mot · GE02T914 · 1991-01-25 00:00:00 — Ökade resurser till riksfärdtjänsten I bilaga till regeringensproposition /91:100 föreslås avgörande förändringarnär det gäller riksfärdtjänsten. I syfte att begränsakostnadsutvecklingen avser regeringen att ta uppförhandlingar med kommunerna om ett kommunaltövertagande av förutom beslutsrätten, som de redan har,även av kostnadsansvaret. Regeringen föreslår vidare attanslaget till riksfärdtjänsten ska ombildas till ettreservationsanslag. Detta sker med bibehållande av sammaanslagsnivå som innevarande budgetår. Om regeringensförslag vinner gehör innebär detta antingen enkraftig begränsning av riksfärdtjänsten under helabudgetåret eller att pengarna är slut i och med utgången avandra kvartalet 1992. För framstår bådadessa alternativ som fullständigt oacceptabla.Den argumentering varmed kommunikationsministernsöker bygga upp sina förslag när det gäller riksfärdtjänstenär en uppvisning av insiktslöshet av sällan skådat slag ochgår tvärt emot de deklarationer om full delaktighet ochjämlikhet för människor med handikapp, somregeringspartiet i andra sammmanhang brukar hävda.Förklaringarna till de oväntat höga kostnaderna förriksfärdtjänsten är att det är fler än beräknat som reser medriksfärdtjänst och att antalet resor per person ökar. Vidaresker en stor del av resorna över kortare sträckor än tio slutligen sker en mycket stor andel av resorna med taxieller specialfordon. Detta ska enligtkommunikationsministern således mötas medanslagsbegränsning och samordnat kommunalt besluts- ochkostnadsansvar. Han säger också: ''Det skall således finnasen möjlighet för kommunerna att i sina beslut omriksfärdtjänst kunna pröva i vad mån sökanden behöverresa särskilt ofta.'' Detta väcker frågan huruvidakommunikationsministern också avser att införa prövningav alla andra resenärers resandefrekvens. I annat fall ärdetta diskriminering och en diskriminering som tillkommerutöver den som redan ligger i den dåliga anpassningen avallmänna kommunikationsmedel.Skälet till att fler reser och reser oftare än manberäknade när riksfärdtjänsten infördes är att resebehovetgrovt underskattades. Riksfärdtjänsten har visat att det varväsentligt fler människor som hindrades att resa på grund avdåligt anpassade färdmedel och höga kostnader än vad mantrodde. För kommunikationsministern utgör detta ettargument för begränsningar. För den som hävdarhandikappades rätt till full delaktighet och jämlikhet är detsjälvklart att motarbeta sådana begränsningar.Skälet till att så stor andel resor sker över sträckorkortare än , är att det inte finns något annat sätt attföreta dessa resor än med riksfärdtjänst. Den vanligafärdtjänsten är i alla län, utom två, kommunalt organiserad,vilket innebär att riksfärdtjänsten är det enda sättet attförflytta sig mellan kommuner för den som är diskrimineradav den kollektiva trafiken. Detta resande vill såledeskommunikationsministern begränsa. Är det någonadministrativ form av kommunarrest som han förespråkarför handikappgrupperna? Problemet med de många kortaresorna bör lösas, men inte genom att inskränkaresemöjligheterna för handikappade, utan genom attorganisera färdtjänsten på länsnivå. Detta är den politiskauppgift som bör åvila kommunikationsministern.HAKO-utredningen beräknade att omkring 10procent av riksfärdtjänstresorna skulle behöva företas medtaxi eller specialfordon. Förmodligen var detta enunderskattning med tanke på det stora antalet äldremänniskor med handikapp som har kommit att använda sigav riksfärdtjänsten. Men det är också så att i sina beräkningar utgick från de övriga förslagom anpassning av kollektiv trafik, som den lade fram.Det främsta skälet till att en så stor andel som avriksfärdtjänsten går med taxi eller specialfordon är detgigantiska misslyckandet när det gäller anpassning av denkollektiva trafiken. förutsåg detta i sinmotion till förslag om lag om anpassning avkollektiv trafik, eftersom den inte var försedd med någraverksamma styrmedel. De anpassningsåtgärder som harskett har inneburit förbättringar för de grupper som redantidigare kunde använda sig av kollektiva färdmedel, menhar inte öppnat för nya grupper att kunna använda sig avdem. Det kan inte med någon grad av rimlighet hävdas attdetta ensidigt ska betalas av handikappgrupperna genomminskade möjligheter att resa. Istället måste regeringenförsöka samla sig till förslag som innnebär att lagen omhandikappanpassning av kollektivtrafiken får praktiskbetydelse. Vi har förhoppningen att handikapputredningenså småningom kan komma att förse regeringen med sådanaförslag.Vänsterpartiet anser att anslaget till riksfärdtjänst ävenfortsättningsvis ska vara ett förslagsanslag. Vidare attanslaget bör beräknas till , bl a medhänsyn till de effekter den breddade momsen kommer attfå. Kostnadsansvaret bör åläggas en särskild nämnd direktunder . Vi yrkar därmedavslag på regeringens förslag om kommunaltkostnadsansvar och att ska utgöratillsynsmyndighet för riksfärdtjänsten. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att till Riksfärdtjänst för /92anslår . utöver vad regeringen har föreslagit,eller således ,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att den som på grund avhandikapp är hänvisad att resa på ett särskilt kostsamt sättäven fortsättningsvis utan begränsningar skall ha rätt attresa med riksfärdtjänst,3. att hos regeringen begär förslag till ensärskild nämnd inom enligtvad i motionen anförts om utfärdandet av riktlinjer ochkonstnadsansvar för riksfärdtjänsten.