mot · GE02U505 · 1991-01-25 00:00:00 — Kompetensenatt förhandla i internationella fora eller sluta avtal medtredje land i miljöpolitiska spörsmål ligger i huvudsak kvarhos medlemsländerna.Enhetsakten ger medlemsländerna rätt att införasträngare miljöregler än EG, så länge dessa inte innebärnågot hinder för den fria handeln med varor och tjänster.Det står t. ex. helt fritt att ha hårdare regler försvavelutsläpp från värmepannor än EG.När det gäller krav på varor däremot, fattas i EG mångabeslut om harmoniserad lagstiftning. Sådanaharmoniseringsregler som berör hälsa, miljö ochkonsumentskydd skall utgå från en hög skyddsnivå, och ettmedlemsland kan i princip inte avvika från sådana beslut.Medlemsländerna har dock rätt att införa strängarenationella bestämmelser för att skydda djurs ochmänniskors hälsa och liv, så länge dessa bestämmelser ärrimliga, lämpliga och icke-diskriminerande.Om andra , företag eller EG-kommissionengör en annan tolkning av syftet med de strängare reglerna,dvs att de är handelshinder och hävdar att de ärdiskriminerande, prövas saken av . Det finnsexempel på utslag i , såväl friande somfällande domar, mot nationella särregler av detta slag.Ett känt fall där domstolen tillåtit sådana regler ärDanmarks beslut att enbart tillåta försäljning av öl och läski returförpackningar. Detta uppfattades av andra ländersom ett olagligt handelshinder, och drogs införEG-domstolen. vann dock i domstolen, och detkan därmed anses vara fastställt att enskilda länder får haegna regler för att skydda miljön. Exakt vilka regler som ärtillåtna är dock ännu en ganska öppen fråga.Skulle ett svenskt medlemskap i vara bra för miljön?Allra först kan konstateras att flera beslut som EG redantagit har varit eller kommer att vara positiva för den svenskamiljön. EG har redan fattat beslut som leder till minskadeutsläpp från stora förbränningsanläggningar och frånpersonbilstrafik. EG har också fattat beslut om att inrättaen miljöbyrå, , öppen ävenför icke-medlemsländer. Denna kommer att koncentrera sigpå gränsöverskridande föroreningar, vilka hårt drabbarSverige. Följaktligen har också ansökt om att deltai detta arbete. Regionala program, t. ex. för ,kommer också att vara möjliga.De beslut som EG fattar påverkar den svenska miljön,direkt genom miljöregler och indirekt genom handelsregler,vare sig vi vill eller inte. De konflikter som eventuellt skullekunna uppstå vid ett medlemskap vad gäller svenska reglerför exempelvis bilavgaser och kemikalier, uppstår även vidett EES-avtal.Det viktigaste miljöargumentet för ett medlemskap i att endast som medlemmar kan vi vara med att beslutaom den miljöpolitik som påverkar miljön inte enbart iSverige utan i hela . har här ett stort ansvareftersom vi som medlemmar skulle kunna påverka deneuropeiska politiken i en miljövänlig riktning. Vi skulle varalångt ifrån ensamma om denna strävan. Inom EG är detidag främst (f.d. väst-) , ochDanmark som bildar miljöfront. Dessa länder strävar efteratt föra en radikal miljöpolitik och har varit pådrivande imånga frågor. De är t.ex. alla med i 30-klubben, dvs. harliksom förbundit sig att till 1994 nedbringasvavelutsläppen års nivå. Före dettaDDR skall anpassa sinaanläggningar till de tyska kraven. Ett annat exempel är detnederländska initiativet till strängare nationellautsläppskrav för trafiken. Detta fördes först till som diskriminerande handelshinder, men tog sedermera tillbaka sin sak när EG-parlamentet under processens gång hann uttala sig för des.k. Kalifornien-kraven på utsläppen.Det vore av stor betydelse för oss och EG:s miljöpolitikom vi kunde liera oss med denna nordeuropeiska miljöfrontinom EG.Att säga nej till medlemskap i vore däremot liktydigtmed att frånsäga sig ansvaret för miljö. Tillskillnad från många andra internationellaöverenskommelser