mot · GE02Jo256 · 1991-01-25 00:00:00 — behövs stabila spelregler!Den tekniska och ekonomiska utvecklingen för med sigatt förutsättningarna för jordbruks- ochlivsmedelsproduktionen ständigt förändras. Till dentekniska utvecklingen kan vi räkna resultatet avväxtförädling, husdjursavel och annan FoU inomproduktionsteknik och vidarebehandling av produkter frånjordbruket. Till ekonomisk utveckling hör höjd materiellstandard, ändrade konsumtionsvanor och nya regler förinternationell handel. Liksom på många andra områden harförändringarna påverkats genom ett samspel mellan friakrafter och politiska beslut. Den centrala roll, somlivsmedelsförsörjningen spelar för alla människor, har letttill att de olika ländernas regeringar som regel mer aktivtsökt styra utvecklingen inom jordbruket än inom andranäringar.Jordbruksnäringen i vårt land har de senaste årtiondenauppfyllt mycket höga krav på anpassning. För enskildaföretag har förändringarna varit dramatiska. Sammantagetfår man dock intrycket av en fortgående relativt långsamanpassningsprocess, där takten varierat från tid till annan,men som varit hanterbar. Skälet till detta är attvissa grundläggande mål och principer förjordbrukspolitiken legat fast och att man vid varje nyttbeslutstillfälle och i den praktiska tillämpningen tagitrelativt små steg mot förändringar. Insikten om attjordbruksnäringen måste arbeta långsiktigt, att t.ex.markens produktionsförmåga inte får utarmas, har lett tillslutsatsen att näringen behöver stabila spelregler. Det ärdärför synnerligen viktigt att det livsmedelspolitiskabeslutet nu fullföljs och med ett frånmyndigheter generöst agerande gentemotjordbruksnäringen. Nya förbehåll och tolkningar av vårensjordbrukspolitiska beslut, som ändrar tillämpning,begränsar eller försvårar omställningsprocessen, måsteavstyras. Här har regeringen ett särskilt ansvar gentemotmyndigheters agerande. får inga nya förändringaroch ingrepp i den nu fastlagda livsmedelspolitiken utgörastörningsmoment i det nu påbörjade förändringsarbetet.Förslag om ensidig svensk neddragning av gränsskyddetsom ånyo aktualiseras av jordbruksministern ochsocialdemokratin måste kraftfullt avvisas.Hänsyn till omvärldenTill de förhållanden som bör påverka jordbruks- ochlivsmedelspolitiken hör självfallet utvecklingen i våromvärld. Vi kan konstatera att världsproduktionen avlivsmedel ökar långsammare än befolkningstillväxten. Detär inte bara i katastrofområden, som t.ex. ochTigre, som befolkningen lider brist på livsmedel. Även pånärmare håll som i är livsmedelsbristenbetydande. i detta globala perspektiv är det oriktigt atttala om överskott. Behovet av mat finns där även om detp.g.a. människornas fattigdom inte manifesteras iefterfrågan på en marknad. När länder i den västligavärlden vidtar åtgärder för att begränsa produktionen ochdärmed minska sina överskott blir bristen på livsmedel ännustörre om inte länder med underskott kan öka sinproduktion. Det är därför ofrånkomligt att utifrån ettglobalt perspektiv uppfatta den förda svenskajordbrukspolitiken som föga vidsynt och insiktsfull. Denökade spänning som sker i vår omedelbara omvärldmanar till sans och klarsynthet även i våra egna beredskaps-och säkerhetspolitiska överväganden. Här spelar detsvenska jordbruket en viktig roll.Produktion kostar överalltBiologiskt och tekniskt kan vår jord klaralivsmedelsförsörjningen för många fler människor än somfinns . Det finns m.a.o. en outnyttjadproduktionspotential. Men den står inte gratis tillförfogande. För att resurserna skall kunna utnyttjas krävskultivering, bevattning, terrassering och utveckling avtekniken både inom primärproduktionen och förvidarebehandlingen och marknadsföringen av produkterna.Idag går stora mängder mat till spillo till följd av brister ihanteringen. En del av vårt bistånd till utvecklingsländeranvänds för att förbättra livsmedelsförsörjningen, menerfarenheten säger oss att det tar att uppnå resultatoch att framstegen snabbt kan raseras. Vägen till tryggadlivsmedelsförsörjning