mot · GE02Fi610 · 1991-01-25 00:00:00 — Enskilt ägande och sparande SammanfattningMarknadsekonomin vilar på det enskilda ägandetsgrund. En spridning av ägandet, en ökad privatekonomisktrygghet och sparandets samhällsekonomiska roll talar föratt det enskilda ägandet och sparandet måste öka. Någragrundläggande krav för att detta skall kunna åstadkommasär:Avveckla löntagarfonderna och sälj ut statligaföretagNej till ytterligare fondsocialismGrundlagsskydda äganderättenStärkt rättssäkerhet förenskilt ägande och företagande.I denna motion utvecklas liberalernas politikför att sprida ägandet och öka sparandet. Några av de kravsom förs fram i motionen är:Inför ett mål förhushållssparandetAvskaffa de sociala avgifterna påavsättningar till företagsanknutna vinstandelssystemLåthyresgästerna i allmännyttiga bostadsföretag köpa sinalägenheterInför startsparande för barn och ungdomarSänk förmögenhetsskatten kraftigt och avskaffa den helt påarbetande kapital. Avskaffa sambeskattningen av makars,och barns, förmögenhet.Avskaffa omsättningsskatten påaktierTillåt utländska företag att fritt köpa svenskaföretagFörbjud röstvärdedifferentiering vidbörsnoterade företags nyemission på börsens AI- och AII-listorStärk den enskilde aktieägarens rätt vid offentligauppköpserbjudandenAvskaffa börsmonopolet ochprivatisera börsenÅterinför rätten för fondandelsägareatt utse styrelseledamöter i fondbolag.InledningMarknadsekonomin vilar på det enskilda ägandetsgrund. Omsorgen om den egna egendomen, oavsett om detär ett aktieinnehav som skall förräntas, ett eget företag somskall gå med vinst eller en egen bostad som måsteunderhållas, är en grundpelare för ett samhälles möjligheteratt skapa, utveckla och vårda resurser. I ett sådant synsättligger ingen snikenhet eller egoism. Det är när detprivata ägandet brister som resurser slösas bort ochegendom förvaltas ineffektivt eller tillåts förfalla. Detta ärinte till gagn för någon.Den enskilda egendomen och sparandet är viktiga ocksåför individens privata ekonomi. En sparad slant skänker enkänsla av trygghet för den som tvivlar på ATP-systemetsutbetalningar och för den som blir arbetslös eller sjuk. Etteget kapital ökar oberoendet av myndigheters ocharbetsgivares makt och skapar en frihet som gör det möjligtatt välja livsform.Men ägandet får inte vara alltför koncentrerat. Ettkoncentrerat ägande leder till trygghet och oberoende baraför vissa. Ett decentraliserat enskilt ägande är också heltavgörande för att kapitalmarknaderna skall fungera väl.Maktkoncentration i näringslivet, både offentlig och privat,leder till ineffektivitet och en förstelnad industristruktur,vilket i slutändan alltid drabbar den enskilde medborgaren.Både rättviseskäl och ekonomins funktionssätt talardärför för att ägandet måste spridas på många händer. Inomramen för fri företagsamhet och enskild äganderätt bör detekonomiska inflytandet fördelas till så många individer sommöjligt. Ägandet av näringslivet måste spridas, intekollektiviseras och koncentreras. Ägande- ochsparandepolitiken måste därför användas aktivt för attuppnå ett större privat sparande och en störreägandespridning.Den socialdemokratiska regeringen har i stället fört enpolitik som bidragit till kollektivisering och koncentrationav ägandet. Medan det enskilda ägandets andel avnäringslivet kraftigt minskat, har institutioner och fonderökat sin andel.Löntagarfondernas införande 1983 är det mest flagrantaexemplet på detta. Vår syn på dem och hur de bör avvecklasbehandlas i en trepartimotion tillsammans med moderatasamlingspartiet och centerpartiet.Vidare är det utbredda statliga ägandet av alla möjligaslag av verksamheter ett exempel på koncentration. Demindre försök till försäljning av delar av de statligaföretagen som gjorts har genomförts på ettsådant sätt att institutioner, andra storföretag ochbankernas storkunder gynnats, i stället för de anställda ochallmänheten. Detta är oacceptabelt. Vårt förslag förutförsäljning av de statliga företagen presenteras i