mot · GE02Kr230 · 1991-01-25 00:00:00 — InledningGrunden för den liberala miljösynen är förvaltarskapet.Den innebär att människan har rätt och skyldighet attanvända sitt förnuft och sin kreativitet för att både förbättrasina egna villkor och slå vakt om en god miljö och naturensmångfald, så att kommande generationers livsvillkor inteförsämras.Förvaltarskapstanken har ett starkt samband medliberalismens människosyn och strävan att skapa så rikalivschanser som möjligt för alla. I den rätt till hänsyn ochrespekt som tillkommer varje människa ingår också rättentill en oförstörd och mångsidig livsmiljö. Utarmas ochförgiftas vår miljö, minskar också de livschanser som dagensmänniskor tar för givna. Varje generation har ett ansvar föratt förvalta jorden och det generationerna före oss harskapat, så att kommande generationers livschanser blir sårika som möjligt.Förvaltarskapstanken är en stark drivkraft bakomfolkpartiet liberalernas engagemang för naturvården ochomsorgen om den biologiska mångfalden i vår miljö. Vårsträvan är inte bara att skydda orörd och ursprunglig naturutan också att bevara och utveckla det som människorskapat. Dit hör kulturlandskapet, dit hör ocksåkulturbyggnader och fornminnen.Den partimotion om kulturmiljövården som vi väckertill årets skall ses i detta perspektiv. Behovet avkraftfulla insatser för hotade kulturmiljöer har under senareår växt, bl.a. till följd av de skadeverkningarluftföroreningarna har haft. Därmed finns det också ettstarkt samband mellan miljövård och kulturmiljövård.Effektiva insatser måste vidtas både för att förebyggaskadeverkningar och för att restaurera och reparera därskador redan skett.Intresset för bevarande av kulturmiljöer har ökatbetydligt under . Över hela världenkan detta intresse noteras -- särskilt i Västeuropasindustristater, där den snabba sociala och ekonomiskautvecklingen lett till stora förändringar ilivsmiljön. Det har gällt förändringar av stadscentra vidsaneringar och trafikledsutbyggnader, liksom att den nyatidens industrianpassade byggnadsteknik varitförutsättningen för framväxten av storskaligaförortsområden kring de gamla storstäderna. Mångalandsbygdsområden har avfolkats och bebyggelsen ochlandskapet har lämnats att förfalla.Flera av länder har uppmärksammat attvälvårdade kulturmiljöer har stor attraktionskraft förturistindustrin och näringslivet i övrigt.Det är uppenbart att de större europeiska städerna drarnytta av historiska miljöer och arkitektoniska kvalitéer ikonkurrens om nya politiska, ekonomiska och kulturellainstitutioner. Att helt eller delvis återanvända befintligbebyggelse är också ett led i en medveten energi- ochresurshushållning.Det ökade kulturintresset har i många länder tagit siguttryck i en förbättrad lagstiftning till skydd för kulturarvetoch i olika försök att integrera bevarandearbetet i denvanliga fysiska planläggningen. Också inom Europarådethar ett intensivt samarbete mellan medlemsländerna pågåtti insikt om att kulturminnen och kulturmiljöer utgör ettgemensamt historiskt arv. I många länder har imponerandeinsatser gjorts för att bevara kulturmiljön.I kan vi emellertid inte berömma oss av att liggalångt framme bland de europeiska länderna när det gällerskydd och vård av den byggda miljön. Här råder en storeftersläpning både beträffande antalet skyddade byggnaderoch stöd till ägare av kulturhistoriskt värdefulla fastigheter.Det är nödvändigt att förbättra dessa förhållanden.Tillsammans med andra medlemstater i harSverige ratificerat den s.k. Granada-konventionenav till skydd för det europeiska arkitekturarvet -- tillvilket räknas även bl.a. bebyggelseområden, fornminnenoch parker. Vi har således förklarat oss beredda att ta vårdel av ansvaret för det gemensamma europeiskakulturarvet.Sverige har i lagstiftningen kommit relativt långt inomflera av de områden som täcks av konventionen. Bristernaligger i förmågan att leva upp till de krav som lagstiftningenställer. På några områden behövs komplettering av gällanderegler. Vi har i huvudsak fungerande former för samarbetemellan bevarande och fysisk planering. Kommunernasfysiska planering integreras allt oftare med hänsyn tillkulturmiljön. Vi har dessutom en väl fungerandefornminneslagstiftning