mot · GE02N262 · 1991-01-25 00:00:00 — har bankerna gynnats av stora vinster.På senare tid har många banker råkat ut för kraftigaförluster. Nordbankens förluster slår alla andrasrekordförsök. De interiörer från bankvärlden somallmänheten fått sig till livs är verkligen föga uppbyggliga.Det är en äventyrlig värld där spekulationslusten alltför oftaförlorat kontakten med den sunda företagsamheten.Det statliga inflytandet i Nordbanken har tydligen inteutgjort någon garanti för att bankens hantering av inlånadepengar skulle präglas av tillräckligt ansvar och försiktighet.Ser man tillbaka på uppköp av Nordbanken såfinns det pålitliga bedömare som anser att uppköpen intevar speciellt goda affärer. Då avser man överpriserna närdet gäller köpet av och priset påNordbanken. Även om gemene man är oförmögen attbedöma hur en bank förvaltar de pengar som sätts in oftaav småsparare kan man inte så lätt komma ifrån känslan attförvaltaransvaret brustit på ett påtagligt sätt. Bankensförluster vittnar ju också tydligt om det -- att styrelsen ochdess ordförande bekräftar att bankens affärer inte sköttsmed den omsorg som man som bankkund har rätt att kräva.Nu har emellertid en ny ordförande och styrelse tillsatts.Deras uppgift blir inte så lät. Förmodligen drar kundernasina slutsatser om bankaffärerna och följer självmantmarknadens lagar. Därav följer logiskt att pengarna börflyttas till en bättre bank. Det är ju självklart att en bankmed en stor förlust är en sämre förvaltare av kapital änbanker som går med vinst. Kunderna satsar inte normalt påen förlorande part.Felet med det nuvarande statliga engagemanget inombankbranschen är att det inte, som man borde kunna vänta,har förändrat bankens karaktär. Den beter sig som allaandra banker och utgör inte alls något salt i grytan av bankerdär skillnader i förmåner till kunden är svåra att urskilja.Att någon verklig konkurrens om bankkunderna inteexisterar i är ett anmärkningsvärt förhållande.Bankerna om några skulle väl värna om marknadensoklanderlighet.Ett statligt inslag i bankvärlden har inte lyckats rubbaden allmänna bilden av banker som lever mer i samförståndän i konkurrens.Statens engagemang i bankbranschen borde inte vara attdriva en egen bank. I all synnerhet som resultatet är så klentsom Nordbankens resultat visat. I stället borde det statligaengagemanget vara att hålla marknaden ren frånkonkurrensbegränsande överenskommelser ochsamförstånd. Staten borde stå på kundens sida, inte påproducentens. Då får man inte vara en part, inte själv ägaen del av en bank som är beroende av vinsten.Därför bör staten sälja ut sina bankintressen och inriktasitt intresse på att skapa en fungerande marknad med klarakonkurrensförhållanden och därför göra rent hus med egnavinstintressen i någon bank.Att sälja Nordbanken till svenska bankintressen skulleemellertid inte tillgodose kraven på konkurrens. För attuppnå en bättre konkurrens mellan penningförvaltandeinstitutioner bör en utländsk bank få etablera sig i Sverigevia köp av svenska aktier i . Svenska bankerborde inte kunna ha några invändningar mot det. Skulleman ha det måste det bero på att den svenska marknadenhar varit alltför skyddad, något som än mer understrykerbehovet av konkurrens. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om försäljning av Nordbanken.