mot · GE02Jo268 · 1991-01-25 00:00:00 — utgör de mest händelserika underefterkrigsperioden. I har det socialistiskasystemet fallit och i all sin nakenhet avslöjat hur ett politisktsystem utarmat såväl folk som livsmiljöer. Det kommer attkrävas oerhörda insatser för att bygga upp spirandemarknadsekonomier ur dessa sociala och miljömässigakatastrofer.Utvecklingen av EG -- som tillkom efter andravärldskriget för att göra slut av krig mellanstaterna i -- har intensifierats och genom har det första landet tillhörigt det gamlaöstblocket vunnit medlemskap. Fler länder både från östoch väst -- bland dem -- har uttryckt önskemål ommedlemskap.Även på andra områden som inom och FN hardet internationella arbetet intensifierats och redovisatframgångar. Genom ensidig rovdrift på naturen balanserarvi globalt på randen till världskatastrofer på miljöområdet.Dessa hot kan endast avvärjas genom ökat internationelltsamarbete och därför är nämnda bevis härpå trots allthoppingivande för framtiden.Men även i vårt lugna land har steg tagitsmot förändringar av historisk karaktär. Vi har bl.a. fått ettnytt skattesystem varigenom det äntligen kommer ''att lönasig att arbeta'' och en ny jordbrukspolitik varigenom vilämnar regleringsekonomin och går motmarknadsanpassning. Båda reformerna har föregåtts av etttålmodigt opinionsarbete från vår sida och bär folkpartietliberalernas signum.Den största förändringen sedan skiftesreformerna ochbykollektivets avskaffande på 1800-taletRiksdagsbeslutet om en nyjordbrukspolitik innebär att vi under en femårigomställningstid skall avveckla en sekellång reglering ochsom första land i låta produktionenmarknadsanpassas. Avvecklingen av gränsskyddet skalldock ske i enlighet med det avtal som under våren 1991förväntas bli resultatet av pågående förhandlingar inomfrihandelsorganisationen inledde vår regleringsperiod genom att -- i likhet medandra länder under industriell utveckling -- införa ettgränsskydd . Motivet var att säkerställaen egen produktion av livsmedel som kunde klarabefolkningens behov under krig och orostider.Under den ekonomiska krisen genomdrevkoalitionsregeringen av socialdemokrater ochbondeförbundare den s.k. prisregleringslagen. Enligt dennafastställs priserna för huvuddelen av produktionen iadministrativ ordning under statlig medverkan och medstatligt avsättningsansvar. Priserna justeras sedan årligenmed hänsyn till kostnadsutvecklingen. Detta kraftigaingrepp i marknaden motiverades med att näringen varekonomiskt svag, den sysselsatte en stor del avbefolkningen och den var som tidigare nämnts viktig förfolkförsörjningen.Eftersom staten genom prisregleringslagen garanteradesamma pris oavsett storlek på produktionen banade den vägför en överproduktion. harregleringarna ökat för varje decennium. En stor del hartillkommit för att dämpa överproduktionen som till lågapriser måste dumpas på världsmarknaden.Fram till mitten av 1980-talet var kostnaderna föröverproduktionen hanterbara. Men har staten,konsumenterna och jordbruksnäringen tillsammans måsttillskjuta ca /år för att lyfta ut överskottenpå världsmarknaden.Från 1986 har vi i jordbruksmotioner begärt enny jordbruksutredning med uppgift att lägga fram förslagom en ny jordbrukspolitik. Men det var först sedannackdelarna med den förhärskande regleringspolitikenuppmärksammats internationellt som regeringen i oktober1988 tillsatte den s.k. livsmedelspolitiska arbetsgruppensom banade väg för den nya jordbrukspolitiken.Internationellt samarbete för avregleringDe flesta i-länder har byggt upp sammaregelverk kring jordbruket som vi i . Prisstöd harstimulerat lantbrukarna att med bl.a. hjälp avjordbrukskemikalier höja intensiteten, vilket har skadatmiljön och åstadkommit överskott som dumpats påvärldsmarknaden. Utgifterna för jordbrukspolitiken harblivit betungande för statsbudgetarna, konsumenterna ochlantbrukarna som kollektiv. Stödpolitiken har snedvriditkonkurrensen på världsmarknaden till skada för många u-länder.Problemen med det reglerade