ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GE02So470 · 1991-01-25 00:00:00 — Användningen av medicinteknisk utrustning inomsjukvården har ökat kraftigt. För att bl.a. trygga kraven pådessa produkters säkerhet och tillförlitlighet tillsattes enutredning. Den lämnade sitt betänkande''Medicinteknisk säkerhet''. sadesatt ärendet bereddes i regeringskansliet.Ca 2 500 pacemaker opereras in i patienter iSverige. De flesta utförs på särskilda hjärtkliniker ochutförs således av specialister. Så snart en patient medpacemaker avlider, opereras apparaten bort. Detta kankanske synas oetiskt men måste göras för att man skallkunna kontrollera den och eventuellt upptäcka systemfel.I sker återanvändning i begränsad omfattning,upp till 20--på vissa kliniker, på andra inte alls. Skälettill att vissa kliniker inte återanvänder pacemaker är, attansvarsfrågorna inte är lösta.En pacemaker är förhållandevis dyr men har med dagensteknik blivit mycket tillförlitlig. Återanvändning är ett sättatt spara pengar. Den ekonomiska fördelen måste dockvägas mot de eventuella risker, som återanvändningen kanmedföra. Ett antal frågor är obesvarade när det gälleråteranvändningen av pacemaker.Kan pacemakernverkligen rengöras ordentligt och därmed vara fri frånbakterier och virus, typ ADS och Hepatit B?Vem bäransvaret om pacemakern inte fungerar?Vem ägerpacemakern?Hur kan pacemakers funktionsduglighetgaranteras, när man inte vet vad den första patienten harutsatt den för i form av stötar, fall, olyckor, defibrilleringar,ev kirurgiska ingrepp med t.ex. diatermi, strålning etc?Skall patienten informeras och godkänna att en begagnadpacemaker inopereras?I en del länder, t.ex. och , äråteranvändning förbjuden.Socialutskottet har i sin tidigare behandling av liknandemotioner bl.a. sagt: ''Det har inte förekommit något fallvare sig i eller såvitt känt utomlands, där en patientkommit till skada i samband med återanvändning avpacemaker.'' Måste det verkligen hända en olycka för attriksdagen skall anse att ansvarsförhållandena vidåteranvändning behöver utredas?Utskottet säger vidare att det inte är en uppgift förriksdagen att bedöma vilka medicinska och tekniskasäkerhetskrav som skall ställas. Det är inte heller vårtförslag. Vi anser, att det är en uppgift att utredaansvarsförhållande vid återanvändning av pacemaker.Utskottet hänvisar i betänkandet 1989/90:SoU21 till tidigare hänvisat till att medicintekniska utredningenbereds i . Man tillägger dock att det ärviktigt att snart får pröva frågan om den framtidautformningen av kontrollen av säkerheten förmedicintekniska produkter. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär att fåri uppdrag att utreda ansvarsförhållandena vidåteranvändning av pacemaker.