entrepartimotion. Förslaget innebär att i en första omgånginnehavet i det nya statliga holdingbolaget avyttras,liksom innehaven i Nordbanken och Domänföretagen AB.Därefter bör, efter bolagisering, stora delar av Televerketoch säljas.Socialdemokraterna vill att de rättigheter kapitalet gerskall trängas tillbaka till förmån för det de kallar''medborgarrätten''. Ägande skall inte ge några möjligheteratt påverka. Men detta är omöjligt i en marknadsekonomi,som bygger på principen att med ägandet följer väsentligarättigheter. Dessa rättigheter är så viktiga för individen ochför samhällsekonomins funktionssätt att de börgrundlagsskyddas. Vårt förslag om detta presenteras i ensärskild motion.En hög rättssäkerhet är också en nödvändigförutsättning för enskilt ägande och företagande. I syfte attförbättra rättssäkerheten bör bl.a. betalningssäkringslagenförändras och bevissäkringslagen upphävas. Vårt förslag tilldetta behandlas i vår partimotion om rättssäkerheten.Sparandets samhällsekonomiska rollDet är inte bara rättviseskäl, privatekonomisk trygghetoch en bättre fungerande marknadsekonomi som talar föratt ägandet måste spridas och sparandet öka. En annanviktig aspekt på det enskilda ägandet är sparandets direktsamhällsekonomiska roll. Ekonomisk tillväxt förutsätterinvesteringar i realkapital, forskning ochproduktutveckling. Dessa investeringar måste finansierasantingen med ett tillräckligt stort inhemskt sparande ellermed lån från utlandet. Finansieras investeringarna medutländskt sparande uppstår ett underskott i bytesbalansen.Sverige har ett stort och snabbt ökandeunderskott i bytesbalansen. Detta är ett uttryck för bristenpå sparande i landet. Den svenska nettosparkvoten(sparandet som andel av inkomsten) är negativ. Dettainnebär att svenska hushåll konsumerar mer än de tjänar,dvs. att en del av konsumtionen betalas med ökade lån ochreducerat sparande.Både sparande- och lånemönster har förändrats kraftigtsedan slutet av 1985. Det privata sparandet har sjunkitkraftigt. Det är framförallt hushållens finansiella sparande(banksparande, aktier, obligationer m.m.) som minskatmen även det reala sparandet (bostäder och fritidshus) harvarit mycket lågt de senaste åren.Som en följd av den genomförda skattereformenkan ytterligare förändringar väntas. Totalt sett väntashushållens sparande öka. Dessutom sker sannolikt enförskjutning från realt sparande till finansiellt sparande.Från samhällsekonomisk synpunkt är detta angeläget,eftersom det är hushållens finansiella sparande somfinansierar investeringarna i näringslivet.Ett ytterligare samhällsekonomiskt skäl till ett ökatfrivilligt hushållssparande är att ett sådant kan utgöra ettattraktivt alternativ till finanspolitisk åtstramning när ensådan är nödvändig. En höjning av sparandet från --1 till +5procent av hushållens disponibla inkomst skulle t.ex.motsvara en åtstramning på ca 35 miljarder kronor.Det finansiella sparandet 1988-19921988198919901991*1992*Offentlig sektor--39--64-- 62-- 38-- 25Privat sektor--51--97--116--119--123Hushåll--31--29--20--14----8Företag--20--68--96--105--115Totalt sparande--12--33--54--81--98Återinvesterade vinster-- 8--13-- 17-- 23-- 30Bytesbalans--4--20--37--58--68Källa: * prel.Privat och offentligt sparandeUnder har det sjunkande privatasparandet till viss del ''kompenserats'' av ett kraftigt ökatoffentligt sparande, dvs. genom att den offentliga sektornsinkomster (skatter, avgifter, tullar) varit större än dessutgifter. Om det offentliga sparandet skall öka krävs därförantingen ett ännu högre skattetryck, eller sammaskattetryck men en lägre nivå på de offentliga utgifterna. Vimotsätter oss ett ökat offentligt sparande. har redanvästvärldens högsta skattetryck. Ytterligare höjda skatterhotar ekonomins funktionssätt och ger inte heller ett högretotalt sparande, eftersom hushållen drar ner sitt sparandenär skatterna höjs. Så har skett . Sänktautgifter krävs men de bör resultera i lägre skatter, inte i ettökat offentligt sparande.Från socialdemokratiskt håll