mot · GE02U230 · 1991-01-25 00:00:00 — Det behövs en ny u-landspolitikDet var som den svenska biståndspolitikens måluppställdes -- att höja de fattiga folkens levnadsnivå. Idaglåter det som bitter ironi. villkor harförsämrats drastiskt . För flertalet handlardet inte längre om att höja levnadsnivån utan att bromsanedgången. Barnadödlighet och analfabetism ökar. 40 000barn dör -- av fattigdom.Klyftorna mellan i- och , som skulle minska,vidgas istället. Kapitalströmmarna har vänt -- nu är det frånu-länderna som kapitalet strömmar till de rika ländernasbanker.Orsaken till denna försämring är skuldkrisen ellerskuldkriget mot som den rätteligen borde kallas,om vi med krig menar detsamma som Clausewitz -- envåldshandling med mål att tvinga motståndaren att görasom vi vill. Ju mer skulderna omförhandlats, desto mer harde stigit. är de uppe i , 7 500 miljarder kronor.De biståndspolitiska målen raseras. När Internationellavalutafondens (IMF) rådgivare flyttar in i u-ländernasfinansministerier, och deras centralbanker övervakas avbankkonsortiernas utposterade inspektörer, finns intemycket kvar av det nationella oberoendet. Demokratiskarättigheter som pressfrihet och strejkrätt avskaffas, när defattiga protesterar mot att just de ska tvingas tillåtstramningar. De sociala klyftorna ökar. och vattenöverexploateras för att öka exporten och betala skulden.Nya miljö- och svältkatastrofer följer.Vad vi bevittnar är en utvecklingskris. 1960-taletsutvecklingsoptimism och blinda tro på tekniken harövergått i eftertankens kranka blekhet. Tron att u-ländernaskulle ta sig upp ur fattigdomen till ett ''take-off'' så som vien gång gjorde, kom på skam. Världsmarknaden står på sida.Det behövs en ny utvecklingsdebatt, och den måstehandla om internationell rättvisa och vår del i u-ländernaskris. Det räcker inte att bara öka biståndet, utan degrundläggande orsakerna till kris måsteangripas: räntorna, bytesvillkoren, råvarupriserna, i-ländernas protektionism. Bretton Woods-institutionernamåste ifrågasättas. Vi måste också granska vår egenhandelspolitik.Det öst--väst och den hejdlösakapprustningen slukade fabulösa resurser.Vapenfabrikanter och banker hjälptes åt att militariseratredje världen på kredit. Det gäller också Sverige.Den svenska biståndspolitiken håller också på attstrukturanpassas. Tillväxten har blivit ett mål överordnat deövriga. Men tillväxt är inte samma sak som hållbarutveckling. SIDAs kapacitet skärs ner.Landprogrammeringen överges. Istället anslås en ständigtstörre del av biståndsbudgeten till särskilda program,katastrofinsatser, regionala insatser, humanitärt bistånd,särskilda miljöinsatser osv. Det medför en uppsplittring avinsatserna och överlappning. Det leder också -- och det ärallvarligt -- till att biståndsinsatserna rycks loss ur sittutvecklingspolitiska sammanhang. Biståndspolitikenunderordnas handelspolitiken.Allt större del av biståndspengarna går tillVärldsbankens strukturanpassning på IMFs villkor -- ochtill insatser för att mildra de sociala och miljömässigaföljderna därav. Länder som inte vill underkasta sig IMFavstängs från bistånd. kris diskuteras -- men detkoloniala arvet glöms bort. Istället kritiseras de afrikanskastaternas tillkortakommanden, och pekpinnar riktas tillhöger och vänster. De ska rätta munnen efter matsäcken.De ska överge planeringen, som sägs vara roten till alltelände.De asiatiska nyindustrialiserade ''fyra små tigrarna''framhålls som bevis för att liberalismen är den rätta vägentill ekonomisk utveckling och demokrati. Då glömmerman -- eller förtiger -- att just dessa länder ärplanekonomier och diktaturer. Den viktiga lärdomen avderas utveckling är ju istället att de fick dragkraft utifrån avdet japanska uppsvinget, Koreaboomen ochVietnamkriget. Föreligger dessa förutsättningar i Afrikaoch ?Den epok som kallats det är slut. Mångahoppades att få möta en ny epok med politisk dialog ochfredliga metoder för att lösa konflikter. Resurser skulleföras över från militära rustningar till utvecklingsbistånd.Men behöver konflikter i tredje världen och mellan i-länder och krafter i tredje världen ej längre låsas fast i enöst--väst-konfrontation. Krig kan inledas och pågå utan riskför upptrappning till supermaktskonflikt.Ska hoppen om en ny epok infrias, då