mot · GE02Jo119 · 1991-03-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:90 En god livsmiljö Om avfall, kemikalier och varorI vårt konsumtionssamhälle har problemet medavfallsberg blivit ett allt allvarligare miljöproblem.Produktionen av avfall innebär ett enormt resursslöseribåde när det gäller energianvändning och förbrukning avnaturresurser. En stor del av avfallet är dessutom farligt förmiljö och hälsa. Stora delar av det miljöfarliga avfallet harvi ingen kontroll på överhuvudtaget. Industrins kemiskaprodukter och varor står för en allt större del avmiljöförstöringen. De väldiga volymerna som ska tas omhand vid deponering är ett annat problem.I den här motionen presenterar vi en del av våra förslagnär det gäller att komma åt de miljöproblem som avfall,varor och produkter skapar. Andra motioner sominnehåller viktiga förslag är: motionen om ''miljöfarligakemikalier'' (1990/91:Jo710), ''utveckla ekonomiskastyrmedel i miljöpolitiken'' (1990/91:Sk719),''budgetförslag på miljöområdet'', '''' (1990/91:N296), ''ett grönt skattesystem'' (1990/91:Sk627) och''förslag till avfalls- och återvinningslag''.Kommentarer till propositionenRegeringen betonar att industrins varor och produkterutgör en allt mer dominerande del av miljöproblemen. Detligger därför nära till hands att propositionen skulle kunnainnehålla många förslag just när det gäller att få nedavfallsmängderna och bli av med farliga kemikalier. Mendet är inte så. Regeringen har t.o.m. gått ifrån många av deförslag som fanns med i underlaget till propositionen, t .ex.miljöavgiftsutredningen.Miljöavgiftsutredningens sista del handlar framför alltom förslag till ekonomiska styrmedel när det gäller miljö-och hälsofarliga varor och produkter. Men nästan inga avutredningens förslag finns med i propositionen! Exempel påförslag som fanns med som underlag för regeringens arbetemed propositionen och som har frångåtts är skatter/avgifterpå: träskyddsmedel, kadmium, klorerade lösningsmedel,sopor och dryckesförpackningar.I propositionen saknas förståelsen för hur viktigt det äratt etablera ett så cirkulärt system av produktion ochkonsumtion som möjligt. Några förslag som skulle kunnaminska avfallsmängderna på ett märkbart sätt saknasdärför.När det gäller kemikaliefrågorna är regeringenanmärkningsvärt avvaktande. Regeringens linje är attinternationella beslut ska inväntas istället för att driva påden internationella utvecklingen genom att fatta längregående beslut i . Det gäller t.ex. avvecklingen avanvändningen av klorerade lösningsmedel.I vår partimotion om ''miljöfarliga kemikalier''(1990/91:Jo710) presenterade vi många förslag som vi mednågot undantag saknar i propositionen och som hadebehövts för att komma åt problemen med den väldigakemikalieanvändningen i samhället. Det gäller t.ex. förslagom mer befogenheter för kommunerna så att de fårmöjlighet att bättre ta ansvar för kemikaliefrågorna, attinföra den omvända bevisbördan i lagen om kemiskaprodukters lagtext och om att göra lagen om kemiskaprodukter tillämplig även på varor.Minska avfallsmängderna!I avfallspropositionen saknadesstrategier för att få ned avfallsmängderna.Miljöpropositionen har inte förbättrats i det avseendet.Fortfarande saknas förslag till en nationell plan för attminska produktionen av avfall. Inte heller kravet på deavfallsplaner som kommunerna ska upprätta har skärpts såatt krav på avfallsreduktion har införts. Kommunerna harinte heller fått sådana befogenheter att de effektivt kanminska avfallsmängderna i kommunerna.Genom att det inte finns några krav på kommunerna attverkligen använda avfallsplanerna som instrument för attminska avfallsmängderna och eftersom de dessutom intefått tillräckligt mycket makt för att göra detta, riskerarkravet att göra avfallsplaner att bli lika tandlöst som lagenom energiplanering där inga krav ställs på attkommunerna verkligen ska minska energianvändningen.Riksdagen bör besluta att målsättningen ska vara attproduktionen av avfall ska halveras och attnaturvårdsverket