jordbruketuppmärksammades av (Organization for Economic Cooperation andDevelopment), av FN:s livsmedels- ochjordbruksorganisation (Food and AgricultureOrganization) och av (General onTariffs and Trade) som tidigare nämnts.GATT startade en ny s.k. runda i Punta del 1986med reformering av handel med jordbruksprodukter somett huvudmål. skulle ett ''halvtidsavtal'' haingåtts men det dröjde till . Då förband sigländerna att inte ytterligare höja prisstödet och att ha ettavtal om internationell avveckling av stöd ochhandelshinder klart . Tyvärr höll ejtidsschemat heller -- i första hand beroende avmotsättningar mellan och EG -- men de flestabedömare tror att avtalet blir klart under våren 1991.Folkpartiet liberalernas syn på jordbruketInför arbetet med att reformera jordbrukspolitiken harvi från liberalt håll redovisat följande grundsyn:Produktionen av livsmedel syftar ytterst -- i likhet medannan produktion -- till att tillfredsställa konsumentersefterfrågan.Vi vill värna om ett livskraftigt svenskt jordbruk, delsdärför att det producerar livsmedel för vilka vi kan påverkakvalitet och produktionsmetoder, dels därför att det tillförsamhället en rad andra nyttigheter utöver att produceralivsmedel. Jordbruket har stor betydelse bl.a. för vårberedskap, för naturvård, regionalpolitik, turism ochfriluftsliv.Men för att frigöra och utveckla enskilda människorsskapande förmåga värnar vi som liberaler även ommarknadsekonomi och fri företagsamhet som visat sigöverlägsen andra ekonomiska system i effektivitet.Vidare värnar liberalerna om en fri handelmellan länder därför att den ökar välfärden ochavspänningen samt skapar värdefulla kontakter.Det redovisade synsättet har gjort oss till pådrivare fören ny jordbrukspolitik som utformas från en helhetssyn därall jordbrukets betydelse och påverkan -- både positiv ochnegativ -- vägs samman. har vi konkretiseratvårt förslag till förändringar i följande punkter:bibehållet gränsskydd intill dess detta kan trappas ned ochavskaffas genom samordnade internationella åtgärder,avveckling av inhemska regleringar varigenom bl.a. denadministrativa prissättningen upphör och prisbildningensläpps fri inom landet, införande av arealersättning somen generell betalning till brukarna av landets ca 3 milj. haåker-, ängs- och betesmark för landskapsvård, beredskapm.m.Förhandlingar inför riksdagsbeslutetEftersom jordbruk är en långsiktig verksamhet förelågdet ett önskemål från samtliga riksdagspartiers sida att nåen så bred politisk enighet att beslutet kan överleva olikariksdagsmajoriteter . Därför förekomöverläggningar mellan partierna såväl före som efter det attregeringen avlämnat sin proposition. Därvid stod det klartatt omläggningen av jordbrukspolitiken skulle bygga på detvå första punkterna i vår konkretisering men att vi för attuppnå bred enighet måste avstå från att vid detta tillfälledriva vårt förslag om arealersättning. Vi återkommer härtilli det följande.Det förelåg också politisk enighet om att lantbrukarnaskulle beredas möjlighet att komma över till ettmarknadsanpassat system genom en ''socialt acceptabelomställning''. Eftersom staten i har regleratjordbruket och lantbrukarna har anpassat sin verksamhethärefter, så har staten ett ansvar för att lantbrukarna kanställa om verksamheten -- eller avveckla -- så långt det ärmöjligt utan att drabbas av kapitalförluster.Det innebär dock inte att omställningen kommer att blienkel. Precis som människor i skalllantbrukarna nu bryta upp från ett invant politiskt regleratsystem och ge sig ut på en marknad utan skyddsnät, där denenskilde lantbrukaren får göra sina egna bedömningar menockså ta det fulla ansvaret härför.Omställningstiden fastställdes till och innefattaråtgärder -- kostnadsberäknade till --som främst syftar till att så snabbt som möjligt skapaförutsättningar för balans mellan produktion ochkonsumtion på den svenska marknaden.Det är framför allt på spannmål och mjölk som vi harstora överskott; respektive 15 %.Mjölkproducenter nära pensionsålder erbjuds