mot · GE02L606 · 1991-01-25 00:00:00 — har liberalerna i olikasammanhang påtalat de stora bristerna i det allmännasansvar för den offentliga verksamheten. Detta gäller intebara skadeståndsansvaret utan även det straffrättsligatjänsteansvaret, det disciplinära ansvaret och dekommunala tjänstemännens ansvar.Pågående utredningEn parlamentarisk utredning tillsattes äntligen 1989 efterupprepade framställningar från bl.a. liberalerna.Kommittén arbetar med inriktning att avlämna sittbetänkande före den 1 januari 1993.Folkpartiet liberalerna utgår ifrån att kommittén gör enförutsättningslös och allsidig analys av i vilken utsträckningdet allmänna bör svara för skador som uppkommer förenskilda i myndighetsverksamhet. Det måste därvid vara encentral uppgift att överväga att skärpa gällandeskadeståndsregler så att det allmänna får ansvara för skadorvid oriktigt handlande som uppkommer för enskilda även ifall då någon oaktsamhet inte föreligger (strikt ansvar); ochdå inte endast begränsat till vissa särskilda rättsområden.Nödvändig delreformMed hänsyn till att nya och bättre skadeståndsreglerrimligen inte kan träda ikraft förrän tidigast bören viss provisorisk reglering införas. Syftet meden sådan rättsregel är att tillförsäkra enskilda medborgaresom skadas till följd av felaktigt handlande från detallmännas sida ersättning, i sådana fall då uteblivenersättning skulle framstå som stötande för den allmännarättskänslan. Så kan ske genom införande av enskadeståndsrättslig säkerhetsventil. Den skall kunnatillämpas om den skadelidandes ersättningsbehov medhänsyn till dennes ekonomiska villkor ochomständigheterna i övrigt framstår som särskilt angeläget.En sådan säkerhetsventil kommer att kunna fånga upp demest angelägna skadefallen i avvaktan på den kommandeskadeståndsrättsliga nyordningen. Härigenom skulle i vartfall nya skadeståndsrättsliga skandaler, modell HalvarAlvgard, kunna undvikas.Det är i högsta grad nödvändigt att nuomedelbart beslutar om en sådan ändring avskadeståndslagen (1972:207).Viktigt tilläggsdirektivDet bör i skadeståndshänseende råda likställighet mellanstaten då den driver affärsverksamhet och enskildanäringsidkare. Det är klart otillfredsställande att det förstaten i egenskap av avtalspart i detta hänseende finnsundantag från rättsgrundsatser som eljest gäller enligt vårrättsordning. Staten bör naturligtvis omfattas av exempelvissåväl köplagen som konsumenttjänstlagen på samma sättsom gäller för alla andra rättssubjekt. Dennaotillfredsställande situation bör åtgärdas efter utredning iparlamentarisk ordning. Den nu pågåendeensamutredningen av formerna för postverkets ochteleverkets reglering är nämligen uppenbart otillräcklig.Denna utredningsuppgift bör genom tilläggsdirektivöverlämnas till ovannämnda pågåendeskadeståndskommitté. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar att i 3 kap. skadeståndslagen(1972:207) skall införas en ny paragraf, 3 §, av följandelydelse:3§Skadeersättning utgår även i annat fall än som avses iden mån den skadelidandes möjligheter att försörja sigallvarligt har äventyrats genom skadan ellerersättningsbehovet annars, med hänsyn till hansekonomiska villkor och omständigheterna i övrigt, framstårsom särskilt angeläget.2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tilläggsdirektiv för kommittén (Ju1989:03) med uppdrag att se över reglerna om detallmännas skadeståndsansvar.