bör få i uppdrag att arbeta fram enkonkret handlingsplan för att klara den målsättningen.Det miljöfarliga avfallet är ett betydligt värre problemän de problem som det övriga avfallet orsakar beträffanderesursslöseri och besvärliga volymer att hantera.Kunskapen om hur mycket miljöfarligt avfall som finns ilandet är dålig. Mängderna miljöfarligt avfall attomhänderta beräknas dessutom öka . Vimenar att utvecklingen måste brytas snabbt.Naturvårdsverket bör ges i uppdrag att utarbeta ett konkretförslag med åtgärder för att minska produktionen avmiljöfarligt avfall under en tioårsperiod.I vår partimotion med förslag till avfalls- ochåtervinningslag visar vi hur man med lagstiftning somstyrmedel kan komma åt en del av problemen medavfallshanteringen framför allt genom att angripaproblemen redan vid källan.Ställ krav på producenterna!De som tillverkar varor måste ta ett större ansvar för vadsom händer med varorna under hela deras livscykel.Ansvaret kan inte inskränkas till endast tillverkningen,även de miljöproblem de orsakar under t.ex. användningoch avfallshantering måste minimeras genom att välja rättmaterial och metoder. Vid tillståndsprövning av industriersom tillverkar varor måste hänsyn tas till hela livscykeln. Viföreslår att krav ställs på tillverkarna att upprättalivscykelspecifikationer för de varor och produkter detillverkar. I dessa ska redovisas vilka miljöeffekter varanorsakar under sin livscykel och i vilken utsträckning den kanåteranvändas eller återvinnas. Livscykelspecifikationen skautgöra ett underlag för att ställa krav på varuproduktionen.De som bedriver tillståndspliktig miljöfarlig verksamhetdär material hanteras ska åläggas att upprättamaterialbalanser . I materialbalanserna skaredovisas vad som köps in till företaget, vilka mängder avolika ämnen och vad som släpps ut till luft, vatten ellergenom fabriksportarna. En bättre kontroll övermaterialflödena kommer att göra det lättare att komma åtmiljöproblemen. Materialbalanserna kan också användasför att ställa krav på reduktion av de avfallsmängder somproduceras.Varor och produkter bör miljövarudeklareras för attunderlätta för användare att välja rätt produkter och för attinformera om hur varorna bör hanteras. I enmiljövarudeklaration kan t.ex. ingå information omenergiåtgång vid tillverkningen, vad varan innehåller, hurden ska hanteras och hur avfallshanteringen är tänkt attfungera.Inför avgift på sopor!Miljöavgiftsutredningen (SOU 1990:89) föreslog enavgift på osorterade sopor på /ton för avfall somdeponeras och på /ton för avfall som går tillförbränning. Regeringen går ifrån förslaget och föreslåringa avgifter alls. Däremot föreslås att diffentiering avsoptaxorna ska tillåtas vilket givetvis är bra.Regeringen skriver att en förutsättning för att en avgiftpå avfall ska få effekt är att det finns möjlighet att ta omhand sorterade fraktioner för materialåtervinning. Mensyftet med avgifterna är ju att det ska bli relativt sett dyrareatt inte ta till vara råvarorna i soporna och välja deponeringoch sopförbränning. Avgifterna kan därför leda till ensnabbare utveckling av marknaden för att återvinnaråvarorna i avfallet. I vår motion ''utveckla ekonomiskastyrmedel på miljöområdet'' (1990/91:Sk617) har viföreslagit en avgift på /ton på osorterade sopor somgår till deponering och /ton på de sopor somförbränns. Orsaken till att avgiften är lägre på de sopor somgår till förbränning är att en deponeringsavgift sedan läggspå askan.Underlätta och ställ krav på källsortering!Källsortering av sopor både i hushållen och i företagenkan minska både resursslöseri och miljöproblem. Medlångtgående källsortering, krav på att ta hänsyn tillavfallshanteringen redan i produktionen och komposteringeller biogasframställning av den organiska fraktionenminskar avfallsmängderna mycket kraftigt ochsopförbränning blir obehövlig. De organiska resterna kansedan återföras till jordbruket.Regeringens målsättning är att källsortering ska införasi kommunerna. Men inga krav på