mot · GE02Ju821 · 1991-01-25 00:00:00 — InnehållsförteckningSammanfattning4Brottsutvecklingen i korthet7Orsaker till brott7Brottsförebyggande arbete8Normbildningen8Samordning och klara anvarsförhållanden mellanmyndigheter9Socialtjänsten skall åläggas ett samordningsansvar9Positiva vuxna förebilder10Föräldrarnas/vårdnadshavarnas roll i det förebyggandearbetet10Stöd till problemfamiljer10Behandlingsgrupp för barn/ungdomar med särskildabehov11Skolan får ofta tidiga signaler11Undervisning om värderingar12Mobbning12Gängbearbetning12Punktmarkering13Kvarterspolisens arbete13Strafflagstiftning och påföljdssystemet14Fakultativ frigivning vid 2/3 avtjänad strafftid14Skärpt påföljd vid upprepad och/eller grovbrottslighet14Ökad restriktivitet vid permissioner14Särbehandling av långtidsdömda14Restriktiv användning av rapporteftergift15Restriktiv användning av åtalsunderlåtelse15Skärpt kontroll av efterlevnad av föreskrift15Samhällstjänst16Ökade möjligheter att omhänderta personer somuppträder berusade på allmän plats16Värdegränsen mellan snatteri och stöld16Ordningsbot för snatteri17Särskilt om utländska medborgare och brott17Våldsbrott18Ungdomsvård19Kvinnomisshandel/familjevåld19Sexuella övergrepp mot kvinnor19Barnmisshandel19Sexuella övergrepp mot barn19Våld i nöjeslivet och på allmän plats20Utländska medborgare och brott20Våldsverkare20Våldsoffret20Stöd till brottsoffren21Program för stöd till brottsoffer21Information till brottsoffer21Individuella vårdprogram för våldsoffer21Samhällsansvar för kvinnojourer/brottsofferjourer22Fler brottsofferjourer22Stöd till barnjourverksamhet22Kvinnors hjälpbehov23Stöd till kvinnojourer23Skydd för utsatta våldsoffer23Bygg ut jourfamiljssystemet23Höjda skadeståndsbelopp och förskottsutbetalning avskadestånd24Lagen om målsägandebiträde24Misshandel25Ändring av tvåårsregeln25Mansjourer/kriscentra26Narkotikabrott26Bekämpa narkotikamissbruket i alla led26Narkotikafria kriminalvårdsanstalter27Sänkt toleransnivå för innehav av narkotika27Öka resurserna för tullen27Förbättra resurserna för narkomanvården28Stoppa nya preparat28Eget bruk av narkotika28Ungdomar och brott28Ingripande och förundersökning30Ungdomsrotel, ''ungdomsåklagare'' ochjourdomstol30Påföljder för unga lagöverträdare31Skadelindrande arbete31Konfrontation och gottgörelse31Ungdomskontrakt31Vård vid ungdomshem32Öppenvård i anslutning till ungdomshemmen32Ungdomshemmens organisation32Ungdomars alkoholmissbruk33Drogfria nöjesalternativ33Polisen33Polisens uppgifter33 800 polisaspiranter34Förbättra personaltillgången inom den lokalapolismyndigheten34Vaktbolagens uppgifter34Kriminalvården35En god eftervård35Psykiatrisk vård35Bevakning i anstalt35Frivården35Häkten36Sjukvårdssekretess i kriminalvårdsanstalt ochpolisarrest36Skydd för vittnen36Ersättningen till nämndemän37Utvärdering och forskning37Hemställan37SammanfattningDen ökande brottsligheten är ett allvarligt problem i detsvenska samhället. kan den ökandebrottsbenägenheten allvarligt hota det svenska samhälletsöppenhet och medverka till en utveckling där gemenskapoch ansvarstagande mellan människor försvåras.En av politikens viktigaste uppgifter är att vidta åtgärderför att ställa upp klara och entydiga gränser, att förebyggabrottslig verksamhet samt att reagera mot kriminalitet.Reaktionerna mot våld och hot om våld måste vara särskilttydliga.I denna motion presenterar förslag till inriktningav det kriminalpolitiska arbetet framöver.Det kriminalpolitiska arbetet ska ägna särskilduppmärksamhet åt och prioritera resurser till områdenabrottsförebyggande arbete, våldsbrott,narkotikabrott, ungdomskriminalitet, stöd tillbrottsoffer samt ekonomiska brott med särskildinriktning mot grövre miljöbrottDet brottsförebyggande arbetet förutsätter ett brettengagemang från olika myndigheter, ideella organisationeroch från allmänheten. har beslutat om enfolkkampanj mot våld, där allmänhetens engagemang ochberedskap att delta i brottsförebyggande arbete tas till vara.Det är en uppgift för regeringen att initiera den