mot · GE02Sk811 · 1991-01-25 00:00:00 — InledningEn väl fungerande skattelagstiftning förutsätter attmedborgarna känner lojalitet med systemet. Ett orimligthögt skattetryck, ett komplicerat och ibland orättvist systemsom skapar konkurrrenssnedvridande effekter samt enomfattande byråkrati verkar i motsatt riktning.Skatteomläggningen leder i många fall tillkonkurrenssnedvridande effekter, särskilt inommervärdebeskattningens område. Det är ingen god grundför ett skattesystem för medborgarna att känna tilltro till.Sänkta skatter är, i kombination med en klar ochgenerelllt utformad lagstiftning, viktiga förutsättningar föratt nå en ökad rättssäkerhet inom beskattningsområdet.Under de socialdemokratiska regeringsåren har den enalagen efter den andra som inneburit att statens intresse sattsi första hand stiftats. Balansen mellan staten och denenskilde skattebetalaren har alltmer förskjutits till denenskildes nackdel.Under de senaste åren har det förekommit flerauppmärksammade fall, där enskilda människor kommit ikläm genom felaktiga ageranden från myndigheternas sida.Det finns fall där enskilda människor på felaktig grunddelgivits misstanke om grovt skattebedrägeri och till följdhärav utsatts för häktning, husrannsakan, betalningssäkringoch skingringsförbud. I massmedia har de framställts somskattefuskare och hamnat i ohållbara privatekonomiskasituationer.Det är därför nödvändigt att skapa balans mellan statenoch den enskilde skattebetalaren. Flera åtgärder måstevidtagas.Skattebetalare skall ha rätt till ersättning i samband medskattemål. Vid felaktiga myndighetsingrepp skall statenvara skyldig att betala skadestånd.Gränsdragningen mellan kapital- och driftförlust måsteförändras. Uppkomna förluster i samband med stöld ellerrån i olika näringsverksamheter måste vara avdragsgilla närdet inte finns försäkringar som kan täcka förlusterna.Sverige har slagit i skattetaket. Dengenomförda skatteomläggningen har tyvärr inte lett till ettsänkt skattetryck utan bidragit till att skattesystemet imånga avseenden är krångligt ochoöverskådligt. I och med att den speciella lagen motskatteflykt, den s.k. generalklausulen, fortfarande gäller ärrättssäkerheten i fara, eftersom den enskildeskattebetalaren inte alltid kan förutseskattekonsekvenserna vid en företagen rättshandling.Världens högsta mervärdebeskattning bäddar också förett fortsatt skatteundandragande.Förbud mot retroaktiv skattelagstiftningI grundlagen finns förbud mot retroaktivskattelagstiftning. Lagändringar som är till men förskattskyldiga får inte ha retroaktiv verkan. De får inormalfallet inte träda i kraft förrän efter det en propositionförelagts . Det är emellertid möjligt förregeringen att genom meddelande till redovisa ettkommande lagförslag. Det kan då få verkan närmeddelandet har avlämnats.I vissa fall godtas lagändringar med retroaktiv verkanunder ett löpande beskattningsår. Så länge underlöpande beskattningsår men utgång beslutar omändringar är dessa således i många fall inte formellt attbetrakta som retroaktiva.Grundlagen måste enligt vår uppfattning ändras på såsätt att inga lagändringar med retroaktiv verkan i vidbemärkelse får företas om de innebär försämringar för denenskilde skattebetalaren.Tolkningsföreträde för skattebetalarnaSkattelagstiftningen skall utformas klart och generellt såatt den blir entydig och lätt att förstå. Den bör ocksåutformas så att anvisningar i olika former kan begränsas.Skattelagstiftningen måste vara samordnad medcivilrättsliga regler. Det innebär att en civilrättsligt giltighandling också skall ligga till grund för bestämning avskattekonsekvenser.Ingen lagstiftning kan emellertid göras heltäckande medavseende på olika tänkbara transaktioner. Det går därförinte att undvika att skattelagstiftningen blir föremål förtolkning i rättsliga instanser. Det är av bl.a.förutsebarhetsskäl nödvändigt att skattedomstolarna följerförarbetena till lagstiftningen, dvs. skatteutskottetsbetänkande, propositionen och en bakomliggandeutredning. I