är mycket lång i de folkrikabristområdena.En rimlig slutsats av detta är att teoretiska beräkningaröver jordens försörjningspotential är föga intressanta om deinte förses med kalkyler över vad det kostar att utnyttjaden. Det är inte självklart bättre att lämna resurser förlivsmedelsproduktion outnyttjade t.ex. i och iställetensidigt ta i anspråk nya i ett u-land. Så länge denlångsiktiga trenden pekar mot ökad brist på livsmedel bordevårt handlande inriktas på att både utnyttja deproduktionsresurser som finns och satsa på utveckling avökad produktion i bristländer. En annan viktig slutsats, somdirekt berör vår egen jordbrukspolitik, är att den måstevara långsiktig samt att det är en uppgift för samhället att gejordbruksnäringen stabila spelregler och utjämnasvängningar i utbud och priser som varken producenter ellerkonsumenter är betjänta av.Jordbrukets internationaliseringInom ramen för GATT-rundan diskuteradeshur jordbruksstödet i de olika medlemsländerna successivtkan minskas. Erfarenheten säger oss att dettareformarbete bör ske stegvis och att det inte bör baseras påtillfälliga yttre förhållanden. Livsmedelsförsörjningen ärsällsynt illa lämpad för kvartalspolitik. Spelreglerna börvara stabila, men bör de ge utrymme för en smidiganpassning till ändrade förutsättningar, t.ex. på deninternationella världsmarknaden.Mot denna bakgrund är det viktigt för svensktvidkommande att det förnyelsearbete som påbörjasinom ramen för omställningsprogrammet tar vara på detvärdefulla och utvecklingsbara. Nya idéer kan och skallprövas, men att alltför snabbt övergå från ett system meddetaljerade regler till dess motsats har sina risker. För ettlugnt och metodiskt förnyelsearbete talar också att det ärmycket svårt att förutse effekterna, som kan uppstå vid ensuccessiv s.k. avreglering och marknadsanpassning. Tilldetta ska läggas en snabbt förändrad globallivsmedelssituation. Med säkerhet är det också så atteffekterna av fattade beslut framträder med full styrka förstefter några år.Principerna bör ligga fastMan kan diskutera detaljformuleringar och vilken viktsom skall tillmätas olika delmål för jordbruks- ochlivsmedelspolitiken. En ökad internationalisering är snarastett motiv för oss att på detta område ha en nationelltorienterad politisk målsättning. Jordbruksnäringen ochlivsmedelsförsörjningen är så viktiga frågor attsamhället/staten inte kan frånkänna sig det fortsattaansvaret för utvecklingen. Under inga förhållanden fårstatsmakterna nu vidta nya åtgärder som hindrar ellerförsvårar anpassningsprocessen för lantbrukarna/näringen iomställningsprogrammet. Om omställningen skall lyckasmåste insatser göras gemensamt och ansvaret delas mellansamhället och näringen.Riktlinjer för jordbruks- och livsmedelspolitikenEnligt vår mening bör syftet för den framtidajordbruksoch livsmedelspolitiken vara:att trygga vårlivsmedelsförsörjning såväl i fred som under avspärrningoch krigatt ge konsumenterna säker tillgång till ett riktvarierat sortiment av livsmedel av hög kvalitet till rimligapriser, samtatt ge lantbrukarna sådana ekonomiskavillkor som möjliggör ett långsiktigt, resursbevarande ochmiljöanpassat jordbruk.Dessa målformuleringar ansluter i allt väsentligt tillgällande beslut av riksdagen.Vi kan inte acceptera sådana ändringar avjordbrukspolitiken, som äventyrar näringens fortbestånd.Inte i någon del av landet får uppstå ett sådant hot.Familjelantbruket skall också i fortsättningen vara dendominerande företagsformen. Dess villkor skall läggas tillgrund vid avvägningar om lönsamheten.Jordbruket måste vara berett att anpassa sig till ändradeförhållanden på marknaden och till krav som ställs frånomvärlden, t.ex. i fråga om produktionsteknik ochmiljöhänsyn. Livsmedelskvalitet, mångfald, miljö,resurshushållning och djuretik är några nyckelord i dennafortgående anpassningsprocess.