mot · GE02K27 · 1991-01-17 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:64 Yttrandefrihetsgrundlag m.m. Det finns en betydande enighet bland lagstiftare ochallmänheten att våldsskildringar i film och videogram somkan medföra skador framför allt hos barn och ungdom börbegränsas eller förhindras.Uppslutningen kring målet är betydande, men ommedlen att nå dit är meningarna delade. Vi menar att alltför länge har producentintressena tillgodosetts påkonsumentsidans bekostnad. Det explosionsartade utbudetav videofilmer har medfört att barn sermycket mer på TV och video. Det sker i hög utsträckningutan att vuxna deltar i vare sig tittandet eller förklaranderesonemang i efterhand. Detta har lett till att många barnsover dåligt och känner sig otrygga. Deras syn på rätt ochorätt förvrängs och det råaste våldet i samhället anses avmånga ha samband med tittande på våldsvideofilmer. Fråninte minst sociala myndigheter, Hem och skola-föreningaroch polisens sida har man kunnat iaktta en klar försämringav barnens känsla för att värna om varandra.Undersökningar från flera kommuner i landet visar att enökad labilitet och oro kan spåras som en direkt följd av vissavideoutbud. Många unga människor får en felaktigverklighetssyn som leder till oanade och tragiskakonsekvenser. Det må vara knytnävsslag eller sparkar somi filmen inte ger effekter, men som i det verkliga livet fårfruktansvärda konsekvenser. För många som inte kan hållaisär dessa skilda situationer har konsekvenserna blivitförödande med misshandel och till och med dödsfall somresultat.Det finns ingen enkel lösning att komma till rätta medett negativt videoutbud. En förhandsgranskning skulle dockvara ett gott komplement. Efterhandsgranskningen riskeraratt bli både ineffektiv och dyrbar.Den förstärkta lagstiftning som vi förordar kan synasstrida mot våra grundläggande synpunkter på tryckfriheten.Men då måste man inse den oerhörda skillnad som liggermellan det tryckta ordet och suggererande våldsfilmer.Föräldrarna har huvudansvaret för barnen. Så ärnaturligtvis också fallet när det gäller att skydda barnen frånskada på grund av videovåld. Vi menar inte att samhälletskall ta över föräldraansvaret, men med politiska beslut börvi ändå underlätta för föräldrarna att ta detta sittföräldraansvar. Det kan vi göra bl.a. genom att begränsaspridningen av de allra grövsta avarterna av videofilmermedelst en generell förhandsgranskning. Sociala hänsynmåste få ta över i avsikt att skydda svagare part. Så är dett.ex. på en rad områden alltifrån agaförbud, strängatrafikregler till påbjudande krav om jämställdhet och godyttre miljö. Situationen beträffande videovåld ärdensamma.Den mycket långtgående jämställdhetslagen till skyddför t.ex. kvinnor i arbetslivet och förbud mot diskrimineringborde också kunna vara tillämplig på detta område medtanke på den förnedrande kvinnosyn som så ofta kommertill uttryck i det förråande videoutbudet. I harflera gånger framställts krav om hårdare tag mot sexuellatrakasserier. Dessa avarter är ju små i förhållande till denförnedrande och perversa kvinnosyn som möter tittaren avmånga videogram.Det är angeläget att komma bort ifrån ett utbud avpornografiska scener eller sadistiska aktiviteter somuppenbart psykiskt skadar eller skapar stor ångest hos barn,som både psykiskt och fysiskt lever ganska oskyddade ochofta i socialt utsatta miljöer. Den antagna om barns rättigheter förpliktar också Sverigeatt skydda barn mot ''information och material som är tillskada för barnets välfärd''. En sådan programförklaringförpliktar också våra lagstiftare att inte sörja enbart förmateriell välfärd. Den psykiska hälsan kräver också sinaskyddsnät. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förhandsgranskning avvåldsvideo.