mot · GE02Ub69 · 1991-03-06 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:87 Näringspolitik för tillväxt behandlade regionalpolitiken (prop.76, AU13, rskr. Det lades då fast att politikenskall inriktas på att ge människor tillgång till arbete, serviceoch god miljö oavsett var de bor i landet.Näringslivets och tjänsteproduktionens struktur iSverige har till stor del vuxit fram genom denkunskapsutveckling och därav följandefärdighetsuppbyggnad som ägt rum i landet under senaredelen av . Inte minst beror detta på de regionalahögskolornas tillkomst. Närhet till utbildning, och dåframförallt närhet till utbildning som innebär enfortbildnings- eller vidareutbildningsmöjlighet, är en faktorsom till stor del styr den enskilda människans sökande efterpersonlig utveckling. En sådan utveckling är i sin tur enförutsättning för näringslivets och tjänsteproduktionensutveckling.Både ur den enskildes och samhällets synvinkel måstedet föreligga likvärdiga förutsättningar i landets regionerför att intentioner vad avser regionalpolitikenskall kunna uppfyllas. Likvärdigheten blir därvid inte ettmål, men väl ett medel för en fortsatt uppbyggnad avkunskapssamhället.I regeringens proposition (prop. 1990/91:87)Näringspolitik för tillväxt understryker föredraganden att'' -- -- -- en ytterligare utökning av insatserna påhögskoleområdet är av grundläggande betydelse i ettfortsatt tillväxtperspektiv. Förstärkningarna bör i förstahand gälla den högre tekniska utbildningen samt de resursersom står till högskolornas förfogande för lokala beslut omutbildningens utveckling och förnyelse -- -- --'' (s. 42). Hanåterkommer senare (s. 229) och framhåller ''-- -- -- är detockså av olika skäl angeläget att förstärka länenscentralorter eller andra stödjepunkter som svarar förviktiga funktioner för en större region. I ett nationelltperspektiv bör genom sådana åtgärder dessa orter kunna blibättre lokaliseringsalternativ till bl.a. storstäderna ochuniversitetsorterna i -- -- --'' En således ''-- -- --fungerande regionalpolitik (är) en viktig förutsättning förhela landets ekonomiska tillväxt -- -- --''.Kristianstadsregionens situationSverige befinner sig i en lågkonjunktur,förorsakad av regeringens kraftlösa näringspolitik.Massmedia rapporterar om nya nedläggningar,varsel och uppsägningar. Särskilt hårt drabbas ungdomen.Ungdomsarbetslösheten stiger kraftigt. I Kristianstadslän stiger den med oroväckande hastighet.Länsarbetsnämndens statistik visar att den fördubblatsunder . Inom delar av länet är nu nio gångerså många ungdomar arbetslösa som . Dengenomsnittliga arbetslöshetssiffran för ungdomar i åldern18--är och för dem i åldern 20--ärden . var siffrorna 2,4 respektive2,. Kommunerna har visserligen skyldighet attställa inskolningsplatser till ungdomarnas förfogande menden möjligheten står knappast till buds , närkommunerna inte kan sysselsätta sin egen personal. Det är,enligt uttalande från länsarbetsdirektören, inte medel somsaknas utan faktiska arbetsplatser.För den vuxna generationen är situationen inte mergynnsam. Bilindustrins krissituation har väckt storuppmärksamhet vad gäller kommun och Blekingelän, men är för underleverantörssidan lika krisartad iKristianstads län. Underleverantörer till både ochVolvo med sammanlagt många hundra anställda finns frånBåstad till . har lagt ner gjuterieti . Nedläggningar och permitteringar i ochOlofström är inte ett isolerat Blekingeproblem, eftersom del av arbetskraften pendlar från bostadsorter iKristianstads län.Tarketts golvindustri har minskat produktionen ochdärmed arbetsstyrkan. Företaget håller delvis på att flyttautomlands. LB-invest, landets näst störstasmåhustillverkare, har även så minskat produktionen ochdärmed personalstyrkan.Karpalunds sockerbruk är nedlagt till följd avSockerbolagets strukturrationalisering. Flera hundraarbetsplatser försvann genom denna nedläggelse.Hela regionen är under kraftig omstrukturering.Jordbruket och livsmedelsindustrin, länets basnäringar, stårinför en kraftig omvandling. Den dominans som jordbruketoch livsmedelsindustrin har i regionen är inte resultatet avnyare tiders industripolitik utan en följd av naturligaförutsättningar och generationers tålmodiga strävan atttrygga sin egen och omgivningens levnadsvillkor. Sverigesgrad av självförsörjning inom livsmedelsområdet har tillstora delar byggt på detta. I sammanhanget kan nämnas av tillverkningsarbetskraften inom Kristianstadskommun är sysselsatt inom livsmedelsindustrin. Enförändring inom näringsgrenen får således betydelse förnästan