den mån varken lagstiftning, förarbeten ellertidigare praxis ger klart belägg för hur en viss fråga skallavgöras bör taxeringen fastställas till den skattskyldigesfördel.I detta sammanhang vill vi också aktualisera den typ avproblem som uppstår när gällande lagstiftning får orimligaicke avsedda konsekvenser. Som exempel härpå kannämnas det så kallade , i vilket ettsammanlagt dödsbovärde på försvanni olika skatter.Det är inte rimligt att enskilda personer skall kunnahamna i en ohållbar ekonomisk situation därför att allakonsekvenser av en lagstiftning inte har kunnat förutses. Iett rättssamhälle bör det därför finnas möjlighet tillinhibition av tillämpningen.Regeringen bör möjligt återkomma till riksdagenmed förslag om hur en sådan ''nödbroms'' skall kunnautformas.Förhandsbesked i skattefrågorInstitutet med förhandsbesked i skattefrågor fungerarinte tillfredsställande. Väntetiderna är alldeles för långa.Många drar sig därför för att utnyttja detta viktiga forum.Enligt vår mening måste handläggningstiderna förkortasavsevärt. Handläggningstiden bör i normalfallet inteöverstiga och i inget fall får handläggningstidenöverstiga sex månader.Avskaffa generalklausulenLagen mot skatteflykt, den s.k. generalklausulen, hörinte hemma i ett rättssamhälle. I och med att dennalagstiftning finns kan inte den enskilde skattebetalarenförutse hur en viss rättshandling skall behandlasskattemässigt. Även om den skattskyldige följt såvälgällande lagar som rättspraxis kan likväl beskattning ske påannat sätt och därmed leda till högre skatt. Denna lag börupphävas omgående.Ersättning för kostnader i skattemålI syfte att stärka den enskildes rättssäkerhet måste detinföras en ovillkorlig rätt till ersättning för kostnader isamband med ett skattemål då en skattskyldig vinner målet.Den skattskyldiges kostnader har, oavsett vem som anförtbesvär, orsakats av felaktiga ställningstaganden inomskatteförvaltningen.Även i de fall en skattebetalare delvis vinner ett mål ellerförlorar det bör ersättning kunna utgå. Storleken påersättningen får då bedömas med utgångspunkt i varjeenskilt fall och lämpligen fastställas av den domstol somfattar beslut i skattemålet. I de fall då besvär anförs avskattemyndigheterna i syfte att utforma praxis och i mål därskattelagstiftningen inte är entydig skall den skattskyldigeha full ersättning för sina kostnader.I de fall då skattemyndigheten inte är tillfreds med beslutsom fattats av de två första instanserna -- skattenämnd ochlänsrätt -- bör den liksom nu kunna föra talan i högre instansmen då alltid, oavsett om det allmänna eller den enskildevinner målet, på det allmännas bekostnad. leder ettsådant förfarande till en bättre skattelagstiftning och enhögre kompetens inom skatteförvaltningen.Skadestånd vid felaktig myndighetsutövningOm någon person drabbas av frihetsberövande,husrannsakan eller bevis- och betalningssäkring som visarsig sakna laglig grund måste staten ikläda sig skyldighetenatt tillerkänna personen i fråga skadestånd med så stortbelopp att full kostnadskompensation erhålls. Hänsynmåste också tas till den good-will-försämring, som kan bliföljden av en negativ mediabevakning.Förenklad självdeklarationSkatteutskottet har med anledning av bl.a. en moderatmotion i anslutning till riksdagsbehandlingen av en nytaxeringslag uttalat att det är önskvärt att den förenkladesjälvdeklarationen är förtryckt med inkomnakontrolluppgifter.En sådan åtgärd ökar rättssäkerheten och ger denskattskyldige möjlighet att i samband meddeklarationstillfället rätta felaktiga uppgifter.Systemet förutsätter en förändring av gällandetidsgränser vid självdeklaration. Regeringen bör snarastmöjligt återkomma till med förslag härom medmålet att en ny förtryckt självdeklaration kan användas vid1992 års taxering.Taxering i första instansDet är nödvändigt att taxeringsarbetet präglas av rättvisaoch likformighet. Det skall utföras skyndsamt och medhänsynstagande till det skydd de enskilda skattebetalarnaerfordrar.Det är