mot · GE02Fö8 · 1991-03-14 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:102 Verksamhet och anslag inom totalförsvaret under /92 Denna motion anger liberalernas syn påtotalförsvaret. Den är väckt med anledning av regeringensproposition om /92 som ett ''mellanår''.Folkpartiet stod bakom totalförsvarbeslut1987. Partiets försvarspolitiska syn har därefter redovisats iparti- och kommittémotioner (1986/87:Fö133,1986/87:Fö134, 1987/88:Fö208, 1988/89:Fö13, 1988/89:207,1989/90:Fö15, 1989/90:Fö202). Vi har i dessa drivit ett antalfrågor, till stor del med inriktningen att förstärka kvaliténmateriellt och personellt inom försvarsmakten och inomcivilförsvarets krigsorganisation. Vårt intryck är att skälenför denna inriktning på kvalitet ökat. För detta talarerfarenheter både inom landet och internationellt. I vissa avdessa motioner har vi gått in rätt detaljerat på områden därpartiet varit ensamt om att driva reformkrav, t.ex. ifråga omdirektrekrytering av värnpliktiga till civilförsvaret.Det finns alltså en betydande kontinuitet i partietsförsvarspolitik, och vi avstår därför från att upprepaargumenteringen på områden som redan är väl belysta itidigare motioner. liberalernas syn på densäkerhetspolitiska utvecklingen har utöver i de nämndamotionerna också återfunnits i motioner som behandlats avutrikesutskottet, senast kommittémotionen 1990/91:U417om fred och nedrustning. Försvaret är en del av denoffentliga sektorn, och flera av produktivitetsproblemenoch ledningsproblemen inom försvaret torde till stora delarvara gemensamma med motsvarande problem inom andradelar av den offentliga sektorn. liberalerna harägnat dessa frågor stort intresse. En god sammanfattningges i partimotionen 1990/91:Fi502 om förnyelse av denoffentliga sektorn.1. Olyckligt med ''mellanår''Propositionen föreslår att /92 blir ettmellanår. Den indirekta orsaken till detta ligger i beslutet1988 att tidigarelägga nästa totalförsvarsbeslut till1991. Vi ansåg att det var fel att avkortaförsvarsbeslutsperioden med . försvarsbesluthade en riktig grundstruktur. Att prisuppgifterna frånmyndigheterna visat sig felaktiga borde mötas med dels ettvisst ekonomiskt påslag, dels senareläggning av en del av deförstärkningar som låg i beslutet. Men när ,och sedan regeringen i stället förordade entidigareläggning av nästa försvarsbeslut från 1992 till 1991ryckte man sönder planeringsprocessen, inte minst på civilsida.Däremot kunde ingen förutse etc,vilket ju ytterligare försvårade för ett flerårsbeslut 1991.Tidigareläggningen till 1991 hade till följd att regeringentyckte att tiden dit var så kort att man ansåg sig kunna skjutaett antal materielbeslut dit -- vilket i sin tur krävde pengarför ''handlingsfrihet''. Det blev totalt 3,7 miljarder, som gåtttill sju åtta projekt, varav flertalet kanske aldrig slutförs.Det synes i efterhand vara en olycklig användning av medelsom hellre kunde ha gått till reell anskaffning, t.ex.sjuktransporthelikoptrar eller skyddsvästar.Regeringen beslöt att återgå till l992 somtidpunkt för nästa försvarsbeslut. 1991/92 blir i detta nyaläge ett ''mellanår''. visar det sig att regeringen vill attett antal områden utreds ytterligare, vilket leder till att vissaviktiga beslut blir försenade. Vi menar att man dock i vissafall borde kunna fatta principbeslut , för att ettgenomförande inte ska dröja alltför . Dit hör beslutom direktrekrytering av värnpliktiga till civila delar avtotalförsvaret och beslut om minskning av antaletmilitärområden/civilområden.2. SäkerhetspolitikenDen säkerhetspolitiska utvecklingen i vår del av världenbeskrevs bl.a. i försvarskommitténs säkerhetspolitiskabetänkande och i regeringensplaneringsanvisningar tilltotalförsvarsmyndigheterna. Vi kan i huvudsak ansluta osstill den lägesbild som tecknas i dessa dokument. Enuppföljning av utvecklingen bör göras inför ett långsiktigtförsvarsbeslut . Som grund för planeringen infördetta beslut bör enligt vår mening ligga bl.a. följandebedömningar: Inom ramen för den i grunden positivacentraleuropeiska