Även måste svenskt jordbruk omfattas av ettgränsskydd som utformas så att den avsedda prisnivånuppnås.Vår principiella ståndpunkt är att vårt land inte har skälatt avveckla prisregleringarna i snabbare takt än andraländer inom , i första hand EG och övriga länder iNorden. Gränsskyddet kan reduceras bara omimportpriserna stiger eller om producenterna kompenseraspå annat sätt. Ytterligare sänkt lönsamhet i jordbruketskulle få helt förödande konsekvenser.Den jordbruksmark som inte behövs förlivsmedelsproduktion skall ges annan produktivanvändning. Biobränsle, fiberprodukter och andra råvarorför industrin kan på varierande sikt bli värdefulla alternativ.Detta utgör också en klart uttalad målsättning för delivsmedelspolitiska besluten som fem partierstår bakom. Omställningen tar tid. Det är viktigt attomställningsstödet ges en generös och kristallklartillämpning. Här har återigen regeringen ett ansvar för attriksdagens intentioner fullföljs.Jordbruket och konkurrensenLantbrukarna måste ges rätt att på samma sätt somhittills samverka i kooperativa föreningar för inköp avförnödenheter, avsättning av produkter från jord- ochskogsbruket, serviceverksamhet och kapitalförsörjning.Inskränkningar i denna rätt och i de kooperativa företagensmöjligheter att arbeta och fritt utveckla sin särart får inteske. Istället bör den kooperativa företagsformen utvecklasoch ges likvärdiga villkor som aktiebolagsformen.Under senare tid har mot lantbrukskooperationenriktats angrepp, som har sin udd mot kooperationensgrundläggande principer. Syftet är uppenbarligen attminska de positiva effekter, som lantbrukarna kan uppnågenom kooperativ samverkan. Vissa myndigheter ochpolitiker ser som sin uppgift att stimulera lantbrukare tillosolidariskt uppträdande gentemot yrkeskollegorna och attbegränsa deras möjlighet att bedriva verksamhet iföretagsformen ekonomisk förening. Man vill tvinga frambolagsbildning. som staten, som delägare i enlandsomfattande livsmedelsindustri, medverkar tillytterligare koncentration och kraftsamling inom denna sfärför att möta in- och utländsk konkurrens, diskuteras i enstatlig utredning lagförslag som direkt syftar till att hindralantbrukskooperationen och dess många enskildalantbruksföretagare från att möta dessa åtgärder. I denomställning och anpassning till ändrade förhållanden somjordbruksnäringen står inför måste lantbrukskooperationenkunna spela en huvudroll. Också andra organisationer kangöra insatser för att begränsa problemen. Det vore absurtatt i detta läge genomföra åtgärder, som hindrarlantbrukarnas egna föreningar att underlättaomställningsprocessen. Förslag som aviseras frånregeringen senare i vår i syfte att begränsalantbrukskooperationens rätt att verka måste tillbakavisas.Den internationella utvecklingenSom nämnts utgör de betydande överskotten och lågapriserna på världsmarknaden huvudorsaken till den lågalönsamheten i jordbruket. Dessa problem utgör också i storutsträckning den bakomliggande orsaken till att ettgenombrott i förhandlingarna inom GATT-rundan påjordbruksområdet syntes möjlig. Såväl förjordbrukare som för konsumenter måste ett gemensamtintresse ligga i att åstadkomma en balans mellan deninhemska konsumtionen och produktionen av livsmedel.Svenskt jordbruk har ingen anledning att avskräckas enfriare handel, ökad konkurrens och en bättre fungerandemarknad. Men för att detta ska kunna åstadkommasförutsätts att alla GATTländer gemensamt skaparförutsättningar för detta.Något betydande framsteg mot en friare marknad pålivsmedelsområdet är dock knappast att vänta inom ramenför det internationella arbetet. Sammanbrottet i ihöstas gav mer än väl ett bevis på detta. Det fortsattaresultatet vid det planerade återupptagandet av GATT-förhandlingarna senare i vår bör därför avvaktas innanytterligare initiativ tas som riskerar att ensidigt drabba detsvenska jordbruket.Detta innebär att vi i måste ha ett gränsskyddsom garanterar svenskt lantbruk att arbeta under sammavillkor som jordbruket i våra konkurrentländer ävenframöver.En övergång till tullar eller ett helt borttagande avexport stödet kan riskera att i vissa länder -- beroende påde