kommunerna finns med irenhållningslagen och det sägs ingenting om vad som avsesmed källsortering. Kan det t.ex. räcka med utsortering avtidningar och miljöfarliga batterier för att det ska varagodtagbar källsortering? Vi menar att mer preciserade kravmåste ställas på kommunerna så att långtgåendekällsortering är genomförd i kommunerna senast den 1januari 1993 och så att avfallet sorteras ut i mångafraktioner och det organiska materialet tas om hand ikompostering eller biogasframställning.Vi föreslår också att sopförbränningen ska vara heltavvecklad . Sopförbränning ärmiljöfarlig och nya gifter som inte finns i avfallet kan bildasvid förbränningen. Rökgasrening minskar utsläppen till luftkraftigt, men de miljöfarliga ämnena finns kvar ikondensatet som måste deponeras tillsammans med askan.När vi talar om sopförbränning menar vi givetvisförbränning av avfall som inte är kraftigt sorterat och intet.ex. förbränning av överblivet virke från byggen. Dentypen av förbränning och liknande betraktar vi förstås somanvändning av biobränslen och inte som sopförbränning.Källsortering i hemmen kan försvåras av utrymmesbristoch andra praktiska skäl. Vi anser att byggnormen ska sesöver så att krav finns om att källsortering ska underlättas.Pant och skatt på förpackningarEn stor del av hushållssoporna är förpackningar av olikaslag. Användningen av retursystem för förpackningar börutökas kraftigt. finns retursystem för förpackningarnästan enbart när det gäller drycker. Retursystem för andraglasförpackningar än flaskor för drycker skulle kunnautvecklas och fungera på liknande sätt t.ex. genom attinföra standardiserade system för glasburkar. Panter ärgivetvis nödvändiga för att få retursystem att fungera.Förpackningsutredningen bör få i uppdrag att utformaförslag till hur användningen av returförpackningar kraftigtkan utökas.Förpackningsutredningen (SOU 1990/91:85) lämnade ioktober ett delbetänkande om skatt pådryckesförpackningar. Utredningen har föreslagit att enskatt på dryckesförpackningar ska differentieras efterförpackningens storlek. Vi anser däremot att det urresurshushållningssynpunkt är bättre att ha samma skatt påförpackningar av olika storlek eftersom detta kommer attgynna större förpackningar. Vårt förslag till skatt påförpackningar av plast och metall finns i vår skattemotion(1990/91:Sk627). I skattemotionen har vi föreslagit en skattpå /förpackning.Förpackningsutredningen föreslår också skatt påengångsförpackningar av papp. Vi delar utredningensuppfattning att skatt på pappförpackningar bör införas föratt stimulera till bättre hushållning. Regeringen böråterkomma till med ett förslag till skatt påpappförpackningar som kan införas den 1 juli 1993.Mjölkkartongerna utgör en relativt stor del avhushållssoporna volymmässigt. För att stimulera införandeav försäljning av mjölk i returglas eller i återfyllningsbaraflaskor som man diskar hemma föreslår vi att en skatt påmjölkförpackningar med /kartong införs från den 1juli 1992.PlasterDet är svårt att klara materialåtervinning av plastereftersom det finns så många olika plaster och dessutommånga varor innehåller flera plastsorter. Det är också svårtatt se skillnad på olika sorters plast och därför svårt attåstadkomma en väl fungerande källsortering. Det finns inteheller många fungerande retursystem för plaster.Plastindustrin använder också en mängd olika hälso- ochmiljöfarliga kemikalier, t.ex. lösningsmedel.Det är därför viktigt att begränsa plastanvändningen tillplaster som vid tillverkning och annan hantering orsakar sålite miljöproblem som möjligt. Urresurshushållningssynpunkt är det viktigt med enfungerande materialåtervinning av plaster. I vårt förslag tillstatsbudget på miljöområdet har vi föreslagit ett anslag tillnaturvårdsverket för att begränsa plastanvändningen tillmiljöanpassade sorter och öka materialåtervinningen. Kravpå att varor av plast bör märkas med plastsort bör ocksåställas för att underlätta källsortering av plaster.Regeringens förslag till avveckling