utvecklingen och den nuvarandedialogen mellan supermakterna kvarstår viktiga strategiskaoch militärgeografiska motsättningar mellan ochSovjetunionen. Dessa motsättningar berör vårt närområdedels genom kärnvapensituationen där Sovjetunionensstarka beroende av är tydligt och delsgenom upplösning som i ökad gradframhäver och betydelse somskyddszon för det ryska kärnlandet. Demilitärgeografiska förändringarna på kontinenten innebärockså att den tidigare mycket starka kopplingen mellan enkonflikt i och ändrat karaktäroch att som en följd av detta också den svenskamarginaldoktrinen fått ett annat innehåll. Detta kan i olikaavseenden komma att påverka omfattningen ochinriktningen av det svenska totalförsvaret. Dendramatiska och omvälvande utveckling som pågår ihittillsvarande är ännu mycket oklar vadavser resultaten. Utvecklingen kan leda åt mycket olika hålloch pågå . Vi vet inte om den leder till fortsattkommunism, militärdiktatur, demokratier eller enlångvarig oreda. Självklart påverkas den svenskasäkerhetspolitiska situationen starkt av den politiska,ekonomiska och militära händelseutvecklingen hos denSverige närliggande supermakten. Supermakternasmilitära potential är trots den pågående nedrustningenalltjämt av väldig omfattning. FN-aktionen i Mellerstaöstern är en mäktig uppvisning i detta, och den sovjetiskaförsvarsmaktens förband inom gränsertorde i flera avseenden ha en motsvarande militär förmåga.Det är därför för oss synnerligen angeläget attnedrustningen fortgår och även vidgas till områden som ihögre grad än berör supermakternasmilitära förband med insatsmöjligheter mot . Tillsvidare är det uppenbart att supermakternas militäraförmåga kvarstår i ett svenskt försvarsperspektiv.Sammantaget finns det enligt vår uppfattning både ljusaoch mörka nyanser i den säkerhetspolitiska utvecklingen.Bilden av det sovjetiska ''ångvält'' harförsvunnit. Den kortvariga bilden av ett utanmilitära stridskrafter och utan motsättningar mellanstaterna har också försvunnit. Det mest sannolika är att denlångsiktiga utvecklingen alltmer går mot ett skede därsupermakterna i ett invecklat samspel med de europeiskastaterna och som en följd av världspolitiken i stort ageraroch reagerar på den europeiska och nordatlantiska arenanmed olika medel, inklusive hot eller användande av militärtvåld. Detta bör på olika sätt påverka det svenskatotalförsvarets utveckling.3. Erfarenheter från -- i svenskt perspektivÄven om mer detaljerade erfarenheter från Gulfkrigettorde komma att redovisas efterhand finns redan numöjlighet att göra några övergripande bedömningar, sombör påverka också vår totalförsvarsplanering. Ty även omgeografiska och andra yttre förhållanden är ytterst olika kankaraktären hos moderna vapensystem och deras verkningaranses ha blivit belysta på ett nytt sätt. Vi vill framhållaföljande preliminära slutsatser men betonabetydelsen av fortsatt analys av erfarenheterna från kriget.Detta behov omfattar givetvis en lång rad aspekter, inteminst sådana som har anknytning till internationellaförhållanden. I detta sammanhang inskränker vi oss tillsynpunkter av relevans för svenskt försvar.A. Betydelsen av luftförsvar blev drastiskt belyst. FN-sidan genomförde över 100 000 flyguppdrag med förluster på mindre än ett flygplanper 2 000 uppdrag. Alltså förluster på en halv promille. Manbrukar ange att en anfallande flygstyrka -- som sätts inunder upprepade anfall -- kan klara högst 2--3 procents egnaförluster per uppdrag. Blir förlusterna högre kan flygkrigetinte fortsättas. Detta anger vilken försvarskapacitet detsvenska luftförsvaret -- jaktflyg plus luftvärn -- bör ha.Kriget över illustrerar att luftvärn har begränsadkapacitet om det inte samutnyttjas i ett system där ocksåjaktflyg ingår.Hela kedjan i luftförsvaret måste fungera, alltså jaktflyg,skydd och uthållighet i bassystem, radarsystem ochstridsledning samt luftvärn (också !). Bland svenskafördelar finns bl.a. att våra nya radarstationer i vissa fall harantenner som kan sänkas ned i skydd