skiftande förutsättningarna -- slå ut betydande delar avjordbruket. Framför allt skulle ett generellt system medtullar missgynna länder som uppställer höga försörjnings-,beredskaps- och regionalpolitiska mål för sinjordbrukspolitik.GATTGATTs förhandlingar, den s.k. Uruguayrundan, avbrötsföre utan att några resultat uppnåtts. Dettaberodde främst på att EG och inte kunde kommaöverens. När och hur förhandlingarna kan återupptas äroklart.Enligt bedömning kommer varje land att viljaha en egen försörjningsbas för livsmedel även i framtiden,bl.a. beroende på miljöförstöringens negativa effekter förlivsmedelsproduktion. Detta är en viktig utgångspunkt förSveriges agerande i förhandlingarna. Enskilda ländersmöjligheter att ha en egen livsmedelsförsörjning måste slåsfast.Nordiska rådets internationellahavsföroreningskonferens 16--uppmanadedeltagarländernas regeringar ''att säkerställa attinternationella överenskommelser (exempelvis ) till fullo beaktar de miljömässigakonsekvenserna av sådana överenskommelser''. Densvenska regeringen måste i de förhandlingar som nuåterupptas inom hårdare driva miljökraven.Regeringen har vid ett flertal tillfällen visat stor ivrighetatt gå före andra länder i åtaganden i GATT-förhandlingarna. Det gällde bl.a. notifikationen till GATTi . Regeringen drog också förhastade slutsatservad gällde uppräkningen av stödformer. Detta ledde tillinförandet av kontantstöd.GATT-förhandlingarna är viktiga för en effektivarevärldshandel. Ett bra resultat i förhandlingarna är viktigtför ett litet land som , där utrikeshandeln är av storekonomisk betydelse. Detta får dock inte leda till attregeringen i förhandlingarna bortser från att försöka göraen för landet så bra uppgörelse som möjligt.GränsskyddetRiksdagens beslut om livsmedelspolitiken(1990/91:JoU25) innebär att det svenskagränsskyddet i form av rörliga införselavgifter skall behållasi avvaktan på resultat av GATT-förhandlingarna. Det ärviktigt att slå fast detta då regeringens antydningar om attgå vidare och avveckla även dessa har gett förespegling omatt detta också ingick i förra vårens livsmedelspolitiskabeslut. Utskottet anförde:Det skall inte ske någon ensidig neddragning avgränsskyddet, utan resultatet av GATT-förhandlingarnablir avgörande för anpassning av detta.Vad gäller gränsskyddets utformning m.m. skriverutskottet:Frågan om förändringar av gränsskyddet, såväl teknisktsom nivåmässigt, bör avgöras i en takt som en kommandeöverenskommelse i anger. En nordisk utgångspunktär härvid att sänkningar skall göras i reala termer, varvidtidigare sänkningar får tillgodoräknas. Utskottetvill understryka att någon ensidig neddragning ellerförändring av gränsskyddet för del inte bör kommai fråga.Regeringen anför nu i budgetpropositionen att man''förbereder därför en sänkning av gränsskyddet ochkommer i ljuset av GATT-förhandlingarna attpresentera förslag till detta. ''Då GATT-förhandlingarna knappast gett upphovtill någon större optimism kan ett sådant besked frånregeringen knappast tolkas på annat sätt än ett försök tilltotal mörkläggning av hela frågan. Det är dock fråncenterns utgångspunkt helt klart att gränsskyddetsutformning i skall vara fullständigt kopplat tillGATT-förhandlingarnas resultat. Innan ett resultat uppnåsdär kan inte förändra sitt gränsskydd. Man måstekunna utgå ifrån att en överenskommelse mellan fempartier i är hållbar under den periodomställningen av jordbruket gäller. Om densocialdemokratiska regeringen mindre än efteringången överenskommelse lägger förslag som strider motden, kan inte längre ta ansvaret för den politik sombedrivs. En ensidig neddragning av gränsskyddet frånsvensk sida skulle utgöra den definitiva dödsstöten för detsvenska jordbruket.Exportstöd m.m.Centern anser att exportverksamhet måste få bedrivasinom branschvisa säljbolag utan hinder av kommandekonkurrenslagstiftning. Avvecklingen av exportstöd bör gåi samma takt i som i omvärlden. Utgången avGATT-förhandlingarna vad avser denna fråga är mycketosäker. EGs hårdnackade