nuavvecklingsvederlag och spannmålsodlare att mot betalningta areal ur produktion. Huvuddelen av överskottsarealen --beräknad till 500 000 ha -- är tänkt att kunna ställas om förenergiproduktion. Riksdagsbeslutet om energipolitikenvåren 1991 förväntas omfatta statsbidrag förenergianläggningar -- främst kraftvärmeverk -- som kananvända energiråvara från åkermark.Vi skall inte här redovisa eller kommentera de olikaåtgärder som omställningen omfattar. Men vi önskaruppmärksamma några områden där vi anser att regeringenhar gett direktiv eller gjort uttalanden i strid medriksdagsbeslutet och några områden där vi önskarkomplettera riksdagsbeslutet.Fortsatt regleringsiver (s)?De lantbrukare som är villiga att gå över frånspannmålsproduktion till produktion av s.k. ickeprisreglerade grödor erhåller enkontantersättning på i genomsnitt -- beloppen varierar efteravkastning -- /ha om de går med år 1 och såledesomfattas av , samt /ha resp. /ha omde går med år 2 eller 3.I likhet med regeringen anser vi att målsättningen börvara att den som fått betalt för omställning skall ha påbörjatannan produktion innan omställningstiden är till ända. Menvi anser inte att staten skall kräva återbetalning av den somav någon anledning inte kommit igång med annanproduktion.Eftersom det inte finns någon praktisk möjlighet attomgående ställa om hela överskottsarealen till annanproduktion utgör ersättningen till en betydande del enersättning för att hålla s.k. jordbank. Och om vi lyckas medatt bygga upp en lönsam energimarknad av väsentlig storlekunder perioden, det vet vi inte idag.Men har regeringen i sina direktiv tillLantbruksstyrelsen -- som har att utfärdadetaljbestämmelser -- föreskrivit återbetalningsskyldighet.Därmed riskerar vi att anslutningen till omställningen blirså låg att vi inte -- som beräknat -- uppnårbalans för spannmålsproduktionen i landet. Vid friprisbildning kommer överskotten att trycka ned priset ochäventyra en ''socialt acceptabel omställning''.Genom erfarenheter från senare års trädesprogram vetdessutom regeringen att vi gör en samhällsekonomisk vinstom vi avstår från att producera spannmål tillvärldsmarknadspris. Att regeringen, väl medveten omföljderna och trots påtryckningar, ännu icke ändratdirektiven om återbetalningsskyldighet, ger ett intryck avatt man från socialdemokratisk sida önskar fortsätta attreglera jordbruket även efter omställningsperiodensutgång. Ty det är ju först då det kan konstateras om vissareal icke blivit omställd. Därmed kan spekulationer ocksåuppkomma om att regeringen måhända är beredd till nyaekonomiska åtaganden även efter omställningstiden.Vi vill ge lantbruket det entydiga beskedet att det ärunder omställningstiden som staten tar sitt ekonomiskaansvar genom nu fastlagda åtgärder. Efteromställningstiden är lantbrukarens situation likställd medandra småföretagares i landet. Han får själv avgöraproduktionsinriktning -- även om det innebär attspannmålsodling återupptas på omställningsareal -- och tadet fulla ekonomiska ansvaret härför.Står s kvar vid synen på gränsskyddet?Alltsedan under stor enighet lade fast den nyajordbrukspolitiken har beslutet attackerats av företrädareför särskilda intressen.En ensidig reducering av det svenska gränsskyddet,vilket föreslagits av vissa debattörer, skulle med storsannolikhet innebära att huvuddelen av den svenskalantbrukarkåren slås ut. är lönsamheten lågliksom böndernas egen arbetsersättning.Med ett utslaget svenskt jordbruk försvinner ocksåomistliga värden i form av öppet landskap, levandelandsbygder m.m. som vårt jordbruk tillför vårt samhälle.Ett av huvudmålen med den nya jordbrukspolitiken äratt den skall leda till sänkta matpriser. Vi har redan kunnatnotera att prisökningstakten dämpats. Allt eftersom viunder omställningstiden närmar oss balans mellanproduktion och konsumtion och de kostsamma överskottenförsvinner skall priserna kunna sänkas. Dekonkurrensvårdande myndigheterna bör följa upp att så blirfallet.Nästa steg mot en mer konsumentinriktadlivsmedelspolitik