mot · GE02Ju618 · 1991-01-25 00:00:00 — Om brottsbekämpning står bl.a. följande att läsa i prop.1990/91:100 bil. 4, sid.4 ():Brottsbekämpning är en central uppgift för rättsväsendetmen också för andra myndigheter. Till de grundläggandemålen hör tryggheten för liv, hälsa, integritet och personligegendom. Av särskild betydelse är att utveckla insatsernaför att motverka våld och stödja brottsoffer. Kampen motnarkotikan och den ekonomiska brottsligheten står också iförgrunden.Under rubriken ''Grundläggande prioriteringsfrågor'' ibil.15, sid.66 () heter det bl.a.:Polisens insatser när det gäller spaning och utredning börsärskilt inriktas på våldsbrott, narkotikabrott samtekonomisk brottslighet och då särskilt sådan som hotarstora samhälleliga värden såsom miljöbrottslighet.Samtidigt som bekämpandet av ekonomisk brottslighetjämställs med såväl narkotikabrott som våldsbrott iangelägenhetsgrad måste tyvärr konstateras att de reellainsatserna mot den ekonomiska brottsligheten släpat efterbetydligt i förhållande till den uttaladeambitionsnivån.Andelen poliser som är verksamma inom ekorotlarnauppgår bara till ungefär hälften av det antal som arbetarmed narkotika- och våldsbrott. De två sistnämndabrottsområdena tillförs fortfarande en ökande andel avpersonalresurserna medan andelen minskar för ekobrotten.Såväl åklagare som polisens ekorotlar har framfört kritikmot de otillräckliga resurserna. Resursbristen leder tillförsämrad brottsspaning, försenade eller uteblivnabrottsutredningar samt preskriberade brott. Bara de allragrövsta brotten, i den mån de avslöjas, och de mestobetydliga förseelserna (som inte kräver så mycketutredningsarbete) blir föremål för ingripanden och rättsligaåtgärder.Enbart under loppet av har andelen anmäldabrott som går vidare till domstol minskat . Och det finns flera andra företeelser som tyder på attsamhället sänkt ambitionsnivån vad gäller bekämpningenav ekonomiska brott. Så t.ex. dömdes 1 148 personer i för skattebrott. 1989 hade antaletdömda för skattebedrägerier minskat till 388 personer. Ochdetta trots att denna typ av brottslighet i själva verket ökatväsentligt. Slutsatsen är närmast självklar. Risken förupptäckt är försvinnande liten, och om brottet ändåuppdagas är risken för dom och straff inte särskilt stor.Också utvecklingen av antalet konkurser talar sitttydliga språk. De har ökat från 6 400 1988 till hela 11 400 . Och bakom konkurserna döljer sig i många fallavancerad ekonomisk brottslighet.Under 80-talets första år gick samhället till bred offensivmot den ekonomiska brottsligheten. Det skedde bl.a.genom tillsättandet av den s.k. somlade fram en rad konkreta förslag till åtgärder för attbegränsa förekomsten av sådan brottslighet. Bl.a. avlivadekommissionen effektivt myten att ekonomisk brottslighetvar en företeelse som bara drabbade en anonym stat.Ekobrottsligheten leder till en kraftig omfördelning iekonomin. Och även om inga exakta siffror på dess totalaekonomiska omfattning kan anges, råder det knappastlängre någon tvekan om att ekonomisk brottslighet har enlångt större negativ verkan på samhällsekonomin än någonannan typ av kriminalitet.Ett flertal undersökningar inom bl.a.brottsförebyggande rådet (BRÅ) har visat att resultaten avåtgärderna mot ekobrottslighet är mycket begränsade ochatt de fåtaliga lagskärpningarna egentligen haft enförhållandevis liten tillämpning.Det föreligger mot ovanstående bakgrund utan tvekanstarka skäl att på nytt på allvar skärpa uppmärksamhetenoch öka insatserna mot den ekonomiska brottsligheten.Detta bör lämpligen ske dels genom en utvärdering avhittills gjorda insatser och dels genom en förstärkning avresurserna hos i första hand polisen ochåklagarmyndigheterna. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av ökade insatser motden ekonomiska brottsligheten.