mot · GE02So472 · 1991-01-25 00:00:00 — Medicinsk fotvård för diabetiker En väl fungerande fotvård är en mycket viktig del av detförebyggande arbetet vid sjukdomen diabetes.Tillgången på fotvård med god kvalitet varierar överlandet. 1987 beslöt att ge regeringen till känna attsocialstyrelsen skulle få i uppdrag att företa en genomgångav den medicinska fotvården för diabetiker och vissa andrapatientkategorier. Före utgången av 1988 skullesocialstyrelsen redovisa utredningsresultatet förregeringen.I januari 1991 har ännu inte redovisat sittuppdrag.Svenska Diabetesförbundet har inte heller trotsförfrågan fått besked om när utredningen kommer att finnastillgänglig.Under tiden växer problemen kring diabetikernasfotvård. Sjukvården har i allt högre grad låtitprivatpraktiserande fotvårdare på stan ta emotläkarremisser, istället för att remittera till fotvårdareanställda inom sjukvården. Detta innebär attfotvårdstaxorna drabbats av utökad moms, något som integäller om vården ges i sjukvårdens regi eftersom dennataxeökning bara drabbar privat vård. ''Sådan sjukvårdandebehandling, som enligt lagen om allmän försäkring kanberättiga till sjukvårdsersättning och vård somtillhandahålls av någon med särskild legitimation att utövayrke inom sjukvården'' är ej belagd med moms. Dennautveckling är djupt olycklig också ur kvalitets- ochkvantitetssynpunkt.Medicinsk fotvård är ingen skönhetsbehandling utanförebyggande och kurativ vård, som är speciellt viktig fördiabetiker för att de skall kunna undvika svårläkta sår ochtill och med amputationer på fötter och ben.Legitimation och krav för att utföra medicinsk fotvårdbör utfärdas av . En sådan legitimation skullevara en garant för vårdens kvalitet men den skulle ocksåfungera som underlag för de förteckningar hosförsäkringskassorna, som krävs för att man skall kunnaavgöra vilken fotvård, som kan räknas som sjukvårdandebehandling och vara ersättningsberättigad från allmännaförsäkringskassan.I 5 § 2 kap. i AFL (allmänna försäkringslagen) bör textenändras till :För läkarvård eller annan sjukvårdande behandling medanledning av sjukdom, som lämnas av läkare, sjukgymnasteller fotterapeut, som är uppförd på en av den allmännaförsäkringskassan upprättad förteckning, utges ersättningenligt grunder, som regeringen fastställer för högst isänder efter förslag av . Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att medskyndsamhet bör redovisa den utredning som skulle varitredovisad före utgången av 1988,[att beslutar ändra 2 kap. 5 § lagen om allmänförsäkring i enlighet med förslaget i motionen.
mot · GE02So475 · 1991-01-25 00:00:00 — Med hänvisning till vad som anförts i motion1990/91:Ub626 hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en omlokalisering till för miljömedicin.
mot · GE02So476 · 1991-01-25 00:00:00 — Med hänvisning till vad som anförts i motion1990/91:Ub628 hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att förlägga ettforskningscentrum om allergi till .
mot · GE02So477 · 1991-01-25 00:00:00 — Lymfödem är en komplikation bland annat efteroperation av bröstcancer. Lymfsystemet är ettdränagesystem parallellt med blodomloppet menlymfsystemet har ingen motor, det saknar blodsystemetshjärta. Om en lymfknuta blir blockerad t.ex. efter enbröstoperation och lymfvätskan inte finner en väg förbiuppstår ödem, en vätskeansamling i vävnaden, som gör attt ex armen svullnar upp. Med hjälp av manuelltlymfdränage kan lymfan hitta nya vägar och lymfflödetstimuleras mot frisk vävnad.Nuvarande operationsmetoder och skonsammarestrålning i samband med bröstcancerbehandling harminskat risken för lymfödem men fortfarande får bådetidigare opererade och nyopererade patienter dennakomplikation.En patient med lymfödem måste få omedelbar hjälp föratt kunna undvika ett livslångt handikapp med svullen,svårrörlig smärtande arm eller ben.En lymfdränagebehandling kostar 200--300kronor för en timmes eller 45 minuters behandling och denslutsumma, som ett flertal patienter betalar av egna medel,uppgår till mellan 500 och 15 000 kronor.Det råder stor brist i på utbildadelymfterapeuter. Det krävs intresserade personer med godamedicinska baskunskaper -- sjukgymnaster, sjuksköterskoreller annan vårdpersonal med medellång vårdutbildningoch erfarenhet av sjukvårdande behandling -- som skall gesmöjlighet