mot · GE02U259 · 1991-01-25 00:00:00 — p7p6(Enhetsfrontssång, )Framtiden avgörs nuEn enkel framräkning av dagens utveckling ger somresultat att skall jorden förse 9,4 miljarderinnevånare (nästan 3 miljarder fler ) med mat ochenergi. Detta i en värld där matjorden minskat med 960miljarder ton (dubbla dagens åkerareal i ) och därskogsarealen minskat med (Sverigesproduktiva skogsareal är 24 miljoner ha).Men denna tänkta situation kommer inte att inträffa.Befolkningstalet kommer långt att minska tillföljd av undernäring och svält. Varför då lyfta fram dessasiffror? Svaret är att siffrorna belyser tre ödesdigrautvecklingslinjer, som måste brytas, om vi ska kunna skapaen framtid, som ger människor en människovärdig tillvaro.Vi har ännu ett val. Vi kan välja hurbefolkningstillväxten skall hejdas -- genom att ökamänniskors frihet, kunskap och trygghet eller genom attöka mänskligt lidande, sjukdomar, svält och död. Genomatt erbjuda människor familjeplanering, genom ettlångsiktigt hållbart jord- och skogsbruk, genom en minskadnegativ miljöpåverkan och genom rättvisa mellan i- och kan vi få befolkningstillväxten att plana ut på enrimlig nivå och vi kan bevara och utveckla jordensbiologiska produktion, så att den kan föda dennabefolkning.Vi kan välja en sådan utveckling genom att från och mednu låta detta framtidsperspektiv genomsyra vårt handlandepå den nationella nivån och den internationella. Men det ärinte ett val som kan skjutas upp. Vad vi gör de allranärmaste åren avgör jordens framtid.Redan nu produceras det i en del regioner för litelivsmedel. Tydligast ser vi detta i därlivsmedelsproduktionen gått ner . I de rikaindustriländerna däremot producerar man överskott, somsnedvrider priserna på världsmarknaden. De livsmedel somproduceras fördelas ytterst ojämlikt. Det är t o m så attorättvisorna i detta hänseende och i andra nu ökar iställetför att minska. Att vi ännu inte -- trots den tekniska ochmedicinska utvecklingen -- förmår åstadkomma en rättvisvärldsordning och garantera varje född människa det allramest oundgängliga för en människovärdig tillvaro, är ettoerhört nederlag för mänskligheten och enutmaning.Tillgången till friskt sötvatten är avgörande för ett landsvälstånd. Korrelationen mellan ett lands tillgång tillsötvatten och dess standard är nästan total. De rikasteländerna har gott om vatten och de fattigaste är ökenländer.Vattentillgången är den avgörande faktorn förlivsmedelsproduktionen, hälso- och hygientillståndet.Vatten behövs även till andra nyttigheter, t ex energiproduktion och till många industriellaprocesser. Om ett land inte kan klara sin vattenförsörjningpå ett hållbart, långsiktigt sätt kan det ej utvecklas.Det går inte längre att föra diskussionen kring dessamänskliga ödesfrågor isolerat från diskussionen omekonomi och samhällsplanering i övrigt. Vi måste i allasammanhang, nationella såväl som internationella, verkaför att de ställs högst på dagordningen. bör somsin mening ge regeringen detta till känna.De illusoriska framstegenMellan 1950 och ökade världenslivsmedelsproduktion 2,5 gånger. Men en del av dennautveckling är inte långsiktigt hållbar och vi börjar nu seeffekterna. Man har mätt den ökade produktionen, meninte den förlust i biologiska resurser som utvecklingen ocksågett upphov till. har världen förlorat10 000-tals växt- och djurarter. Vi har förlorat en femtedelav de tropiska regnskogarna och en femtedel av matjordeni världens jordbruksområden.