och att vårt bassystemmed utspridning och rörlig klargöring av flygplan sannoliktär mindre sårbart än många andra länders. Erfarenheternafrån kriget vid Gulfen talar sannolikt för att vi bör övervägaytterligare resurser för reparation av skadade rullbanor. Enannan erfarenhet är att luftvärnet vid flygbaserna måste gesmörkerkapacitet. En huvudanledning till att Iraksflygvapen blev helt verkningslöst var sannolikt att manredan inledningsvis berövades sina ''ögon'', alltsåradarstationer. Som nämnts har svenska radarstationersannolikt större motståndskraft mot anfall. Men somkomplement till fasta stationer blir det än mer angeläget attkunna anskaffa den flygande radar som ärunder utveckling. (Denna har också stor betydelse för attkunna upptäcka kryssningsrobotar och lågflygande flygplanöver delar av som av geografiska skäl inte kan gesheltäckande låghöjdbevakning med fasta stationer.)B. Precisionsvapnen fick sitt genombrott. Det är en heltannan situation än under då armador avbombplan fällde ''bombmattor'' över hela städer ellerstadsdelar. Det är inte humanitära skäl som gör attcivilbefolkningen drabbas mindre än förr vidflygbekämpning, snarare är det ekonomiska ochtekniskt/operativa faktorer som styrt utvecklingen. Det ärhelt enkelt med ny teknik stridsekonomiskt fördelaktigareatt träffa ett viktigt mål direkt än att behöva anfalla det gångpå gång med mängder av flygplan vars bomber slår ned merslumpmässigt inom ett ganska stort område.Exklusiva militära mål kan på olika sätt skyddas ävenmot precisionsvapen, men genombrottet måste få stortgenomslag för planeringen av det svenskabefolkningsskyddet, som i stort sett haft kvarföreställningar från världskriget. Vi måste så långt möjligtseparera bostäder, skolor etc från sådana verksamheter somkan antas vara sannolika mål för flygbekämpning. Dettaförutsätter beredskapshänsyn i samhällsplaneringen.Televerket ska inte få bygga en riksviktig teleanläggningmitt inne i en stadsbebyggelse. För de människor som ikrigstid arbetar i de anläggningar som kan antas varasannolika mål måste vi förstärka skyddet. Inte bara så att dekan ta sig ned i skyddsrum, utan deras arbetsplats bör ommöjligt ge sådan skyddsnivå. Dels för att det kan ta tid attförflytta sig till skydd, dels för att arbetet kanske är av denarten att det måste pågå kontinuerligt.Däremot bör vi drastiskt minska de områden inom vilkaskyddsrum byggs. Ytterst ringa del av bostadsbebyggelsenidag, och ännu mindre om vi tarberedskapshänsyn i samhällsplaneringen, finns alldelesintill de mest sannolika bombmålen. Erfarenheterna avprecisionsvapen gör att man bör kunna minska deskyddsavstånd man räknat med.Det finns starka skäl att minska antalet mål som läggstill grund för skyddsrumsplaneringen. I fallet fanns ensupermakts luftanfallsresurser insatta under en och en halvmånad, utan att möta luftförsvar. En operation mot svensktområde skulle rimligen inte kunna innehålla mer än enbråkdel av dessa flygattackresurser. De mål- ochriskanalyser som gjorts i harinneburit en minskning av antalet mål som lagts till grundför planeringen, men mycket tyder på att regionalaplanerare ändå lagt in orealistiskt många mål.Vad gäller tänkbara markstrider går det inte att göra såklara avgränsningar. Men markstridens vapen -- direkt eld,artilleri och splitterbomber -- raserar inte byggnader somtyngre bomber. Vid markstrid behövs inteskyddsrumsstandard, utan det räcker med enklare skyddsom t.ex. källare. Grundtanken måste också vara attbefolkningen lämnar områden där markstrider pågår -- våraegna styrkedispositioner måste så långt möjligt göras så attvi inte leder in stridshandlingar i befolkningstäta områden.Skydd även för markstrid bör dock kunna byggas t.ex. påGotland och andra områden där risken för inneslutning ärpåtaglig.Erfarenheterna från precisionsvapen talar alltså för attvi i års försvarsbeslut bör göra en kraftfullgenomgång av mål- och riskanalysen i syfte att kunnareducera kostnaderna för skyddsrumsbyggandet. (Igrunden är detta i linje med förslag