mot · GE02N231 · 1991-01-25 00:00:00 — Krigsmaterielindustrins omställning till civil produktion Den svenska vapenexporten har under senare årminskat, vilket fått till följd att ca 1 400 anställda på sagts upp. Detta är naturligtvisen mycket besvärande situation för arbetsmarknaden iKarlskoga.Röster höjs för att det svenska försvaret skall öka sinabeställningar. Nästa försvarsbeslut anses bli avgörande förförsvarsindustrin. Men tillverkning av vapen ochammunition får aldrig vara ett medel att tryggasysselsättningen. måste det vara försvarets behovsom är avgörande för vilka beställningar som skall göras.Nu har beslut fattats om omstrukturering avförsvarsindustrin, och våra största företag i branschenkommer att gå samman. Detta kommer att leda till attytterligare arbetstillfällen försvinner.1988 års utredning om krigsmaterielexportenpresenterade sitt förslag . I betänkandetfinns ett mycket kort avsnitt om ''omställning till civilproduktion''.Samtidigt som utredningen framhåller försvarsindustrinsbehov av omstrukturering, så tillbakavisas tanken på att fåtill stånd en omställning av försvarsindustrin påadministrativ väg genom t.ex. omställningsfonder.Utredningen drar slutsatsen att anpassningar iförsvarsindustrin inte kan betraktas annorlunda änmotsvarande situation i andra branscher.Jag menar att försvarsindustrin inte alls verkar undersamma betingelser som annan industri. Produktionen styrshelt och hållet av det svenska försvarets behov (skallåtminstone enligt förutsättningarna). Export är i lagförbjuden, men kan tillåtas genom särskilda politiskabeslut. Mot denna bakgrund anser jag att staten måste ta ettansvar för försvarsindustrins strukturering. Däri bör ocksåingå en beredskap för omställning från militär till civilproduktion.Redan 1984 lade fram betänkandet ''Motsikte på nedrustning''. Då drogs slutsatserna:Det tar för försvarsindustrin att göra sig mindreberoende av beställningar från försvaret. Omsysselsättningen skall kunna bevaras i samband med eninternationell och därpå följande svensk nedrustning, krävsatt försvarsindustrin kontinuerligt söker bygga upp enkompletterande civil produktion. Resurser och kunskapersom frigörs vid minskade försvarsbeställningarbör i ökad utsträckning överföras till civila projekt inomsåväl som utanför försvarsindustriföretagen. Statsmakternahar ett särskilt ansvar att medverka till att detta sker.Sett också från företagens synpunkt bör motiv föreliggaatt stödja en planering och samordning tillsammans medstatsmakterna. Många företag har för närvarandesvårigheter att med egna resurser klara anpassningen tillminskade försvarsorder. Att söka kompensera sig genomökad export förefaller från företagsekonomisk synpunkt pålängre sikt vara både felaktigt och oklokt. Det är svårt attföreställa sig att restriktionerna på krigsmaterielexportenskall komma att lättas. Den internationella konkurrensen ifråga om vapenhandel bedöms också bli hårdare iframtiden. Receptet för att vidmakthålla företagenslivskraft blir således omställning och inte export. Medvikande försvarsbeställningar och en förutsebar fortsattsådan trend kan det antas ligga i företagsledningarnas ochde fackliga organisationernas intresse att medverka i en avstatsmakterna understödd och samordnad aktion föreffektivare resursanvändning.Det är hög tid att omsätta de tankar som framfördes ibetänkandet. Därför bör regeringen ta initiativ till enomställning från militär till civil produktion. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna attinitiativ bör tas till en omställning från militär till civilproduktion.