beslutadekampanjen.När det gäller insatser och åtgärder för att effektiviseraden brottsförebyggande verksamheten föreslår centernen utveckling av samarbetet mellan de rättsvårdandemyndigheterna och , särskildabehandlingsgrupper, genom samverkan mellan polis,socialtjänst, skola, fritidshem och föräldrar, för barn ochungdomar som befinner sig i riskzonen, särskilda insatsermot mobbning, en prioritering av polisensbrottsförebyggande insatser främst genomkvarterspolisarbete, gängbearbetning samt s.k.punktmarkering.När det gäller strafflagstiftningen och påföljdssystemetanser det viktigt att såväl lagstiftningen somsamhällets sanktioner på lagöverträdelser speglar denormer som råder i vårt samhälle. Det måste finnas enrimlig avvägning mellan lagöverträdelse och straff.Centern föreslår slopad villkorlig frigivning efterhalva avtjänade strafftiden, en återgång till fakultativvillkorlig frigivning efter avtjänande av 2/3 av den utdömdastrafftiden, och i samband därmed ingen generell sänkningav straffskalorna, skärpning av påföljderna vid upprepadoch/eller grov brottslighet, ökad restriktivitet när detgäller permissioner för de mest brottsaktiva, ökadrestriktivitet när det gäller användandet av rapporteftergiftoch åtalsunderlåtelse, en utökning avförsöksverksamheten med påföljden samhällstjänst attomfatta hela landet, ökade möjligheter att omhändertapersoner som uppträder berusade på allmän plats,återställande av värdegränsen mellan brottsrubriceringarnasnatteri och stöld.Våld eller hot om våld innebär en synnerligen grovkränkning av offret. Alla våldshandlingar är ett uttryck förgärningsmannens bristande respekt för den angripnesintegritet. Våldsövergrepp medför vanligen långvarigapsykiska skador för offret förutom de fysiska men sombrottet kan leda till. Samhällets insatser för att skydda ochhjälpa brottsoffer är otillräckliga.Centern föreslår därför förstärkningar ibrottsofferskyddet bl.a. genom ett samlat program förstöd till brottsoffer, ytterligare utveckling av brottsoffer-,kvinno- och barnjourer samt mansjourer, generellhöjning av skadeståndsbeloppen till brottsoffer, ensamhällsgaranti för att utdömda skadeståndsbelopputbetalas till offret, en utvidgning av brottsoffersmöjligheter att få s.k. målsägandebiträde, en skärpningav påföljden för brottet grov misshandel, utveckling avsärskilda behandlingsprogram för våldsverkare, utökademöjligheter för våldsoffer att få skydd från polis eller viabevakningsföretag.Drogmissbruk är en vanlig orsak till brottslighet. 80--av alla gärningsmän som döms för grov misshandel ärpåverkade av alkohol vid brottstillfället. Centernpresenterar i en annan motion (1990/91:c 000) förslag tillåtgärder för att komma tillrätta med alkoholmissbruket.Narkotikamissbruk, vilket i sig är kriminaliserat, liggerbakom många ''vardagsbrott'' som inbrott och häleri. Föratt effektivisera insatserna mot missbruket föreslår centernatt reglerna kring narkotikaklassificering av preparatförbättras för att snabbt kunna förhindra spridning av nyasådana medel, att polisen får befogenheter attomhänderta den som uppträder drogpåverkad på allmänplats, att påföljden för brottet icke medicinskt bruk avnarkotika skall vara böter eller fängelse, attnarkotikapolisens insatser, regionalt och lokalt, mer än idagbör riktas mot langare och missbrukare på gatunivå och i''knarkarkvartar'', att narkotikakontrollen ikriminalvårdsanstalterna, effektiviseras så att anstalternakan hållas narkotikafria, att intagna ska ha rätt tillplacering vid narkotikafri anstalt.Ungdomsbrotten skall, enligt , tillhöra deområden som ska prioriteras av de rättsvårdandemyndigheterna. är samhällets reaktioner påungdomsbrott otydliga. Ungdomarna får inte klara beskedom vilka gränser som gäller och om vilka sanktioner somsamhället kommer att vidta efter en lagöverträdelse.Påföljdssystemet är inte utformat så att det i nämnvärd gradkan omfatta unga människor. Andra sanktionsformer måstetillkomma. Insatser som leder till att unga lagöverträdarekan rehabiliteras