som framförts frånfolkpartiet liberalerna under hela 80-talet.)C. Mörkerkapaciteten hos i första hand de amerikanskaenheterna under gulfkriget visade att med modernteknologi kan man i långa stycken operera oberoende avmörker. Om en angripare har den förmågan medanförsvararen är dålig på strid i mörker torde den förre strävaefter att en så stor del som möjligt av striderna förläggs tilldygnets mörka del.Sedan många år har låg förmåga till strid i mörkerangivits som en av de allvarliga bristerna inom svensktförsvar, särskilt för markstridskrafterna. Passivamörkerstridsmedel, s.k. ljusförstärkare, är långt merändamålsenliga än de lysgranater som finns i den svenskaarsenalen. Av särskild betydelse, mot bakgrund averfarenheterna från gulfkriget, är självfallet att geluftvärnet ökad mörkerkapacitet. Luftvärn utan sådankapacitet, den helt övervägande delen av dagens luftvärn,är ju helt verkningslöst nattetid.D. ömkliga resultat i kriget torde till stor del beropå att man helt saknade ''ögon''. Insamling,bearbetning och snabb distribution av information äravgörande om man ska kunna leda och använda förband. Igrunden gäller det nyttjande av elektronik. Det är ocksåviktigt att kunna störa angriparens sensorer ochtelekommunikation, alltså det som brukar benämnastelekrigföring.E. Skydd, sjukvårdstransporter och sjukvård har mycketstor betydelse i modern krigföring, inte minst förstridsmoralen. liberalerna har i flerasammanhang framhållit att behöver satsa mer påskyddsvästar, splitterskyddade fordon och helikoptrar försjuktransport. Erfarenheterna från gulfkriget tordeytterligare ha understrukit vikten av denna omsorg om denstridande personalen.Den genomgående slutsatsen för svensk del av gulfkrigetblir alltså att numerär inte är det avgörande utan att kvalitethar alltmer utslagsgivande betydelse. Såg man tillnumerären var mycket starkt, men kvalitativt varlandet oförmöget att föra ett krig mot en modernt utrustadmotståndare.Detta med kvalitet borde för svensk del inte vara någotmärkligt och det är på intet sätt speciellt för försvaret.Svensk industri kan inte klara sig utan kvalitet. Sjukvård,skola, forskning etc kan inte fungera väl utan kvalitet ochprofessionalism. Varför skulle då försvaret -- som skaoperera i en extremt svår miljö -- kunna fortsätta medgammal teknik och kvalitativa brister? Armén har enpåtaglig obalans mellan numerär och kvalitet.Återanskaffningsvärdet på materielen är 75 gånger störreän det årliga materielanslaget, men merparten avmaterielen kan inte rimligen användas under . Dettahar stått klart länge, men gulfkriget blev en stark illustrationav att ny teknik betyder allt mer i en krigssituation.4. LedningssystemetDe betydande militärgeografiska förändringarna i vårtnärområde liksom de pågåendeförändringarna avseende de svenska krigsförbandens antaloch karaktär bör enligt liberalernas mening liggatill grund för direkta beslut om det militäraledningssystemets utformning. Detta hindrar i sig inte attandra delar av systemet utreds på det sätt propositionenföreslår. Att avvakta med de nödvändiga förändringarnainom det regionala ledningssystemet är enligt vår meninginte godtagbart då besparingseffekterna är betydande ochekonomiskt viktiga för att öka krigsförbandenskvalitet. Enligt vår mening bör redan nu beslutaom en sammanslagning av södra och västramilitärområdena och ge regeringen i uppdrag att snarastredovisa förslag till lokalisering av den nya myndighetensamt ge förslag rörande civilområdesorganisationen isamma område. bör också uttala att inriktningeni försvarsbeslutet bör vara att införa en tre-miloindelning i landet.Med en tre-milolösning som grund bör följa betydandereduktioner av ledningsorganisationen på nivån undermilitärbefälhavarna. Inom armén bör årsförsvarsbeslut lämnas förslag till begränsningar av antaletfördelningsstaber och minskning avförsvarsområdesfunktioner. Inom marinen bör enmarinkommandoledning utgå i södra delen av landet ienlighet med de principer som lade fast vidinförandet av marinkommandona. För