hävdas allt oftare attbristen på privat sparande bör balanseras av ett ökatoffentligt sparande. Socialdemokraterna hävdar ofta i denpolitiska debatten att det kollektiva ägandet skall''vidareutvecklas''. I socialdemokraternas 90-talsprogramsäger man att det offentliga sparandet under de närmasteåren bör växa med 10--. LO harlagt ett förslag om att tredubbla AP-fonderna och att dessafonder skall få placera sitt kapital fritt. Regeringen har nuaviserat en proposition om förändrade placeringsregler förAP-fonderna.De argument som industriminister anförtför ett utökat kollektivt ägande är att få ordning pålönebildningen, att ge löntagarna del iförmögenhetsökningen och att rädda pensionssystemet.Vad gäller lönebildningsargumentet kan konstateras attlöntagarfonderna inte på något sätt lett till dämpadelönekrav. Inte heller har de, eller någon annan form avkollektivt ägande, lett till att löntagarna fått del iförmögenhetsökningen. För detta krävs ett sådant enskiltägande som liberalerna förespråkar. Talet om attpensionerna skulle kunna tryggas med större och friare AP-fonder är fullständigt felaktigt. Den ökade avkastning somfonderna skulle kunna ge är försumbar jämfört medpensionsutbetalningarnas storlek.Framtidens pensioner kan endast garanteras genom enhög ekonomisk tillväxt. En sådan främjas inte på något sättav ett ökat offentligt ägande. En omfattande socialisering avekonomin leder inte på något vis till ökad tillväxt, tvärtom.Folkpartiet liberalerna tar bestämt avstånd från dessasocialiseringstankar.Orsaker till det låga sparandetVid internationella jämförelser brukar framhållas att detlåga svenska sparandet beror på den utbyggda välfärdenmed sina omfattande transfereringssystem.Inkomstöverföringarna medför, enligt detta synsätt, attmänniskor inte behöver ägna sig åt privat sparande för sinegen trygghet på ålderdomen, vid sjukdom eller för sinabarns utbildning. Det ligger säkert något i denna förklaring,men vi ställer oss tveksamma till att den är den enda.Även länder med socialförsäkringssystem liknande vårthar nämligen mycket högre sparande än . och , varssocialförsäkringar utgör respektive 14,0procent av BNP (). För är motsvarande tal18,. Dessa länders sparkvoter är trots dejämförbara nivåerna av trygghetssystem betydligt högre.De svenska hushållens negativa sparkvot (-2,2 procent1990) skall jämföras med +12,för Västtysklandoch +6,1989.I traditionell ekonomisk teori är realräntan en viktigförklaringsfaktor för hushållens sparbeteende. Ju högreränta, desto mera finansiellt sparande. Inte heller dennavariabel kan dock förklara det extremt låga svenskasparandet. då de svenska hushållensfinansiella sparande trendmässigt sjunkit, har vi visserligentidvis erfarit negativa realräntor, men även tider av myckethöga reala räntor. Att människor drar ned på sittbanksparande när avkastningen är dålig eller rentav negativär ett logiskt beteende. Tyvärr tycks trögheten dock varastor när det gäller att öka sparandet då avkastningen återblir bättre.En viktig orsak till det låga hushållssparandet i Sverigehar varit att det gamla skattesystemet gjorde attavkastningen efter skatt på olika former av sparande varmycket låg som generösa underskottsavdraggjorde det lönsamt att låna. Det nya skattesystem som nuinförts har däremot på flera sätt skapat förutsättningar förett ökat hushållssparande:Skattelättnader pålöneinkomster finansieras av en breddad moms. Den ökadebeskattningen av konsumtionen innebär en stimulans försparandet.Värdet av underskottsavdragen iinkomstslaget kapital minskar vilket väntas ha enåterhållande effekt på hushållens skuldsättning. Detta ökarnettosparandet.De nya reglerna kommer att förbättra deskattemässiga betingelserna för hushållen att spara i aktier.Tidigare har institutionernas ägande varit gynnat jämförtmed hushållens. Denna obalans har dämpats.