av förpackningar avPVC inskränker sig till de förpackningar som tillverkas iSverige. Men av PVC-förpackningarna importeras.Enligt substitutionsprincipen i lagen om kemiska produkterska inte produkter som kan bytas ut mot ett bättre alternativför miljö och hälsa få tillverkas och importeras. Det äruppenbart att förpackningar inte behöver tillverkas avPVC. Det är också klart att lagen gäller lika för tillverkningi och import. All användning av PVC tillförpackningar bör därför förbjudas. PVC finns också ihushållsartiklar, kontorsmaterial och leksaker. Även inomdessa områden finns alternativ och PVC ska därför inte fåanvändas. Substitutionsprincipen måste tillämpaskonsekvent på PVC-användningen.Ozonnedbrytande ämnenInte förrän ozonlagret i stratosfären hade bildats blev detmöjligt med liv på jorden. håller ozonlagret på att brytasned. Det pågår ett gigantiskt kemiskt experiment istratosfären på grund av att industrin missbrukar kemikaliersom vi inte är livsnödvändigt beroende av. Följderna avuttunningen av ozonskiktet kan bli ohyggliga. Kändaozonnedbrytare är olika klorfluorföreningar t.ex. CFC ochHCFC. HCFC är en ''snällare'' ozonnedbrytare än CFC-noch accepteras därför oftast av olika länder. Detta äroacceptabelt eftersom HCFC ändå bryter ned ozonskiktetäven om effekten är betydligt mindre. Alla gaser av den härtypen måste förbjudas.Montrealprotokollet, en internationellöverenskommelse , följdes upp -90. Därförordas en successiv avveckling av CFC, haloner ochkoltetraklorid . HCFC nämns knappt och1,1,1-trikloretan föreslås avvecklas så sent som till år 2005.Protokollet har kritiserats hårt från miljörörelsen. Om manminskar användningen av ozonnedbrytarna enligtMontrealprotokollet, med en 50-procentig anslutning, såkommer ozonskiktet att fortsätta tunnas ut framåt för att sedan, i bästa fall, sakta tillfriskna.Avvecklingen av ozonnedbrytande ämnen går alldelesför långsamt. På är läget så allvarligt ibland sänder ut speciella strålningsrapporter somvarnar männskor för att vara ute.Vi anser att de ozonnedbrytande ämnena måsteavvecklas mycket snabbt och föreslår följande tidsplan:* CFC1/1 -92* HCFC till kylskåp samt värmeväxlare1/1 -94* Övrig HCFC1/1 -92* 1,1,1-Trikloretan1/1 -92* Koltetraklorid1/1 -92Krav måste ställas på att ozonnedbrytande ämnen samtvaror innehållande ozonnedbrytare ska omhändertas avkommunerna för återvinning/ destruktion senast den 1januari 1992. Om inga lämpliga anläggningar finnstillgängliga ska ämnena/varorna lagras tills kapacitet ärtillgänglig. Dessa krav kan lämpligen ställas genom enändring i köldmediakungörelsen.Om inte fattar beslut om en snabb avvecklingav HCFC-föreningarna i enlighet med vårt förslag börregeringen återkomma till med ett förslag tillskatt på HCFC för att påskynda avvecklingen.Inför skatt på träskyddsmedel!Miljöavgiftsutredningen föreslog att en avgift påträskyddsmedel med krom eller arsenik skulle införas.Regeringen har gått ifrån det förslaget i propositionen. Vianser att avgift på träskyddsmedel ska införas i enlighet medutredningens förslag. Vi föreslår att en avgift påträskyddsmedel med motsvarande /kg arsenik och 100kr/kg krom införs fr.o.m. den 1 januari 1992.Minska användningen av kemiska bekämpningsmedelinom jordbruket!Användningen av kemiska bekämpningsmedel ijordbruket bör minska kraftigt. Förutom attbekämpningsmedlen orsakar ekologiska skador vidanvändningen då flora och fauna utarmas, risker iarbetsmiljön och risk för giftrester i maten, innebärtillverkningen, transporterna och avfallshanteringenmiljöproblem. Användningen av bekämpningsmedel kandessutom minskas kraftigt eftersom jordbruket producerarett överskott och en lägre avkastning per hektar kankompenseras genom att fortsätta bruka den åkerareal somfinns.Vi menar att användningen bör minskas underen femårsperiod och att hänsyn inte bara ska tas till mängdaktiv substans utan också till behandlad areal. I motionen''utveckla ekonomiska styrmedel på miljöområdet'' har viföreslagit avgifter på kemiska