kommer när vi efter ett GATT-avtalöppnar gränserna för ökad konkurrens internationellt. Vibör från svensk sida fortsätta våra ansträngningar att såsnart som möjligt få förverkligat.I bilaga 11 till regeringens budgetproposition1990/91:100 talas något kryptiskt om att regeringenförbereder en sänkning av gränsskyddet ''iljuset av GATT-förhandlingarna''.På fråga om regeringen är beredd att sänka gränsskyddetäven om inte GATT-förhandlingarna gett resultat svararjordbruksministern i : ''Målet attmaten skall bli billigare försvinner ju inte. Då får man hittaandra vägar. ''Det är mycket anmärkningsvärt om socialdemokraternamindre än efter uppgörelsen om den nyajordbrukspolitiken är beredda att göra avsteg från enväsentlig del. Detta kan vi inte acceptera.Sveriges lantbrukare har fått ett tufft beting. På fem årskall man ha lämnat regleringspolitiken, ha bantat 30- och15-procentiga överskott på spannmål respektive mjölk ochutan skyddsnät uppträda som vanliga småföretagare på densvenska marknaden. Om regeringen avser att ensidigt sänkadet svenska gränsskyddet, så innebär det, att man anser attsvenska bönder som enda småföretagarkategori i Europadessutom skall konkurrera med utländsk dumpadproduktion. Det är inte rimligt.En generell arealersättningSom vi tidigare nämnt fick vi för att uppnå en bredpolitisk enighet om den nya jordbrukspolitiken avstå frånatt driva det förslag om arealersättning som vi fört framsedan 1986.När vi nu åter för fram förslaget är vi inom folkpartietliberalerna mer övertygade än om att engenerell arealersättning kommer att visa sig mycketgynnsam för vårt samhälle och vårt jordbruk. Vi vill häråterge tidigare framförda motiv för arealersättning och endel nya som stärkt oss i vår övertygelse.Vi anser att ersättningen på ett naturligt sätt kan anslutastill det temporära arealbidrag som betalas ut under de treförsta omställningsåren. Betalningen är dels enkostnadsersättning med anledning av att frånapril 1989 förhindrat att produktpriserna höjts enligtprisregleringslagen, dels en kompensation för förväntatsänkt spannmålspris med anledning av att prisbildningensläpps fri i en överskottssituation.Som vi tidigare framhållit tillför jordbruket samhället enrad nyttigheter utöver att producera livsmedel. Förnärvarande betalar vi inte särskilt för dessa tjänster utanersättningen är ''inbakad'' i priserna påjordbruksprodukterna. Det ligger dock ett värde i att sökaidentifiera och kostnadsberäkna vad som ryms i vårallmänna välfärd och att -- där detta är möjligt -- i särskildordning betala för nyttigheten. Vid övergång frånadministrativ prissättning med statlig medverkan till i förstaskedet fri prisbildning på inhemsk marknad och därefter påden internationella, syns detta motiv än starkare. Denförändrade jordbrukspolitiken kommer att påverkaproduktionen och därmed även sekundära nyttigheter.Det är svårt att beräkna det värde jordbruket har förberedskap och regionalpolitiska strävanden. Men på ettannat område kan jämförelser ge vägledning. Vårt öppnalandskap och allemansrätten har stor betydelse för detrörliga friluftslivet och för turismen. Turismen är en ökandenäring och på många orter av avgörande betydelseför de arbetstillfällen som håller bygden levande. Den drarin /år i utländsk valuta. Det är svårtatt tänka sig turism i nuvarande eller ökande omfattningutan den landskapsvårdande insats som bönderna gör.Staten och kommunerna betalar mellan 2 och 3miljarder kronor för att hålla parker och grönytor kringvissa offentliga byggnader och i våra tätorter. Om böndernaersätts med /ha och år -- som vid SLUgenom en enkät visat att en majoritet av svenska folkettycker är rimligt -- så kommer kostnaden att uppgå till ca 3miljarder kronor/år.Fördelar med en generell arealersättningEn påtaglig fördel med arealersättning är att den betalasut direkt till lantbrukarna.Med arealersättning och fri prisbildning får vi lägreproducentpriser och livsmedelspriser för konsumenterna.Lägre producentpriser kan innebära miljöfördelar. inte