Även om dessa förändringar innebär nödvändiga steg,krävs det ytterligare åtgärder för att öka det privatasparandet och ägandet och skapa rimligaavkastningsmöjligheter i Sverige.Socialdemokratisk ''sparandepolitik''Gynnsamma skatteregler är inte tillräckligt. Det krävsockså en förutsägbar och konsekvent ekonomisk politik.Den tilltagande osäkerheten om sparandets framtidaavkastning är en viktig orsak till det låga sparandet.Beslutet om tvångssparande är ett typiskt exempel på denskadliga ryckighet som den socialdemokratiska regeringensekonomiska politik utmärks av. För att människor skallvåga avstå från konsumtion och spara för framtiden behöverSverige en ekonomisk politik som bygger på fasta normeroch avstår från stabiliseringspolitiska ''överraskningar'' ochretroaktiva konfiskationer som t.ex. engångsskatten påpensionssparande.Tvångssparandet är tvivelaktigt även ur andrasynvinklar. Konjunkturpolitiskt har det varit ett slag iluften. Dessutom har det haft negativa fördelningspolitiskaeffekter: de som har ekonomiska marginaler har lätt kunnatflytta över belopp från sitt frivilliga sparande, medan desom har lägre inkomster tvingats skära ned på en redan litenkonsumtion. Vi har av dessa anledningar ogillattvångssparandet från början. Det hade varit bättre om detaldrig införts.Istället för att föra en generell sparvänlig politik harregeringen förlitat sig på Spardelegationens påkostadeannonskampanjer. Verkligheten visar att sådana interäcker: det krävs också en ekonomisk politik som gör attmänniskor vill och vågar spara. I budgetpropositionenföreslås att Spardelegationen läggs ned. Vi har i flera årföreslagit detta och välkomnar därför regeringenssinnesändring.Enskilt och institutionellt ägandeAv ägarutredningens (SOU 1988:38) kartläggningframgår med skrämmande tydlighet att det enskildaaktieägandets andel av börskapitalet har minskat kraftigt.Utredarna har koncentrerat sig på en period från 1970-taletsslut till senast tillgängliga data, oftast 1986. Under denna tidhar institutionaliseringen av ägandet ökat kraftigt.Nedgången i de fysiska personernas direktägda andel avbörsvärdet första hälft var drygt 10procentenheter. Uppgifter visar att dennautveckling fortsatt och att de fysiska personernas andel gåtttillbaka med ytterligare ett par procentenheter. Derasägande utgör nu av det totalabörsvärdet. Det faktum att en allt större del av aktiestockenkommit att innehas av institutioner kan förklaras bl.a. medatt de skattemässiga betingelserna för ackumulering avkapital och placeringar i aktier varit mer gynnsamma fördem än för fysiska personer. Det är till och med så atthushållen har nettosålt börsnoterade aktier under varje årav den studerade perioden. Vidare deltog hushållen ioproportionellt liten utsträckning i de nyemissioner somgenomfördes under perioden.Glädjande nog har antalet aktieägare i ökatkraftigt . Men det är framför alltfondsparandet som ökat. Sparandet i allemansfonder, ochtidigare i aktiesparfonder, har varit gynnat i förhållande tilldirekt aktieägande. Dessa aktiefonder kan betraktas sommellanhandsägare för fysiska personers aktieinvesteringar.Vi anser att det direkta aktiesparandet och -ägandet måsteöka.Inte endast värdeandelen av hushållens direktägandehar minskat. Dessutom har koncentrationen i företagensägar- och inflytandestrukturer ökat påtagligt. Ettomfattande bruk av aktieslag med olika röstvärden harmedfört att röstandelskoncentrationen blivit avsevärt högreän kapitalandelskoncentrationen. Denna nedgång i detenskilda ägandet är olycklig och måste mötas av en aktivsparande- och ägandepolitik för ökat enskilt ägande.Femton punkter för ökat enskilt ägande och sparande 1. Inför mål för hushållssparandetFolkpartiet liberalernas sparandepolitik bygger på attskapa ekonomiska ramar och institutioner som stimulerarenskilda människors frivilliga intresse för sparande ochägande. Det går inte att informera fram eller tvinga fram ettökat sparande.Den ''topphuggande'' förmögenhetspolitik somsocialdemokraterna bedrivit i regeringsställning börersättas av en ''uppbyggande'' politik. Målet är att hushållenskall kunna ha ett sparkapital motsvarande dengenomsnittliga