Ökningen av livsmedelsproduktionen håller inte längretakt med befolkningstillväxten. I de delar av världen där enökad livsmedelsproduktion är allra mest nödvändig har denistället minskat mest. Kombinationen av starkbefolkningstillväxt och minskad jordbruksproduktion harenligt Brundtlandrapporten för del inneburit attden odlade bruttoarealen per capita sjunkit från 0,74 ha,perioden --1964, till 0,35 ha, perioden --1984.Spannmålsproduktionen per capita beräknas vara lägre än 1967. Även på den sydamerikanska kontinentenär livsmedelsproduktionen lägre än den var vid 1980-talets början.En stor del av ökningen av livsmedelsproduktionenberor på en massiv användning av bekämpningsmedel ochhandelsgödsel. Men det finns en övre gräns vid vilken merhandelsgödsel och bekämpningsmedel inte längre ger ökadproduktion, utan i stället snabbt ökande negativmiljöpåverkan. Industrijordbruket i många högtindustrialiserade länder har passerat den gränsen.Intensivt utnyttjande av jorden och monokulturer (sammagröda år ) leder också till utarmning av jordarna.Särskilt i utvecklingsländer är användningen avbekämpningsmedel också ett direkt hot mot människorshälsa. Det beräknas att 10 000 människor dör och 400 000skadas av förgiftningar från bekämpningsmedel.Katastrofer som den i Bhopal är inte inräknade. I en strategiför en hållbar global livsmedelsförsörjning måsteövergången till ett ekologiskt anpassat jordbruk, med ettminimum av kemikalier, vara en viktig beståndsdel.En annan viktig orsak till det som kallats den grönarevolutionen var utbyggnaden av konstbevattning.Jordbruket svarar för av den globala vattenförbrukningen. 1950 var denkonstbevattnade arealen ungefär 94 miljoner ha, nu är den250 miljoner ha. kommer nästan 1/3 av världensskördar från dessa av den totala jordbruksarealen. Men färskvatten är enbegränsad resurs. 2 miljarder av jordens innevånare har intetillgång till godtagbart dricksvatten. Det är inte troligt attjordbruket i lika hög grad kan få ta färskvatteni anspråk.Den snabba uppbyggnaden av konstbevattning skeddeofta på bekostnad av kvalitén. Man tog inte tillräcklighänsyn till behovet av diknings- och dräneringssystem.Otillräcklig dränering kan leda till att grundvattennivånhöjs, avdunstningen ökar och försaltningen av jordarna ärett faktum. En annan negativ konsekvens kan istället varaförsumpning av marken. Det finns ingen samlad bedömningav hur stora arealer som man tvingats ta ur jordbruksdrift.Beräkningar från fem länder med mycket storakonstbevattnade arealer visar att problemen är mycketallvarliga. I har 7 miljoner ha tagits ur drift och 20miljoner ha är kraftigt påverkade. beräknas ha 7miljoner ha salthaltig jordbruksmark. I angerberäkningar att 20--av den konstbevattnade arealen (på totalt 19 miljonerha) nu ger minskade skördar. I , som är extremtberoende av konstbevattning, uppges av jordarna ha så hög salthalt att skördarna nureduceras.Den förstörda AralsjönMen det mest extrema exemplet på katastrofalakonsekvenser av konstbevattningen är iSovjetunionen. I detta område konstbevattnas avarealen. tillflöden och hartappats på vatten så att bara rännilar återstår och ,en gång världens fjärde största insjö, finns . Denhar reducerats med halva sin yta, saltinnehållet hartredubblats. Alla lokala fiskarter har dött ut. Yrkesfiskethar därmed upphört. Från den förtorkade sjöbottnenvirvlar vindar upp salt, som faller ner över odlingsområdenrunt omkring. Människors hälsotillstånd i området harallvarligt påverkats. Detta är ett område med stor betydelseför jordbruksproduktionen. Här odlas en tredjedel avlandets frukt, en fjärdedel av grönsakerna och av riset.Dessutom står området för av bomullsskörden.Aralsjön måste bli föremål för en internationellräddningsaktion, denna katastrof kan inte betraktas enbartsom en nationell angelägenhet. Räddningen av ärvisserligen ett prioriterat projekt i menkostnaderna är enorma. Ett restaureringsförslag frånhösten 1989 beräknas kosta cirka 285 miljarder kronor.Planen går ut på att öka vattentillförseln till genomen omfattande effektivisering av bevattningssystemen.Sverige borde ta initiativ till ett internationellt samarbeteför att i mesta möjliga mån restaurera Aralsjön.Effektivisering nödvändigEffektivisering av befintliga system är nödvändig ocksåpå många andra håll. Färskvatten är inte en obegränsadresurs och uppstår konflikter mellan olikabehov. I många bevattningsanläggningar är läckaget så stortatt mindre än hälften av vattnet når fram till åkrarna det varavsett för. Även om vattnet inte går