och en mycket godfornminnesinventering. Slutligen hör till de ländersom påbörjat arbetet med problemen kringluftföroreningarnas nedbrytning av kulturmiljöer.Med den omställning av livsmedelsproduktionen som nuförestår kan vi emotse ett ökande intresse hos allmänhetenför ett bevarande av odlingslandskapets viktigastekulturvärden. har också förklarat sig beredd attta ett långsiktigt ansvar för bevarandet av odlingslandskapav nationellt värde från natur- och kulturmiljösynpunkt.Det är ännu osäkert hur långt detta anslag kommer atträcka. Redan nu kan emellertid sägas att det börkompletteras med medel som möjliggör en mer inträngandevård av miljöer med mycket speciella kulturvärden. Viåterkommer nedan till dessa frågor. ''Det är en nationell angelägenhet att skydda och vårdavår kulturmiljö'' heter det i kulturminneslagens förstaparagraf. ''Ansvaret för detta delas av alla''. En godkulturmiljövård måste bygga på en förtroendefullsamverkan mellan fastighetsägare, kommun och stat i såvälinformationsutbyte, regelsystem som finansieringsfrågor.Det är angeläget att staten i detta samspel gör sin roll tydligoch gör sådana åtaganden att övriga parter finner intresse,stimulans och möjligheter att delta i arbetet. Men statenmåste också ta ansvar för en förbättrad information ochutbildning om kulturmiljöfrågor, inte minst inom skola ochyrkesutbildning. Medvetenhet och förståelse är, som detframhålls i , en nödvändigförutsättning för att befolkningen i sin helhet skalluppskatta kulturarvet och delta i dess utveckling ochbevarande. En första självklar åtgärd är enligt vår meningatt bättre föra in sådan kunskap i utbildningen.Samverkan stat--kommun vid planläggningHur en kulturmiljö kommer att behandlas avgörs oftagenom planläggning. Här sker sammanvägningen mellanolika anspråk och här måste således kulturmiljövården påett professionellt sätt tillföra sina kunskaper ochvärderingar. Vi har i ett utmärkt system för dennakunskapsförsörjning genom det arbete som utförs inomlänsstyrelsernas kulturmiljöenheter med stöd av kunskapersom bl.a. tas fram genom länsmuseiorganisationen. Det ärinom kulturmiljösektorn som länsstyrelserna kan tillföra nykunskap till den kommunala planeringen, då få kommunerhaft möjlighet att skaffa sig egen kulturmiljökompetens. Imånga länsmyndigheter är kulturmiljöenheternafortfarande enmansenheter med en orimligarbetsbelastning för den ensamme länsantikvarien.Förhållandena har påtalats av länsstyrelserna som annarsvarit ytterst återhållsamma med yrkanden om nya tjänster.Trots det föreslås i årets budgetproposition endastförstärkning med biträdande länsantikvarier på tvålänsstyrelser.Vi föreslår att medel anslås för ytterligare två tjänsterutöver vad regeringen föreslår. Kostnaden för detta kanberäknas till 700 000 kr.ByggnadsvårdsfrågorI inledningen nämndes att vid en internationelljämförelse ligger efter många andra länder ibevarandefrågor. Redan har flerbyggnadsminnesförklarade byggnader, ca 3 500 motSveriges ca 1 000. räknar med ca 9 000 fredadebyggnader och förteckning över skyddadebyggnader rymmer ca 43 000. Även om man till den svenskalistan lägger kyrkobyggnader, som ärskyddade i särskild ordning, och att exempelvis kanha speciella skyddsbehov är skillnaden i resultat mellanSverige och jämförbara länder påfallande.Skillnaden kan delvis förklaras genom den meromständliga procedur som en byggnadsminnesförklaring iSverige skall genomgå. Proceduren skulle emellertidväsentligen kunna underlättas om enbygnadsminnesförklaring åtföljdes, som är fallet i de pådetta område mer framgångsrika länderna, av någonekonomisk fördel för ägaren av enbyggnadsminnesförklaring. I Granada-konventionenförutsätts att länderna stimulerar till bevarande genomnågon form av skattelättnader för ägare till skyddadefastigheter.Ramen för statliga lånI detta sammanhang är det anmärkningsvärt attbostadsministern föreslår att anslagsramen förkulturhistoriskt värdefull bebyggelse skall sänkas från l65milj.kr. till l40 milj.kr. beslutade vid föregåenderiksmöte att höja ramen i förhållande till regeringensförslag. återkommer berört statsråd ånyo med förslagom sänkning. liberalerna motsätter sig dennasänkning och våra förslag redovisas i bostadsmotionen