årslönen för en industriarbetare. Ett sådantsparande kan stilla den legitima oro som många människorkänner för ATP-systemets utveckling och de framtidapensionerna. Det skapar också ett ökat oberoende förenskilda individer gentemot myndigheter och arbetsgivareoch inför oväntade ekonomiska förändringar.2. Stimulera vinstdelningssystemUnder har de anställda i flera hundrasvenska företag blivit personligt delaktiga i sina företagsvinster. Allt fler företag har etablerat frivilliga system förvinstdelning där de anställda får en egen andel. Antingenbetalas den ut direkt eller också förvaltas den av enpersonal- eller pensionsstiftelse.Stiftelsen kan i sin tur placera kapitalet i det egnaföretaget eller i andra företag. På detta sätt sprids ägandettill de anställda, som dels får vara med och dela den vinst debidragit till att skapa, dels med tiden kan bli betydelsefullaägare i det egna företaget med möjlighet att påverka precissom andra ägare.Till skillnad från de kollektiva löntagarfonderna innebärfrivilliga företagsanknutna andel-i-vinst-system att ägandetsprids till fler enskilda människor och att det ärvinstutvecklingen i det egna företaget som avgör hur stortilldelningen blir. Vidare innebär de -- också till skillnadfrån löntagarfonderna -- att de anställda via styrelsen ipersonalstiftelsen kan vara med och påverka hur medlenplaceras. kan den enskilde, ofta efter en tidsbindning, också förfoga över sin egen andel, vilket inte ärfallet med löntagarfonderna.Belönings- och vinstdelningssystem beskattas på olikasätt:På resultatlön och vinstandelar som betalas ut direktutgår sociala avgifter som för vanlig lön och de beskattassamma år som inkomst av tjänst hos den anställde. De äravdragsgilla kostnader i rörelsen för företaget.Även avsättningar till stiftelser belades från och med1988 med sociala avgifter. Avgifterna är dock lägre än förlöner. Avsättningarna är avdragsgilla kostnader förföretaget. När andelarna lyfts beskattas de som inkomst avtjänst hos den enskilde.Flera argument talar mot att lägga sociala avgifter påvinstandelar.För det första är vinst inte samma sak som lön.Vinstandelen är osäker och kan helt utebli. Lön ärersättning för utfört arbete och utgår även under perioderdå företaget går dåligt. Lön bestäms efter förhandlingarmellan fack och arbetsgivare. Beslut om avsättningar tillvinstandelar fattas av bolagsstämman enligtaktiebolagslagens regler om disposition av vinsten, ochutgår från de vinstmedel som annars skulle tillfalla ägarna.För det andra är vinstandelarna bundna, i regel iminst och i vissa system ännu längre. Under dennakarenstid kan den anställde överhuvudtaget inte disponerasin egen andel. Att tro att vinstandelarna skulle ta överlönens roll, vilket är grunden för påståendet attsocialförsäkringssystemet urholkas, är därför nonsens.För det tredje påverkas ATP-nivån på ett ologisktoch inkonsekvent sätt. Dels betalas avgiften in näravsättningen görs, dvs. en gång om vinstdelningsker. Den anställde däremot tar ju inte upp andelen sominkomst i sin deklaration förrän han eller hon faktisktdisponerar den. Det är först när andelen syns ideklarationen som den blir ATP-grundande. Med andra ordtas en avgift ut som under tillfallersocialförsäkringssystemet, utan att den motsvaras av enförbättrad förmån hos den anställde! Om utbetalning skerförst vid uppnådd pensionsålder påverkas överhuvudtagetinte ATP.Dels kan värdet av vinstandelarna när de väl lyfts hasåväl stigit som sjunkit, beroende på hur väl de placerats imellantiden. Den inkomst som då () blir ATP-grundande har därför ingenting med den ursprungliga nivånpå individens vinstandel att göra, utan beror påutvecklingen på aktiemarknaden eller vinstutvecklingenhos det egna företaget och på skickligheten hos dem somhar ansvaret för personalstiftelsens placeringar.För det fjärde är skillnaderna i anställningsvillkoroch förmåner redan stora på arbetsmarknaden. Om''rättvisa'' i detta sammanhang definieras som att alla skallha likadana anställningsvillkor, finns