mot · GE02Ju832 · 1991-01-25 00:00:00 — Våld mot kvinnor och barn SammanfattningI en partimotion om brottsoffer och brottsbekämpninglägger vi fram en mängd förslag till förbättringar rörandebrottsoffrens situation i stort. I vår motion ''Alla barn ärvåra barn'' diskuterar vi frågor om barn som brottsoffer.Denna motion tar främst sikte på de brottsförebyggandeoch andra åtgärder som kan vidtas för att minskaförekomsten av våld mot kvinnor och barn samt för attlindra effekterna av sådant våld.I motionen diskuteras inledningsvis brottsutvecklingen.Därefter görs en analys av lagstiftningen mot vissa formerav pornografi. Ett förslag till åldersgräns förbarnpornografibrott -- som skall komplettera dennuvarande avgränsningen -- läggs fram. Flera konkretaåtgärder, avsedda att stärka såväl kvinnojourernasverksamhet som skyddet i övrigt för förföljda kvinnor,presenteras.Inledning, brottsutvecklingenMisshandel och andra våldsbrott följer vissa mönster. Enofta tillämpad förenkling av vilka som begår våldsbrott ochvilka som blir offer för sådana brott, och som framförts avdåvarande chefsåklagaren i ett TV-reportage, lyder:''Män slår sina fruar. Pappor och mammor slår sina barn.Suparkompisar slår varandra. ''Schablonen ger alltså vid handen att kvinnor och barn äroffer för våld i avsevärt högre grad än de utdelar våld. 1987var andelen kvinnor av den totala mängden brottsoffer imisshandelsbrott en tredjedel. Andelen kvinnor bland desom dömdes för misshandel var dock endast en åttondel.C:a 5 % av alla våldsbrott riktas mot barn, men barnensandel av gärningsmännen är försumbar. Kriminologen skriver i brottsförebyggande rådetsredovisning av brottsutvecklingen omvåldsbrott: ''(Våldet) -- -- -- tycks vanligen ingå som en delav ett mönster av allmän brottslighet, där tillgreppsbrottendominerar. Yngre personer (i synnerhet män) dominerarstarkt bland gärningsmännen. ''Ökar våldsbrottsligheten? skriver isitt slutbetänkande att så förmodligen inte är fallet. Vårtolkning av våldskommissionens analys i denna del återfinnsi vår partimotion om brottsoffer och brottsbekämpning.Då kvinnor blir offer för våldsbrott är det alltså nästanuteslutande män som är gärningsmän. Vidare framgår avSCB-statistik att fyra av fem kvinnliga våldsoffer är bekantamed gärningsmannen, samt att fyra av fem våldsbrott motkvinnor sker inomhus.Vi kan alltså konstatera att våldet ofta riktas motkvinnor och barn, och från män. Våld som riktas från enman mot en annan man är också mycket vanligt -- som ovan vanligare än våld mot kvinnor -- men behandlasinte här. Ensamstående kvinnor med barn löper, enligtvåldskommissionen, den statistiskt sett allra största riskenatt drabbas av våld; i genomsnitt drabbas av dessakvinnor av våld. Dessutom är kvinnor betydligt mer räddaän män för att utsättas för våld. Allt detta är mycketoroande.Antalet anmälda sexualbrott ökade med 1989.Totalt anmäldes drygt 5.500 sexualbrott, varav dock en drygfjärdedel utgjordes av ''blottning'' och därmed inte kansägas utgöra våld mot kvinnor eller barn. Ökningen på 6 %är dock missvisande, eftersom antalet anmälda fall av''blottning'' minskade. Om man bortser från''blottningsbrotten'' ökade antalet anmälda sexualbrott med13 % i stället. Detta är en större ökning än den ökning på av antalet anmälda våldsbrott, som våldskommissionentillskriver en ökad anmälningsbenägenhet. Det är våruppfattning att bör ha som utgångspunkt attsexualbrottsligheten ökat, tills annat är vetenskapligt visat.Sexualbrotten riktas, i ännu högre utsträckning än derena våldsbrotten, från män mot kvinnor och från vuxnamot barn. Av de nära 1 000 personer som registrerades såsom misstänktagärningsmän i sexualbrott är endast elva personer, dvs.drygt 1 %, kvinnor. Nio av dessa elva kvinnor misstänktesför brott mot barn . Antalet anmälda sexualbrottmot barn ökade 1989 mer än genomsnittet försexualbrotten.Pornografi och våldEn allt vanligare uppfattning, hos framför allt kvinnligaforskare och samhällsdebattörer i , är att grovpornografi (enligt vissa all pornografi) inspirerar tillvåldsbrott och sexualbrott. Som stöd anförs bl.a. att vissavåldsbrott och sexualbrott utförts på ett sätt somöverensstämmer med våldsskildringar i pornografi och attpornografin i stort sprider en kvinnosyn som utgör grogrundför våld. Två amerikanska kvinnor -- författaren och juristprofessorn --har lagt fram ett förslag till alternativ lagstiftning som ettdebattinlägg i denna debatt. Merparten av deras grundidéerär redan gällande rätt i , men frågan är om dessasvenska regler fungerat i praktiken. Endast ett förslag omskadestånd för kvinnor som utsatts för våld inspirerat avpornografi saknar helt motsvarighet i svensk lagstiftning.Pornografiska skildringar har varit helt tillåtna i Sverigeunder . Det tidigare principiella förbudetmot pornografi, rörande skildringar som kunde såra ''tuktoch sedlighet'', avskaffades /71. Sedan desshar två typer av pornografi åter kriminaliserats:barnpornografi och våldspornografi. Allt fler debattörer --även bland dem som verkade för att''antiporrlagen'' skulle avskaffas -- talar nu om att man böröverväga att förbjuda pornografi i ökad utsträckning.En av orsakerna till att dessa debattörer i viss mening harändrat åsikt är att vissa av de förhoppningar man ställde till''porrliberaliseringen'' inte infriats. Synen på sexualitet harinte avdramatiserats, pornografiska tidningar ochpornografisk litteratur har inte blivit mer seriösa eller mer''folkliga'' -- snarare har pornografin fortlöpande blivitgrövre.Utgångspunkten i ett liberalt samhälle är att tryckfrihetskall råda. Inskränkningar får bara vidtagas om de ärmycket väl motiverade. Tryckfriheten omfattar alla slagstillåtna skildringar, dvs. även alla slags pornografiskaskildringar med undantag för barnpornografi och vissvåldspornografi. Tryckfriheten gäller vidare oavsett omman själv tycker om eller inte tycker om det tryckta.Vad är pornografi?Pornografi framställer alla fysiska aspekter avmänniskans sexualliv isolerade från övrigt mänskligt liv.Pornografi är sexskildringar i ord och bild där den sexuellafunktionen är lösryckt från bredare mänskligt sammanhangoch där sexualpartnern är likgiltig som individ, som unikmänniska. Ofta behandlas hon med förakt och grymhet.Pornografi är skildringar av fragmenterad sexualitet.Citatet, hämtat från en debattbok skriven av HansNestius, speglar en definition av pornografi som blivit alltvanligare. Flertalet debattörer inom kvinnorörelsenanvänder numera denna eller motsvarande definition. Denhar många förtjänster ur sociologisk synvinkel, eftersomden söker klargöra så svåranalyserade saker som syftetmed skildringen, effekten av skildringen ochsamspelet mellan skildringen och läsaren. Delvisberor definitionen också på en bedömning av kvaliteteni skildringen.Däremot ter det sig inte helt lätt att grunda enlagstiftning på denna definition. En lagstiftning ominskränkning i tryckfriheten måste vara klar och entydig ochkan inte grundas på subjektiva bedömningar. De försöksom gjorts att lagstifta bort de värsta formerna avpornografi grundas på mer objektiva bedömningskriterier.Det är vår klara uppfattning att den sistnämnda vägenmåste prövas fullt ut innan annan form av lagstiftningövervägs.BarnpornografiUnder slutet av blev barnpornografi mycketomdiskuterad. Debatten väcktes av ett TV-reportage sombeskrev förekomsten av barnpornografi med bildmaterialfrån framför allt . Även om de handlingarsom skildrades i sådan pornografi var straffbara enligtsvensk lag att utföra, var det inte förbjudet att handla medbilder av handlingarna. Detta ledde till att den sittandeyttrandefrihetsutredningen fick i uppdrag att föreslålagändringar. Förslagen lades fram i endepartementspromemoria och ledde till ändringar itryckfrihetsförordningen och . rådersåledes förbud mot framställning och spridning avbarnpornografi.Barnpornografibrott avgränsas genom mognaden på depersoner som avbildats. I departementspromemorianuttalades: ''I förslaget har inte någon åldersgräns