fordras handling.Hittills har inga frigjorda resurser överförts till u-länderna.Tvärtom minskar i-ländernas bistånd. De nedrustadevapnen skrotas inte -- åtminstone till viss del säljs de i tredjevärlden. Vi ser en hotande nord--syd-konflikt.Det behövs en ny u-landspolitikIstället för 1960-talets kraschade utvecklingsstrategierbehövs en ny u-landspolitik och här kan gå ispetsen. Den måste utgå från i-ländernas ansvar. Den måstebygga på människorna i . De är den störstatillgången.Den första förutsättningen för att människor ska kunnabygga upp sina länder är liv och hälsa. Biståndet måsteinriktas på att täcka basbehoven av god föda, rent vatten,bättre sanitära förhållanden, rimlig bostadsstandard,grundutbildning och utbyggd primärhälsovård.Människorna måste få makt över sina liv. Det gäller inteminst kvinnorna. Biståndet måste öka till utbildning ochunderstödja en skolpolitik som ger alla samma möjligheter.Det ska användas för att undanröja diskrimineringen avflickor, minoritetsfolk och fattiga.Människorna måste få makt att förändra sina liv ochsamhället. Rätten att organisera sig är grunden för endemokratisk utveckling. Det betyder att biståndet skainriktas på stöd till fackliga och bondefackligaorganisationer, miljö- och kvinnokamp, självständigamassmedia liksom till sammanslutningar och personer somförsvarar de mänskliga rättigheterna.Det behövs en ny handelspolitikSverige uppträder med dubbla ansikten mot u-världen.Vi försvarar intressen i GATT-förhandlingar,och andra fora. I varje fall försöker vi. Menvi gör föga för att ändra bytesvillkoren till u-ländernasfördel, dvs till vår egen nackdel. Vi skulle kunna göramycket mer för att öka den svenska importen från . Vi skulle kunna försvara de mänskligarättigheterna även när våra handelsdelegationer besökerdiktaturerna. Det behövs initiativ och finansiellt stöd för attutveckla den regionala handeln och samarbetet mellan u-länder.Ett statligt bolag för u-landshandel bör inrättas för attutveckla handel med och åstadkommarättvisare handelsvillkor. Det skulle också bli ett stöd förkommuner och landsting som vill handla solidariskt.Enskilda organisationer som arbetar med solidarisk u-landshandel ska understödjas.Det behövs en ny skuldpolitikI-världens regeringar och banker måste äntligen takonsekvenserna av 1970-talets ansvarslösa utlåning. ärdet ingen som räknar med att ska kunna betalatillbaka skulderna. Bankerna har garderat sig för förluster.Den finanskrasch som syntes hota när skuldkrisen bröt ut1982, är avvärjd. fungerar skulderna endast som medelatt tappa på resurser och som instrument förpolitiska påtryckningar. De belastar u-ländernasadministration. Var tredje ekonom i är upptagenmed skuldförhandlingar. ska arbeta för avskrivningav skulderna, i första hand de offentliga.Den svenska debatten om strukturanpassning har väcktopinionen och fört frågan framåt. Det är därför dags attSverige gör gemensam sak med andra progressiva länder tarinitiativ i skuldfrågan.Sverige bör verka för en världskonferens eller etttoppmöte för att utarbeta en samlad skuldstrategiomfattande både låne- och handelspolitiken. I-ländernasmarknader måste öppnas för u-landsprodukterna.Växelkurserna måste stabiliseras och räntorna sänkas.U-landspolitisk utredningVänsterpartiet begär att regeringen tillsätter enparlamentarisk utredning med bred förankring ifolkrörelserna, solidaritetsrörelserna, Röda korset ochRädda Barnen för att utforma förslag till en övergripandeu-landspolitik utifrån vad som anförts här ovan.Utredningen ska utgå från att biståndsmålet höjs från 1till av BNI och utarbeta en plan för hur höjningen skagenomföras. Den bör pröva möjligheten att inrätta ettsärskilt departement för u-landssamarbete.För ett effektivt bistånd behövs bättre mått på utvecklingän BNP/invånare. Det är orimligt att se det som utveckling,när BNP ökar till följd av t.ex. ökad kaffeexport, som odlaspå jord som tidigare gav människorna deras mat. Nuföreligger olika förslag på nya mått som UNICEFs U5MR,UNDPs välfärdsindex, köpkraftsparitet (PPP). Dessa börprövas som komplement till BNP i biståndet. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär en brett förankradparlamentarisk utredning om en övergripande u-landspolitik i enlighet med vad som anförts i motionen.