mot · GE02K56 · 1991-04-15 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:117 En ny kommunallag I propositionen föreslås att kommuner och landsting gesökad frihet att bestämma vilka nämnder som skall finnas föratt fullgöra uppgifterna på de specialreglerade områdenaoch att bestämma om deras verksamhetsområden ochinbördes förhållanden.Tanken att kommuner och landsting skall få större frihetatt bestämma över sin organisation delas av de flesta;ändock finns det skäl att varna för en del komplikationeroch risker vid en omorganisering.Runt om i landet pågår översyner och förändringar avdet politiska arbetet i kommuner och landsting. Jag tyckeratt förutsättningarna för och inriktningen av dessaöversyner förtjänar en kritisk granskning.Tendenserna i dagens diskussioner utgår från ganskasnäva ekonomistyrningsmodeller och tar sig uttryck i förslagsom att reducera antalet politiker, slakta inämndorganisationen, göra politikern till en renodladbeställare m.m.Den allmänna debatten om den offentliga sektorn under1980-talet har i hög grad handlat om decentralisering,minskat sektorstänkande samt önskan om en politiskorganisation med stark lokal förankring och närhet tillmedborgarna för att kunna se behoven ute i verkligheten.Omfattande försök och införandet fullt ut av lokala organ iform av kommundelsnämnder eller primärvårdsnämnderhar gjorts på många håll. kommun och Skaraborgsläns landsting var tidigt ute i den riktningen. Bristerna i denrenodlade lokalmodellen har varit: svårt att samordna,ökade administrativa kostnader som inte kunnat hämtashem i ökad samordningseffektivitet i den direktaverksamheten, bestående strider mellan de lokalanämnderna och kvarvarande centrala facknämnder.Trenden 1991 är den rakt motsatta: centralisering --även om få säger det rent ut. Förslag läggs fram omdramatiskt nedskuren nämndorganisation, fler ärenden ochansvarsområden läggs på kommunstyrelser ochförvaltningsutskott. Centraliseringen döljs i form avuttalanden om att stärka fullmäktigeförsamlingarnasställning och tillskapandet av diverse organ utan egenbeslutsfunktion inriktade på kontaktverksamhet.Jag har inte träffat någon som har ett vanligt arbete vidsidan av sina politiska uppdrag, som tycker att det är bättrearbetsformer eller lättare att göra sin stämma hörd ifullmäktige/landstingsmöte eller kommunstyrelse/FUjämfört med arbetet i en nämnd. En nedmontering avnämndorganisationen kräver alltså fullständigtgrundläggande förändringar i arbetsformerna i Kf/Lt ochKS/FU.Jag tror att 1990-talets politiska organisation måsteinnehålla ett både--och, såväl en fungerande samordningsom en lokal förankring. Jag tror också att vi behöverbibehålla antalet parlamentariskt politiskt engagerade.Färre politiker betyder inte automatiskt mindredemokrati, det handlar också om hur de förtroendevaldautövar politik. Men ju fler politiker, desto större kontaktytamot allmänheten.I propositionen på sid 7 redogöres för hurkommunsammanläggningarna minskade antalet ordinarieförtroendeuppdrag i kommunerna från ca 120 000 till 42 1974. Enligt uppgifter från riksdagensutredningstjänst finns (1991) 45 486 ordinarie förtroendeuppdrag i fullmäktige ochnämnder.Oavsett val av arbetsformer och politisk organisation på1990-talet måste de olika politiska partierna intressera sigmera för den enskilde förtroendevalde.I dag och troligen framöver ser vi en svagekonomisk tillväxt och kan inte heller öka den offentligasektorns relativa andel. Offentlig verksamhet måste införframtiden utvecklas i takt med hur ekonomin i övrigtförändras. Att möta behov och problem genomomfördelning, vilket blir slutsatsen, är ett långt meraarbetsamt sätt än att fördela en växande kaka! Det kräverett brett politiskt pedagogiskt opinionsarbete, dvs mångamänniskor måste engageras i politiken så att politikerna inteupplevs som ''dom'', sittande långt från verkligheten.Angående diskussionen om att göra politikern till enrenodlad beställare finns det skäl att se upp med den nyatidens beställarorganisation. Det finns risk för attkommunpolitikernas ansvar för helhetssyn och långsiktigtgod planering, hushållning med resurser etc. blir lidande.Det är viktigt att uppmärksamma att kommunensverksamhet inte är så likformig att modellen som är påmodet är lämplig att applicera helt igenom.Exempelvis plan- och bygglagens regler och intentioner,om det nya sättet att bedriva fysisk planering som utgår frånatt både ansvarskänsla och kompetens finns hoskommunen. Hanterad i beställarorganisationen omvandlasplaneringen, som är en process där alla berördamedverkar, till en produkt där genvägar ilagstiftningen betraktas som värdefulla eftersom de kanmedföra ekonomiska besparingar i framtagandet av självaplandokumentet. Entreprenadförfarandet är direktolämpligt i de flesta planeringsfrågor, fysiska ellerverksamhetsövergripande, som förutsätter omfattandekunskaper om lokala förhållanden och som bygger sinaförslag på politiska prioriteringar i olika valsituationer, t.ex.PBL:s översiktsplan, det kommunalabostadsförsörjningsprogrammet eller kanske rent avkommunens ekonomiska planering.Vad jag ovan har redovisat är de risker som jag har velatpåtala inför en alltför snabb omorganisering i kommuneroch landsting i och med att nämnd-obligatoriet slopas. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om den kommunalaförtroendemannaorganisationen.