mot · GE02So73 · 1991-05-08 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:175 Vissa folkhälsofrågor Regeringen har i föreliggande proposition redovisatsituationen för vad som benämns folkhälsan. I stort är detfrågan om en redovisning av statistiska sammanställningarsom i sig inte föranleder några kommentarer och där dettorde finnas små motsättningar mellan de politiskapartierna.Det finns dock vissa grundläggande skillnader i vår ochregeringens syn på hur folkhälsan kan påverkas.Enligt vår uppfattning är det alltid individen som har detyttersta ansvaret för den egna hälsan. Detta ansvar kan inteläggas på andra parter. Detta grundläggande faktum har fåtten undanskymd plats i propositionen, som i stället tilldelarstatliga projekt och institutioner en huvudroll när det gälleratt uppnå bästa möjliga hälsoläge. Det är således med dettasynsätt följdriktigt att regeringen först på sidan 65 berör denenskilda individens ansvar för den egna hälsan. Dettaavspeglar en bristande tilltro till individens intresse attbevara den egna hälsan.Vad beträffar redovisningen av statistiken över antaletHIV-smittade betvivlar vi regeringens uppgifter. Enligtpropositionen räknar inte regeringen med mer än totalt 3 000 smittade inklusive det så kallade mörkertalet. Dettaskall jämföras med de 2 655 som är registrerat smittade. Inget talar för att dennamycket optimistiska beräkning av ''mörkertalet'' ärrealistisk. Internationella uppskattningar har visat att''mörkertalet'' utgör minst lika många som antaletregistrerat smittade. Att vad gäller smittoläge skulleavvika så markant från den internationella utvecklingenfinner vi mindre troligt. Regeringens optimistiskaberäkningar kan emellertid misstänkas vara ett sätt attmotivera de nerskurna anslagen till t.ex. Noaks Ark ochRöda korset.FolkhälsoinstitutetRegeringen föreslår inrättandet av ett folkhälsoinstitut,vars primära uppgift skall vara information och upplysningom alkohol och tobak. Speciell uppmärksamhet skall riktasmot barn och ungdomar, utsatta kvinnor och skador.Förslaget om ett folkhälsoinstitut är ännu ett exempel påhur den socialdemokratiska regeringen plottrar bortresurser och insatser på hälso- och sjukvårdsområdet.Sambandet mellan alkohol och tobak samt förhöjdavärden av blodfetter, hypertoni och diabetes är allmäntkänt. Informationsinsatser, men då i nära samverkan mellanforskning och utveckling inom sjukvården, kan bevisligenleda till ett förbättrat hälsoläge hos befolkningen. Här hadetidigare Kgl medicinalstyrelsen en utomordentligt viktigroll. som vid avskaffandet avmedcinialstyrelsen skulle överta huvudansvaret för hälso-och sjukvårdens utveckling har dessväre inte på ett fullgottsätt lyckats med denna uppgift. Brist på klar kontroll ochledning har stimulerat en rad aktörer att försöka fylla dettomrum medicinalstyrelsen lämnat efter sig. med sin utredningsavdelning bl.a.försökt styra den högspecialiserade vården. SPRI harförsökt fylla tomrum inom bl.a. sjukvårdsekonomi- ochomvårdnadssektorerna.Socialdepartementet har tillskapat en hälso- ochsjukvårdsberedning som försökt skapa reda i sjukvårdensledningsproblem. Under statsministern finns numera ocksåen central sjukvårdsberedning. EtiskaRåd förekommer i sammanhanget. tillkommer ävenförslaget om ett särskilt folkhälsoinstitut.Beskrivningen ovan visar att hälso- och sjukvårdensproblem inte är orsakade av brist på statliga organ förkontroll och utveckling. Problemet är i stället de stora ochväxande antalet aktörer som uppstår när det naturligaledningsorganet avskaffats.Enligt vår uppfattning har, vilket vi påtalat i mångasammanhang, medicinalstyrelsens avskaffande öppnat fören ohållbar utveckling. Tiden är nu mogen att återskapa enfungerande ledningsstruktur för landets hälso- ochsjukvård.En medicinalstyrelse måste återskapas. En avhuvuduppgifterna blir att följa utvecklingen påfolkhälsoområdet. Detta bör, enligt vår mening, ske isamarbete med och dess folkhälsoenhet.I det här sammanhanget vill vi också poängtera attmoderata samlingspartiet arbetat för bättre''egenvård'', det vill säga att genom upplysning, informationoch stöd av olika slag underlätta för den enskilde attundvika ohälsa respektive påskynda tillfrisknandet.Med införande av en allmän obligatorisksjukvårdsförsäkring kommer medicinalstyrelsen alltfort attha stora och nödvändiga uppgifter när det gällerutvecklingsfrågor, förebyggande arbete, kvalitetskontrolloch tillsyn. Med de nya organisations- och styrformer som vihär skisserat kommer vi också närmare vårt mål om bättre''egenvård''.Slutligen måste vi i ett grundläggande hänseendekritisera regeringens syn på hälsofrågorna. Avpropositionen framgår att regeringen anser att hälsofrågorär en klassfråga. Här finner vi att regeringen gör sig skyldigtill en grov missuppfattning genom att blanda samman orsakoch verkan.Med regeringens syn på