och konventioner på miljöområdet är juEG:s bindande för medlemsländerna. Det skiljer dessmiljööverenskommelser från dem vi kan vara med om iandra sammanhang på ett avgörande sätt -- till gagn förmiljön.6.4. Den sociala dimensionenEnligt Rom-fördraget är EG:s grundarstater ense omnödvändigheten av att verka för bättre levnads- ocharbetsvillkor för arbetstagare, att vid behov ordna derasomskolning till annan sysselsättning och att främja närasamarbete i sociala frågor. Gemensamma åtgärder skallfinansieras genom den europeiska socialfonden. Grundarnasyftade alltså inte till en gemensam socialpolitik.I enhetsakten, senare, ägnas ett särskilt kapitel åtsocialpolitiken. Huvudvikten läggs nu vid gemensammaregler om de anställdas arbetsmiljö, hälsa och säkerhet samtvid social dialog mellan företagsledning och anställda.Medlemmarna har enats om åtgärder för jämställdhet,förbättringar i den fysiska arbetsmiljön, trygghetslagar iarbetslivet samt informations- och samrådsplikt.Gemensamma forskningsprogram om arbetsmiljö bedrivsaktivt. Vidare kan nämnas att de omkring 12 miljonermänniskor från icke-medlemsländer som arbetar inom EG-området omfattas av ett speciellt handlingsprogram somomfattar invandrarbarnens skolgång,hemspråksundervisning, yrkesutbildning, integration av desämst ställda och inrättandet av lämpliga bostäder ocharbetsplatser åt de handikappade.EG-kommissionen ivrar för att den sociala dimensionenskall få större utrymme i EG-samarbetet. Denna tanke komnärmare sitt förverkligande när ministerrådet 1988 antog ettramdirektiv som fastslår att arbetsgivarna är ansvariga förhälsa och säkerhet på arbetsplatsen. Rent allmänt gällerenhetsaktens föreskrift att skall grundasina förslag rörande hälsa, säkerhet och miljö på en högskyddsnivå och att man skall eftersträva att få likartadevillkor.Människors sociala trygghet i är uppbyggdpå olika sätt. Skillnaderna är ofta historiskt och kulturelltbetingade. Basen för den sociala tryggheten utgörs dock isamtliga länder av en i princip obligatorisk socialförsäkring,dvs. det som vi i också anser vara en central del avdet generella välfärdssystemet. Även om principen ärdensamma, varierar sedan utformningen från mycketbegränsade till stora omfattande trygghetssystem. Densociala grundtryggheten kompletteras dessutom ofta medolika tilläggsförsäkringar. I många länder har de frivilliga,företagsvisa eller privata lösningarna en mycket storbetydelse.Den fria rörligheten för människor -- rätten att bo ocharbeta över gränserna -- hör till de viktigaste för att skapamänsklig gemenskap, kulturellt utbyte och ökad förståelsemellan folk av olika nationalitet. Den är också ettbetydelsefullt led i arbetet på att skapa välstånd.De strävanden som ligger i EG:s sociala dimension ochidén om ett ''medborgarnas '' ligger väl i linje medfolkpartiet liberalernas traditionella politik. börsom medlem i EG vara pådrivande för att utvecklavälfärden. Vi ser ett medlemskap i som ett sätt att lierasig med de progressiva krafterna i . Vi vill bidra tillatt sprida välstånd och rättvisa till fler. Medlemskapet börkunna bli en viktig hävstång i detta arbete.6.5. Fortsatt jämställdhetsarbeteFolkpartiet liberalerna har alltid varit pådrivande ijämställdhetsfrågor och tagit initiativ till mångaviktiga reformer inom detta område. Vi tänker självfalletfortsätta detta arbete för alla människors lika möjligheteratt utbilda sig, arbeta och delta i samhällslivets allaaspekter.Hösten 1990 fördes i många tidningar en livlig debatt omvad ett medlemskap skulle kunna betyda för kvinnorna. Detfinns de som hävdar att om blir medlem i EG skullevi tvingas att sänka våra skatter mycket kraftigt och detskulle krympa vår offentliga sektor och därmed undanröjaarbetstillfällen för framför allt kvinnor. Summan av dettaskulle bli