också av största vikt att beslut om verkställdtaxering blir klart och fullständigt motiverade. Deklarantenskall kunna kontrollera beslutet och kunna utgå fråndetsamma vid en eventuell omprövning.Antalet vice ordförande i skattenämnd bör regleras i lag.Vi föreslår därför att i varje skattenämnd eller avdelning avskattenämnd skall förutom ordförande finnas två viceordförande.Enligt taxeringslagen har skattemyndighetens chef rättatt i vissa fall träda in som ordförande i skattenämnd.Denna rätt bör inte finnas. Dennes medverkan iskattenämnd bör endast kunna ske i form av adjungeradledamot.Utöver taxeringslagens bestämmelser skall beslut itaxeringsfråga alltid fattas i skattenämnd i den mån begäranhärom inkommer från den skattskyldige.Skattenämndens rätt att vägra skattskyldig att införnämnden lämna muntliga upplysningar bör i normalfalletslopas.Enligt vår mening bör en skattskyldig som begär att fålämna muntliga upplysningar normalt alltid få göra det.Endast om synnerliga skäl talar emot kan denna begäranavslås.Omprövning till den skattskyldiges nackdel får meddelasinom efter utgången av taxeringsåret.Den skattskyldige måste i rimlig tid kunna veta attdeklarationen vunnit laga kraft. Beslut om omprövning tillden skattskyldiges nackdel bör därför endast få meddelasinom efter utgången av taxeringsåret.Skärpt skattesekretessEnligt sekretesslagen är beslutsmotiveringen omavvikelse från självdeklaration offentlig.En sådan beslutsmotivering kan för den enskildeinnehålla känsliga uppgifter om ekonomi och personligalevnadsförhållanden. Röjandet av sådan information kan imånga fall vålla allvarlig skada. Inför risken att integriteteninte är säkert skyddad kan det också befaras att deklarantenunderlåter att lämna nödvändiga uppgifter för korrekttaxering.Sekretesslagen bör därför ändras så att den del avbeslutet som inte är föremål för längdföring inte i något fallskall kunna offentliggöras. Det innebär att rätt tillmeddelarfrihet i det här avseendet inte heller bör föreligga.TaxeringsrevisionEnligt taxeringslagen får taxeringsrevision företas för attsamla in uppgifter som en förberedande åtgärd för kontrollav andra än den som revideras. Såsom vi i flera motionertidigare framhållit bör denna så kallade tredjemansrevisioninte få företas.Vid granskning av ADB-baserade räkenskaper börskattemyndigheterna inte ha tillgång till företagens egnadatasystem och deras tekniska utrustning. Den som ärföremål för revidering skall på revisorns begäran ta framaktuella uppgifter.Avskaffa bevissäkringslagenEftersökning enligt bevissäkringslagen är i principdetsamma som husrannsakan. Sådan får företas hos densom är skäligen misstänkt för brott varav fängelse kan följasamt i vissa andra fall. För att klart markera gränsen mellanskatte- och skattebrottsutredning bör eftersökning inte fågöras av skatteadministrationens personal.Enligt vår uppfattning föreligger det uppenbar risk föratt rättssäkerheten kan eftersättas vid tillämpningen avbevissäkringslagen. De regler som finns för genomförandeav husrannsakan är, enligt vår mening, tillfyllest när detgäller möjlighet till ingripande vid misstanke omskattebrott.I den mån deklarations- och uppgiftsskyldiga inte villlämna ifrån sig material för granskning är vitesinstitutet fullttillräckligt som påtryckningsmedel.Bevissäkringslagen för skatte- och avgiftsprocessen bördärför upphävas.Reformerad betalningssäkringModerata samlingspartiet har under en lång följd av årpåpekat att betalningssäkringslagen utformats så atträttssäkerheten i vissa fall har eftersatts.Den starka kritiken föranledde regeringen att lägga framen proposition som i viss mån skapade bättre garantier motatt enskilda drabbades av felaktiga beslut ombetalningssäkring. beslöt i enlighetmed propositionen.Propositionen var emellertid inte tillräckligtlångtgående. Betalningssäkringslagen bör därför ändrasenligt följande:RiskrekvisitetGenom beslut kommer betalningssäkringliksom att användas när en skattskyldig visserligenhar dålig