hälften av den sysselsatta befolkningen i kommunen.På samma sätt befinner sig fiskerinäringen ochfiskeriindustrin i stora svårigheter. Nedsmutsningen avÖstersjön har medfört minskade fångster och däravbetingad minskad lönsamhet. Fortsätter utvecklingen, ochingenting pekar på en snar förändring, kommer ytterst fåmänniskor i regionen att kunna få sin utkomstinom denna näringsgren.Likaså kommer förändringen av den civila offentligasektorn liksom de förändringar som diskuterats inom detmilitära området att få avgörande betydelse för regionenslivskraft och tillväxt.Omstruktureringen av jordbruket och den däravberoende industrin, liksom av annan industri, kommertillsammans med svårigheterna inom fiskerinäringen ochförändringarna inom både civil och militär offensivverksamhet bl.a. ställa krav på utbildningsanordnarna ilänet för att med utbildningens hjälp skapa ny ellerfördjupad kompetens.Utbildning som medel för tillväxtMot denna bakgrund är det förvånansvärt attregeringens förslag i tillväxtpropositionen så markantdiskriminerar Kristianstadsregionen vad gäller möjlighet tillhögre utbildning. Problemen är inte mindre inom dennaregion än inom de delar av landet som genom skilda förslagavses få stöd för en fortsatt utbyggnad av såvälgrundläggande teknisk utbildning som sådan utbildningvilken beslutas lokalt av högskoleenheterna. Genomregeringens förslag ges inte denna region och dess invånaresamma möjligheter som andra till en fortsatt god utvecklingoch tillväxt.I en situation där hotbilden dominerar finns dock alltidalternativ som minskar trycket för samhället och denenskilda människan. I län finns möjlighetertill utveckling och förnyelse inom delar av näringslivet somi en sådan här situation blir särskilt värdefulla att ta tillvara.Stenindustrin är ett bra exempel på detta. På kajen i man se jättelika stenblock av den berömda diabasen.Dessa skeppas till för slutförädling i stället för attdetta sker inom landet.Länet har landets näst största färdigtillverkning inomträindustrin, baserad på relativt många men små ochmedelstora företag. Konkurrensen inom området är hårdoch produktionen är beroende av en god formteknik ochdesign.Livsmedelsindustrin är dominant, men frånsatt visstutvecklingsarbete bedrivet av inomväxtförädlingsområdet vid Balsgård finns mycket litenvidareutbildning och ingen forskning inom länet.Högskolan i har viss utbildning förarbetsledare inom området livsmedelskvalitet, men dennautbildning ger endast fördjupad kunskap inom en mycketsmal sektor av denna breda näringsgren.Kompetensen hos verktygsmakarna kanvidareutvecklas. Den spetskompetens som finns t.ex. iTyskland kan mycket väl utvecklas också i Sverige.Verktygsmakarna är nyckelpersoner i all industrielltillverkning, hög kompetens hos dessa ger formgivaremöjlighet att utveckla och förnya de egna produkterna. I enhårdnande konkurrens är detta en förutsättning för fortsattlönsamhet för delar av industrin inom regionen.Många människor bär på egna utvecklingsmöjlighetersom endast kan utlösas genom ökad kunskap omföretagsamhet och produktutveckling. Likaså finns redanetablerade företag som hesiterar inför en framtid som synessakna signaler om regeringens förmåga och önskan att viljasatsa också på dem.Tillväxttakten i , tillskapandet av forskningsbyar iLund, och kan ses som goda exempel påden stora betydelse som närheten till utbildning har för enregions tillväxt. Regeringens satsning itillväxtpropositionen på sydöstra och kansynas ha betydelse också för län. Dennärheten är dock en fiktion. Den fortbildning ochvidareutbildning som krävs nu har presumtiva studerandesom med att de behöver bygga upp en ny ellerfördjupad kompetens också har att ta ansvar för hem ochfamilj. För dem är eller inga alternativ.Dendirekta närheten är av avgörande betydelse för viljan attförnya sig. Detta stämmer också väl samman medregeringens uttalande i propositionen om det angelägna i attförstärka länens centralorter för att dessa orter skall kunnabli bättre lokaliseringsalternativ till storstäderna ochuniversitetsorterna i södra i länI propositionen föreligger förslag till fördelning avutbildningsplatser och medel för fristånde kurser till ettstort antal högskoleenheter. Men för högskolan iKristianstad föreslås inga tillskott. För regionens delinnebär detta en stor besvikelse. Ånyo konstateras det attregeringen finner regionens situation ointressant ochmindre värd att satsa på. Ånyo konstateras det att regioneninte ges likvärdiga föutsättningar till en framtida tillväxtjämfört med andra regioner.Inom