flygvapnets del finnsav flera skäl anledning att överväga antaletsektorsledningar.En snabb reformering av det regionala ledningssystemetfår enligt vår mening inte begravas i en långsiktig utredning,som till stor del torde uppehålla sig vid alternativa lösningarrörande den centrala ledningen. Det är angeläget attgenomföra de möjliga regionala förändringarna tidigt dådärigenom en bättre materiell förnyelse av krigsförbandenkan åstadkommas.5. Det militära försvaretRegeringen har genom propositionen och genom 1991års planeringsanvisningar inför nästa års försvarsbeslutredovisat sin uppfattning om utvecklingen av det militäraförsvaret. Här nedan redovisar liberalerna sininriktning inom några delområden där partiet förutsätter attmyndigheterna kan lämna underlag årsförsvarsbeslut.Som en allmän grund för det militära försvaretsutveckling konstaterar liberalerna att på grundav det statsfinansiella läget måste resurser för att åtgärdabristerna i första hand förutsättas komma genom reformerinom försvaret. Ekonomiska ramtillskott utöver nuvarandenivå kan förutsättas först när denna väg är uttömd och äveni sådant fall endast i begränsad omfattning. En viktig frågaär dock att stabilisera försvarets ekonomiska planeringgenom ett mer rättvisande priskompensationssystem, vilketskulle kunna minska behovet av ekonomiska reserver.5.l. ArméstridskrafterArméns framtida huvudstruktur under fred och krig är enav huvudfrågorna i det kommande försvarsbeslutet. Pågrund av att flertalet arméförband har en så hårt slitenoch till del föråldrad materiel och på grund av de storainvesteringar som blir nödvändiga för att bl.a. förbättraförbandens mekaniseringsgrad och splitterskydd harfolkpartiet liberalerna under den senasteförsvarskommitténs arbete begärt att få belyst ett alternativdär en påtaglig modernisering genomförs av omkringhälften av brigaderna samt att handlingsfrihetbibehålls att åtminstone in till 1996 utökamoderniseringsarbetet.En konsekvens eller en förutsättning för detta alternativär att den nuvarande alltför kostsamma fredsorganisationenoch det alltför dyra underhållet av äldre materiel kanbegränsas i betydande grad till förmån för en kvalitativhöjning av de prioriterade förbanden. Deförstärkningsbehov ifråga om sjuktransporthelikoptrar ochkvalificerat luftvärn som avsågs att tillgodoses genom 1987års försvarsbeslut kvarstår, då de medel som anslogs fördessa angelägna ändamål i stället tagits i anspråk för drift avdagens arméorganisation.Folkpartiet liberalerna konstaterar att enutvecklingslinje för armén enligt ovan alltjämt är den sombäst överensstämmer med de försvarspolitiska behoven ochden möjliga ekonomin. Om det i det fortsatta arbetet visarsig svårt att realisera denna handlingsfrihetsmodell är detvår uppfattning att kvalitet i förbanden måste gå förenumerären. Den nuvarande kvalitetsnedgången måsteunder alla omständigheter brytas.5.2. MarinstridskrafterMed försvarsbeslut gavs en tydlig inriktning förde stridskrafterna. Denna inriktning bör i huvudsakfullföljas. Som ett resultat av den vidareutvecklas nuubåtssystemet och anskaffas amfibieförband förkustförsvaret. Vi anser att även de fastakustartilleriförbanden i militärgeografiskt utsatta eller förinvasionsförsvaret väsentliga områden bör vidareutvecklasunder 90-talet.Avseende framtida ytstridsfartyg pågår som en följd avvårt initiativ 1987 en intressant teknisk utveckling. Idagarna sjösätts den testrigg/försöksfartyg som låg iförsvarsbeslutet. Detta fartyg avses för utprovning av en radnya tekniker, innefattande s k smygteknik (en marin variantpå den stealth-teknik som utvecklat inomflygområdet). Förhoppningsvis bör erfarenheter från dettaarbete resultera i framtida ytstridsfartyg anpassade förminjakt, minering, bevakning, ubåtsskydd och attack.Största bristen i i närtid finns sannolikt inomminjaktsområdet. Dagens bestånd av ytattackfartyg harsådan återstående livslängd att en omsättning av dem inteär aktuell den närmaste försvarsbeslutsperioden.Ett kustrobotbatteri är under anskaffning. 