är mycket angelägna. Föräldrarna är inormalfallet den främsta resursen och måste engageras i detrehabiliterande arbetet.Centern föreslår att polisen får rätt att kvarhållaungdomar efter förhör för att kunna överlämna dem tillföräldrarna eller annan vuxen, att polisen och åklagarenregelmässigt kallar den unge tillsammans med föräldrarnatill förhör, vid meddelanden om myndighetens beslut m.m.,att frågan om registrering av brott begångna av barnunder utreds, att systemet med ungdomsrotlari polisorganisationen byggs ut, att särskild personal imöjligaste mån avdelas för att arbeta med ungdomsmålen iåklagarorganisationen, att ungdoms- alternativtjourdomstolar inrättas, att unga lagöverträdare fårmöjligheter till skadelindrande arbete i betydligt störreutsträckning , att unga lagöverträdare skakonfronteras med sitt offer, om offret medger det, attreglerna kring påföljden kontraktsvård förändras så attpåföljdsformen i större utsträckning kan omfatta ungalagöverträdare, att en ny påföljdsform --ungdomskontrakt -- införs, att konfliktråd inrättas, sombör innehålla ett medlingsförfarande, att staten ska ha ettövergripande ansvar för verksamheten vid s.k. § 12-hemsamt att antalet platser vid hemmen ökas, attverksamheten vid hemmen ska omfatta såväl sluten somöppen vård, att föräldrarnas ekonomiska ansvar skärpsför de skador som barnen kan åsamka andra.När det gäller förslag till åtgärder för att effektiviseraarbetet med ekonomisk brottslighet med särskild inriktningmot grova miljöbrott hänvisas till en särskild motion fråncentern.Vakansläget inom polisen är fortfarande allvarligt.Avgångarna täcks inte av nyutbildadepoliser. avvisar därför förslaget att reducera antaletutbildningsplatser vid till 600 och föreslåratt antalet utbildningsplatser vid /92 skall vara 800. För att snabbt kunnaförbättra personalläget vid de lokala polismyndigheternaföreslår vi att användas främst för administrativatjänster.Frivården bör tillföras ytterligare resurser.Kunskaperna om orsakerna till brott är ofullständiga.Även insikterna i effekterna av ingripanden och olikapåföljders påverkan på gärningsmännen är otillräckliga.Centern föreslår därför satsningar på utvärdering ochforskning.Effekterna av kriminalvårdsreform börutvärderas. Därutöver föreslåsforskning/utvärderingsinsatser inom följande områden:Utvärdering av olika behandlingsinsatsers effekter.Könsrollernas betydelse för brottsbenägenheten.Orsakerna till våld och kvinnomisshandel liksomsambandet mellan pornografi och våld.Brottsutvecklingen i korthetSedan 1950 har antalet polisanmälda brott mer änsexdubblats. Över 1,2 miljoner brott polisanmäls numerårligen. uppskattar att antalet anmäldabrott kommer att öka med 2--åren framöver. Dennautveckling måste brytas.Antalet misshandelsbrott har ökat under 1980-talet.Sedan år 1983 uppgår den genomsnittliga ökningen till drygt5 % . Antalet fall av misshandel utomhus där offretinte har träffat eller på annat sätt känt den somutförde misshandeln har också ökat kraftigt under senareår.Tillgreppsbrotten dominerar och svarar för nära 70procent av samtliga polisanmälda brottsbalksbrott.Vanligast är stöld ur fordon och butiksstölder.De regionala skillnaderna beträffande brottsligheten ärbetydande. , län har en genomsnittlig brottsnivå som ärnästan dubbelt så hög som i övriga län. Våldsbrottslighetenär högst i storstadsområdena. Detta gäller särskiltgatuvåldet.Av allt våld som sker är det endast en liten del somanmäls och som lagförs. Grövre våldsbrott anmäls oftare änlindrigare och våld mellan obekanta oftare än våld mellanbekanta. Antalet anmälda våldsbrott anses utgöra mindreän en femtedel av samtliga våldshändelser med synligskada.Anmälningsbenägenheten har ökat beträffande vissabrott, t.ex. kvinno- och barnmisshandel. Toleransen motdessa kategorier av våldsbrott har således avtagit. Trots denökande benägenheten att anmäla dessa brott anses det s.k.mörkertalet fortfarande vara mycket stort beträffande dessabrottstyper. Brottslighetens totala omfattning framgårsåledes