att vidareutbilda sig till lymfterapeut. Sådanutbildning bör finnas på flera platser i landet och bör kunnadrivas i både privat och offentlig regi.En översyn av utbildningen bör göras för att fåen godkänd, likvärdig utbildning över hela landet.Somliga av dessa patienter måste vistas på hotelleller kurort på grund av stort geografiskt avstånd tillbehandlingsorten.Sjukförsäkringen har inte lämnat någonersättning för manuellt lymfdränage vilket måste ansesotillfredsställande.Behandling som utförts av utbildad lymfterapeut börhänföras till sjukvårdande behandling enligt lagen omallmän försäkring och jämställas med den behandling somges av sjukgymnast och distriktssköterska. Behandling avlymfterapeut bör endast utföras i nära kontakt med läkare,som skrivit remiss och givit en noggrann lymfdiagnos.Bröstcancerföreningarnas riksorganisation -- BRO -- hartagit upp denna för kvinnor så angelägna fråga. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att en översyn bör göras avutbildningen till lymfterapeut, vilken skall vara godkändoch likvärdig på flera platser i landet så att den motsvararpatienternas behov av vård,[att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att behandling utförd avlymfterapeut med godkänd utbildning skall hänföras tillsjukvårdande behandling enligt lagen om allmän försäkringoch jämställas med den behandling som ges av sjukgymnastoch distriktssköterska.1]
mot · GE02So478 · 1991-01-25 00:00:00 — Den medicinen, dvs. naprapati ochchiropraktik, är vanligast inom den alternativa medicinen.Vid besvär med , t.ex. ryggont, upplevsden behandlingen mer effektiv än traditionellbehandling inom hälso- och sjukvården. Patienterna vändersig ofta till naprapat eller chiropraktor för att få hjälp.Erfarenheterna visar att patienter ofta känner sigbesvärsfria efter behandlingen.Alternativmedicinkommittén, , slår fast att ettofficiellt samarbete med hälso- och sjukvården är vanligastbland naprapater framför allt inom företagshälsovården.Man har funnit att flera hundra läkare hänvisar patienter tillnaprapater och att försäkringsbolag ersätternaprapatbehandlingar om det finns en läkarremiss.Naprapaterna är en tillgång för snabb och effektiv vårdvid sjukdomar. Patienterna belastar intesjukvården och härmed minskas också vårdköerna. Årligenutförs ca 1 miljon behandlingar, vilket motsvarar ungefär200.000 patienter. Utbudet är således betydande. Därtillkommer att de behandlade snabbt är tillbaka iproduktionen, vilket besparar samhället betydandekostnader.Doctors of Naprapathy utgör en väl definieradyrkesgrupp med en klar yrkesidentitet. Utbildningentillgodoser högt ställda krav vad avser patienternas säkerheti vården. En utredning, som gjorts av experter inom hälso-och sjukvården, visar att de krav som legat till grund för denlegitimation, som givits av Doctors of Chiropractic, är väluppfyllda även för naprapater.Allmänhetens förtroende för naprapatin är stor ochfortsätter att växa. Naprapater är etableradeinom företagshälsovård, idrottsrörelsen ochfackföreningsrörelsen. Naprapati är den största ochvanligaste behandlingsformen inom medicin iSverige. Den är således en mycket viktig resurs för mångamänniskor. Utbildade naprapater finns i princip över helalandet.Socialutskottet ansåg i ett betänkande 1989(1988/89:SoU23) att det bedrivs ett seriöst arbete inomnaprapatin. Regeringen borde därför enligt utskottet prövafrågan om naprapaternas legitimation, så snart tillräkligtunderlag förelåg för ett ställningstagande. Som ovanredovisats föreligger nu ett dylikt underlag. Detta vittnarotvetydigt om det berättigade i att naprapaterna ges fulllegitimation. Det finns således ingen anledning längre attgenom undanflykter och byråkratiskt krångel förmena enhel yrkesgrupp sin legitima rätt. Att undantaganaprapaterna från att få legitimation innebär ingentingannat än en diskriminering av ett antal människor, som motbakgrund av en omfattande och innehållsrikyrkesutbildning utövar sitt yrke på ett seriöst sätt till gagnför många vårdbehövande. bör därför som sinmening ge regeringen till känna att legitimation förnaprapaterna bör införas fr.o.m. . Med hänvisning till vad ovan anförts hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna attlegitimation för Doctors of Naprapathy bör införas fr.o.m.den 1 juli 1991.