förlorat utan rinner avtill närbelägna floder så förgiftas det på vägen av salter,gödningsmedel och bekämpningsmedel.En storskalighetsfilosofi har präglat uppbyggandet avkonstbevattning. Jättelika dammar har anlagts. Det har,förutom ineffektiva bevattningssystem, lett till stormiljöpåverkan. Många människor har tvingats flytta frånsina hem. Sjukdomar som snäckfeber har ökat kraftigt p ga stora dammar och bevattningssystem. Det finnserfarenheter som visar att småskaliga bevattningssystem ärmer resurssnåla och dessutom erbjuder makt och kontrolltill bönderna i det område som bevattnas.Konstbevattning är en grundpelare i det globalajordbruket, men kommer den inte somtidigare att kunna bidra till ökad produktion. Utöver ovanredovisade anledningar tillkommer kostnadsökningar. Debilligaste projekten genomfördes först. Det blir merkomplicerat och därmed dyrare att bygga . Dessutom görden enorma och orättfärdiga skuldbördan, som de rikaländerna förtrycker tredje världens länder med, detomöjligt för utvecklingsländerna att kunna finansierakonstbevattningssystem.60 % av världens bevattningssystem är i stort behov avöversyn. Många av dem finns i fattiga länder som inte harkunnat finansiera underhållet. Det ökande trycket påjordens färskvattentillgångar riskerar nu att sätta en gränsför möjligheterna att bevattna jordbruk. Därmed sättsockså en gräns för livsmedelsproduktionen. Urlivsmedelsförsörjningssynpunkt är det därför nödvändigtmed ett internationellt arbete för att effektivisera systemenoch bygga ut småskaliga bevattningssystem. Under detsenaste decenniet har internationella finansieringsinstitut iminskande omfattning bidragit till investeringar ibevattningssystem.Stora ansträngningar måste också göras så att detregnvattenbaserade jordbruket kan effektiviseras. Det kanske med förhållandesvis enkla och billiga insatser: Småreservoarer för uppsamling av regnvatten,uppsamlingstankar för grundvatteninfiltrering,växtbarriärer som förhindrar avrinning i sluttningar,terrassodlingar är några exempel på bärkraftiga småskaligaprojekt, som kan genomföras i samarbete med de berördajordbrukarna. I internationella bistånds- ochfinansieringsinsatser borde små bondestyrda system ges enhögre prioritet.Sverige måste öka de egna insatserna och försöka få tillstånd även ökade internationella insatser för attåstadkomma förbättringar. bör som sin meningge regeringen detta till känna.JorderosionJorderosionen undergräver sakta produktiviteten ivärldens jordbruk. Starkt utarmade, eroderande jordarfinns i alla geografiska områden men andelen är störst iAfrika. Den redan alltför låga livsmedelsproduktionen kanenligt beräkningar av FAO (Food and agricultureorganization) leda till en ytterligare minskning avlivsmedelsproduktionen i till sekelskiftetom inte miljövårdsåtgärder sätts in. Den ökandebefolkningstätheten har lett till att de perioder jorden fårligga i träda blir allt kortare. Jordarna ger mindre skördar,marktäckningen minskar och erosionen ökar.Det krävs många olika åtgärder för att komma till rättamed problemen. Övergång till hållbart jordbruk förutsättersåväl minskad befolkningstillväxt som bättre ersättning förexportgrödorna och riktade miljöåtgärder. Det behövsockså ökad skogsplantering.En bidragande orsak till jorderosion är det ökandebetestrycket, som orsakas av brist på spannmål. Detta trotsatt en alltför stor del av de knappa livsmedelsresurserna gårtill den under kraftigt ökadedjurhållningen. En tredjedel av spannmålsproduktionenanvänds som foder. Köttproduktionför export ökade kraftigt i och Afrika.Ökenutbredningen fortgår med en hastighet av 6miljoner hektar/år. Den påverkar varje region i världen,men mest , och Sydamerika.Mer resurser till familjeplaneringIdag är vi 5,3 miljarder människor på jorden. 