att kvinnorna stod som förlorare.Detta är, enligt vårt sätt att se, en helt orimlig analys.För det första har hela välfärdsutvecklignen, den offentligasektorns utbyggnad i och kvinnornas frigörelse, gåtthand i hand med en internationalisering av den svenskaekonomin. Internationaliseringen har i själva verket variten förutsättning för hela denna process: för utbyggnaden avvälfärden och kvinnornas frigörelse.För det andra; även om utvecklingen i EG-ländernasläpar efter den i ökar jämställdheten successivtockså i dessa. EG har faktiskt en mer långtgåendejämställdhetslagstiftning på gång än den som finns ivårt land. Det kan alltså bli vi i som på grund av ettmedlemskap tvingas skärpa vår lagstiftning för att anpassaden till vad som då gäller inom EG.För det tredje finns det naturligtvis skäl för attsänka skattetrycket, men det bör vi göra för att bättre klarakonkurrens och sysselsättning i . Detta ärnaturligtvis särskilt viktigt för kvinnor, som tillhör en av degrupper på arbetsmarknaden som ofta drabbas närarbetslösheten stiger och konkurrenskraften försämras.För det fjärde finns inte, som påpekats tidigare imotionen, några krav på total anpassning av socialpolitikeninom EG. Tvärtom finns mycket stora skillnader mellanEG-länderna, skillnader som framförallt återspeglar skildaekonomiska utvecklingsnivåer. Naturligtvis är det ett viktigtmål för EG som vi gärna instämmer i att standarden ochvälfärden för de fattigaste människorna inom EG skalllyftas.6.6. Europeisk alkoholpolitikInom WHO och dess europeiska region, WHO-Euro,har och andra europeiska stater uttalat sig för ensänkning av alkoholkonsumtionen. Dennarekommendation har fått stöd av , som även förordat en meraktiv nationell och europeisk alkoholpolitik.Inom EG finns ännu inte någon samlad alkoholpolitik.Genom de stora subventioner som utgår till Europasvinodlare gynnas framför allt producentintressena. EG harmer bekymrat sig om producenternas avsättningsproblem(''vinsjön'') än om de hälsoproblem som vållas avalkoholkonsumtionen.Större uppmärksamhet ägnas emellertid åtalkoholskadorna i åtskilliga medlemsländer, inte minstsådana som haft en hög konsumtion.Vinkonsumtionen i EG-staterna har varit svagtnedåtgående . I termer av ren alkohol sjönkkonsumtionen i 1980till ca 1989.Fortsätter utvecklingen kommer per capita-förbrukningen snart ned under . En viss''harmonisering underifrån'' av alkoholvanorna kanförmärkas, så till vida att öl blir allt populärare söderut ochvin norrut. Som exempel kan nämnas att italienarna minskade sitt vindrickande ,medan öldrickandet ökade . Liknandeförändringar har skett i och . I Frankrikeminskade båda dryckerna. Efterfrågan på sprit sjönk ocksåi de flesta , undantaget , ochSpanien.EG-kommissionen föreslog 1987 att medlemsländernaspunktskatter på alkohol skulle anpassas till en medelnivå,vilket skulle ha sänkt priserna i framförallt ,och . Förslaget visade sig integenomförbart, men det ingår i redan fattade beslut att alladrycker (liksom alla andra varor) fritt skall få föras övergränserna. kan det därför i praktiken blisvårare att tillämpa kraftigt avvikande punktskattenivåer.Om prisskillnaderna är mycket stora kommer människorhelt enkelt att handla på andra sidan gränsen. Någonformellt beslutad punktskatteharmonisering torde därförinte betraktas som nödvändig. Med geografiskabelägenhet blir möjligheterna till gränshandel i allahändelser starkt begränsad.En intressant aspekt i sammanhanget är att denskattefria försäljningen på båtar och flygplan mellanländerna sannolikt kommer att upphöra i och med denfortsatta integrationen. Detta är självfallet positivt frånalkoholpolitisk synpunkt.6.6.1. rekommendationEuroparådet, i vilket de tolv ochytterligare tolv europeiska stater är medlemmar, har antagiten rekommendation om alkoholpolitiken som