angivits.Med tanke på olikheterna i skilda individers utveckling börnågon sådan gräns inte heller föreskrivas. Bestämmelsernasyftar till att skydda unga människor vilkaskönsmognadsprocess inte är avslutad. Den närmaregränsdragningen får ankomma på rättstillämpningen. ''Även i propositionen gick man på denna linje, bl.a. av detskälet att en åldersgräns ''skulle leda till att barnets identitetskulle behöva fastställas. Detta skulle i sin tur kunna orsakaytterligare kränkning av det avbildade barnets integritet. ''Vårriksdagen 1990 antog . I dennakonvention finns en definition som stadgar att allamänniskor är barn. Denna definition stämmeralltså inte med avgränsning av barnpornografi. Vikan alltså konstatera att unga människor, som är barn enligtkonventionens mening, får förekomma på pornografiskabilder i -- givetvis dock endast så länge det skerfrivilligt. Varje icke frivillig medverkan i handlingar medsexuell innebörd är straffbelagd enligt --oavsett ålder hos den som tvingas medverka.Är avgränsningen av barnpornografi lämplig?I riksdagsdebatten rörande uppkomfråga om den svenska avgränsningen av barnpornografi varlämplig och i överensstämmelse med FN:s krav. Vi fann dåatt så var fallet, eftersom alternativet hade varit att -- påyrkande i en motion -- helt slopa det objektivakönsmognadskriteriet vid avgränsning av barnpornografitill förmån för en åldersgräns. Detta hade inte varit heltlyckat, eftersom det skulle bli mycket svårt för en åklagareatt föra bevisning om åldern hos medverkande ipornografiskt material; särskilt om detta material ärutländskt.Vad som emellertid borde övervägas är att ha både enobjektiv könsmognadsgräns och en åldersgräns förbarnpornografi. Dessa skulle kunna åberopas alternativt.En åklagare som skall väcka talan kan då välja denlämpligaste bevisformen: att fastställa åldern på dedeltagande eller att använda bilden själv som grund för enbedömning av könsmognadskriteriet. Detta skulle enligtvår mening innebära ett starkare skydd för ungamänniskor -- barn i mening -- som ärfysiskt könsmogna men som ändå inte är vuxna nog attbedöma om de vill medverka i pornografi eller inte.Regeringen bör återkomma med förslag i enlighethärmed.Våldspornografi infördes förbud mot våldspornografi, eller, som detheter i lagtexten, ''olaga våldsskildring''. Förbudet gällernär ''någon i bild skildrar sexuellt våld eller tvång meduppsåt att bilden sprides, om inte gärningen med hänsyn tillomständigheterna är försvarlig''. Denna regel har alltså ettobjektivt bedömningskriterium -- eller åtminstoneobjektiviserat -- till skillnad från de subjektivabedömningsgrunder som avgränsningen av pornografi ovanbygger på.Förbudet mot våldspornografi är såpass nytt att det ärför tidigt att dra några slutsatser rörande dess praktiskatillämpbarhet. Det står dock klart att det är avsett att täckamånga av de typer av våldspornografiska skildringar somden amerikanska debatten mot pornografi siktat in sig på.Fungerar förbuden mot barn- och våldspornografi?Som nämnts ovan föranleddes förbudet motbarnpornografi bl.a. av den debatt som uppstod i anledningav ett TV-reportage. Man kan fråga sig om företeelsenbarnpornografi i har upphört -- eller åtminstoneminskat kraftigt -- efter det att den förbjudits. Eftersom detuppenbarligen fanns en marknad för barnpornografi då,, torde det finnas människor som är beredda attköpa sådan pornografi även . Vetenskapligaundersökningar rörande hur kriminaliseringen verkat, ellerrörande antalet åtal respektive fällande domar, saknasdock. Det är sällsynt med åtal enligt detta stadgande.Vi anser att tiden nu är mogen för en utvärdering avbarnpornografiförbudet, i former som regeringen får pröva.