mot · GE02So479 · 1991-01-25 00:00:00 — Ett forskningscentrum i på tungmetallområdet Debatten om amalgamets skadeverkningar ärfortfarande högaktuell. Allt fler uppgifter som kommit framunder senare år tycks ge belägg för att kvicksilvret iamalgamet kan ge upphov till allehanda besvär hosmänniskor.Samtidigt som kvicksilvret i amalgamet satts i fokus, harockså andra tungmetaller och deras belastning på såvälmänniskan som miljön uppmärksammats.När forskarna studerar amalgamets verkningar påmänniskokroppen, får de också kunskaper på andra,närliggande områden. En utvecklad forskning kan sannoliktleda fram till kännedom om metoder både för att förebyggaoch stoppa tungmetallförgiftningar.Vi anser därför att det finns stor anledning för samhälletatt ge möjlighet och stöd för sådan utvecklad forskning.Inom i län har amalgamfrågan gettssärskild uppmärksamhet. En politiskt sammansatt grupphar gått igenom problemområdet och därefter utarbetat ettförslag till förbättrat omhändertagande avamalgampatienter. finns en särskild amalgamenhetvid som tar emot och behandlarpatienter med misstänkt amalgamrelaterade sjukdomar. Ianslutning till amalgamenheten finns ett forskningsprojekt,som avses leda fram till svar på vilka sjukdomar som kan hasamband med amalgam, hur dessa sjukdomar skall kunnabehandlas o s v. De forskningsresultat som kommer frambör, som vi ser det, ha ett stort allmänt intresse.I finns en bred samlad kompetens påtungmetallområdet. Utöver finnsdär också , Biomedicinskt centrum,och vilka allainstitutioner besitter stor kunskap om tungmetaller.I enlighet med vad uttalat är det angelägetmed en vidgad forskning kring amalgamet. Som vi ovanbeskrivit, bör det finnas goda förutsättningar att bedriva ensådan forskning i . Vi anser också att mycket talarför att forskningen kan leda fram till resultat som harbetydelse när det gäller att bekämpa ohälsa som har singrund i dålig arbetsmiljö eller yttre miljöförstöring.Redan för ett år sedan väcktes motioner i riksdagenangående ett forskningscentrum på tungmetall- ochspårelementområdet i Uppsala.När motionerna behandlades uttalade sig socialutskottetpositivt och framhöll bl a att forskningen i Uppsalalämpligen borde kunna bedrivas i samarbete med övriganordiska forskningsinstitutioner. Något tillkännagivande tillregeringen föranledde emellertid inte motionerna.Vi anser oss nu ha anledning återkomma med motion ifrågan. Intresset för att få till stånd en centrumbildninginom tungmetallområdet är oförändrat stort i , ocherfarenheterna från bl a amalgamenheten har ytterligareökat kunskapsbasen. Med stöd av vad som ovan anförts hemställsatt hos regeringen begär förslag om hur ettforskningscentrum på tungmetall- och spårelementområdetkan inrättas.
