mot · GE02So253 · 1991-01-25 00:00:00 — Grunderna för en rättvis social välfärd Utmärkande för ett samhälle som eftersträvar välfärd äratt alla på ett rimligt sätt får del av den.Bakom ett sådant synsätt finns en bestämd människosynsom ger alla människor, oavsett kön, yrke, bostadsort,social bakgrund eller andra sociala och personliga olikhetersamma värde och rättigheter. Som en konsekvens av dennamänniskosyn blir fördelningsfrågorna högt prioriterade.Därför blir den enskilda människans behov av hjälp ochstöd utgångspunkt för samhällets åtgärder.Den socialdemokratiska välfärdspolitiken ståtar medhonnörsorden solidaritet och rättvisa. Men när klyftorna isamhället vidgats, kapital strömmat över tillde redan välbeställda, vidgas också klyftan mellan ideal ochverklighet. Honnörsorden har alltmer fått en kosmetiskprägel, tjänat att dölja mer än att förklara. Frånvaron av enkraftfullt förd fördelningspolitik blir uppenbar för allt fler.I ett välfärdssamhälle måste alla ha rätt att kännadelaktighet i samhällets utveckling.Allt detta gör att vi har många grupper som ärbortglömda och åsidosatta och som har svårt att få någonuppmärksamhet.Det gäller i hög grad de handikappade som ofta har enlägre bostadsstandard, begränsade möjligheter tillutbildning, svårare att få arbete och sysselsättning samtsämre möjligheter till en varierad och rik fritidsverksamhetän andra grupper. Dessa och andra skillnader kan inteundanröjas så länge handikappfrågorna behandlas isoleratfrån övriga samhällsfrågor. Det gäller sålunda bl a attekonomiskt och på annat sätt hjälpa de handikappade ut iarbetslivet och tillgodose behovet av handikappbostäder.En annan eftersatt grupp är de äldre. Knappa resurser,bristfälliga kunskaper, flaskhalsar i vårdkedjan, vakanseroch hög personalomsättning gör att situationen bliroacceptabel för många äldre. Det gäller inte minstförhållandena i de större städerna. För en välfärdsstat bordedet vara en självklarhet att de äldres behov kan tillgodosespå ett ändamålsenligt sätt. kan emellertid inte allaäldre garanteras den omsorg och vård som bäst tillgodoserden enskildes behov. Till detta har nedläggningen avålderdomshem bidragit liksom bristen på vårdpersonal ochdet bristfälliga intresset att höja vårdyrketsstatus och förbättra vårdpersonalens löne- ochanställningsvillkor.Det är också väsentligt att skapa rättvisa ekonomiskalevnadsförhållanden för pensionärerna. I det avseendet ärutformningen av pensionssystemet -- vårt störstafördelningssystem -- av största betydelse. Nuvarandeskatteregler innebär emellertid att pensionärer med lågeller ingen ATP missgynnas av skattesystemet. Det extraavdrag, som utgår för att ge dem med lägst pensionskattefrihet, avtrappas så kraftigt att oacceptablamarginaleffekter uppstår. Det nuvarande pensionssystemetutgör fortfarande ett hinder för en pensionär att efter egetval delta i arbetslivet. Det är därför bl a som lagtfram ett förslag om en ny och förstärkt grundpension somsyftar till att undanröja denna orättvisa. Pensionärerna fårhärigenom större möjligheter till fortsatta insatser iarbetslivet till nytta både för samhället och för dem själva.Fördelningspolitiken berör i allra högsta grad ocksåfamiljerna. Deras situation och förutsättningar varierarstarkt. Många barn växer upp i splittrade hem och medendast en vuxen. För flertalet familjer är det svårt att klarasig på en lön och möjligheterna för den som önskar attstanna hemma när barnen är små och själv ta handom sina barn är därmed begränsade. Särskilt begränsade ärmöjligheterna för ensamstående föräldrar att välja mellanförvärvsarbete och mer tid för sina barn. För att föräldrarskall kunna förvärvsarbeta krävs någon form avbarnomsorg. Den nuvarande politiken går ut på att denna iförsta hand skall ordnas inom ramen för kommunaladaghem eller familjedaghem. Alternativa omsorgsformerdiskrimineras.Samtidigt som vissa föräldrar sålunda tvingas anlitasådana omsorgsformer som de inte själva skulle ha valt fårandra stå i kö därför att daghemsplatserna inte räcker till.Få har ekonomiska möjligheter att själva ordna alternativbarntillsyn. Valfrihet har främst de verkligt förmögnaföräldrarna.Den socialdemokratiska familjepolitiken bygger på enensidig föreställning om familjens situation. Detta har fåtttill följd att för av alla förskolebarn inget stöd till barnomsorgen. Skillnaderna mellanolika kommuner och olika landsdelar är dessutom stora ochsärskilt missgynnad är den utpräglade landsbygden. Densocialdemokratiska politiken har varit orättfärdig mot defamiljer som inte passat in i det anbefallda systemet.Enligt uppfattning måste barnomsorgen för attpassa alla tillgodose olika önskemål och utgå ifrån barns ochföräldrars behov. Resurserna måste också fördelas på etträttvist sätt.Hälso- och sjukvården är ytterligare ett område som harstor betydelse för fördelningspolitiken. Vid eninternationell jämförelse håller svensk hälso- och sjukvården hög kvalitet. Men möjligheterna att komma i åtnjutandeav vård är olika beroende på bl.a. var i landet man är bosatt.Bristen på läkare och annan vårdpersonal är särskiltmarkant i vissa delar av landet, vilket gör det svårare att därerhålla adekvat vård. Särskilt i storstäderna finns visserligenvårdresurser, men efterfrågan på vård är stor ochvårdköerna långa. Bristen i vården drabbar ofta de sämstställda, som också saknar möjligheter och förmåga attskaffa sig vård utanför det offentliga sjukvårdssystemet.Exemplifieringen av de brister som finns ivälfärdssystemet visar på nödvändigheten av att ändravälfärdspolitikens utformning. En rättvis regionalfördelning är en utgångspunkt för vår politik. Välfärdenmåste komma alla till del oavsett var man bor. En förnyelseav välfärden måste också ske med utgångspunkt i en vidgadvalfrihet och ett ökat utrymme för individens egna beslut. Itakt med att materiell standard och utbildning förbättras,ökar den enskildes anspråk på att få fatta beslut och träffade val som gäller det egna och de anhörigas liv. Somexempel må nämnas förslag om vårdnadsbidrag,som innebär att föräldrarna får valmöjlighet att självabestämma hur de vill ha sin barnomsorg ordnad. Ett annatexempel är kravet att patienten själv skall få välja läkare.Förnyelsearbetet skall också vara inriktat på att uppnåjämlikhet genom en mobilisering av de eftersatta. Denenskildes förmåga till insatser och initiativ skall tillvaratas.Det stöd som samhället lämnar skall i första hand vara hjälptill självhjälp och man bör undvika att tilldela vissamänniskor den renodlade rollen av klient. Här kan somexempel nämnas de handikappade, som i många fall genomett generöst arbetsmarknadstöd kan slussas ut påarbetsmarknaden. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om principerna för en förnyelse avden sociala välfärden.