mot · GE02Ub604 · 1991-01-25 00:00:00 — Forskning och forskarutbildning inom ämnesområdet kulturvård Vården av det gemensamma kulturarvet kräver insatserav många slag. Detta innefattar allt från grundläggandeundervisning, som ger en kärna av allmänbildning, tillyrkesutbildning och specialkompetens om alla de materialoch tekniker som man måste behärska för att vårda vårtkulturarv.En god vård av byggnader, bebyggelsestrukturer samtövriga materiella kulturprodukter är angelägen ur såvälekonomisk och teknisk som social och kulturell synpunkt.I vårt land är forskning om modernt inriktad kulturvårdkraftigt försummad. Detta område kräver enkunskapsgenerering i samklang mellan teknikområden ochhumaniora. Sådan kunskapsuppbyggnad har haftbetydligt mindre omfattning i än i övriga Europa.Vi har under tyvärr kunnat iakttaen accelererande nedbrytningstakt, orsakad av bl.a.luftföroreningar. Till förfallet bidrar även bristfälligunderhållsteknik, felaktiga ursprungsmaterial och tekniker,liksom avsaknad av en god omsorgsfilosofi.Vad gäller de långsiktiga konsekvenserna av dessaproblem har kunskapen varit ytterligt begränsad.Praktiska kunskaper om problemen finns i huvudsak inommuseiväsendet samt hos ett fåtal övriga experter ochföretag, bl.a. restaureringsarkitekter. Vi anser attkvalificerad beständighetsforskning, kvalitetskunskap,riskfaktoranalys och förmåga att se problemen i längretidsperspektiv och i vidare sociala dimensioner måste få enframskjuten plats i det fortsatta arbetet inom kulturvården.Vårt land har i detta avseende intagit en blygsamposition jämfört med övriga . Området har i Sverigehittills varit eftersatt, vilket gäller såväl samhälleligt baseradforskning som företagens policy. Exempelvis harbyggforskningen i helt otillräcklig utsträckninguppmärksammat dessa problem. I allmänhet har berördaansvarsorgan och företag avfärdat problemen såsom''antikvariska''.Samtidigt har de antikvariska myndigheterna i allt förliten utsträckning varit inriktade på tvärvetenskaplig ochlångsiktig samverkan med tekniskt-naturvetenskapligaföretag och vetenskapliga institutioner. Förmågan attintressera och sammanbinda en rad av berörda institutionertill ett effektivt samverkansnät saknas dessvärre i dag.Försök till förändringar i önskvärd riktning har i någonmån inletts av bl.a. och Riksarkivet.Det är dock ett avsevärt avstånd mellan dekulturminnesvårdande myndigheternas syn och en generellmodell för sammanbindande av fenomen såsom bl.a.korrosion med trafik eller vanligt fastighetsunderhåll o.s.v.med de ur strikt synpunkt mest värdefulla delarna avkulturarvet.Vissa smärre forskningsgrupper har på allvar börjatarbeta med dessa frågor, bl.a. vid SIB i samt vidGöteborgs Universitet och Tekniska Högskola.Dessa forskningsinsatser baseras dock praktiskt tagetuteslutande på tillfälliga och relativt begränsade och osäkraanslag. Någon stabil forskningsgrupp med sådan inriktning,i synnerhet med bred tvärvetenskaplig överblick, har dockinte funnits i vårt land.Avsaknaden av långsiktiga och samlade forskarinsatserinom ett brett tekniskt kulturvårdande fält, är tydliga.Inrättandet av professuren irestaureringskonst vid i är enpositiv insats, som dock dels är smalt avgränsad, dels ärresursmässigt helt otillräcklig.Sedan ett drygt decennium har en institution förKulturvård, med starkt tvärvetenskaplig inriktning inom ettbrett tekniskt-naturvetenskapligt-humanistisktkunskapsfält, systematiskt byggts upp vid GöteborgsUniversitet. Här har man numera en generell bas, dels förkunskapsöverföring mellan en lång rad berördavetenskapsområden, dels för forskning och utvecklingdirekt