lika lönsamt att med höga insatser avhandelsgödsel producera spannmål på marginalen.En arealersättning underlättar omställningen till annanproduktion. har vi ett särskiltprogram för att reducera de stora överskotten. Men i ochmed att vi går över till ett marknadsanpassat jordbruk såkommer det ständigt att uppstå behov av förändradproduktion. Genom arealersättning ökar möjligheternat.ex. för energi- och fibergrödor, extensiv betesbaseradkött- och ullproduktion samt för s.k. naturenlig odling utankemikalier.Med hänsyn till att landskapsvården kostar likamycket -- och är minst lika värdefull -- i skogs- ochmellanbygd som i slättlandskapen har vi föreslagit engenerell och per areal lika hög ersättning. Det ger storaregionalpolitiska fördelar. vid SLU har i enrapport om intern avreglering ocharealersättning påvisat att utan arealersättning så kommermjölkproduktionen att upphöra i skogs- ochmellanbygd och ''vandra ut på slätterna''. Med enarealersättning bevaras mjölkproduktionen i glesbygdenoch vidare kan enligt rapporten ca 100 000 ha tas i anspråkför extensiv betesbaserad köttdjursproduktion. Det ärmycket värdefullt eftersom mjölkproduktionen måsteminskas med för att motsvara efterfrågan.En generell arealersättning är lätt att administrera. Dataom enskilda gårdar och skiften finns lagrade hos SCB förskördeskadeskyddet. Det blir inte svårare förlantbruksverket att administrera och kontrollera ett systemmed generell arealersättning än de trädesprogram vi haft islutet av 8o-talet.I samband med att prisbildningen släpps fri kommerproducentpriserna att fluktuera kraftigt beroende påtillgång och efterfrågan. Eftersom jordbruketsproduktionstider understiger kan det ställa tillstora problem. I detta sammanhang kommer enarealersättning att utgöra en stabiliserande faktor. Vidareförväntas gårdspriserna sjunka i samband medavregleringen. Även i detta sammanhang kan enarealersättning utgöra en positiv tillbakahållande kraft.Som vi tidigare framhållit bör staten medverka till attlantbrukarna besparas kapitalförluster i samband medavregleringen.I GATT-sammanhang bör en generell arealersättning hastora möjligheter att hamna i den s.k. gröna boxen. Deninnehåller ersättningar som icke utgör prisstöd ochstimulerar till ökad produktion och räknas därför inte in iett lands jordbruksstöd.Om villkor för en generell arealersättningVi har inte inom liberalerna haft resurser attutforma ett komplett förslag till villkor för arealersättning.Vi föreslår att regeringen tillsätter en parlamentariskarbetsgrupp för detta ändamål.Arbetsgruppen bör undersöka om all mark innanförstödområdet skall vara undantagen eller om viss mark skallingå. Det är uppenbart att en arealersättning inte kanersätta nuvarande prisstöd till de nordligaste regionernamen var avgränsningen lämpligen bör ske bör analyserasnärmare.Vidare bör arbetsgruppen komma med förslag om vilkakrav som skall ställas på produktion och skötsel för marksom skall vara berättigad till ersättning.Arbetsgruppen bör också utreda hur en arealersättningbör finansieras. Omställningen av jordbruket finansieras ihuvudsak med medel inom sektorn såsomhandelsgödselavgifter, förmalningsavgifter, införselavgifterm.m. om tillsammans ca /år. Eftersomen generell arealersättning sänker konsumentpriserna synesdet vara möjligt att efter omställningen under enövergångsperiod delvis använda samma finansieringskällor.Det nya jordbrukspolitiska beslutet innehåller ett nyttanslag för landskapsvård på 100 milj.kr. för budgetåret1990/91, 200 milj.kr. 1991/92 och 250 milj.kr. 1992/93.Medlen skall av fördelas tilllänsstyrelserna som sedan skall använda dem för attsäkerställa hotade natur- och kulturmiljövärden som är avnationellt intresse. När anslaget är utbyggt räknar man medatt 200 000--300 000 ha på detta sätt skall kunna säkerställas.Med hänsyn till att vi i vårt land har mellan 200 000 och300 000 ha naturlig betesmark och ca 2,9 milj. ha åkermarkvarav ca 2,1 milj. ha återfinns i mellanbygd och skogsbygdså är stödet för