inte av brottsstatistiken.Orsaker till brottKriminologerna framhåller två huvudorsaker till denökande brottsligheten -- det ökande antalet tillfällen tillbrott och den bristande sociala kontrollen.Koncentrationen av människor till stora städer och dendärmed ökade anonymiteten har bidragit till socialaproblem och ökad brottslighet. Familjesammanhållningenhar minskat.En av orsakerna till våldsutvecklingen kan vara denökande kategoriseringen av människor. Tonåringar för sig,gamla för sig, invandrargrupper för sig etc. Detta förstärkerfrämlingskapet mellan olika grupper och individer.Alkoholen spelar en stor roll för att utlösavåldshandlingar och andra brott. I en studie somsocialstyrelsen och BRÅ genomfört konstateras att av de gärningsmän som begickvåldsbrott med dödlig utgång mot kvinnor var akutpåverkade av droger -- huvudsakligen alkohol.Narkotikamissbruket -- som i sig är straffbelagt -- ärockså en bakomliggande orsak till en stor andel avbrottsligheten. Många bostadsinbrott, häleri m.fl. brottbegås av missbrukare.För att komma åt de grundläggande orsakerna till våldetär det viktigt att ha förståelse för och insikt i debakomliggande mekanismerna. Familjeupplösning, storaomflyttningar inom landet och utbyggnad av nya storabostadsområden har i många fall lett till främlingskap,social misär och även ökad brottslighet.Rotlöshet och normupplösning är en grogrund förvåldet. Sambanden centralisering -- rotlöshet -- bristandesocial kontroll och sociala problem måste därför stå klaraoch bilda utgångspunkt för bl.a. regionalpolitiken. Därförär det viktigt att hindra nya koncentrationsvågor och iställetföra en politik som utvecklar hela landet.Centerpartiet driver en regionalpolitik som syftar till attaktivt utveckla hela landet. Det är viktigt att människorkänner närhet och gemenskap och själva kan påverkabesluten som rör deras livsmiljö. Omflyttningen har lett tillökade sociala problem i såväl glesbygd som tätort. I destörre tätorterna måste främst förorterna få en bättre socialstruktur med både bostäder och arbetsplatser. Lokalaanläggningar för ungdomsaktiviteter är också viktiga för attinte ungdomar skall söka sig till anonyma miljöer icityområden.Brottsförebyggande arbeteSamhällets viktigaste uppgift i det kriminalpolitiskaarbetet är att bygga upp en väl fungerandebrottsförebyggande verksamhet. Arbetet måste utformas såatt den breda kompetens som finns representerad hos olikamyndigheter tas tillvara.Brottsförebyggande arbete kan i sin vidaste meningomfatta all samhällsverksamhet. Självklart är det riktigt attexempelvis boendemiljön och bostadsområdenasutformning påverkar brottsligheten i samhället. I dennamotion begränsas dock förslagen kring detbrottsförebyggande arbetet att omfatta de uppgifter somålagts polisen, kriminalvården, , skolan ochden kommunala fritidsverksamheten. Därtill anser vi attföräldrarnas möjligheter att delta i förebyggande arbetesom rör deras barn och ungdomar inte uppmärksammats ierforderlig utsträckning.NormbildningenVarje samhällssystem bygger på en normbildning somreglerar rätt och fel i umgänget mellan människor. Såväloskrivna som skrivna regler är viktiga för ett samhällesfunktion och påverkar dess utformning.De oskrivna reglerna handlar inte sällan om ''vanlighyfs'', dvs. hur vi förväntar oss att bli bemötta av andramänniskor och hur vi själva vill möta dem. Den som brytermot dessa regler kommer att drabbas av omgivningensogillande och betraktas som en avvikare. Den ytterstakonsekvensen av ett avvikande beteende är att avvikarenstöts ut ur den vardagliga gemenskapen.De ökande internationella kontakterna minskaravståndet mellan olika länder och folk. Utbytet medmänniskor från olika kulturer ökar ständigt. Dagensungdomar lever i en miljö som innehåller inslag från andrakulturer i en helt annan utsträckning än tidigaregenerationer gjort. Detta skapar ett utrymme för mångfaldoch kan leda till en ökad förståelse mellan olika folk.Samtidigt kan den ökade internationaliseringen skapanya konflikter. Människor