1987 årsförsvarsbeslut hade inriktning mot fyra sådana batterier.Till följd av minskad överskeppningskapacitet iÖstersjöområdet bör en lägre ambitionsnivå än i 1987 årsförsvarsbeslut kunna godtas. Enligt vår mening finns dockstarkt vägande skäl att anskaffa en andra kustrobotenhet föratt komplettera försvaret på Gotland.För att snabbt förstärka ubåtsskyddet har marinen delstillförts ekonomiska resurser och delsomfördelat egna resurser. Resultaten har efterhand kunnatpåvisas och torde förstärkas under de närmaste åren.Förändringarna i vår omvärld gör det allt sannolikare att dei fred uppträdande främmande ubåtarna numera främst ären del i ett ovanligt elakartat militärt underrättelsesystemriktat mot väsentliga svenska intressen. Mot dennabakgrund är det viktigt att överbefälhavaren lämnar förslagtill en långsiktig inriktning av ubåtsskyddet.5.3. FlygstridskrafterOvan har rörande erfarenheter från gulfkriget betonatsden uppenbara betydelsen av ett väl fungerande luftförsvar.Bl.a. framhölls där vikten av uthållighet i radarsystemet(brist i detta avseende var kanske en huvudanledningtill den totala kollapsen i landets luftförsvar.) För svensk delfinns anledning att mot denna bakgrund framhålla att deoperativa skälen för att fullfölja utvecklingsarbetet med dennya flygande radarn sannolikt är ännu större än somframgick när projektet startades. Om samtidigtberedskapskraven kan sättas något lägre ökar möjlighetenatt hålla nere driftskostnaderna i fred genom att till delbasera systemet på att som bärare av dessaradaranläggningar kunna nyttja civila mindre trafikflygplanoch flygande reservpersonal. Den flygande radarn är ett avflera exempel på att en inhemsk elektronikindustri har storförsvarspolitisk betydelse.Även inom jaktförsvaret bör en viss minskning avnumerären med hög beredskap godtas, varför vi tillstyrkerregeringens förslag att en av dagens tre aktiva divisionermed J 35 Draken ges en lägre beredskap och alltså en vissuppsättningstid.Vi menar dock att man bör behålla optionen att sättaupp även en fjärde division. Till följd av en motion frånfolkpartiet beslöt l987 att förorda moderniseringav ytterligare ett antal Draken-plan till J 35 med möjlighetatt sätta upp ytterligare en division omkring 1992. En sådanuppsättning är inte aktuell , men behovet kanåterkomma . Frågan har dessutom kommit i ettnytt läge genom att forskning visat att erfarna förare kanåterinflygas även efter det att de upphört med aktivflygtjänst på t.ex. Draken.Propositionen föreslår att de flygplan som modifieradesför en fjärde division ska behållas. Tillsammans medforskningsrönen rörande förare finns därmed enligt vårmening en reell möjlighet att vid behov sätta upp också enfjärde division. Detta utan att särskilda pengar avdelas förändamålet. Vad som krävs är endast enplaneringsberedskap.I praktiken är det naturligtvis inte så att man i en hårdaresäkerhetspolitisk situation måste vänta till dess att en heldivision återtagits. Man kan utöka successivt i takt med attreservare återinflygs. Det ger fler förare per division -- ochdärmed större uthållighet i dessa -- fram till dess så mångaåterinflugits att det räcker till en extra division. Man får enflexibel förstärkningsförmåga, och när den uttrycks i formav divisioner är det mer ett kvantitativt mått än enorganisatorisk bindning.I analogi med vad som här sagts om reservare för Drakenkan vi också biträda propositionens förslag att också inomViggensystemet kunna minska driftskostnaderna genom attmedge att en sådan division ges en viss uppsättningstid isamband med mobilisering.I propositionen lämnas information rörande . Vår uppfattning är att konceptet bakom dettaprojekt står sig väl, nämligen att man kan använda ett litetflygplan för uppgifter som krävt betydligt störremaskiner. Den största fördelen ligger i att man därmed kanfå betydligt lägre kostnader för drivmedel men också förunderhåll.Däremot har kostnaderna för utveckling och produktionvisat sig vara betydligt större än som förutsattes .