mot · GE02So480 · 1991-01-25 00:00:00 — Andelen äldre i befolkningen har ökat starkt undersenare årtionden. Prognoserna för de närmaste kommandedecennierna pekar på att de allra äldsta, ,kommer att öka dramatiskt. Gruppen kommeratt utgöra över 400 000 personer. Detta är en ökningmed sedan 1987.Gruppen åldershörselskadade kommer därmed ocksåatt öka betydligt fram . Denvanligaste hörselskadan är av åldersbetingad art som oftadebuterar . Även en del skador som orsakatsav buller debuterar i den åldern.Hörselskadan kommer ofta smygande med stor risk attden drabbade drar sig undan den sociala gemenskapen somkan få till följd att andra sjukdomstillstånd utvecklas pågrund av isolering och inaktivitet som i sin tur kräverstödinsatser från samhällets sida.När det gäller gruppen åldershörselskadade finns idagingen beredskap när det gäller att uppmärksammahörselskador på ett tidigt stadium. Det är därför angelägetatt genom en obligatorisk hörselkontroll diagnostiserahörselnedsättning för att uppmärksamma denhörselskadade på de risker som finns för bland annat socialisolering. bör påtala behovet av obligatoriskaeller frivilliga hörselkontroller hos äldre. Med hänvisning till det ovan anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om hörselkontroller för äldre.
mot · GE02So481 · 1991-01-25 00:00:00 — konstaterar atthjälpmedelsverksamheten i princip fungerar väl, men attdet finns allvarliga brister som bl a har samband med ökadefterfrågan på hjälpmedel. Bristerna gäller i första handinte efterfrågan på hjälpmedel utan främst brist på resurserinom den organisation som skall svara för utprovning ochtillhandahållande av hjälpmedel.Utredningen har visat att den i särklass längstaväntetiden förekommer inom hörselvården. Väntetiden tillöronundersökning varierar mellan . Efterundersökning är det vanligen ytterligare väntetid förutprovning av hjälpmedel, här varierar väntetiden mellaningen alls och två år.Sammanlagt kan en person få vänta mellan en månadoch på att få hörseln testad ochhjälpmedel utprovade på hörcentral. Viss prioritering avpatienter sker genom bedömning av behov i enskilt fall.Framför allt är det barn och yrkesverksamma personer somges förtur. De långa väntetiderna som i första hand drabbaräldre hörselskadade innebär att det i landet står ca 23 000personer i kö till hörcentralerna. Uppskattningsvis är drygt70 % av dessa personer över 70 år.Detta faktum kan för många få förödande konsekvenserbåde psykiskt och socialt och medföra ett ökat service- ochvårdbehov som innebär ökade kostnader inom andrasamhällssektorer och bör uppmärksammas när det gällerframtida resursbehov inom hörselvården.Många hörselskadade nås inte av den rehabiliterandeverksamheten vilket medför stora påfrestningar av bådepsykisk och social karaktär för den drabbade.Hörselvårdsutredningen påvisar att äldre hörselskadadeär en lågprioriterad grupp även inom den pedagogiskahörselvården. Orsaken till detta kan vara dels bristanderesurser vid landets pedagogiska hörselvårdsenheter, delsen brist i informationsöverföringen och rutinerna mellanhörcentralen och den pedagogiska hörselvårdsenheten. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om bristerna i hörselvården.
