mot · GE02Fi508 · 1991-01-25 00:00:00 — Konkurrensen mellan privata och offentligägda företag När de yttre omständigheterna är gynnsamma, somunder , hävdar sig svenska företag, särskiltde välkonsoliderade exportföretagen, mycket väl på bådesvenska och utländska marknader. För de framgångar somuppnåtts är det i allmänhet privata företag som svarat.Samtidigt kan konstateras att antalet anställda iföretagssektorn -- näringslivet -- är en kvarts miljonfärre än . Men tillbakagången har drabbatbara näringslivets privata del. Antalet anställda personer ioffentligt ägda företag har i stället ökat kraftigt. För ett parår sedan fanns det i statliga företag cirka 330 000 anställdaoch i kommuner och landsting cirka 145 000. Sammanlagtåterfinns alltså cirka 475 000, eller mer än var femte anställdinom näringslivet i företag som ägs av stat, kommun ellerlandsting.Denna utveckling är knappast överraskande. Det äruppenbart att privata företag i sedanverkade i ett gynnsammare företagsklimat än i dag.Samtidigt har statliga och kommunala företag, liksomkommunala förvaltningars direkta företagarverksamhet iegen regi, på flera olika sätt fått en privilegierad ställning.Vi vill här ge några exempel. Några statliga företag,främst vissa affärsverk, baserar delar av sin verksamhet påmonopol. Det är en resultatmässigt säker verksamhet,eftersom den saknar konkurrens. Den täcker stora delar avdessa företags fasta kostnader och underlättar satsningar påföretagens övriga konkurrensutsatta affärsområden.Privata företag har svårt att hävda sig i den konkurrensen.Många anmälningar till näringsfrihetsombudsmannenunder den senste femårsperioden styrker dettakonstaterande. I kommuner och landsting är det inteundantag utan regel att affärsverksamheterna harmonopolkaraktär. Det gäller t.ex. försörjningen med el ochvatten, renhållningen, sotningen, bostadsförsörjningen etc.På en del av dessa områden upprätthåller privatföretagenen viss verksamhet, men i stort sett är deraskonkurrenssituation svag. Enskilda företags ställningkan också undermineras utan att något formellt monopolföreligger. De allmännyttiga företagen har t.ex. under desenaste 50 åren övertagit de privata byggföretagens roll påbostadsmarknaden. Stat och kommun har vidare haft entendens att bilda egna företag, som sedan fått i uppdrageller tillåtits överta uppgifter som tidigare skötts av privataföretag. Det finns t.ex. numera inte mer än ett fåtalkommuner som anlitar fristående revisionsbyråer för sinfackrevision trots den mängd kvalificerade revisorer somlänge funnits i vårt land. Alla andra anlitarKommunförbundets revisorer. Även på många andraområden har stat och kommun visat förkärlek för att anlitaegna eller ''närstående'' företag utan att rationella motiv fördetta uppenbarats. Är det SIPU som är bäst på att utbildastatens tjänstemän? Är det alltid Kommundata som bästlöser alla kommunala dataproblem? Staten hindraribland att enskilda företag får komma in på för demutvecklingsbara verksamhetsområden. Företagarna harvisserligen -- som exempel -- tillåtits driva begränsadeverksamheter inom utbildning och vård. Men alla försök attmedverka vid skötseln av daghem förhindrades effektivtgenom beslut att inte ge bidrag till privatasådana. Särskilt allvarlig är den utveckling som på senaretid kunnat observeras vad gäller vissa kommuners ochlandstings kommersiella verksamheter utanför det s.k.kompetensområdet. Den konkurrens som här möterprivatföretagen blir lätt övermäktig, eftersom dessakommunala respektive landstingskommunala verksamheterfaktiskt inte behöver täcka alla de fasta kostnader somborde belasta de offererade varorna eller tjänsterna. Påen rad områden har nya lagar under de båda senastedecennierna försvårat de privata företagens situation.Redan själva mängden av lagar och den relativaokänsligheten gentemot företagen som präglat derasintroduktion har påverkat företagsklimatet. Många lagarhar gått företagen emot på ett direkt demonstrativt sätt. Enav de mest uppmärksammade gällde löntagarfonderna.Men också lagar och regler som mött företagens förståelseoch gensvar har ibland blivit bristfälliga eller besvärande isin detaljutformning för företagarna trots påstötningar frånderas företrädare.Den höga andelen offentligt företagande i Sverigeöverstiger nästan alla andra industriländers. Dessutom harmånga av våra främsta konkurrentländer inlett enmålmedveten avnationalisering av de statliga företagen.Och i ett antal socialistiska länder, t.ex. ,och , har man börjat tillåtaetablering av privata företag i kombination med försök tillmarknadsprissättning av varor och tjänster. Anledningentill denna utveckling är uppenbar. Man har överallt funnitatt offentligt företagande blir ineffektivt, ett hinder förtillväxt och framåtskridande. Omvälvningen som skeri är en direkt följd av kollektiviseringen avnäringsliv och jordbruk.I har det lagts fram en radutredningar som mycket klart visar att verksamheter somdrivs i den offentliga sektorn inte kan mäta sig med sinamotsvarigheter i den privata. Medan lönsamhetskrav ochkonkurrens driver fram en ständig produktivitetsökning iprivata företag, verkar offentliga verksamheter utsättas fören -- nästan -- lika regelbunden försämring avproduktiviteten. Det tycks det dessutom vara så, att delarav offentliga sektor, huvudsakligen inomkommunområdet, uppvisar en väsentligt lägre produktivitetän t.ex. våra nordiska grannländers, vilket antyder att det iSverige finns särskilt allvarliga systemfel.Att den enskilda sektorn är den offentliga överlägsensom producent (av varor och tjänster) är egentligen intesärskilt överraskande. Det finns flera skäl till detta. Imycket korta drag kan man säga att staten och --framförallt -- kommunerna och landstingen inte har de rättaförutsättningarna. De offentliga organen är främstmyndigheter med myndighetsuppgifter och det är naturligtatt de inte har lätt att hävda sig som administratörer ochägare till enheter som skall vara affärsdrivande ochsäljande. Stat och kommun erbjuder inte den rätta miljönför de senare verksamheterna.Den närmast självklara slutsatsen av dettakonstaterande är att statliga och kommunala verksamhetersom är producerande och affärsdrivande och ilämpliga former bör ''flyttas över'' till den enskildaföretagssektorn. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär en allsidig översyn avde olika förhållanden som påverkar konkurrensen mellanprivata och offentliga företag.