välöverensstämmer med liberalernas syn.Rekommendationen bygger på en rapport av DanielTarschys, som 1990 var rapportör för alkoholpolitik förförsamlingens sociala utskott.Rekommendationen riktar sig till Europarådetsministerråd, där under andra och tredje kvartalet1991 kommer att spela en särskilt stor roll som s.k.ordförandeland. Det är angeläget att i dennaposition aktivt verkar för att rekommendationen leder tillaktiva åtgärder. Detta bör som sin mening geregeringen till känna.I rekommendationen framhåller den parlamentariskaförsamlingen bl.a. följande:Med bruket av alkohol följer allvarliga hälso- och socialaproblem, vilket leder till avsevärda kostnader, i termer avsåväl mänskligt lidande som samhällsekonomiskakostnader. Överdriven alkoholkonsumtion kan också ledatill stort lidande för helt oskyldiga människor, t.ex. genomtrafikolyckor. Bruk och traditioner i samband medalkoholförtäring varierar kraftigt mellan länder,liksom de nationella strategierna för att reduceraalkoholbruket. Dessa varierande nationella strategieromfattar också olika nivåer av alkoholskatter, varför någonfiskal harmonisering inte bör avkrävas länder, ävenom den är eftersträvansvärd av andra skäl.Icke desto mindre, heter det i rekommendationen, finnsdet en viktig europeisk dimension i alkoholpolitiken, vilketleder till slutsatsen att en gemensam europeisk policy börutarbetas. En sådan bör i högre grad än som är falletbeakta folkhälsoaspekterna av denna fråga. Europarådetrekommenderar därför att ministerkommittén böruppmana medlemsländers regeringar att antanationella mål för att nedbringa alkoholkonsumtionen ilinje med WHO:s mål ''hälsa 2000'',arbeta förinförandet av både nationella och lokala program i syfte attbekämpa missbruk bland ungdomar med körkort,instruera sin styrkommitté för hälsofrågor att a)sammankalla en grupp experter i syfte att dela ochvidarebefordra information och erfarenheter och b) attuppdatera och utveckla nationella strategier för attbegränsa överkonsumtion och förebygga missbruk,arbeta för att alkoholfrågorna så snart som möjligtdiskuteras på ministernivå.6.6.2. Alkoholpolitiken i EES och EGVår slutsats är att som medlem av EES och EGkan och bör arbeta för en fortsatt restriktiv alkoholpolitik.Europarådets rekommendation innehåller ett viktigtkonstaterande, nämligen att just därför att ländernasalkoholtraditioner varierar så kraftigt behövs ett betydandeutrymme för nationella strategier mot högalkoholkonsumtion. klara ställningstagande attSverige måste få möjligheter att fullfölja en återhållandepolitik bör tas på största allvar av regeringen. Vi förutsätteratt regeringen noga bevakar denna fråga i de förhandlingarsom nu pågår om ett EES-avtal.6.3. KonsumentpolitikenI samma anda som EG-harmoniseringens konsekvenserpå miljön diskuteras, anförs emellanåt att konsumentpolitikoch konsumentskydd hotas vid ett medlemskap. Med denliberala utgångspunkten att marknadsekonomi är denfrämsta garanten för konsumentens intressen framstår inteinternationalisering eller EG-harmonisering som någotstörre hot. Men en viss kännedom om hur EG ser på dessafrågor gjuter ytterligare olja på vågorna.6.3.1. EG -- bäst för konsumenternaIngen enskild åtgärd skulle gagna de svenskakonsumenterna mer än ett svenskt medlemskap i deneuropeiska gemenskapen. Genom det skärptakonkurrensläge som den fria rörligheten för varor, tjänsteroch kapital innebär tvingas producenter och distributörerförbättra kvaliteten och pressa priserna. I finnsbrister när det gäller konkurrensen inom en lång radbranscher, inte minst på tjänsternas område. Svenskakonsumentpriser ligger ofta på nivåer över dem som råder iEG-länderna. Svenska konsumenter har mycket att vinnapå ökad konkurrens och därmed ökad prispress.EG har en omfattande konkurrenslagstiftning. I självaverket