Även åtal för olaga våldsskildring är mycket sällsynta.Våren 1990 åtalades en serietidning för detta brott, menfriades. Det är ställt utom allt tvivel att såvälbarnpornografibrott som olaga våldsskildring är brottstyperdär rättstillämpningen inte haft resurser nog att leva upp tilllagstiftarens intentioner.I de s.k. herrtidningarna -- som säljs ihundratusental -- annonseras stundom helt öppet förtidskrifter som säljs via postorder och som förmodligen inteskulle tåla en granskning enligt förbudet mot ''olagavåldsskildring''. Efter påstötningar från bl.a.kvinnoorganisationer har sådan annonsering delvisupphört, men vi är inte övertygade om att därmedförsäljningen upphört. Vid ett flertal tillfällen harkvinnoorganisationer dessutom anordnat ''razzior'' motporrbutiker i jakt på förbjuden pornografi. Våldspornografioch barnpornografi har då ofta funnits fullt synligt ibutikerna.Förbudet mot olaga våldsskildring är såpass nytt -- ochsåpass sällan tillämpat -- att en utvärdering inte ter sigmeningsfull. Däremot är det viktigt, inte minst i ljuset avden amerikanska debatten om sambandet mellanvåldspornografi och alldeles verkligt våld mot kvinnor, attpolis och åklagare tar krafttag mot denna typ avbrottslighet. Det torde inte vara så svårt att upprätthålla enhög kontrollnivå eftersom antalet återförsäljare avpornografi trots allt är mycket litet. Regelbundna razzior, ikombination med utbildningsinsatser för attmedvetandegöra poliser och åklagare om lagstiftningen ochdess vikt, skulle kunna vara lämpliga åtgärder i ett förstasteg.Kvinnor som brottsofferVi har ovan nämnt att det nästan uteslutande är män somär gärningsmän då kvinnor blir offer för våldsbrott. Fyra avfem kvinnliga våldsoffer är bekanta med gärningsmannenoch fyra av fem våldsbrott mot kvinnor sker inomhus. Dettavisar statistiskt vad kvinnojourer och andra engageraderedan vet: att det är i hemmet en stor del av våldet utspelarsig. Av detta kan man tyvärr också dra slutsatsen attmörkertalet -- de brott som aldrig anmäls -- kan förmodasvara stort. Våld mot kvinnor är därmed ett mycket stortproblem. Det är vidare i stor utsträckning ett socialtproblem. Lyckas man häva negativa sociala faktorer somligger bakom många destruktiva parförhållanden kommerman att lyckas stävja åtminstone en del avkvinnomisshandeln.KvinnofridMen även om det våld som drabbar kvinnor inomhus aven bekant gärningsman är det procentuellt störstaproblemet, så är bristen på kvinnofrid utomhus ettvardagsproblem för långt fler kvinnor -- även de som intelever ihop med en man som misshandlar dem. Rädslan föratt bli antastad, misshandlad eller våldtagen av en okändman utomhus är mycket utbredd. Oavsett huruvida all denrädsla kvinnor känner motsvaras av en verklig risk eller inteär detta ett problem som förtjänar stor uppmärksamhet. Vimåste se till att alla människor, även kvinnor, känner sigsäkra på allmän plats.I vår motion om polisens och rättsväsendets förnyelselägger vi fram flera förslag som syftar till att öka allamedborgares -- och därmed särskilt kvinnornas -- känsla avtrygghet på gator och torg.Besöksförbud och identitetsskyddMånga av de kvinnor som lyckats bryta upp från ettdestruktivt parförhållande med kvinnomisshandel ellerbarnmisshandel blir hotade, förföljda och misshandlade pånytt av gärningsmannen efteråt. Flera viktiga åtgärder harvidtagits för att stärka dessa kvinnors skydd, men ännu kanmycket mer göras. har under förra riksmötetbeslutat höja straffmaximum för brott mot besöksförbud.Detta är utmärkt. Det medför att män som bryter motbesöksförbudet kan anhållas och häktas.Det finns dock situationer då den förföljande trotsar allabestämmelser och straffbud, utan hänsyn tillkonsekvenserna för sig själv eller, ännu mindre, för denkvinna han förföljer. Det kan gå så långt att man måste vidtamycket speciella åtgärder för att skydda kvinnan. En sådansista utväg är att hemlighålla identitetsuppgifter. En annanär att helt byta identitet. I vår partimotion om brottsofferoch brottsbekämpning framför vi flera förslag rörandeförföljda kvinnors möjligheter att skydda sin identitet ellerbyta identitet.En mycket enkel åtgärd för att hjälpa förföljda kvinnorvore att informera dem när de män som förföljer demlämnar häkte, fängelse eller psykiatrisk tvångsvård. Deeventuella sekretessregler som kan förhindra sådaninformation bör ses över i syfte att utreda möjligheterna attväga skadan för den förföljda kvinnan mot skadan förförföljaren vid tillämpningen av de s.k. skaderekvisiten isekretessbedömningen.