landskapsvård ej tillräckligt för attsäkerställa nuvarande öppna landskap. Detta framhölls avbl.a. och Svenska Naturskyddsföreningenunder den remisstid som föregick riksdagsbeslutet.Den föreslagna parlamentariska arbetsgruppen börutreda om anslaget för landskapsvård kan avvecklas isamband med att en generell arealersättning införs eller omdet bör vara kvar som ett komplement.Odlingslandskapet -- ett arv att vårdaSom vi framhåller i vår naturvårdsmotion har vårtodlingslandskap gett oss försörjning, tryggförankring och en miljö full av liv och skönhet. Det har helatiden förändrats men aldrig så snabbt och långtgående somunder de senaste 50--100 åren. Vi önskar även här beskrivavårt svenska odlingslandskap och understryka vikten av attvi nu säkerställer det som finns kvar genom en generellarealersättning.Det gamla odlingslandskapet karaktäriserades av ängaroch hagar, små, oregelbundna åkrar med gärdsgårdar ochåkerholmar samt ett rikt växt- och djurliv. Det övergick viamjuka bryn i den omgivande skogen. var mångagånger enastående rik, inte minst i lövängarna med sinslösande blomsterprakt. Det äldre odlingslandskapet har nupå de flesta håll övergått i ett storskaligt, monotontåkerlandskap eller i tät, steril granskog. I båda falleninnebär förändringen en stark utarmning frånnaturvårdssynpunkt. De små rester av detta landskap vi har kvar representerar stora värden för naturvården.Det äldre odlingslandskapet är av stort värde från en radolika naturvårdssynpunkter. Den omväxlande och lummiganaturen har stor betydelse för landskapsbild och rörligtfriluftsliv. Det ger variation och ett stort ekologiskt värde idagens mer monotona jordbruks- och skogsbrukslandskapoch uppvisar en rad intressanta naturtyper. Det ger livsrumför ett stort antal växter och djur av vilka många är bundnatill detta landskap. Det har stor betydelse för vetenskapligforskning, bl.a. kring äldre tiders ekologiskt väl anpassadejordbruksmetoder. Det kulturhistoriska värdet av detlandskap, i vilket våra förfäder levde och verkade, är ocksåbetydande.Utan tvivel finns det hos flertalet svenskar en djupkänsla för ekhagen, hasselängen, strandheden,slåttermyren, den lilla åkertegen och alla andra inslag i detäldre odlingslandskapet. Den harmoniska ursvenska bildenav björkhagar och faluröda bondgårdar är en väsentlig delav vårt kulturarv.Stora delar av det äldre odlingslandskapet har redanförsvunnit. Men vi skulle med vårt förslag tillarealersättning på ett avgörande sätt kunna förhindra försvinner och vi skulle kanske också kunna återskapaen del. Det rika och mångsidiga kulturlandskapet --hagarna -- änglamarken -- måste räddas.JordförvärvslagenI samband med skattereformen avskaffades möjlighetenatt kvitta underskott i jordbruk mot löneinkomst.Omläggningen har orsakat en stor debatt som delatlantbrukarkåren i sympatisörer och motståndare tillförändringen. Vi anser dock från liberalernassida att det i samband med avregleringen av jordbruketfanns tunga skäl för att upphäva kvittningsrätten.När produktionen nu i första skedet skall anpassas tillden svenska konsumtionen är det inte rimligt attdeltidslantbrukare i samband med kvittning kan utnyttjaskatterabatter för att slå ut heltidslantbrukare från enbegränsad marknad.Vi anser också att det nu finns skäl att avskaffajordförvärvsprövningen för fysiska personer. Eftersom s.k.släktförvärv redan tidigare undantagits från prövning ochdessa omfattar av överlåtelserna så är det förett mindre antal som hinder, till sin natur liknandeskråväsendets, har rests.Med avregleringen kommer lantbrukare som icke ärlämpade som fria företagare att behöva lämna näringen.Samtidigt finns det, som vi tidigare framhållit, en risk föratt gårdspriserna sjunker och därmed kan vid avvecklingenekonomiska problem uppstå. Ett sätt att förhindra prisrasär att öppna näringen för kapital utanför sektorn genom attta bort förvärvsprövningen.Professor har i sin utredning omjordförvärvsprövningen kommit fram till att den i storomfattning motverkat sina syften.