med sinsemellan helt olikamänniskosyn arbetar tillsammans. För att underlätta dettasamarbete är det nödvändigt att klargöra grunderna för detsvenska samhället och de värderingar som detta vilar på.Den kristna humanistiska idétraditionen är basen förnormbildningen i vårt land. Av särskild vikt är att de somkommer till vårt land blir medvetna om att kvinnor harsamma rättigheter som män.De regler som bedömts vara speciellt viktiga attupprätthålla har en särskild status och är dessutom förenademed tvingande sanktioner som kan begränsa den personligafriheten för dem som bryter mot dem. Den svenska lagenstadgar rätt för alla människor till trygghet för liv och hälsa,mänskliga fri- och rättigheter och rätt till skydd av denpersonliga egendomen. Den som bryter mot dessa reglerska straffas lika enligt lagen.Det lagreglerade området måste vara väl definierat ochlagreglerna klara och entydiga. De sanktionssystem som ärknutna till lagarna måste upprätthållas. Om detta inte skerkommer allmänhetens tilltro till rättssystemet atturholkas.Samordning och klara ansvarsförhållanden mellanmyndigheterFör att effektivisera det brottsförebyggande arbetetkrävs en gemensam policy när det gäller ingripanden avskilda slag. Det krävs därutöver en samsyn mellan olikamyndigheter och organisationer.Det är viktigt att regeringen tar initiativ till ett arbetesom syftar till att utarbeta övergripande strategier förbrottsförebyggande insatser särskilt bland barn ochungdom. Företrädare för skola, sociala myndigheter,kriminalvården och polisen bör engageras i verksamheten.Målet för arbetet ska vara att få till stånd samordningoch en ökad samsyn mellan de olika myndigheterna när detgäller arbetssätt och arbetsmetoder samt att tydliggöra deansvarsförhållanden som ska råda mellan myndigheternacentralt och lokalt.Det förebyggande arbetet kännetecknas av delvis oklaraansvarsförhållanden mellan olikamyndigheter/organisationer, skilda synsätt från företrädareför olika verksamheter om hur arbetet konkret ska bedrivasoch som en konsekvens av detta ett bristande samarbetemellan olika myndigheter. Sammantaget leder detta till attmånga lagöverträdare inte tas om hand på det sätt somskulle vara bäst för dem själva och som skulle kunnaförhindra ytterligare brottslighet.Ett antal uppmärksammade brottsfall visar att ansvariga myndigheter inte haft tillräckligkunskap om främst unga brottslingars situation och därföravstått från att ingripa. har andrasamhällsinstanser, som inte har ansvar för att vidtagaåtgärder, haft informationer som skulle motiverat ettsamhällsingripande.Socialtjänsten skall åläggas ett samordningsansvarSocialtjänstlagen ålägger ett stort ansvarför de människor som bor och vistas inom en kommun ochsom behöver stöd och hjälp. Samhället har därmedmarkerat att kommunernas socialtjänst har att svara för dengrundtrygghet som människor behöver och som inte kantillgodoses på annat sätt.Enligt lagen om vård av unga (LVU) och lagen om vårdav missbrukare (LVM) har skyldighet attvidta åtgärder för de barn/ungdomar och vuxna som löperrisk att skadas till liv och hälsa. Det är därför rimligt attsocialtjänsten får ett huvudansvar för att samordna skildamyndigheters/ organisationers insatser när det gällerbrottsförebyggande arbete lokalt. Detta ansvar bör reglerasi lag.På vissa orter har särskilda samarbetsgrupper bildatsmellan skolan, och polisen. Detta är etttillvägagångssätt som visat sig vara mycket framgångsriktoch bör därför leda till efterföljd.Skolans, hemmets och gemensammaansvar för elevernas sociala utveckling bör anges isocialtjänstlagen och skollagen. Det är viktigt att t.ex.sekretesslagstiftningen har sådan utformning att samarbetetmellan berörda organ på detta område inte förhindras. Enöversyn av sekretesslagen, för att komma tillrätta med deproblem som finns när det gäller information mellanmyndigheter, är därför angelägen.Positiva vuxna förebilderVuxna måste agera på ett tillräckligt konsekvent ochtydligt sätt i förhållande till barn och ungdomar. Barnbehöver