berör en betydande del av EGs regler hurkonkurrensen skall upprätthållas. Konkurrensfrågorna harett eget generaldirektorat i kommissionen. Kartellförbudoch förbud mot missbruk av monopol är centralautgångspunkter för EGs konkurrenslagstiftning. Engrundmurad övertygelse om vikten av konkurrens ochmångfald präglar integrationsarbetet inom EG.Två ansatser står till buds då svensk anpassning till EGinom konsumentpolitiken diskuteras:Problemansatsen: område för område granskasoch EGs regler avseende t ex marknadsföring ochproduktstandard jämförs med dem som gäller i Sverige.Slutsatsen blir då att vi avviker både uppåt och nedåt,beroende på vilken produkt eller bransch som avses.Möjlighetsansatsen: de brister som finns i Sverigenär det gäller konkurrensen och därmed förknippadprisutveckling och möjliga åtgärder för att komma till rättamed dem studeras och analyseras. Slutsatsen blir att EG-integrationen öppnar nya möjligheter för de svenskakonsumenterna.Med möjlighetsperspektivet blir slutsatsen att mer ståratt vinna och att svenska konsumenter skulle betala ettmycket högt pris för rätten att bo i ett land varsproduktsäkerhetsregler i vissa avseenden är merlångtgående än Europas.6.3.2. Skyddsregler och konsumentskyddKonsumentpolitik har av tradition i vårt land i förstahand avsett den del som behandlar viss lagstiftning omkonsumentskydd, produktsäkerhet ochmarknadsföringsregler. De för konsumenterna oerhörtbetydelsefulla konkurrensfrågorna har ofta hamnat utanförkonsumentpolitikens område. Inom EG har tonvikten varitden omvända. Detta hindrar dock inte att även EG,förutom den ovannämnda konkurrenslagstiftningen, har ettstort antal gemensamma skyddsregler för att stärkakonsumenternas ställning. Eftersom betoningen legat påkonkurrensen har den speciella konsumentlagstiftningeninte varit någon direkt prioriterad fråga. Den finns t ex intemed i som utgör EGs ''grundlag''och har inte något eget generaldirektorat vid . Konsumentpolitik och konsumentfrågorhar emellertid fått en alltmer betydelsefull roll i takt medden ökade betoningen av EGs ''sociala dimension''.6.3.3. EG-direktiv och självständighetSamspelet mellan EGs organ och EGs medlemsstaterinnebär ofta att EG föreskriver att staternas egna reglerskall vara utformade på ett visst sätt, s.k. direktiv. Dettakan exempelvis vara regler för konsumentkrediter eller förvilseledande reklam. har ca 200 sådana direktivfastställts inom konsumentpolitikens område.Skeptiker och motståndare till EG lyfter ofta framenskilda EG-direktiv som inte bedöms vara likalångtgående som de svenska. Men det går också att blandEG-direktiven finna många som är mer konsumentvänligaän de svenska. Inom EG råder också ett långtgåendeproduktansvar. Det innebär att konsumenten har rätt tillersättning om han eller hon blir skadad av produkter somsäljs. Dessa regler är mer långtgående än de svenska.Detsamma kan konstateras avseende många av EGslivsmedelsregler, där gränsvärden för vissa tillsatsämnen ärlägre än i Sverige.EG-integrationen är en ständigt pågående process, därmedlemsländerna ömsom tar och ömsom ger. Processen ärinte heller opåverkad av händelser utanför EG, utan andraländers regler synas noggrant. Ett exempel på det äravgasrening för fordon där amerikanska och japanskanormer är viktiga för hur EGs regler skall utvecklas.Genom EES-förhandlingarna har och andra Efta-länder redan kunnat bidra med sina erfarenheter ochsynpunkter på konsumentpolitiken. EG har låtit sigpåverkas i vissa fall (exempelvis leksaker) och anses harespekt för de nordiska ländernas långa erfarenhet inomområdet.6.3.4. Minimidirektiv och maximidirektivDe EG-direktiv där medlemsländerna själva kan skärpakraven för egen del kallas minimidirektiv. Maximidirektivbetyder att de inte får skärpas i den nationellalagstiftningen. Många