folkhälsofrågorna är det kanskeföljdriktigt att föreslå att ochnarkotikaupplysning, CAN, inordnas i det nyafolkhälsoinstitutet. Med vår syn på hur ett framgångsriktfolkhälsoarbete bedrivs är det väsentligt att värna om olikaoch fristående informationskanaler. CAN:s friståendeställning som folkrörelse är väsentlig och bör tillvaratas.Regeringens strävan att inordna fristående organ av dennatyp inom den offentliga förvaltningen finner vi oklokt ocht.o.m stötande.AlkoholpolitikenI bedrivs en alkoholpolitik som skiljer sigmarkant från den som bedrivs i större delen av Europa.Koncentrationen kring det så kalladetotalkonsumtionsbegreppet har varit dominerande.Problemen med den nuvarande politiken är och har varit attdet verkliga problemet, gruppen över- ochstorkonsumenter, inte har tagits på allvar.I stället har de åtgärder som vidtagits främst varit riktademot låg- och måttlighetskonsumenterna, som utgör 90procent av alla svenskar.I propositionen hävdar regeringen att den alkoholpolitiksom bedrivs måste ha stöd hos folkflertalet. Det menarregeringen att den nuvarande politiken, med t.ex. allthårdare bestämmelser kring utskänkningstillstånd, har.Detta visar, enligt vår mening, hur verklighetsfrämmanderegeringens uppfattning är. Få människor har t.ex.förståelse för alla de regler som rör utskänkning av alkoholi offentliga lokaler.Regeringen avvisar förslaget om en höjd åldersgräns vidservering av alkohol. Detta är positivt. Men samtidigtföreslår den att kontrollen på restauranger och barer skallutökas. Det är en märklig prioritering. Konsumtionen avalkohol på restaurang står för av allalkoholkonsumtion. Att ytterligare utöka kontrollen avdetta, som man överhuvudtaget inte diskuterarproblemen med överkonsumtionen, visar att regeringeninte har förstått var problemen finns.Vi har i en kommittémotion om alkoholpolitiken,1990/91:So215, föreslagit en lång rad åtgärder för attverkligen komma åt problemen med överkonsumtionen påett tidigt stadium. Dessutom återfinns i motionen förslagvars syfte är att göra det lättare att under ordnade formerträffas och umgås på restauranger och barer. Motioneninnehåller förslag om att tillstånd generellt alltid skall ges,att mattvånget skall tas bort och att tidsbegränsningarna förservering skall avskaffas.Vi är av den bestämda uppfattningen att det är väsentligtatt ''avmystifiera'' alkoholkonsumtionen, även pårestauranger. I och för sig behöver inte umgänge pårestauranger och barer automatiskt innebära att alkoholkonsumeras. är ju sanningen den att alkoholen ären urgammal umgängesdryck även i vårt land och kan vi påolika sätt få människor att umgås naturligt med alkohol harvi kommit långt.Vi vill i övrigt hänvisa till vår kommittémotion omalkohol- och drogpolitiken.TobakRegeringen föreslår inget konkret vad gäller åtgärdermot tobaksbruk, utan aviserar endast att en tobakslag medförbud mot bland annat tobaksreklam skall komma senare.I propositionen konstateras att, eftersom det finns en radjuridiska och andra frågor som måste klargöras och som kanpåverka den konkreta utformningen av förslaget, det förnärvarande inte kan preciseras hur en sådan lagstiftning kanutformas.Vi anser mot denna bakgrund att det vore enöverloppsgärning att förekomma propositionen i ärendetmed principiella ställningstaganden i all synnerhet somunderlaget för sådana ställningstaganden är alltförbristfälligt redovisat i folkhälsopropositionen.Även harmoniseringssträvandena inom EG gör detklokt att inte vidta några förhastade åtgärder på dettaområde.I detta sammanhang vill vi ändå uppmärksamma denegativa konsekvenser ett förbud mot tobaksreklam skulleföra med sig. Som reklamen är utformad i kanden endast uppfattas som en ren produktinformation ochpresenterar inte, som regeringen skriver, tobaksvarornasom ''lyxbetonade konsumtionsvaror''. Vi menar att detfinns en risk för att ett totalförbud mot tobaksreklam kaninnebära att utvecklingen av mindre farligatobaksprodukter stannar av, vilket vore olyckligt frånfolkhälsosynpunkt.Erfarenheter från andra länder som införtreklamförbud, främst och , visar ocksåentydigt att förbuds effekter på konsumtionen ärförsumbar, samt att de multinationella företagen i kraft avden internationella reklamen ges en orättmätig fördel påbekostnad av den nationella industrin. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår regeringens förslag om ettfolkhälsoinstitut samt medelsanvisning för detta,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om inrättande av enmedicinalstyrelse,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om åtgärder för en förbättradfolkhälsa inom ramen för ochmedicinalstyrelsens verksamhet,4. att hos regeringen begär förslag om enförändrad lagstiftning rörande utskänkningstillstånd ienlighet med vad som anförts i motionen,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om åtgärder mot tobaksbruk.