mot · GF02Fi4 · 1991-11-14 00:00:00 — med anledning av prop. 1991/92:36 Avveckling av löntagarfonderna SammanfattningLöntagarfonderna i nuvarande utformning har inteuppfyllt de ursprungliga syftena om ökat inflytande för deanställda och om full sysselsättning. Dessa mål hadeförutom Metall/LO också med fonderna.Istället blev de en urvattnad kompromiss som egentligeninte tillfredsställde någon.Det finns därför inga skäl för att slåvakt om de nuvarande löntagarfonderna.Däremot finns det behov i samhället där dessa medelkan göra en viktig insats. Dagens pensionssystem behöverförstärkas kapitalmässigt för att trygga pensionerna iframtiden.Vänsterpartiet föreslår att löntagarfonderna läggs ihopmed AP-fonderna. De nya fonderna bör ges vidgadeplaceringsmöjligheter inklusive möjligheten tillaktieplaceringar.Rösträtten för fondmedel som placeras i aktier skallkunna delegeras till de fackliga organisationerna.Vänsterpartiet säger nej till att utdela fondmedlen somsparpremier. Skulle förkasta Vänsterpartietsförslag om integrering av löntagarfonder/AP-fonder såanser att tillgångarna skall användas försatsningar i infrastruktur och för utveckling av nyproduktion.Regeringen tar nu första steget för att avvecklalöntagarfonderna. Detta får främst ses som en viktigsymbolhandling av de borgerliga partierna. De har agerat såsnabbt att det inte finns något konkret förslag hur fondernasmedel, c:a , skall användas. Man sägerdäremot att avvecklingen skall vara slutgiltig.Löntagarfonderna skall inte gå att återskapa.Förslaget i proposition 1991/92:36 om avveckling avlöntagarfonderna innebär i korthet att de femfondstyrelserna avskaffas och ersätts med enavvecklingsstyrelse bestående av fem personer som skallförvalta fondernas tillgångar.Till frågan om hur fondernas tillgångar skall utskiftasåterkommer man . Regeringen säger emellertid attdet kan komma att ske till: sparpremier iallemanssparandet, och till stiftelser för forskning ochutbildning.Målet är att fonderna skall vara helt borta 1994-07-01.Vänsterpartiet avvisar regeringens snabbt ihopkomnaförslag.BakgrundLöntagarfonderna har sin upprinnelse i 1970-taletsintensiva debatt om hur ekonomin och arbetslivet skulledemokatiseras. Centrala frågor var hur man bäst skullekunna skapa en motvikt mot den starka privatakapitalkoncentrationen i , och hur de anställdalokalt och regionalt skulle kunna få inflytande överföretagens investeringar.Detta skulle ge de anställda makt att ta tillvara och ökaderas engagemang i arbetet och dessutom leda tilllångsiktiga samhällsnyttiga investeringar, som ocksåtryggade sysselsättningen. Ett annat tema, framför allt i densocialdemokratiska delen av debatten omlöntagarfonderna, var att dessa skulle bidra till densolidariska lönepolitiken och verka återhållande pålönekraven genom att fondmedlen togs från löneutrymmet.Liknande debatter fördes i de flesta västeuropeiska länder.V hade egna fondförslag, som byggde på följandeprinciper: de anställdas makt skall öka på bekostnad avkapitalägarnas, pengarna skall inte tas av lönerna utan avkapitalet, fonderna skall främst användas för produktivainvesteringar och för att inrikta produktionen eftermänniskors behov, social nytta och miljömässig hänsyn.Annat som betonades var: Full sysselsättning;hushållning med energi, natur och miljö; utveckling avyrkeskunnande och progressiva teknologiska lösningar;höjning av förädlingsgraden i industrin; utbyggnad avinfrastruktur; m.m.I v:s förslag ingick också möjligheten att inrätta lokalafackliga investeringsfonder.De många olika förslag som förekom i debattenutmynnade i ''de reellt existerande'' löntagarfonderna.Krångliga, utslätade konstruktioner, som bara hade ytligalikheter med de stolta parollerna, och som inte kunde levaupp till de förväntningar, som väckts. Fonderna har intekunnat väcka entusiasm hos någon. De har varit enbelastning för arbetarrörelsen.Löntagarfonderna blev däremot symboler, somborgerligheten och näringslivet har kunnat samlas kring i singemensamma kamp mot arbetarrörelsen. Och man måstekonstatera att deras kampanjer varit framgångsrika.Fonderna har inte blivit någon accepterad del av detsvenska ekonomiska livet.Det finns mot denna bakgrund ingen anledning att slåvakt om fonderna i deras nuvarande form. Löntagarfonder,som en väg till ekonomisk demokrati och förnuftigproduktion, har visat sig vara en återvändsgränd! Vi harbevittnat ett socialdemokratiskt misslyckande.De visioner och behov, som fonderna byggde på ärdäremot lika aktuella som !Lägg samman löntagarfonderna med AP-fondernaDet är uppenbart för alla att pensionssystemet är utsattför stora påfrestningar och att det kommer att kräva storakapitaltillskott . Genom sina reglementen åläggsde nuvarande AP-fonderna begränsningar, t.ex. i rätten attgöra placeringar i aktier, som inte gäller förförsäkringsbolagen. Dessa begränsningar minskar ocksåmöjligheten till hög avkastning på fondmedlen.Vänsterpartiet föreslår att löntagarfonderna integrerasfullt ut med AP-fonderna och att dessa nya fonder gesvidgade placeringsmöjligheter, som medger placeringar iaktier. Dessa nya fonder skall också ha möjlighet attöverlåta rösträtten för aktier till fackliga organisationer,som löntagarfonderna har idag.Eftersom löntagarna avstått löneutrymme föruppbyggnad av fonderna anser vi det rimligt att fondernaanvänds för att stärka pensionssystemet och i förlängningenkommer löntagarna tillgodo i form av pensioner.Att på ett mer eller mindre godtyckligt sätt dela ut medelsom sparpremier kan vi inte acceptera.Skulle besluta att löntagarfondernas tillgångarskall utskiftas anser vi att tillgångarna bäst används försatsningar i infrastruktur och för utveckling av nyproduktion. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår regeringens förslag i proposition1991/92:36 om avveckling av löntagarfonderna,2. att hos regeringen begär att förslag omlöntagarfondernas integrering med AP-fonderna utarbetasi enlighet med vad som anförts i motionen,3. att -- vid avslag på yrkandena 1 och 2 -- somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom användning av löntagarfondernas tillgångar försatsningar i infrastruktur m.m.