av direktiven inomkonsumentpolitiken är just minimidirektiv. Det är alltsåtillåtet att avvika uppåt, dvs ha en mera långtgåendelagstiftning till skydd för konsumenterna.På frågan om svenska regler blir sämre eller bättre om vigår med i EG kan inte något definitivt svar ges. Som antyttsovan visar en jämförelse mellan svenska regler och EGs attdet är mycket som förenar, en del som skiljer, en del som ärbättre och en del som är sämre. Nedan följer några exempelför att illustrera detta.Grundprincipen för produktsäkerheten är att farligavaror skall kunna stoppas om de upptäcks på marknaden.Detta gäller både inom EG och i Sverige.När det gäller näringsidkares skyldighet att samla in dataom olycksrisker och rapportera till myndigheter går EGlängre. I EGs lagstiftning ingår endast varor, medan densvenska omfattar också tjänster. För leksaker har Sverigesträngare krav men EG är på väg att ändra sina i vårriktning, efter förslag från Efta-länderna. För kemikalieroch andra farliga ämnen ställer svenska regler störreskyddskrav och tillämpar andra kontrollmetoder än EG.Avseende ekonomiskt och rättsligt skydd har EG ett meralångtgående skydd än det svenska. Vidare krävs attkreditavtal alltid skall vara skriftliga och reglerna förskuldreglering är också mer långtgående inom EG. T.ex.krävs att det skall vara möjligt att betala skulder . EGhar vidare krav på efterhandskorrigering vid fall avvilseledande marknadsföring, vilket saknar.Jämförpriser måste alltid finnas med i annonser enligt EG,men detta är ej ett krav i Sverige.Däremot har ett mera långtgående skydd förkonsumenterna när det gäller regler omkonsumentkrediter, hemförsäljning, vilseledande reklammm.På områden där EG saknar regler gäller den s.k. Cassisde Dijon-principen, uppkallad efter ett fall som prövats avEG-domstolen. Den innebär att en produkt som lagligenproduceras och/eller marknadsförs i ett medlemsland skallkunna säljas fritt också i ett annat medlemsland. Det friaflödet av varor och tjänster kan bara stoppas om det finnsrisk för att bl a medborgarnas hälsa och säkerhet äventyras.Med hänvisning till Cassis de Dijon-principen kan Sverigedärför fortsätta att tillämpa även de av konsumentverketsriktlinjer som saknar motsvarighet i EG.6.3.5. Ökande intresse för konsumentpolitikI takt med att EGs integrationsarbete tagit verklig fartde har intresset för konsumentfrågorna ökatoch den 'sociala dimensionen'' givits större vikt. I och medenhetsakten slogs det fast att kommissionens förslagnär det gäller gemensamma regler för hälsa, säkerhet, miljöoch konsumentfrågor skall utgå från en hög skyddsnivå.Numera finns en självständig enhet inom som har till uppgift att påverka alla de andraenheterna, generaldirektoraten, i frågor som berörkonsumentpolitiken.I mars 1990 presenterade ett nytttreårigt handlingsprogram för konsumentpolitiken i EG.Utgångspunkten för programmet är att den inre marknadutan gränshinder som växer gerkonsumenterna fördelar i form av större utbud av såvältjänster som varor, bättre kvalitet och lägre priser, men attden fria rörligheten också sätter press på attkonsumentfrågorna lyfts fram. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om riktlinjer för en ambitiöseuropeisk miljöpolitik,[att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om fortsatt politik för ökadjämställdhet i EG-sammanhang,1][att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om de flyktingpolitiska riktlinjersom bör driva i EG-sammanhang,2][att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om fortsatt restriktiv alkoholpolitiki EG-sammanhang,3]2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om de biståndspolitiska riktlinjersom bör driva i EG-sammanhang,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om den svenska medlemsansökansutformning.