högskoleenheten finns kompetens och vilja inomsamtliga ovan uppräknade områden att bidra till en breddadoch fördjupad kompetens för länets arbetskraft.Här finns en teknisk sektor där utbyggnad är fullt möjligbåde lokalmässigt och på andra sätt i . Landetsenda polymeringenjörsutbildning och formteknikutbildningför polymera material finns i . En satsning inomtekniksektorn skulle t.ex. möjliggöra för högskolan attförlägga viss högskoleutbildning direkt till krisdrabbadeföretag. En sådan ordning ökar ytterligare närheten tillutbildning. Högskolan är beredd att starta utbildninggenom fristående kurser i t.ex. kvalitetsteknik, modernadigitala konstruktionsmetoder och material- ochproduktionsstyrning inom maskiningenjörsområdet liksomav utbildning i bearbetning och formteknik av polymeramaterial.Det finns en ekonomisk utbildning som inom sig harlandets enda sakrevisionslinje, en linje som ger denteoretiska kompetensen för att utöva yrket. Linjen, som gesbåde på distans och som kvällsundervisning, är ständigtöversökt. Till årets 60 årsstudieplatser fanns 239 sökande.Inom sektorn föreslås ett stort antal friståendekurser, som man erfarenhetsmässigt vet kommer att varaöversökta. Inom institutionen finns kompetens och vilja attmedverka i uppbyggnaden av ny företagsamhet grundad påregionens egna förutsättningar.Inom högskolan finns erfarenhet att utbilda instruktörerinom räddningstjänsten, arbetsledare inomlivsmedelsindustrin etc. Kompetensen kan nyttjas förliknande utbildningsinsatser inom andra områden.Det finns kunskap och förutsättningar att medverka i enefterfrågad designutbildning, väl ägnad att stödja de småoch medelstora tillverkningsföretag som av ekonomiskaskäl inte kan sända sin personal till eller andrastörre utbildningsorter för att nå en vidgad kompetens.Utbildningssatsning för länFör att skapa likvärdiga möljligheter för medborgarnaockså i län bör det också för denna regiontillskapas resurser för en större andel högre utbildning.Behovet av sådan utbildning inom det egna närområdet ärväl belagt och kompetensen att genomföra den finns. Det ärresurserna som saknas. bör, ilikhet med vissa andra regionala högskolor, under anslagetför lokala och individuella linjer samt fristående kurser(LIF-anslaget) få ett resurstillskott om . Dettaskulle innebära att regionen fick samma möjigheter somandra regioner att utvecklas och att bli en stark länk ilandets totala tillväxt.Finansiering av utbildningssatsningarRegeringen föreslår i propositionen att föreslagnaåtgärder inom den högre utbildningen ''-- -- -- kommer tillstånd genom sådana omprioriteringar som regeringenbedömer vara riktiga och rimliga. En motsvarandeproportionell minskning bör således göras av de i prop.1990/91:100 bil. 10 beräknade anslagen D5, Utbildning förtekniska yrken, D7, Utbildning för vårdyrken samt D8,Utbildning för undervisningsyrken -- -- --''.Regeringens förslag innebär att man tar med den enahanden för att ge med den andra. Resultatet blir ingenresursförstärkning utan endast en resursförsvagning inomandra vitala sektorer. Med regeringens teknik förfinansiering borde det vara mer rimligt att i stället ange ettantal utbildningar inom de utpekade sektorerna somtillfälligt eller permanent ska läggas ner för att finansierapropositionens förslag. Att minska resurserna inom t.ex.civilingenjörsutbildningarna för att starta nya sådana synesinte särdeles välbetänkt. En enklare tenkik än denföreslagna inom LIF-anslaget hade med regeringens synsättvarit att helt enkelt begära av högskolorna att öka antaletårsstudieplatser inom oförändrad medelstilldelning.Anslagen sänks för samtliga högskolor utan att allahögskolor får del av besparingseffekten. Högskolan iKristianstad skulle med regeringens förslag vara med om attfinansiera reformen utan att själv kunna få delta itillväxtuppbyggnaden.Folkpartiet liberalerna har valt en riktigare och ärligareväg och föreslår i en partimotion att ytterligare 100 milj.kr.skall anslås för att antalet nybörjarplatser vid landetshögskolor skall öka med totalt 6 000 . Inomramen för denna satsning bör . anvisas högskolani för att öka utbildningskapaciteten. Med hänvisning till det anförda hemställs[att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om Kristianstadsregionenssituation,1]1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utbildning som medel för tillväxt,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om högskoleutbildning iKristianstads län,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ökade anslag till högskolan iKristianstad.