ekonomi men inte är insolvent, kanske därför attskattefordringarna ännu inte är förfallna till betalning.Betalningssäkring kan alltså i praktiken tillgripas redaninnan konkursgrund föreligger och i själva verket vara enåtgärd som framkallar en konkurs. Staten kan således infören befarad konkurs genom beslut om betalningssäkringsäkerställa sin fordran till förfång för gäldenärens andraborgenärer.Betalningssäkring bör endast omfatta de fall då det såkallade sabotagekravet är uppfyllt, vilket bör uttryckasgenom att det skäligen kan befaras att gäldenären intekommer att betala fordringen.Motivering av beslut om betalningssäkringAv propositionen om betalningssäkring framgick attdomstolarna i sina beslut om betalningssäkring inte sällanlämnar en bristande redovisning av skälen för beslutet. Enbestämmelse om motivering av beslut om betalningssäkringbör därför införas i lagen.Muntlig förhandlingEftersom ett beslut om betalningssäkring innebär ettkraftigt ingrepp i gäldenärens förfoganderätt över sinegendom är det synnerligen viktigt att denne får tillfälle attpersonligen komma till tals med domstolen. Muntligförhandling bör därför inte få vägras när en gäldenär begäratt sådan skall hållas.Hävande av beslut om betalningssäkringBeslut om betalningssäkring skall normalt gälla i sexmånader, vilket är en skälig avvägning mellan den enskildeskrav på en tidsbegränsning och det allmännas behov av tidför utredning. Denna tidrymd räcker till för att utreda ävenkomplicerade mål. Tidsfristen skall därför inte få förlängasenbart av det skälet att utredningsmaterialet är omfattande.En förlängning av perioden bör endast få ske om denskattskyldige förhalar utredningen, vilket bör komma tilluttryck i lagtexten genom att det anges att synnerliga skälskall föreligga. En sådan förlängning skall gälla högst enmånad i taget.Tidsfrist för handläggning av mål om betalningssäkradfordranMed tanke på de negativa effekter sombetalningssäkring innebär för gäldenären räcker det intemed en tidsfrist som gäller väckande av talan i länsrättenbeträffande den aktuella fordringen. Handläggningen av ettsådant mål i länsrätten bör prioriteras och bestämmelserinföras om att det skall prövas från beslutet ombetalningssäkring. Förlängning av denna tidsfrist bör endastkunna ske om den skattskyldige har förhalat måletshandläggning.Det allmännas företrädare i mål om betalningssäkringDet är i betalningssäkringsmål angeläget att detallmännas talan förs av ett fristående allmänt ombud meden gentemot skattemyndigheten oberoende ställning. Dettabör gälla generellt beträffande det allmännas ombud iskattemål.FörmånsrättBetalningssäkringslagen har, som bestämmelserna förnärvarande är utformade, längre gående rättsverkningar änkvarstad vad gäller förmånsrätt vid konkurs. Enbetalningssäkring bör emellertid inte medföra förmånsrättom statens fordran inte är fastställd vid konkurstillfället.Strikt skadeståndsansvarRisken för felaktiga beslut är större ibetalningssäkringmål än i annan statlig verksamhet. Det ärdärför från rättssäkerhetssynpunkt självklart att en enskildskall ersättas för all skada som han eller hon lidit på grundav ett felaktigt beslut om betalningssäkring, oberoende avom skadan vållats genom fel eller försummelser vidmyndighetsutövningen. Eftersom risken för fel inte hellerkan undvikas vid beslut om betalningssäkring för fastställdafordringar bör ett strikt skadeståndsansvar föreligga även idessa fall.Till skillnad från vad som beslöts av majoritethösten 1989 bör skadeståndsansvaret vara strikt även i denmeningen att alla styrkta skador, även sådana av mindreomfattning, bör ersättas fullt ut. Det så kalladeväsentlighetskravet bör därför tas bort. Inte heller kanbeslutet om en begränsning till renförmögenhetsskada godtas. Alla skador bör, som tidigaresagts, vara ersättningsberättigade.Ersättning för biträdeMed tanke på att riskerna för felaktiga beslut är stora ibetalningssäkringsmål bör ett skadestånd också omfatta denenskildes kostnader för att