1,2miljarder lever i det som FAO definierar som absolutfattigdom. De har inte tillgång till livets nödtorft. Tvåtredjedelar av dem är . Deras framtidsutsikter ärännu sämre än deras föräldrars var. I är läget särskiltsvårt. Söder om lever två tredjedelar, 300 miljoner,i absolut fattigdom.Världens befolkning ökar nu med nästan 90 miljoner perår. En stor del av befolkningstillväxten är koncentrerad tillfattiga och ekologiskt missgynnade länder.Familjeplanering kan inte lösa världens problem medöverbefolkning, svält och orättvis fördelning, men varjeförsök att lösa dessa problem utan familjeplaneringsom en väsentlig beståndsdel är dömt att misslyckas.Familjeplanering har fått dåligt rykte beroende på attövergrepp som tvångssterilisering har förekommit. Envanlig uppfattning är också att familjeplanering integett resultat. Men tvärtemot vad många tror så ärfamiljeplanering mestadels mycket framgångsrik. Enförutsättning är att den är ett svar på människors uttaladebehov. Familjeplanering får inte bli en isolerad företeelse.Den måste ingå som en del i arbetet för en demokratiskutveckling. När människor kan bestämma storleken på sinfamilj ökar deras möjligheter till en dräglig tillvaro.Utökad familjeplanering är i hög grad en kvinnofråga.Varje år dör 500 000 kvinnor till följd av graviditet. Varjeminut dör en kvinna någonstans i världen i graviditets- ellerförlossningskomplikationer.Störst förutsättningar för framgång finns dåfamiljeplaneringen integreras i ökade satsningar påhälsovård och utbildning och andra åtgärder somundanröjer fattigdom och bidrar till social utjämning. Närkvinnor utbildas förbättras familjens inkomster ochnäringsintag. Barnens möjligheter att överleva ökar.Av det internationella biståndet beräknas bara ungefär0,gå till familjeplanering. var en gång ettföregångsland på detta område och satsar fortfarande enjämförelsevis stor del av biståndet på detta område, dockinte . borde öka andelen bistånd tillfamiljeplanering successivt , samt medverka tillatt andra länder också ökar sitt familjeplaneringsbiståndoch att länder med hög befolkningstillväxt bygger uppprogram där familjeplanering ingår.Men sett ur resurshushållningssynpunkt måste ocksåförändringar ske i de rika länderna. Varje tillkommandeindivid tar en stor del av jordens resurser i anspråk. INordamerika, och kommer befolkningarnaatt öka med 230 miljoner fram . Det är likamycket som ett nytt . En radikalt förbättradresurshushållning måste uppnås i de rika länderna.Hotet om klimatförändringarDet råder ingen tvekan om att halten koldioxid iatmosfären ökar liksom andra s k växthusgaser. (Sedan 1950har halten av koldioxid ökat .) Bland forskareråder det inte heller längre någon tveksamhet om att dettakommer att kraftigt förändra våra levnadsvillkor. Dehydrologiska kretsloppen, som är avgörande förlivsmedelsproduktionen, kommer att förändras. Däremotförs en diskussion om hur vi kommer att påverkas ochom denna påverkan redan har börjat eller om deklimatförändringar vi har sett har andra orsaker.Begreppet växthuseffekt leder gärna tanken till ettbehagligt jämnt klimat. Ingenting kunde vara mer felaktigt.Det är mycket troligare att effekterna kommer att bli mertorka där torkan redan är ett gissel och mer översvämningardär man har problem med översvämningar. Denårligen översvämmade markarealen i har mer äntredubblats . Den torka som 1988 drabbadeUSA reducerade spannmålsskörden med 74 miljoner ton.En temperaturförhöjning i västra bedöms förskjutasnösmältningsperioden i högfjällen så att det bliröversvämningar och torka under växtsäsongen,vilket skulle påverka livsmedelsproduktionen i storomfattning. En höjning av havsytan innebär att många lågtliggande länder, som , , ochBangladesh, kommer att förlora stora arealerjordbruksmark.I många kustområden är stora arealer redan hotade avatt havsnivån stiger. Detta beror delvis på att mänskligaaktiviteter medför att landnivån sjunker. Dammbyggen somstoppar materialflödet till floddeltan, uttag av grundvatten,olja och gas är exempel på verksamheter som bidrar tilllandsänkningar. I kombination med den redan existerandehavsnivåhöjningen innebär detta risk för att t.ex. bördigaoch tättbefolkade floddeltan kan bli