ÖverfallslarmEtt praktiskt sätt att upprätthålla trygghet för förföljdakvinnor är att ge dem särskilda överfallslarm. Enligt vad vierfarit kommer regeringen att föreslå att pengarskall avsättas för detta ändamål. Som vi framhåller i vårmotion om ''det glömda '' och i vår motion ombrottsoffer och brottsbekämpning är den grupp av kvinnordet rör sig om utsatt. Vi föreslår att man redan nu avsätter10 för sådana larm.Kvinnohus och brottsofferjourerI vår motion om brottsoffer och brottsbekämpningbeskriver vi vår syn på den viktiga roll som kvinnohus ochbrottsofferjourer spelar. Vi konstaterar med glädje attregeringen beslutat anslå 2.000.000 kronor tillkvinnojourernas riksorganisation, men vi finner även dettaanslag otillräckligt. Vi föreslår att ytterligare 3.000.000kronor anslås. Det bör därvid anges att dessa pengar främstbör fördelas till lokala kvinnohus och kvinnojourer.Kvinnor som våldtagits utomlandsSynen på våldtäkt varierar mellan olika kulturer. Intesällan anses i andra kulturer kvinnan kraftigt medvållandetill våldtäkt. Detta medför en dubbel kränkning -- förstsjälva våldtäkten och därefter en förnedrandebrottsutredning. De svenska kvinnor som våldtagitsutomlands har därför ett särskilt stort behov av stöd i såvälpraktiskt som psykologiskt hänseende. Regeringen bör låtautreda hur man kan stärka stödet till dessa kvinnor.Skadestånd vid våldtäktDet lidande en våldtagen kvinna utsatts för, och dekonsekvenser för återstoden av hennes liv som kränkningeninneburit, kan givetvis inte mätas i pengar. Av detta kanman dra två olika slutsatser: antingen den amerikanska, då måste döma ut gigantiska skadeståndsbelopp, ellerden svenska, att man bara kan döma ut symboliska summor.Vi tror inte att det amerikanska systemet går att överföratill svenska förhållanden. Amerikanska nivåer påskadestånd medför många mycket negativa konsekvenser.Det är vidare inte alltid så att gärningsmannen har råd attbetala mer än en bråkdel av det utdömda beloppet.Däremot anser vi att de symboliska summor som utdöms iSverige ligger på en alltför låg nivå.Den utredning om ideell skada som för närvarandearbetar kommer att ta upp denna problematik. Mycket talarockså för att högsta domstolen kommer att beviljaprövningstillstånd i det mål som blev såomdebatterat; en prostituerad kvinna fick, just på grund avatt hon var prostituerad, ett avsevärt lägre skadestånd fören styrkt våldtäkt än vad som utgår enligt praxis. En sådanmänniskosyn är enligt vår uppfattning ovärdig etträttssamhälle.Barn som brottsofferVi har ovan presenterat några statistiska uppgifterrörande barnmisshandel och sexuella övergrepp mot barn.I vår partimotion ''alla barn är våra barn'' presenterar vi ettfylligt bakgrundsmaterial till våra där gjorda övervägandenrörande barn som far illa på olika sätt -- bland annat genomatt bli offer för våld. Även våldskommissionen tar i sittslutbetänkande upp särskilda problem rörande barn sombrottsoffer. diskussioner ochöverväganden är huvudsakligen välkomna ochvälunderbyggda.Särskilt intressant är våldskommissionens resonemangkring barn till misshandlade kvinnor. Eftersomensamstående kvinnor med små barn är en stor riskgruppför att bli utsatta för våld, kommer många av dessa barn attväxa upp med våld som ett naturligt inslag i hemmiljön --alldeles oavsett om mannen även misshandlar barnet ellerinte. Dessa barn skapar olika ''överlevnadsstrategier'' föratt klara av situationen. På denna punkt skrivervåldskommissionen -- något otydligt -- att sådana strategierkan ha en positiv och en negativ funktion. Vi menar, liksomsäkerligen även kommissionen, att redan blotta behovet avatt som barn skapa ''strategier'' för att klara av en hotfulleller våldsam situation är ett svårt trauma.Utredning av våld mot kvinnor och barnI och med att våld mot