tillårets riksdag.Riksantikvarieämbetet begär att anslagen förbyggnadsvård och fornlämningar m.m. räknas upp medsammanlagt 34 milj.kr. Regeringen föreslår endast enutökning av anslagen med 4 milj.kr. liberalernahar med hänvisning till de eftersatta behoven i flera årarbetat för en höjning av anslagen. Vi föreslår attifrågavarande anslagsposter förstärks med l0 milj.kr. iförhållande till vad regeringen föreslagit.FörsurningsskadorLuftföroreningarna har en förödande inverkan påkulturbyggnader, runstenar och övriga fornminnen.Omfattande insatser erfordras för att så långt som möjligtrestaurera skadorna. Regeringen har i budgetpropositionenredovisat att man avser att återkomma till dessa frågor i denkommande miljöpropositionen. Vi återkommer tillförsurningsproblemen i samband med denna proposition.Kostnader för ''överstora'' byggnaderI har kostnaderna ökat för många kulturhus,särskilt gäller detta större kulturhistoriskt värdefullabyggnader på landsbygden. Dessa oftast överstorabyggnader har kunnat underhållas av sina ägare tack vareatt underhåll på bostaden varit avdragsgill. Möjligheten ärnumera borttagen. Detta innebär att vi står inför risken attunderhållet av många kulturhistoriskt synnerligenvärdefulla byggnader kan komma att bli eftersatt. Anspråktorde komma att ställas på staten att i stället genom bidragöverta kostnadsansvaret för deras fortbestånd.Frågorna torde komma att beröras av den sittandeenmansutredningen om större gårdar och industriminnen.Utredaren bör få tilläggsdirektiv att ta fram ett konkretförslag till hur ett stöd skall utformas för vidmakthållandeav den kulturhistoriskt värdefulla bebyggelsen.Plan- och bygglagenPlan- och bygglagen reglerar allmänintresset iförhållande till andra intressen när det gällerbyggnadsvårdsfrågor.Erfarenheterna av den nya lagstiftningen visar redan nuatt det kan finnas skäl att genomföra vissa inte alltförgenomgripande förändringar.Bland de förändringar som kan diskuteras är att få ensmidigare handläggningstid genom att flytta tidpunkten förframställande av ersättningskrav till tidpunkten förplanfastställelse.Andra frågor som har aktualiserats gäller attkommunerna kan bli ekonomiskt gynnade i förhållande tillandra intressen i detaljplaner som kommunerna självafastställer.Avsikten med var bl.a. att stärkabevarandeintressen.Det är tveksamt om detta mål uppnåtts under den tidlagen har tillämpats.Regeringen avser att lämna en propositionom frågor som har samband med plan- och bygglagen.Vi avser att återkomma till dessa frågor i samband medpropositionen.Staten som fastighetsägareDet är naturligtvis nödvändigt att staten själv i sinegenskap av fastighetsägare föregår med gott exempel ochanpassar sina åtgärder till de förutsättningar som ges avkulturmiljön. Tyvärr finns alltför många exempel där statenuppträtt med mindre hänsyn än enskilda fastighetsägare ochsatt egennyttan före de gemensamma värdena.Det är därför nödvändigt att de statliga företagen i sinainstruktioner påminns om sin skyldighet att enligt 1 §kulturminneslagen visa hänsyn och aktsamhet motkulturmiljön vid förvaltningen av sina egendomar.Vi föreslår att en sådan föreskrift tas in i de statligaaffärsverkens instruktioner och att hänsyn till kulturmiljöntydligt vägs in i direktiven till dessa verk.Odlingslandskapets kulturvärdenFolkpartiet liberalerna har länge hävdat att en generellarealersättning skulle vara ett verksamt medel att motverkautarmningen av odlingslandskapet. I samband medriksdagens ställningstagande till den nyalivsmedelspolitiken beslutades anslå medel tilllandskapsvård. I utbyggt skick skall anslagen uppgå till 250milj.kr. Genom detta anslag kan kulturlandskapetbibehållas genom fortsatt jordbruk i områden av nationelltintresse.Utöver detta anslag finns i budgetett anslag kallat NOLA-bidraget. Detta anslag används förskydd av värdefulla biotoper som är hotade genomförändringar i odlingslandskapet.De hot som föreligger mot områden som är erforderligaför att skydda hotade arter och odlingsmiljö gäller givetvisockså de känsligaste kulturmiljöerna. Kulturmiljövårdenmåste ges möjlighet att ta ansvar för sin del avbevarandearbetet. disponerarendast 6 milj.kr. för ändamålet och har begärt en utökningav anslaget med