mot · GE02Ju836 · 1991-01-25 00:00:00 — de grönas grunduppfattning är attkriminalitet ofta har sin orsak i ett samhälle med brister ochen dålig uppväxtmiljö. Det är alltså främst genom enförändring av samhället och av människors uppväxtmiljösom kriminaliteten kan minskas.I dag markerar samhället sitt avståndstagande frånkriminalitet genom att bestraffa lagbrytaren. Straffenutdöms dels för att individen skall förmås att låta bli att begåbrott, dels för att andra skall avskräckas från kriminalitet.Dessa båda grundläggande motiv för strafflagstiftningen harifrågasatts.Den kriminalvårdsreform som genomfördes 1974grundas på att många lagbrytare var socialt och psykiskthandikappade och behöver vård för att komma ifrån sittavvikande beteende. Kriminalvården kan sägas vara ettmisslyckande om man ser till de ambitioner som låg bakomreformen. Fängelsestraff kan mestadels sägas ha haftnegativa effekter på de intagna. Däremot har man inomfrivården och i särskilda behandlingshem nått en hel delgoda resultat. Även inom anstaltsvården har under senaretid förekommit en projekt som kan inge vissa förhoppningarför framtiden.På vore det önskvärt att fängelsestraffet heltkunde avskaffas. Redan nu bör det vara möjligt att skapaförutsättningar för en begränsning i användningen avfängelse som påföljd och att minska strafftiderna. Samtidigtmåste frivårdsinsatserna öka.Som framgått har de goda syften som låg bakomkriminalvårdslagstiftningen och som också kommit tilluttryck i lagens grundläggande bestämmelser inteförverkligats i praktiken. Vi kan inte utgå från att det ärsjälva lagen det är fel på, problemet är snarare atttillämpningen brister eller bristen på tillämpning. Man bördärför pröva att verkligen tillämpa lagen enligt dessa godasyften innan man beslutar om helt ny lagstiftning.Under hela 1980-talet har en möjlig utveckling ihumanare riktning pressats tillbaka, främst beroende påbristande resurser men också på grund av en konservativopinion. har de unga fångarna blivit alltfler. Även antalet psykiskt störda har ökat på anstalterna.För närvarande pågår flera utredningar inomkriminalvårdsområdet, vilka delvis har olika direktiv ochinriktning. En utredning kan mynna ut i ett förslag om attåterinföra ungdomsfängelse med tidsobestämda straff sompåföljd. En särskild skulle dåbyggas. Å andra sidan finns det en annan utredning somutreder ökad användning av nya strafformer, såsomsamhällstjänst och kontraktsvård. Båda dessa former har ibegränsad omfattning prövats med goda resultat. En tredjeutredning lär vara inne på tanken att återinföra frigivningenefter två tredjedelar av strafftiden. Villkorlig frigivning skernu efter halva tiden.I en motion med anledning av proposition 1990/91:58 ompsykatrisk tvångsvård har de gröna bl aföreslagit att en utredning tillsätts med uppgift att kritisktgranska den psykiska vården på kriminalvårdsanstalterna.Vidare har föreslagits att ökade resurser bör ges till denpsykiska omvårdnaden inom kriminalvården. Förslagen harännu inte behandlats av riksdagen.I många länder i söker man finnanya vägar att korta av strafftiden och skapa alternativ till dedyrbara anstaltsvistelserna. Ett annat skäl är att man därblivit allt mer övertygad om att fängelsevistelsen kan ha enbrottsskapande effekt istället för brottsavhållande.Kriminalvårdspolitiken i inrymmer i princip tvåhuvudlinjer. Den ena innebär att arbetet för en humanarekriminalvård fortsätter med siktet inställt på att i framtidenavskaffa fängelserna, den andra att strafftänkandet återigensätts i förgrunden, det vill säga att vårdtänkandet ersätts avett öppet strafftänkande. För vår del är den förstahuvudlinjen självklar.Enligt vår uppfattning bör ungdomar inte sättas ifängelse och självfallet bör ungdomsfängelse inteåterinföras som påföljd. Det bör i lag vara förbjudet attsätta barn och ungdomar i fängelse. Ett sådantlagförbud kräver vissa följdändringar i annan lagstiftning.För dem som är bör möjligheterna attdöma till fängelse begränsas ytterligare.Halvtidsfrigivningen bör inte ersättas av en tvåtredjedelsfrigivning. Möjligheterna för kontraktsvård ochsamhällstjänst bör öka. Antalet fängelsedömda måsteminska, liksom strafftiderna.Många kritiska röster har höjts mot tillämpningen av 7 §tredje stycket i kriminalvårdslagen som handlar omplacering på sluten anstalt. Flera fångar har vittnat om attde upplever tillämpningen som godtycklig. Den kritik somförts fram är av den beskaffenheten att en närmareutredning bör göras om tillämpningen av paragrafen.På flera anstalter finns inga förtroenderåd och frånanstalter där sådana finns har det förekommit uppgifter omatt förtroenderåden och dess medlemmar har motarbetatseller behandlats godtyckligt från personalens sida. Fångarsom krävt förbättringar i förhållandena har snabbtförflyttats till annan anstalt. Det går inte att avfärda dessauppgifter som grundlösa. För att förbättra de intagnasmöjligheter att påverka verksamheten vid anstalterna börförtroenderåd inrättas vid i princip varje anstalt.Förtroenderådens rättsliga ställning måste också stärkas. Med anledning av det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om humanisering av kriminalvården,2. att beslutar att förbjuda fängelse sompåföljd för personer ,3. att hos regeringen begär förslag tilllagändring så att möjligheterna att döma personer mellan18 och till fängelse begränsas ytterligare,4. att hos regeringen begär en utredning omtillämpningen av 7 § tredje stycket kriminalvårdslagen isyfte att förbättra de dömdas rättsliga ställning,5. att hos regeringen begär en utredning somgår ut på att förtroenderåd i princip bör finnas på varjekriminalvårdsanstalt och att förtroenderådens rättsligaställning stärks.