det tusentalsföreteelser att ändra på förutom förekomsten av andel-i-vinst-system!För det femte faller socialdemokraternasargument om skattemässig likabehandling sönder efter ensnabb titt på löntagarfondernas skatteförhållanden.Löntagarfonderna betalar ingen skatt på ränteinkomsteroch utdelningar, ingen skatt på förmögenheten och ingenskatt på realisationsvinster. Personalstiftelser däremotbetalar skatt på ränteinkomster och utdelningsinkomster,på förmögenhet och på reavinster. Till detta har riksdagenssocialistiska majoritet lagt sociala avgifter om 26,08 procentpå avsättningarna.Folkpartiet liberalerna vill uppmuntra, inte förhindra,företagsanknutna andel-i-vinst-system. Därför vill vi slopade sociala avgifterna på andelarna under förutsättning attbindningstiden inte underskrider fem år.3. Omvandla hyresrätter till bostadsrätterErfarenheter av det svenska sparandets utveckling tyderpå att investeringar och amorteringar i egen bostad är ettviktigt sparmotiv för den enskilde. Att breddabostadssparandet är också det kanske mest effektiva sättetatt åstadkomma en jämnare fördelning avförmögenhetstillgångarna i samhället.Vi anser att hyreslägenheter i ökad utsträckning börombildas till bostadsrätter. En avsevärd stimulans till privatsparande och ägande skulle uppkomma om de kommunalabostadsföretagen i ökad utsträckning skulle sälja sinabostadsfastigheter till hyresgästerna när dessa så önskar.Hyresgäster som vill bilda bostadsrätter vid försäljning avprivata hyresfastigheter bör också kunna göra detta lättareän . Våra förslag om hur bostadspolitiken kan bidra tillett ökat enskilt ägande och sparande återfinns i vårkommittémotion om bostadspolitiken.4. Inför startsparandeDet är angeläget att långsiktigt sparande stimuleras. Ettstartsparande bör därför införas för barn och ungdomar.Genom startsparande skapas en trygg och oberoende start ivuxenlivet. Pengarna kan användas för att bekosta t.ex.utbildning eller bostad. Eftersom insättningarna istartsparandet görs bundna fram till börkapitalets avkastning beskattas med en lägre skattesats änvanligt sparande. Denna bör lämpligen vara lika hög somskattesatsen för individuella pensionsförsäkringar, 15procent.5. Sänk förmögenhetsskatten och avskaffasambeskattningenReglerna för förmögenhetsbeskattningen ingick inte iskattereformen. Även förmögenhetsskatten är dock mogenför reform. Den ger mycket begränsade intäkter (mindre än3 miljarder kronor). Dessutom innebär den att inkomstersom sparas beskattas två gånger, först iinkomstbeskattningen och sedan iförmögenhetsbeskattningen. Den samlade kapitalinkomst-och förmögenhetsbeskattningen är nu väsentligt högre iSverige än i nästan alla andra länder.Kapitalets ökade internationella rörlighet och strävanefter högsta reala avkastning gör att en högkapitalbeskattning kräver en hög nominell avkastning.Höga avkastningskrav reducerar i sin tur investeringarnaoch gör att kapitalet istället söker sig utomlands.När den ekonomiska politiken läggs om såsom viförordar (se partimotion om den ekonomiska politiken) kaninflationen förväntas sjunka ordentligt. Därigenomförbättras avkastningen på sparande i , men även iett sådant läge bedömer vi det som nödvändigt med sänktkapitalbeskattning. Ett första steg måste tas omedelbartgenom sänkt förmögenhetsskatt.Fribeloppet i förmögenhetsbeskattningen måste vara såhögt att människor med en ordinär förmögenhet, som t.ex.villor i storstäderna, slipper betala förmögenhetsskatt.Skattesatsen måste också vara så låg att varkenframgångsrika företagare eller idrottsmän tvingasutomlands p.g.a. beskattningen. Ägarna till samtliga deföretag som vuxit sig stora -- ,Tetra , Hennes & -- och våra störstaidrottsmän -- och -- har allaflyttat utomlands.Det kan dock finnas skäl för en begränsadförmögenhetsskatt på stora förmögenheter. Det ärnotoriskt svårt att få en bra träffsäkerhet i beskattning avförmögenheter, trots beskattning av avkastning ochreavinster, p.g.a. den implicita värdeökningen underinnehavstiden.