bekämpningsmedel.Lantbruksstyrelsen har föreslagit att kantzoner på femmeter utmed halva omkretsen av åkrar på mer än 2 ha skalämnas obehandlade för att minska bekämpningsmedlensutarmning av den biologiska mångfalden. Vi anser attförslaget ska genomföras och att regeringen bör återkommatill med ett lagförslag.Kemikalielagstiftningen får inte kompromissas bort!En allmän attityd i hela miljöpropositionen är att beslutpå miljöområdet i andra länder ska inväntas. Detgäller t.ex. avveckling av användningen av det mycketsvårnedbrytbara ämnet trikloretan, användningen avHCFC, förbud mot fastmonterade miljöfarliga batterierm.fl. måste ställa krav på ett mer aktivt svensktagerande på det här området. bör ta egna initiativoch skärpa kraven för hantering av kemiska ämnen ochvaror och inte invänta andra länders beslut.Regeringen har beslutat att ge kemikalieinspektionen ettbemyndigande enligt 12:e paragrafen i lagen om kemiskaprodukter att förbjuda miljö- och hälsofarliga kemiskaprodukter. Men sätter regeringen upphandelstekniska förbehåll för kemikalieinspektionensagerande. Kemikalieinspektionen ska alltså inte få utnyttjaparagrafens möjligheter att bli av med farliga kemikalierfullt ut, vilket vi anser är helt felaktigt och kommer attkunna bromsa arbetet med att rensa ut farliga kemikalierfrån marknaden. bör tydliggöra attkemikalieinspektionens bemyndigande bör gälla fullt ut.Importerade PVC-förpackningar får fortfarande säljastrots att de inte borde få säljas p.g.a. substitutionsprincipen.När det gäller att minska användningen avnonylfenoletoxylater försöker också regeringen låtsas somom substitutionsprincipen inte fanns och hänvisa tillfrivilliga åtgärder i företagen. Hur stämmer detta medregeringens skrivning i propositionens avsnitt ommiljölagstiftningen där det sägs att substitutionsprincipenska få större genomslagskraft i den framtida ?Vi anser att regeringen inte ska få kompromissa bortkemikalielagstiftningen i diskussioner med industrin ellermed hänvisning till handelspolitiken.Inför skatt på klorerade lösningsmedel!Miljöavgiftsutredningen föreslog en skatt pådiklormetan, tetrakloreten och trikloreten på /kg.Regeringen har inte med förslaget i propositionen. Vi anseratt användningen av klorerade lösningsmedel måste minskasnabbt och att en avgift kan skynda på utvecklingen. Vianser att bör besluta om skatt på kloreradelösningsmedel i enlighet med miljöavgiftsutredningensförslag.Användningen av klorerade lösningsmedel ikonsumentprodukter bör förbjudas senast den 1 januari1992. När det gäller övrig användning bör ett absolutslutdatum sättas till , men större delen avanvändningen måste upphöra långt tidigare.Kemikalieinspektionens 13-listaKemikalieinspektionen har upprättat den s.k. 13-listanmed kemikalier eller grupper av kemikalier som är så farligaför miljö och hälsa att användningen måste upphöra. Menregeringen presenterar inga konkreta förslag tillavvecklingsplaner för dessa ämnen, och tidtabeller för näranvändningen av olika kemikalier ska ha upphört saknas.De förslag till åtgärder som kemikalieinspektionenpresenterat i begränsningsuppdraget måste skärpas ochkonkretiseras och absoluta tidsgränser för användningsättas. På 13-listan finns t.ex. ftalater, nonylfenoletoxylater,tennorganiska föreningar, kvicksilver och kadmium.Försäljning av konsumentprodukter som innehållerorganiska kemikalier som finns med på 13-listan börförbjudas och all användningsenast . Användningen bör i stort sett haupphört långt genom en konsekvent tillämpningav substitutionsprincipen.Giftiga metallerDet finns många giftiga metaller som sprids i naturen.Men de som utgör de allvarligaste problemen för miljö ochhälsa är kvicksilver, kadmium och bly, eftersom spridningeni naturen av dessa är högst i förhållande tillbakgrundshalterna.Kadmiumanvändning för vissa ändamål förbjöds 1979.De användningsområden det gällde var i färger, tillytbehandling och som stabilisator. Förbudet omfattade då75% av användningen. Men förbudet trädde inte i kraftutan sköts