tillvarata sin rätt. Den avriksdagen införda bestämmelsen om attersättning inte lämnas för kostnader för biträde ellerutredning bör därför tas bort.Begränsning och jämkning av skadeståndetDå fel begås från myndigheters sida bör deras ansvar avprincipiella och moraliska skäl inte begränsas till en vissnivå på skadan utan också såvitt avser beloppet vara strikt.Den införda självrisken på vid ersättning börsåledes slopas.Det bör finnas möjlighet att jämka skadestånd. Dettabör emellertid endast få ske om det finns ett klartorsakssamband mellan den skattskyldiges handlande ochdet felaktiga betalningssäkringsbeslutet eller om det annarsär uppenbart oskäligt att ersättning utgår. Även i dessaavseenden bör betalningssäkringslagen ändras.EftertaxeringEftersom en eftertaxering innebär att en tidigarefastställd taxering rivs upp är det av principiellt storbetydelse att sådana beslut liksom tidigare fattas avlänsrätten.Enligt taxeringslagen föreligger rätt till eftertaxeringäven vid rättelse av felräkning, misskrivning eller annatuppenbart förbiseende. Det är enligt vår mening helt fel attanvända av uppenbarafelaktigheter. Det bör således endast kunna ske i form avomprövning.Grunden ''oriktig uppgift'' bör också ses över så att denfastställs med utgångspunkt i vad den skattskyldige självkunnat inse. Frågan om vilka upplysningar som skall ansesbehövas för att en ''riktig uppgift'' skall ha lämnats måste sesöver och förslag som innebär att hänsyn tas till resp.skattskyldigs situation föreläggas snarast.SkattetilläggDet administrativa sanktionssystemet med skattetilläggoch förseningsavgift måste vara så utformat att detuppfattas som ett rättvist system av de skattskyldiga.Reglerna om skattetillägg måste utformas på ett sådant sättatt hänsyn kan tas till omständigheter i det enskilda fallet.Lagen bör därför ändras så att den medger en mera flexibeltillämpning.Med hänsyn till vad vi tidigare anfört beträffandeomprövning till den skattskyldiges nackdel avseendeinkomsttaxeringen bör motsvarande sexmånadersregeläven gälla beträffande fastställande av skattetillägg.Beslut om påförande av skattetillägg på grund av oriktiguppgift i mål om taxering skall enligt vår mening till skillnadmot gällande bestämmelser fattas av den domstol som avgörtaxeringsmålet. ''''Det svenska systemet för uppbörd av skatter ochsocialförsäkringsavgifter förutsätter ett ansvar för den somskall betala in skatten. Enligt uppbördslagen kan enarbetsgivare, som underlåtit att verkställa skatteavdrag fören anställd, bli betalningsskyldig för denna skatt.Lagstiftningen inom detta område är bristfällig.Entydiga och generella bestämmelser saknas för när enuppdragsgivare måste ikläda sig ansvaret för enuppdragstagares skatter och avgifter. De nya möjligheternatill eftergift av betalningsskyldighet, som riksdagenbeslutade om , löser inte problemen.Enligt vår uppfattning skall uppdragsgivaren inte kunnaåläggas betalningsansvar för preliminärskatter och socialaavgifter om uppdragstagaren vid avtalets ingående ärregistrerad för betalning av preliminär B-skatt eller förredovisning av mervärdeskatt. Ej heller skall, oaktat attingen av dessa förutsättningar är uppfyllda,betalningsansvar kunna krävas om det är uppenbart attersättningen för uppdragstagaren utgör intäkt avnäringsverksamhet.UppbördsfrågorAnstånd med inbetalning av skatt i anledning avomprövning eller besvär över taxeringen bör medges ominte synnerliga skäl talar emot. Krav på säkerhet bör endastställas, om det finns stor risk för att anståndsbeloppet intekommer att betalas. I syfte att påskynda behandlingstidenbör anståndsränta endast påföras räknat frånden dag då det tvistiga skattebeloppet skulle erlagts.Skattemyndighets beslut att vägra anstånd med attbetala skatt bör vidare få överklagas till såväl länsrätten somhögre instans.De förändringar som vi föreslår i detta avseende börockså gälla vid anstånd enligt lagen om mervärdeskatt,lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter samtvägtrafikskattelagen.Den