inriktad mot tekniskt-humanistiska dimensioner avbevarandeproblemen. Anslagen för denna verksamhetkommer dock uteslutande från tillfälliga, relativt små ochsynnerligen osäkra anslag.Det har vidare varit svårt att intressera forskningsrådenför dessa frågor, eftersom flertalet forskningsråd ärdisciplinbundna och den här forskningen till sin natur i höggrad är innovativ och starkt tvärvetenskaplig.Forskningsansatsens karaktär innebär dessutom oftaproblem vid anslagsfördelningen, eftersom problemen ärsåväl grundvetenskapliga som starkt pragmatiskttillämpande till sin natur. Bland anslagsgivande organ hördärför i stor utsträckning även andra än traditionellaforskningsråd, bl.a. och kommun.De områden som i detta sammanhang är viktigast attredovisa vad avser den hittillsvarandekunskapsuppbyggnaden vid ärdels luftföroreningarnas inverkan på byggnadsmaterialm.m., dels tekniska mätmetoder och informationssystemför bevarandeåtgärder.Institutionen har också intagit en central roll inomEUROCARE som är EUREKA's paraplyprogram förkulturvård, där institutionsledaren varit EUROCARE'sinitierande och sammanhållande ordförande underuppbyggnadsskedet . Härigenom harSverige, internationellt sett, kommit att bli delaktigt i ettmycket brett tekniskt-industriellt orienteratforskningsprogram för skilda materialområden, olikatekniker, metoder och processer inom en rad fält som berörsåväl byggnader som andra materiella produkter.Detta program är i princip industribaserat, varvid en radstörre, medelstora och mindre företag deltar, tillsammansmed kvalificerade vetenskapsmän vid forskningsinstitutrunt om i . EUROCARE har även inlett samverkanmed EG, främst i frågan om utveckling ur beständighets-och livscykelsynpunkt.Ett problem för Göteborgsinstitutionen, som är unik tillsin natur inom det svenska högskoleväsendet, är attuppbyggnaden formellt sett endast har avsettgrundläggande högskoleutbildning, med ett samlat ansvarför bebyggelseantikvarisk linje, konservatorslinjen ochmuseivetenskaplig utbildning -- samtliga utbildningarbedrivna helt i institutionens egen regi men i samverkanmed en lång rad andra institutioner och organ.För att kunna garantera kvaliteten i dessa utbildningar,men framför allt för att kunna generera ny kunskap inomämnesområdet kulturvård, fordras en fast forskning och endärmed sammanhängande bred temaorienteradforskarutbildning. Institutionen är förbereddhärför med vetenskapligt kompetenta medarbetare samtnära samverkande externa experter såväl inom som utomlandet i ett brett organiserat kontaktnät. Institutionen förkulturvård utgör dessutom en av intressenterna i den nyatvärvetenskapliga Miljövetenskapliga sektionen,gemensam mellan och ChalmersTekniska Högskola.En satsning på innovativ kulturvårdande forskning börinriktas mot några preciserade huvudområden, bl.a.följande:ett samlat tvärvetenskapligt kunskapsansvarmed kulturvårdens teknikutveckling på humanistiskgrund,utveckling av processen med tekniköverföring tillnya områden av betydelse för kulturvården,systematisköverföring av humanistiska kunskapsmodeller till berördanaturvetenskapliga, tekniska och samhälleliga organ.Dessutom erfordras en betydande höjning avbasresurser och per capita-kostnader för de berördagrundutbildningarna så att de fullt ut kan motsvara de högtställda kraven. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om betydelsen av en god kulturvård,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en tvärvetenskapliginriktning av ämnesområdet kulturvård,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av resurser förforskarutbildning vid vidGöteborgs universitet.