upp till 1982 eftersom det visade sig vara merkomplicerat än väntat att genomföra. Förbudet kom attföljas av listor med olika undantag. Vi anser attavvecklingen av kadmium för dessa användningsområdenmåste påskyndas. All kadmiumanvändning inom dessaanvändningsområden ska vara förbjuden fr.o.m. den 1 juli1992. Då har det gått förbudet trädde i kraft ochfunnits gott om tid att hitta ersättningsprodukter eller andrametoder.Men det största problemet när det gällerkadmiumanvändningen i varor är användningen av Ni/Cd-batterier i t.ex. bärbara datorer, sladdlösa elvispar ochrakapparater. Den användningen har ökatmycket kraftigt och inga åtgärder har satts inöverhuvudtaget för att stoppa spridning av kadmium inaturen från dessa varor. Det finns inget pantsystem och dettillåts t.o.m. att batterierna sitter fastmonterade iapparaterna, vilket försvårar inlämnande. Många tänkerinte på att t.ex. deras sladdlösa hushållsmaskiner innehållermiljöfarliga batterier. Regeringen föreslår en miljöavgiftoch en återlämningspremie, men anser att fastmonteradebatterier ska tillåtas ända till 1994. Vi anser att pantsystemmåste införas och att försäljning av varor som innehållerfastmonterade miljöfarliga batterier ska förbjudas fr.o.m.den 1 januari 1992.När det gäller kadmiumspridning i jordbruket frånfosforgödsel har vi med våra förslag i motionen ''utvecklaekonomiska styrmedel inom miljöområdet''(1990/91:Sk627). Vi anser att fosforgödsel inte ska fåinnehålla /ton P och att en miljöavgift på /gCd ska införas. I propositionen hänvisar regeringen bara tillfortsatt utredning av miljöavgift på kadmium trots attmiljöavgiftsutredningen redan har utrett frågan.När det gäller kvicksilver lyfter regeringen fram förbudmot vissa varor, t.ex. febertermometrar, men går inte frammed några generella åtgärder mot samtliga varor. Här finnsytterligare ett exempel på att regeringen låtsas som omlagstiftningen på området inte gäller. Regeringen försökernå en frivillig överenskommelse med bilbranschen om attupphöra med användning av kvicksilver i strömbrytare.Enligt substitutionsprincipen är bilbranschen skyldig attupphöra med kvicksilveranvändningen eftersom det går braatt tillverka kvicksilver utan strömbrytare. De varor ochprodukter som innehåller kvicksilver, kadmium och bly ochsom kan förbjudas med hänvisning tillsubstitutionsprincipen bör förbjudas senast den 1 juli 1991.Vi anser att samtliga varor som innehåller kadmium ochkvicksilver och som inte kan förbjudas medsubstitutionsprincipen ska beläggas med pant. Senast år2000 ska all användning av kvicksilver, kadmium och bly haupphört.Användningen av amalgam som tandfyllningsmaterial,som innehåller kvicksilver innebär både risker för hälsa ochmiljö. Avvecklingen av användningen måste påskyndas ochha upphört senast den 1 juli 1994.Tennorganiska båtbottenfärger är sedan -89 förbjudetatt använda på båtar mindre än . Användningenbör avvecklas för samtliga båtar och försäljning, import ochanvändning bör inte vara tillåtet fr.o.m. . Men hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännaatt målsättningen skall vara att minska produktionen avavfall ,2. att begär att regeringen uppdrar åtnaturvårdsverket att arbeta fram en konkret plan förreduktion av avfallsmängden ,3. att som sin mening ger regeringen till kännaatt målsättningen skall vara att minska produktionen avmiljöfarligt avfall ,4. att begär att regeringen uppdrar åtnaturvårdsverket att arbeta fram en konkret plan för attminska produktionen av miljöfarligt avfall på tioår,[att som sin mening ger regeringen till kännaatt krav skall ställas på företag som tillverkar varor ochprodukter att upprätta livscykelspecifikationer,1]5. att som sin mening ger regeringen till kännaatt företag som bedriver verksamhet där miljöskyddslageneller lagen om kemiska produkter är tillämplig skallupprätta materialbalanser,6. att som sin mening ger regeringen till kännaatt materialbalanser, som företagen upprättar, skall ligga tillgrund för krav på avfallsreduktion,7.