tidigare gällande begränsningen att respitränta intei något fall skall beräknas än bör återinföras.Beslut om omprövning till den skattskyldiges ellerarbetsgivares nackdel enligt uppbördslagen och lagen omuppbörd av sociala avgifter får inte meddelas sex månaderefter utgången av det kalenderår under vilket uppbördsåretgått till efter utgiftsåret.I enlighet med vad moderata samlingspartiet under fleratillfällen anfört i motioner till bör uttaget avpreliminär B-skatt normalt vara av den slutligaskatt som påförts året före inkomståret.Ansvaret för anställdas skatter utgör med gällanderegler en orimlig börda för en arbetsgivare som driver sittföretag som handelsbolag eller enskild firma.Förhållandena måste betraktas om oacceptabla frånrättssäkerhetssynpunkt och snabba åtgärder vidtas.En första åtgärd bör vara att den jämkningsmöjlighetsom finns för ställföreträdare för bolag som är juridiskapersoner utvidgas till att omfatta allt arbetsgivaransvar ochdär ej betalt belopp beror på förhållanden somarbetsgivaren haft svårt att kontrollera. Ett sådant fall ärt.ex. när en anställd handhaft företagets redovisning på ettvilseledande sätt och som gjort att arbetsgivaren haft svårtatt upptäcka att felaktigheter förlegat vid redovisningen tillstaten.Vi föreslår därför att arbetsgivare befrias från ansvaretför inbetalning av skatter och avgifter då denne blivit utsattför bedrägliga förfaranden som man inte med normalakontrollmetoder kan upptäcka.Riksdagen har också beslutat att företrädare fören juridisk person kan åläggas betalningsansvar för olikaskatter och avgifter även om skatterna och avgifternabeslutas först efter det att den juridiska personen gått ikonkurs.Vi anser att denna fråga inte varit tillräckligt underbyggdinnan beslut härom fattades. I avvaktan på ytterligareutredning bör ifrågavarande bestämmelse slopas.Vi föreslår att ställföreträdares ansvar för skatter ochavgifter blir föremål för utredning för att skapa enhetlighetmellan företagsformerna och en ökad rättssäkerhet.Slopat skatteansvar vid stöld och rånDet kan inte vara rimligt att den enskilde företagarenfullt ut skall erlägga inkomstskatt, egenavgift ochmervärdeskatt i samband med stöld och rån av influtnakontanter i näringsverksamhet.I den mån inte försäkring täcker uppkomna förluster isamband med sådana brott måste näringsidkaren ha rätt tillavdrag för uppkommen förlust.Avskaffa ''angiverilagen''En särskild lag om avdrags- och uppgiftsskyldighet ärinte erforderlig med hänsyn till de bestämmelser som redanfinns i uppbörds- och taxeringslagarna. Vi föreslår därför attden avskaffas.Det allmännas processföringEnligt vår uppfattning är det angeläget att det allmännastalan i taxerings-, uppbörds-, mervärdeskatte-,vägtrafikskatte-, punktskatte-, sjömansskatte- ochkupongskattemål skall föras av ett allmänt ombud i såvällänsrätt, kammarrätt som regeringsrätt.Tidsgränsen för det allmänna att överklaga etttaxeringsmål bör, av hänsyn till den enskildes intresse av attfå till stånd ett lagakraftvunnet beslut ,inskränkas efter utgången av taxeringsåret.Inom uppbörds- och avgiftsområdet bör motsvarandebegränsning fastställas till sex respektive tolv månader.I konsekvens med vad ovan anförts bör det allmännastalan avseende förhandsbesked i ärenden och mål ommervärdeskatt i fortsättningen också hanteras av ett allmäntombud.Det torde ankomma på utskottet att utarbetaerforderliga författningsändringar. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en översyn avskattelagstiftningen i syfte att skapa klara och generellaregler,[att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om förbud mot retroaktivlagstiftning,1]2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tolkningsföreträde för enskildaskattebetalare,3. att hos regeringen begär förslag om en''legal nödbroms'' i enlighet med vad i motionen anförts,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förhandsbesked i skattefrågor,5. att beslutar avskaffa lagen mot skatteflykt,6.