motstånd mot avveckling avstöden kan leda till att lösningen blir en reduktion, men ejborttagande av exportstöden.Om exportstödet i omvärlden endast reduceras börriksdagen hos regeringen begära förslag till system tillsvenskt exportstöd i enlighet med beslut omömsesidighet, på ett sätt som ej strider mot . Dettabör gälla även systemet med råvarukostnadsutjämning(RÅK).Detta har också stöd i det beslut som fattades avriksdagen om jordbrukspolitiken 1990. (1989/90:JoU25) anför:De nordiska länderna har gemensamt intagit denståndpunkten att de flesta exportsubventionerna böravskaffas. Undantag har gjorts för livsmedelsbistånd ochråvarukostnadsutjämning. Det finns emellertid starkaintressen inom som representerar en annan syn påexportstödet. EG t.ex. har hävdat att det finns andrastödformer som har samma snedvridande effekter somexportstödet. Det är således förenat med vissa svårigheteratt nu dra några säkra slutsatser angående resultatet avförhandlingsarbetet. Enligt utskottets mening bör dengrundläggande principen om ömsesidighet som utskottetunderstrukit i ett inledande avsnitt om gränsskyddets nivåm.m. gälla även i denna fråga. Utskottet är dock i dettasammanhang inte berett att föreslå någon avvikelse från denförhandlingslinje som intagit i frågan omexportstöd. En förutsättning för detta ställningstagande äratt de fortsatta GATT-förhandlingarna blir framgångsrikavad gäller avskaffande av handelssnedvridande stöd. Detmåste också finnas möjligheter att hanteraårsmånsvariationer, säsongsvariationer och tillfälligaexportkvantiteter i övrigt och genom t.ex. branschvisasäljbolag avsätta sådana tillfälliga exportkvantiteter påvärldsmarknaden.Lantbruket som råvarubas för en ny industriutvecklingFå näringar, om ens någon, har som lantbruket medjorden, vattnet, luften och växtligheten som råvaror så godaförutsättningar att i en framtida industriutveckling medökade krav på miljöhänsyn utvecklas till en viktigframtidsnäring. Detta utgör också utgångspunkter för förravårens livsmedelspolitik. Det är därför som sagtsviktigt att detta beslut fullföljs med en generös tillämpningavseende omställningsstödets användning och villkor. Härhar regeringen ett ansvar för att ansvariga myndigheterverkar för att livsmedelspolitiska beslutets intentionerfullföljs.Lantbruket måste utnyttjas offensivt i den industriellaförnyelsen. I slättbygderna med sina speciellaförutsättningar bör specialgrödor, t.ex. energigrödor, spelaen ökad roll för vår svenska energiförsörjning. Framför alltgäller detta satsningen på vegetabiliska bränslen såsometanol. Men även inom områdena bioteknik, medicinskindustri och på miljötekniska området bör lantbruketkomma att spela en viktig roll. Det innebär självfallet attandelen kontraktsoch specialodlingar kommer att öka. Menför att klara detta måste det från statsmakterna bedrivas enoffensiv och konsekvent jordbrukspolitik där staten från sinsida är beredd att direkt via ytterligare omställningsstöd ochforskningsanslag göra direkta insatser för näringensförnyelse.Nya industrigrödorEn medveten satsning på framför allt energigrödorskulle dels minska spannmålsöverskottet, dels bättreutnyttja svenskt lantbruk för framtidsinriktadeinvesteringar på energiområdet.Istället för nu rådande situation skulle lantbruket iframtiden i kombination med spannmålsodling även kunnaproducera foder, industri- och energiråvaror. Flera av dessaskulle kunna utgöra s.k. fånggrödor som skulle kunna varaen miljöpolitisk investering för att åstadkomma en bättrekvävebalans i våra marker och vattensystem.Luzern och gräsJordbruksgrödor som och olika sorters gräs kananvändas för framställning av fiber tillpappersmassaindustrin. En fullskaleanläggning för dettabör kunna vara igång . För enproduktion av 50 000--massa beräknas 20 000--behöva tas i anspråk.Lin för byggnadsindustrinFiber från lin kan användas inom byggnadsindustrin förtillverkning av exempelvis spånplattor. Svensk linodlingskulle också kunna användas inom mera traditionellaområden