mot · GE02Jo210 · 1991-01-25 00:00:00 — Det sviktande nyföretagandet inom jordbruket i Norrlandslänen Devisen ''En levande landsbygd'' skall naturligtvis ävengälla de nordliga länen. Ingen del av landet är mer beroendeav jordbrukets fortlevnad för att nå den målsättningen ände nordliga länen.När människor flyttar och när jord- ochskogsbruksföretagen läggs ned försvinner även underlagetför skolor, barnomsorg och äldrevård. Busslinjerna upphör.Taxi försvinner. Butiken läggs ner. Postkontoret har då förlänge sedan stängts och ersatts med postbud. En tidigarelevande landsbygd dör, kvar blir de äldre som blir alltensammare, får allt längre till sina grannar, vänner ochbekanta. Barnen har flyttat till Syd- ochMellansverige, om de inte varit lyckliga nog att ha funnit sinutkomst i kustens mer expansiva näringsliv.Det som skyndar på denna utveckling mer än kanskenågot annat är att de unga flickorna flyttar. Kvar ännu någotår blir pojkarna, men även de flyttar snart. I områden i detnorrländska inlandet går det upp till fyra pojkar på varjeflicka -- en ohållbar situation.Bussningen i av flickor var ettbevis på obalans och ett rop på hjälp från ett inland somhastigt töms på sin ungdom -- i första hand flickorna.Mer än är dagenslandsbygdsbefolkning beroende av att landsbygdenssamlade resurser tas till vara på ett effektivt sätt. I denordliga länen mer än någon annanstans har vårregionalpolitik en avgörande påverkan på utvecklingen. Föratt inte landsbygden skall fortsätta att tunnas ut ytterligarekrävs insatser utöver det vanliga. Den socialdemokratiskapolitiken har medverkat till att avfolka landsbygden ochdärigenom skapat svårigheter för de människor som vill bokvar.Exempel:I de kommunala monopolen har den socialaservicen helt koncentrerats till tätorterna.Ständigtåterkommande bensinskattehöjningar som fördyrar särskiltför dem som bor på landsbygden där alternativ kollektivtrafik ofta saknas.En allmänt destruktiv skattepolitik iövrigt.Vägar som inte får normalt underhåll ochdärigenom blir allt sämre att färdas på.Den statligastyrningen av bidrag till kommunerna som tvingar dessa attlägga ned glesbygdsskolor.Svårigheter att få bygga etteget hem på landsbygden.Och inte minst det ensidiga stödet under flera decenniertill enbart de stora KR-jordbruken har hindrat en mernormal utveckling mot kombinationssysselsättning, vilketskulle ha varit en bättre politik för att kunna behålla enlevande landsbygd.Lönsamheten inom jordbruket, som redan nu ärotillräcklig, tenderar att bli sämre -- isynnerhet i Norrlandslänen. Detta tar sig uttryck i en allthögre medelålder och att allt fler jordbrukare lägger nedsina gårdar.Exempelvis minskar antalet aktiva brukare i Norrbottenmed fem . har antalet aktiva brukareminskat med i , från 1 100år 1980 till 600 . Flera skäl ligger bakom dennautveckling. Ett och kanske det mest avgörande är attlönsamheten inte räcker till för någon nyetablering. Medanpriset för investeringar i en normalgård ligger påomkring , bär samma gård inte högrekapitalkostnader än ca . Det går således i daginte att nyetablera i jordbruket.Under de senaste 20 åren har det norrbottniskajordbruket inte producerat mat som räckt till att föda dennorrbottniska befolkningen:1990 produceradejordbruket i avsmörkonsumtionen i länet.Inget av den ost av det nötkött vi behövde.9procent av av fårköttetetc.Situationen skulle i ett skymnings- eller krisläge snabbtbli omöjlig.Det finns kommuner med endast ett fåtal aktivajordbrukare kvar. Exempelvis har endastfyra aktiva brukare. Jordbrukets föreningsrörelse får alltsvårare att lämna service till sina glest utspridda aktivabrukare/medlemmar.För att vi också skall ha kvar en levandelandsbygd krävs insatser utöver det vanliga. Det behövs etthelt batteri av åtgärder:Hinder för nyetablering måsteundanröjas. Räntekostnaderna över tiden måste sesöver.Lönsamhetsutvecklingen måste bli stabil utanalltför kraftiga svängningar,Särbestämmelser förNorrlandsjordbruket skall tillskapas inför EG-anpassningen.Ansvaret och kostnaderna förlandskapsmiljö och landskapsvård kan inte utan ersättningläggas på de aktiva jordbrukarna.Urberedskapssynpunkt är det viktigt och önskvärt attproduktionen av livsmedel är någorlunda jämnt fördeladöver landet. Det norrländska jordbruket kan inte tunnas utytterligare. Detta gäller alldeles särskilt Norrbotten.Produktionen av livsmedel bör om möjligt innebära attvarje region i landet blir självförsörjande av de viktigastebasmatvarorna, så också Norrlandslänen. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om nödvändigheten av ett ökatnyföretagande inom jordbruket i de norra länen i allmänhetoch i i synnerhet.