föreslåändringar i vapenlagen som kommer att ytterligarebyråkratisera och komplicera den redan nu oöverskådligavapenlagstiftningen.Den som får tillstånd att inneha vapen för jakt och skyttemåste dels visa att vederbörande har erforderliga kunskapernär det gäller vapenhantering, dels också ha ettdokumenterat behov av vapnet ifråga. Dessutom görpolisen en bedömning av om den sökande har sådanapersonliga kvalifikationer som måste till för att den enskildeska kunna förväntas handskas med vapen och ammunitionpå ett ansvarsfullt sätt. Regeringen föreslår nu attammunitionsinköp ska kontrolleras i större utsträckning änidag. Kontrollen av dessa köp behöver förbättras. Däremotär den lösning för kontrollen som regeringen valt onödigtbyråkratisk.Enligt förslaget skall endast den få inköpa ammunitionsom kan uppvisa tillstånd att inneha ett vapen för vilket deninköpta ammunitionen kan användas. Andraammunitionsinköp blir därmed olagliga. Dessutom innebärförslaget att den enskilde vapeninnehavaren endast fårförvara sådan ammunition som han själv kan använda i egnavapen.Förslaget tyder på att regeringen har synnerligenbegränsade insikter i hur jakt och bedrivs i landet.Inom ett jaktlag eller i en skytteförening är det inte ovanligtatt jaktledare/skytteledare inköper och förvararammunition för lagets räkning. Jakt/skytteledare har oftamycket goda kunskaper om vapenhantering och förfogarinte sällan över goda förvaringsmöjligheter för såväl vapensom ammunition. Det finns därför inga sakliga skäl sommotiverar att ammunitionsinköp/innehav begränsas på detsätt som föreslås.Till detta kommer att samhället redan vidtillståndstillfället gör en prövning av tillståndsinnehavarenskunskaper och vandel. Mot denna bakgrund är det, enligtmin mening, tillfyllest om ammunitionsinköp/innehavbegränsas så att endast den som kan uppvisa vapenlicens fårinköpa/förvara ammunition till skjutvapen. Det fårankomma på utskottet att under beredningen avpropositionen lämna de förslag till justeringar i lagtext ochmotiveringar som kan anses erforderliga.I det fall majoritet -- trots dessa berättigadeinvändningar -- beslutar att införainköps/innehavsbegränsning av ammunition är det absolutnödvändigt att komplettera detta beslut medövergångsbestämmelser. Dessa bestämmelser skall hainnebörden att innehav av sådan ammunition som envapenlicensinnehavare innehar för de nyareglernas ikraftträdande alltfort skall vara tillåtet.Vapenlagen har varit föremål för flera översyner underåren. Regleringen för innehav av skjutvapen ochammunition har sucessivt skärpts. Hanteringen avvapenfrågorna är nu så komplicerade att vanliga människorhar stora svårigheter att inse grunderna för dessa regler.Enligt min mening är det väsentligt att koncentrerasamhällets kontrollfuktioner till förvaringen av vapen ochammunition. När skjutvapen förvaras på ett säkert sättbortfaller behoven av många andra kontrollåtgärder. Det ärdärför av större betydelse för samhället att få insyn i attenskilda människor säkert förvarar sina vapen än att i detaljkunna kontrollera t.ex. det antal vapen som en enskildinnehar.Jägarkåren och de skytteintresserade är vanligen mycketvarsamma i sin vapenhantering. De förvarar ofta vapnen påett sådant sätt att de svårligen kan tillgripas vid t.ex. vanligabostadsinbrott. Jägarna och skyttarna har också visat förståelse för de regler som gäller vapenförvaring.Vapen används ofta i grov brottslighet, särskiltvåldsbrott. När vapnen kan spåras visar det sig ofta att detillgripits från militära förråd eller insmugglats till landet.Däremot är det inte vanligt att vapen tillgrips från enskildamänniskor som har tillstånd att inneha vapen, somjägare och skyttar. Mot denna bakgrund är detanmärkningsvärt att regeringens insatser för att minska denillegala vapenhanteringen inskränker sig tilldetaljregleringar av enskilt vapeninnehav. Förslag somsyftar till att vapenförvaringen i militära förråd skall varaminst lika säker som jakt/skyttevapen saknas däremot.Det finns således anledning förmoda att de förslag somriksdagen nu inbjuds besluta om inte i någon störreutsträckning kommer att minska antalet illegala vapen ilandet. bör därför understryka behovet attregelskärpning för förvaring av militära vapen ochammunition. Detta bör således ges regeringen till känna.I ett avseende har regeringen dock avstått från attpresentera förslag som skulle leda till att antalet illegaltinnhavda skjutvapen skulle minska. Det gäller sådanavapen som kommit i enskilds besittning genom t.ex.arv/gåva. Gamla -- inte sällan obrukbara -- vapen förvarasdärför inte sällan i enskilda hem. Om en enskild vill göra sigav med ett sådant vapen på ett ansvarsfullt sätt ochöverlämna det till polisen uppdagas i lagens mening ettbrott, olaga vapeninnehav. Straffet för detta är böter ellerfängelse. Den enskilde kan alltså riskera att dömas till böteroch registreras som lagöverträdare. Mot den bakgrunden ärdet inte märkligt att antalet illegalt innehavda vapen avdetta slag ytterligt sällan överlämnas till polisen.Om regeringen verkligen velat minska antalet olagligavapen i landet borde insatser riktas mot detta område.Centern har tidigare föreslagit att illegala vapen skall fåinlämnas till polisen utan att den som lämnar dem skallkriminaliseras eller riskera att straffas. Skälen för vårtförslag är att vi finner det mer angeläget att begränsa antaletolagliga vapen än att straffa dem som innehar dem -- särskiltsom något uppsåt att bryta mot lagen mer sällan föreliggeri detta fall. Den socialistiska riksdagsmajoriteten har dockavvisat förslaget med motivering att en vapenamnesti skullevara främmande för svensk rättsordning. 1987 årsvapenutredning har dock insett fördelarna medcenterförslaget och i sitt slutbetänkande Översyn avvapenlagstiftningen (SOU 1989:44) presenterat ett konkretlagförslag med tillhörande motivtext ochspecialmotiveringar. Regeringen avvisar även detta.Enligt min mening bör nu besluta att införa enperiod av s.k. vapenamnesti så som vapenutredningenförordar. Det får ankomma på justitieutskottet att medutredningens förslag som utgångspunkt göra de justeringari lagtext och motiveringar som kan erfordras.Förslaget om skärpt sekretess när det gäller uppgifterfrån vapenregistret är välkommet. Det är viktigt attuppgifter om vilka som innehar vapen och vilkenvapenarsenal dessa personer förfogar över inte är åtkomligaför obehöriga. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar att regleringen i vapenlagenutformas så att vapenlicensinnehavare får inköpa ochförvara ammunition,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om skärpta regler för vapenförvaringi militära förråd,3. att beslutar införa s.k. vapenamnesti så somi motionen förordas,4. att -- om yrkande 1 inte bifalls -- beslutar omsådana övergångsbestämmelser rörandeammunitionsinnehav att sådant innehav som förelåg före denya reglernas ikraftträdande skall vara tillåtet.