som t.ex. oljeframställning och för textilindustrin.Lantbruket och läkemedelsindustrinInom läkemedelsindustrin, som i är betydande,kan råvaror i ökad utsträckning komma att användas förframställning av läkemedel -- främst från specialodlingarsåsom gurkört. Försök har redan gjorts inom detta område.Här bör en betydande potential för framtiden finnas.Förvisso tar denna typ av specialodlingar begränsadearealer i anspråk men kan ändå som specialprodukter settge betydande lönsamhet för ett antal lantbruksföretag.Etanol som drivmedelFramför allt på energiområdet och för en satsning på nymiljövänlig teknik för t.ex. förbränningsmotorer, kanlantbrukets roll, vid sidan om sin nuvarande somlivsmedelsproducent, bli den viktigaste. Olika typer avenergigrödor för framställning av miljövänliga vegetabiliskabränslen och drivmedel kan bli en av svensk industris nyaoch betydande verksamhetsgrenar. Inom ramen för detstatliga energiforskningsprogrammet från mitten av 70-talethar betydande och framgångsrikaforskningsresultat och försök kunnat redovisas. Det handlarnu om att produktutveckla, tillämpa ochmarknadsintroducera fler av dessa. Längst harförsöksverksamheten kommit vad gäller användningen avetanol som drivmedel till bilar, bussar och traktorer. Isamband med etableringen av försöksanläggningen företanolproduktion i sedangenomförde Svenska Lantmännen, SLR och försök inblandning av etanol i bensinen iStockholmsområdet. Försöken var framgångsrika.Liknande försök görs med ren etanol förbussar i tätortstrafik på flera håll i landet, bl.a. i Stockholm.Den genomförda uppgörelsen mellansocialdemokraterna, liberalerna och pådet energipolitiska området öppnar nu möjlighet för ensatsning på etanoltillverkning. De ca 100.000 hektaråkermark som här avses tas i bruk för detta ändamål är enviktig del i omställningsprogrammet. Härmed har ett viktigtbåde jordbrukspolitiskt och energipolitiskt steg tagits.Den framtida utformningen av tätortstrafiken bör skemed bästa kända miljövänliga teknik. Inom ramen för enmedveten kollektiv tätortstrafik bör en satsning ske på iförsta hand miljövänliga bussar, företrädesvis drivna medvegetabiliska bränslen som etanol. Erfarenheterna frånetanolbussar i tätortstrafik är genomgåendepositiva.Vegetabiliska oljorVegetabiliska oljor t.ex. framställda av raps skulle kunnaersätta dieseloljan som drivmedel. De vegetabiliska oljornakan också användas i tekniska sammanhang t.ex. somskäroljor. Rapsarealen bör därför kunna öka -- även ombegränsningar måste göras med hänsyn till växtföljden.Grödor för bioenergiOdling av grödor för bioenergi t.ex. energiskog, gräs,bränslevete för förbränning bör kunna spela en stor roll förkommunernas och industrins satsning på kraftvärmeverkbaserade på biobränslen.Grödor för biogasFörgasning ger stora framtida möjligheter tillanvändning av biobränslen. Organisk substans i form avved, flis, gräs, avfall och gödsel kan med välkänd teknikförgasas. Andra exempel är skogsbränslen, energiskog ochenergigrödor som utgör ytterligare en betydande potentialinför framtiden. För lantbruket i slättbygderna kan grödorsom eller jordärtskocka användas förbiogasframställning.Redan idag finns biogasanläggningar för produktion avmetangas ur organiskt avfall. Förgasningstekniken är vällämpad för småskalig produktion men också för störreanläggningar. Biogasen kan bli en av våra storaenergikällor både för uppvärmning och som drivmedel.Stärkelse för bättre miljöteknikStärkelse från i första hand potatis och spannmål harmånga användningsområden. Ett område som bör kunnaspela en viktig roll för ökade miljöinsatser är stärkelsen somkolkälla för kvävereduktion vid industrins och vårakommunala reningsverk. Med tanke på att flertaletkommunala reningsverk i landet helt saknarkvävereduktion, är snabba insatser nödvändiga för attkraftigt få ner kväveutsläppen från dessa. Här kanstärkelsen utgöra en viktig del i det miljöindustriellaarbetet.Stärkelseprodukter kan också användas somfyllnadsmedel i sanitetsartiklar.