obeboeliga. Omklimatförändringarna blir verklighet och resulterar iytterligare havsnivåhöjningar kommer situationen att blikatastrofal för många länder.Bedömningar av de sammanlagda effekterna pålivsmedelsproduktionen av klimatologiska förändringar äromöjliga att göra. Det behövs ett ökat analysarbete för attkunna bedöma konsekvenserna i olika jordbruksområden.Det är i allra högsta grad meningsfullt att inse och draslutsatser av att hotet mot en redan otillräckliglivsmedelsproduktion är överhängande. Alla tänkbaraåtgärder måste sättas in för att i mesta möjliga mån minskade klimatologiska förändringarna orsakade av s kväxthusgaser. måste verka för att kunskaperna ökarom effekterna på jordens livsmedelsproduktion avklimatologiska förändringar.Andra samband mellan negativa miljöeffekter ochlivsmedelsproduktionenLuftföroreningar och surt regn drabbar jordbruket bådei industri- och utvecklingsländer. Det marknära ozonet (enfotokemisk oxidant bildad under vissa meterologiskabetingelser av kväveoxider och kolväten) minskar även imycket små halter skördarna. beräknasskördeförlusterna av detta skäl i till minst 5 ochkanske 10 %.Även förtunningen av ozonskiktet i stratosfären leder tillskördeförluster. Känsliga grödor som sojabönan (världensviktigaste proteingröda) drabbas hårt. Trots den oerhördabetydelse detta kan komma att få görs inga kontinuerligauppföljningar av effekterna.Skogsskövling påverkar jordbruket negativt på flerasätt. De lokala hydrologiska cyklerna påverkas. Vedbristenleder till att djurdynga och växtavfall bränns och jordenberövas därmed viktiga näringsämnen och organisktmaterial.Den nya biotekniken, hot och löfteAnhängare av den nya biotekniken har menat att denkommer att bli räddningen för världenslivsmedelsproduktion. Ett mer nyanserat förhållningssätt äratt den erbjuder möjligheter men också innebär hot. Denkan bli ett viktigt redskap i kampen mot världssvälten. Menutvecklingen när det gäller växter går långsamt. Storaekonomiska resurser satsas i bioteknisk forskning ochutveckling. Men det är i mindre grad offentliga medel somsatsas. Utvecklingen domineras i stället av multinationellaföretag, som inte primärt är intresserade av att lösaproblemen med den globala livsmedelsförsörjningen. Deoffentliga medel som satsas går som regel tillgrundforskning. Den tillämpade forskningen styrs i änhögre grad av de stora företagen.Företagen satsar inte på att utveckla grödor gångbara iutvecklingsländer och med högre resistens mot torka ochsalt, t.ex. maniok. Istället för att utveckla grödor resistentamot skadeangrepp satsas resurserna på att utvecklaresistens mot bekämpningsmedel, vilket är mer lönsamt.Genom att satsa på integrerade paket av utsäde,konstgödsel och bekämpningsmedel binds jordbrukarna leverantör.Om den biotekniska utvecklingen ska komma tredjevärldens länder till del måste kraftigt ökade resurser satsaspå tillämpad forskning och utveckling med utgångspunkt ihotet mot den globala livsmedelsförsörjningen.Internationella forskningscentra, som CGIAR, inomjordbruksområdet, inriktade på jordbruket i tredje världenmåste över huvud taget ges mera stöd. bör underkommande budgetår avsätta 5 milj.kr. för detta ändamålsamt verka för ett utökat internationellt samarbete.Den nya biotekniken reser också frågor kring kontrollenöver jordens genetiska resurser. Frågor omursprungsländernas rätt till det genetiska materialet kaninte särskiljas från frågor kring patenträttigheter. Sverigefår inte för egen del eller när det gäller det internationellaregelverket acceptera att gentekniskt (eller med annanavancerad bioteknik) förändrade organismer kanpatenteras. Ett annat regelverk måste skapas, som byggerpå det grundläggande faktum att växt- och djurarter är vårtgemensamma arv.Det gemensamma arvet ger oss också ett gemensamtansvar för den biologiska mångfalden. Ett fåtal grödorutgör basen för världens livsmedelsförsörjning. Detgör systemet sårbart. Vi är beroende av de vildväxandesläktingarna för att kunna möta