kvinnor och barn så ofta sker ihemmet ställs det särskilda krav på utredningen av dessabrott. Till skillnad från den traditionellakriminalvetenskapen, som är uppbyggd kring tekniskaproblem, finns det här ett starkt behov av psykologisk ochsociologisk kompetens. I stället för att leta fingeravtryckoch andra påtagliga bevis måste utredningen ofta inriktas påatt behandla relationer, lojalitetskonflikter och förträngdaminnen.Utredningar om sådana brott initieras ofta genomanmälan från socialsekreterare eller barnläkare. Redan idessa anmälares yrkessituation uppträder de speciellaproblem som vi ovan pekat på. De kvarstår sedan helavägen från polismyndighetens utredningsarbete, medåklagare som förundersökningsledare, via kontakterna meddet målsägandebiträde som ofta kan förordnas att hjälpabrottsoffret till domstolssituationen. Gemensamt för alladessa kontakter med offentliga myndighetspersoner samtmålsägandebiträdet är, att brottsoffret känner dem avsevärtsämre än hon eller han känner gärningsmannen. Ettytterligare problem är de fall då utredare och offer har olikasamhällsbakgrund -- t.ex. har nästan allamyndighetspersoner i fråga högskoleutbildning eller ärrenodlade akademiker, medan brottsoffren kommer frånalla typer av samhällsklasser.Vi tycker oss ha märkt att medvetenheten om dessaproblem har ökat. För mindre än föllmisshandel inom familjen inte under allmänt åtal. Agaförbjöds uttryckligen först . Debatten om depsykologiska och sociala faktorerna bakomkvinnomisshandel, barnmisshandel och sexuella övergreppinom familjen är trots allt relativt ny. Såväl varsamhetensom konsekvensen i handläggningen av de måltyper vidiskuterar är avsevärt större . Vi hoppasatt denna medvetenhet skall fortsätta att öka.Lojalitet med gärningsmannenVi har ovan varit inne på problemet att offer för brottinom hemmet känner gärningsmannen bättre än demyndighetspersoner hon eller han möter i utredningen. Ettproblem som tangerar detta är den lojalitetskris det innebäratt bli motpart i ett brottmål till en person som står en nära.Detta medför svåra problem, särskilt i enbrottmålsrättegång där det måste styrkas att ett brottbegåtts. Inte sällan är målsägandens -- brottsoffrets -- utsagaåklagarens viktigaste bevisning. Svävar brottsoffret självtpå målet är bevissituationen avsevärt svagare.Det är nästan omöjligt, även för mycket erfarna ochomdömesgilla domare och psykologer, att skilja mellanosäkerhet som beror på lojalitetskonflikt och genuinosäkerhet om hur brottet skulle ha begåtts. I sådanasituationer måste en domstol hellre fria än fälla.Även före utredningsfasen är lojalitetskonflikter ettstort hinder för att beivra våldsbrott. Särskilt när det rörsexuella övergrepp mot barn är risken stor att brottet inteblir känt förrän -- inte sällan långt efter det attpreskription har inträtt. Många brott blir inte kända alls.MålsägandebiträdeI sådana lojalitetskonflikter som vi ovan beskrivit är deten stor fördel med ett målsägandebiträde till brottsoffret.Även om åklagarens roll under förundersökning ochrättegång är splittrad, såtillvida att även omständighetersom talar till den tilltalades fördel skall beaktas, uppfattasåklagaren som den tilltalades störste motståndare. Dettamedför ibland låsningar i kontakten mellan brottsoffer ochåklagare. Ett målsägandebiträde, som inte alls på sammasätt känns som en motståndare till den man känner lojalitetmed, har förmodligen större chans att upprätta en godkontakt med brottsoffret. Även möjligheterna att förmåbrottsoffret att berätta utan rädsla inför rätta ökar.I vår partimotion om brottsoffer och brottsbekämpninglämnar vi ett konkret förslag till utvidgning av rätten tillmålsägandebiträde. Med hänvisning till det anförda hemställs[att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om avgränsningen avbarnpornografi,1][att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en utvärdering avbarnpornografireglerna,1]1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om brottet olaga våldsskildring,2.