vuxna av båda könen som goda förebilder.Många ungdomar som har problem saknar manligaförebilder. De ensamma mammorna kan inte vara bådemamma och pappa. Ett projekt att finna ''nya pappor'' tillvilsna ungdomar har startats i ; män somengagerar sig i ungdomarnas liv och stödjer dem när detbehövs. Liknande projekt bör initieras på andra håll ilandet.Föräldrarnas/vårdnadshavarnas roll i det förebyggandearbetetFöräldrarna har huvudansvaret för att deras barn ochungdomar lär sig att känna respekt för andra människors livoch egendom.Föräldrarnas roll i det förebyggande arbetet måsteomvärderas. De allra flesta föräldrar till barn och ungdomarmed sociala problem och missbruksproblem söker aktivthjälp. Föräldrarna måste därför betraktas som en resurs iarbetet.Stöd till problemfamiljerFör familjer med stora problem krävs ett omfattandestöd från de sociala myndigheternas sida. Det gäller familjermed grava missbruksproblem och kriminell belastning. Ettstöd från samhällets sida ersätter dock inte stöd och hjälpfrån släkt och vänner. Redan tidigt kan man ofta se ochförstå vilka barn som löper risk att fara illa och därför måstede samhälleliga insatserna sättas in . Det är enligt vårmening viktigare att aktivera de naturliga sociala nätverksom finns omkring en familj än att genom olikamyndighetsåtgärder söka lösa familjens problem.Ett alternativ till samhällsvård är att socialsekreterarnaskriver kontrakt med problemfamiljerna. I kontraktetanges föräldrarnas egna förslag till lösningar. Avsikten är attta tillvara föräldrarnas kunskaper om och engagemang ibarnens situation. Det är angeläget att utveckla denna''kontraktsvård'' ytterligare liksom att finna andraalternativa vårdformer till samhällsvård.Behandlingsgrupp för barn/ungdomar med särskildabehovFör det begränsade antal barn och ungdomar, som harbehov av särskilda insatser av brottsförebyggande karaktärför att förhindra att de glider in i allvarlig brottslighet, börbehandlingsgrupper bildas. I denna behandlingsgrupp skaföreträdare för skola/skolhälsovård och polis ingå. Ävenföreträdare för andra verksamheter som sjukvård och fritidskan delta. Föräldrarna har en självklar plats i arbetet. Barai de fall när barnet/ungdomen kan komma till skada omföräldrarna medverkar ska dessa ställas utanför.Bland behandlingsgruppens medlemmar bör en personutses med uppgifter att hålla särskild kontakt medbarnet/den unge. Den person som har den mest frekventakontakten med barnet/ungdomen bör främst komma ifrågasom kontaktman. En huvuduppgift för kontaktmannen äratt utveckla positiva sociala nätverk för barnet.Kontaktmannen ska kontinuerligt informera socialtjänstenspersonal om barnets/den unges utveckling. Socialtjänstensföreträdare, föräldrarna och kontaktmannen ska, var försig, ha möjlighet att sammankalla behandlingsgruppen.Skolan får ofta tidiga signalerSkolan skall förmedla kunskaper och färdigheter. Denhar också en viktig fostrande roll. Klasserna måste vara småför att eleverna skall kunna tillgodogöra sig undervisningenordentligt. Genom bl.a. agerande har riksdagennumera beslutat bifalla kravet om 25 elever i varje klass.Skolans lärare och övrig personal kommer i kontakt medalla barn och ungdomar. De har därmed en -- i förhållandetill andra samhällsfunktioner -- god möjlighet att följa barnsoch ungdomars utveckling och att tidigt kunna upptäckasociala problem och begynnande kriminalitet. Ävenförskolan har möjligheter att tidigt kunna upptäcka barnmed sociala störningar.Personalen i skolan, lärare och elevvårdspersonal, hardäremot små möjligheter att ingripa och stödja de eleversom kräver särskild hjälp utanför skolans ram. Skolan kanbara slå larm -- till socialtjänst och polis -- och varskoföräldrar.Samtidigt är det så att avancerade ungdomsbrottslingarofta visar att de har allvarliga problem redan i skolan. Dehar koncentrationssvårigheter i större utsträckning än andrabarn. Skolk är en varningssignal. Ungdomsbrottslingar haroftare än andra barn mobbat eller blivit mobbade under sinskoltid.