mot · GE02So485 · 1991-01-25 00:00:00 — Ett samlat ledningsansvar inom hälso- och sjukvården beslut den 3l maj l990 om ett samlatledningsansvar inom hälso- och sjukvården grundade sig påett mångårigt utredningsarbete. Det innebar atthuvudmännen själva skulle få bestämma vilka enheter somskall ha en läkare i ledningen. Som stöd för huvudmännensbedömning skulle utfärda allmänna råd omvilka enheter som med hänsyn till patientsäkerheten bordeledas av läkare. Beslutet innebar bl.a. en ändring av l4§ hälso- och sjukvårdslagen (HSL).Enligt riksdagsbeslutet skulle de allmänna råden geriktlinjer till huvudmännen när det gäller verksamhetermed särskilda patientsäkerhetskrav. Patienternas säkerhet ivården grundas på bestämmelser i och i det enskildafallet på personalens yrkesansvar.Socialstyrelsen utfärdade den l4 januari l99l dessaallmänna råd. Enligt vår bedömning är dessa dock mycketdetaljerade och när det gäller beslut om vem som skall ledaen verksamhet beskrivs detta utifrån en traditionellorganisationsstruktur. Vi vill ifrågasätta om socialstyrelsenutfärdat de allmänna råden i överensstämmelse medriksdagens beslut och socialutskottets uttalande om ''att detutan nackdelar för patientsäkerheten bör ankomma påsjukvårdshuvudmännen att själva bestämma vilka enhetersom omfattas av ledningsansvar och vilka enheter somlämnas utanför'.Det pågår ett omfattande förändringsarbete inom hälso-och sjukvården runt om i landstingen. I enenkätundersökning som Spri genomfört har det visat sig att80 % av akutsjukhusen i landet bedriver förändringsarbetevad gäller klinikstruktur. Det kan handla omallvårdsavdelningar, akutrehabilitering ochallakutavdelningar. Denna typ av klinikgemensammaavdelningar förutsätter en hög grad av integration mellansamverkande specialiteter och då måste det traditionellaorganisationsmönstret brytas upp.Enligt vår mening överensstämmer socialstyrelsensallmänna råd inte med riksdagsbeslutet omledningsansvaret inom hälso- och sjukvården. De bördärför omarbetas. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om allmänna råd omledningsansvaret inom hälso- och sjukvården.
mot · GE02So488 · 1991-01-25 00:00:00 — Juvenil kronisk artrit (JCA) är ett samlingsbegrepp förolika former av reumatism hos barn. Inom begreppet rymsundergrupper, som skiljer sig beträffandesjukdomsintensitet, utbredning av ledengagemang ochprognos . Det finns ca 1 300 barn och ungdomar (0--) inom dennadiagnosgrupp. Ca 180--200 nyinsjuknar . Tillbarnreumatologin hör också barn och ungdomar med olikaformer av kollagenoser (bindvävssjukdomar). Ca 20 barnnyinsjuknar inom denna diagnosgrupp varje år.För att minimera sjukdomens negativa inverkan påbarnets välbefinnande och utveckling, fysiskt såväl sompsykiskt, är det av största vikt att man tidigt ställer rättdiagnos och ger ett adekvat omhändertagande på rättvårdnivå.Det behövs ett nationellt centrum för barnreumatologi.Uppgiften för denna enhet bör vara övergripande ochsamordnande när det gäller forskning, utveckling ochundervisning samt vara en resurs för de mycket få ochsärskilt vårdkrävande patienter, som inte kan erbjudasadekvat vård på regionnivå.På regionnivå behövs, förutom en barnöverläkare medsärskilt ansvar för barnreumatologin inom regionen,barnprofilerad ortoped, handkirurg, ögonläkare,tandläkare och hudläkare. I teamet bör också sjukgymnast,arbetsterapeut och kurator ingå.På länsnivå bör alla barn med reumatism ha enbarnläkare som patientansvarig läkare. Vid varje barnklinikbör det finnas barnläkare profilerad inom barnreumatologioch kring honom ett motsvarande team som på regionnivå.Det krävs omfattande och fortlöpandeutbildningsinsatser på alla nivåer och till samtliga berördayrkeskategorier. För att rikskliniken, som har detövergripande ansvaret för forskning, utveckling ochutbildning, skall kunna fylla denna funktion bör enprofessur inom ämnesområdet pediatrisk reumatologiövervägas.Folkpartiet liberalerna har i kampen för ''det glömdaSverige'' i upprepade partimotioner lyft fram de ''grå''sjukdomarna -- långvariga medicinska handikapp, som intelåter tala om sig genom dramatiska ingrepp eller dödligtförlopp. Gemensamt för de ''grå'' sjukdomarna är behovetav kontinuerlig kontakt med sjukvården och bristandetillgång till specialistvård. Reumatism är ett typiskt exempelpå en sådan sjukdom. Inte minst när det gäller vården avbarn med reumatism är bristerna stora både organisatorisktoch resursmässigt. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av förbättrad vård avbarn med reumatiska sjukdomar.