l2 milj.kr.Kulturministern anmäler att han avser att återkomma tillkulturmiljövårdens uppgifter i miljöpolitiskt perspektiv iden kommande miljöpropositionen. Vi förutsätter attbehoven för odlingslandskapets kulturmiljövärden tas upp idetta sammanhang och återkommer beträffandeanslagsbehov när propositionen redovisas för riksdagen.Internationell samverkanVi har pekat på att har mycket att lära av arbeteti andra länder. Det kommer att bli en viktig uppgift att seom vår kulturminneslagstiftning hör till de lagar som börharmoniseras med EG. kan också vara den givandeparten i vissa kulturmiljöfrågor. Vi har exempelvis gjortgoda internationella insatser för att studera och belysaluftföroreningarnas nedbrytande effekter på kulturminnen.Även på det arkeologiska området har spelat enviktig roll för utvecklingen. Här gör genom SARECviktiga insatser i . De har visat att -- i sinavsaknad av koloniala traditioner i -- konstruktivtkan bidra till en uppbyggnad av kulturlivet därkulturmiljövården har viktiga uppgifter. Vi kan bidra till attbiståndsländerna utvecklas utan att mista spårenav sin historia. Många märkliga miljöer av betydelse förhela mänskligheten förfaller hastigt, och länderna där de ärbelägna saknar alla möjligheter att själva försvara dem.Denna sida av svensk biståndsverksamhet måste därförutvecklas ytterligare.Från och i synnerhet kommermånga förfrågningar om utbildningsinsatser,expertmedverkan och stöd för vård av kulturminnen. Försådan medhjälp finns endast mycketblygsamma resurser inom . Sverigekan inte i längden med hänvisning till internabudgetproblem undandra sig en solidarisk medverkan ibevarandet av det europeiska kulturarvet i det akutansträngda . Frågan belyses också i en särskildmotion om Baltikum.Vi föreslår att möjligheterna att inrätta ettinternationellt sekretariat vid utreds.Ett sådant sekretariat kan bli ett effektivt organ för attsamordna och stimulera till insatser i länder med särskildabehov av skydd för kulturmiljöer.UtbildningsfrågorSom fastställts i bör staten taansvar för en förbättrad utbildning om kulturmiljöfrågor.Intressanta kulturmiljöer är också i sig självautomordentliga pedagogiska hjälpmedel i skolans samhälls-och historieundervisning. Det är besvärande att det --med undantag för arkitektutbildningen -- knappast finnsundervisning för de yrkesgrupper som är verksamma inomt.ex. En annan yrkesgrupp som i höggrad påverkar vår kulturmiljö är jordbrukarna. Inte heller ilantbruksskolorna ges en heltäckande undervisning ijordbrukets historia och om vård av kulturvärden iodlingslandskapet. Det råder också stor brist påyrkeskunniga hantverkare, som blivit allt mer efterfrågadei byggnadssektorn i takt med att underhållsbehovet ökar.Bristen på kunniga yrkesarbetare för restaurering avförsurningsskador är ett exempel på detta.Det kan förväntas att rådande konjunkturläge kommeratt medföra arbetsmarknadsinsatser för omskolning avpersonal till nya uppgifter. Utbildning av yrkeskunnigahantverkare inom kulturmiljövården är därvid en angelägenuppgift.Vi föreslår att yrkesutbildningen inom lantbruks- ochbyggnadssektorn berikas med utbildning som ger bättreförståelse för och kunskap i arbetsuppgifter som harsamband med kulturmiljövård. Med hänvisning till det anförda hemställs[att under anslaget (D l) Länsstyrelserna,för /92 anvisar 700 000kr., utöver vad regeringen föreslagit, för inrättande avytterligare två tjänster som biträdandelänsantikvarier,1]1. att under anslaget (G 28) Kulturmiljövårdför /92 anvisa ytterligare l0 milj.kr., utövervad regeringen föreslagit, eller ,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om direktiv till utredningen omstörre gårdar och industriminnen,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om föreskrifter och direktiv till destatliga affärsverken,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utredning av möjligheterna attinrätta ett internationellt sekretariat vidriksantikvarieämbetet,[att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om kulturmiljökunskap i såväl allmänlantbruksutbildning som utbildning för yrken inombyggnadssektorn,2][att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om hantverkskunnig personal iarbetsmarknadsutbildningen.3]