framtida okända behov.Kulturväxterna behöver också förnyas för att förblimotståndskraftiga mot skadeangrepp. Avverkningen avtropiska regnskogar, jordens artrikaste miljöer, innebär attväxt- och djurarter försvinner för alltid.Förutom att skogsavverkningen radikalt måste minskas,så måste det internationella arbetet för att bevara denbiologiska mångfalden intensifieras och systematiseras. Detgenmaterial som bevaras i genbanker runt om i världenmåste vara tillgängligt för alla. Det säkraste sättet att bevaragenmaterial är att bevara den ursprungliga miljön. Förjordbrukets del innebär det att bönder måste gesekonomiskt och annat stöd för att behålla lokala sorter.Sverige måste verka för ett ökat internationellt engagemangför att bevara den biologiska mångfalden. Ett mål är attFN:s miljökonferens i ska kunna anta enkonvention om den biologiska mångfalden.Handelspolitiken och livsmedelsförsörjningenInom ramen för (general agreement of tariffs andtrade) pågår den s.k. Uruguayrundan. Det är enförhandlingsrunda där förändring av handeln medjordbruksprodukter är en mycket viktig del.Jordbruksproduktionen i industriländerna är kraftigtsubventionerad och producerar överskott.Jordbruksproduktionen i många utvecklingsländer är imotsats till detta hårt beskattad. Industriländernasöverskott säljs på världsmarknaden till dumpade priser. Deslår då ut jordbruksproduktion i , som inte kankonkurrera med dessa priser. Det är en av anledningarna tillatt livsmedelsproduktionen går ner i länder där den skullebehöva öka. som före exporterade5 miljoner ton spannmål ligger nu på över 100 miljoner ton.Genom olika snedvridande avtal och kvoter hållerdessutom industriländerna utvecklingsländernasexportprodukter borta. Industriländerna måste ta ansvarför jordens framtid och förändra politiken när det gällerhandel och prissättning på råvaror.Det finns ännu en del arealer outnyttjad mark, som kanbära ett hållbart jordbruk. I söder om och iSydamerika finns sådana områden, men denna utvecklinghålls tillbaka av de förvridna handelsrelationerna när detgäller jordbruksprodukter.GATT-förhandlingarna strandade . Desvenska förhandlarna måste göra allt som står i deras maktför att förhandlingarna ska återupptas och bliframgångsrika. Framgångsrika i den meningen att detglobala rättviseperspektivet och hoten mot den globalalivsmedelsförsörjningen får väga tyngst. Livsmedlen måsteproduceras där de behövs och på ett sätt som bibehåller enlevande landsbygd.Ingen tid att förloraVi har inte längre råd att se frågor kring miljö ochinternationell solidaritet som isolerade företeelser. Kan viinte i stället göra dem till en grund för vårt handlande påalla andra områden, trafik, energi, ekonomi och handel, såkommer framtiden att bli än mörkare. Om vi inte lyfterskuldbördan och stoppar miljöförstöringen så kan halvamänskligheten vara dömd att leva i absolut fattigdom år2050.Det är ett dystert perspektiv som målas upp i dennamotion. Men vi har möjligheten att vända utvecklingen tilldet bättre. Ju fortare vi slår in på den nya vägen avsolidaritet och varsamhet i resursförbrukningen, destofortare kommer också ljusningen. Vi har det tekniskaoch medicinska kunnandet för att skapa en dräglig tillvaroför människor. gäller det att åstadkomma en politiskkraftsamling och rikta in de gemensamma ansträngningarnamot det gemensamma målet: en värld där varje liten nyföddmänniska kan tas emot som den resurs och tillgång hon äroch där varje människa har den självklara rätten till livetsnödtorft och där hon kan utvecklas i enlighet med sinförmåga. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att frågor som sammanhängermed den globala livsmedelsförsörjningen skall ges högreprioritet i nationell samhällsplanering och i internationelltsamarbete,2. att begär att regeringen tar initiativ till ettinternationellt räddningsarbete för och desskringområde,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om nödvändigheten att ökainsatserna för effektivare bevattningssystem,4.