mot · GE02K209 · 1991-01-25 00:00:00 — Äganderätten är svagt skyddad i regeringsformensrättighetskapitel. I 2 kap. 18 § sägs endast att varjemedborgare vars egendom tas i anspråk genomexpropriation eller ''annat sådant förfogande skall varatillförsäkrad ersättning för förlusten enligt grunder sombestäms i lag. Tekniskt sett är det fråga om en formregelsom föreskriver att ersättningsreglerna för visst fall skallvara fastlagda i lag.Bestämmelsen kan därutöver sägas innebära attersättningsregler skall finnas och att dessa skall vara såbeskaffade att egendomsförlusten ersätts i rimligomfattning.Denna formella garanti gäller dock enbart i fråga omexpropriation, ett ingrepp som kan rikta sig endast mot fastegendom. Vilka andra ingripanden i ägandet som förståsmed ''annat sådant förfogande'' är oklart och har aldrig påallvar prövats. Regeringsformens ifrågavarandebestämmelse erbjuder icke ett äganderättsskydd somuppfyller ens mycket lågt ställda krav.Det nu beskrivna rättsläget ter sig märkligt motbakgrund av att -- genom att godkännaEuroparådskonventionen angående skydd för de mänskligarättigheterna och de grundläggande friheterna jämtetilläggsprotokoll -- åtagit sig att upprätthålla ett mycketmera långtgående skydd för äganderätten än det somifrågavarande grundlagsstadgande ger uttryck för.Artikel 1 i första tilläggsprotokollet till nämndakonvention tillförsäkrar envar i ett generellt skyddför all egendom. Skyddet tillkommer såväl fysisk somjuridisk person. Den engelska originaltexten talar härvidlagom ''the peaceful enjoyment of his possession''. På svenskaär det närmast en regel om att envar är berättigad att i lugnoch ro få åtnjuta äganderätten till sin egendom. Artikelnanger vidare dels de förutsättningar under vilka ettberövande av egendomen får ske, dels villkoren för sådanaingrepp i ägandet som inte är så långtgående attäganderätten helt går förlorad. Totalt berövande av ägandefår enligt artikeln endast ske i tre fall: för tillgodoseende avett allmänt intresse och då i enlighet med föreskrift i lag (1),för uttag av skatter och andra pålagor (2) samt för betalningav böter, viten och liknande straffavgifter (3). Någotberövande av egendom får dock aldrig ske i strid med deninternationella rättens föreskrifter. Vad därefter gällerinskränkningar i äganderätten tillägger artikeln staten rättatt göra sådana ingrepp i ägandet som den bedömer somnödvändiga för att säkerställa att egendomen används iöverensstämmelse med vad det allmänna intresset kräver.Europarådsbestämmelsen utgår således från att det skallfinnas ett generellt skydd för allt ägande, men den gersamtidigt staten ganska vittgående möjligheter att bådetotalt beröva den enskilde hans egendom och ingripabegränsande i hans möjligheter att nyttja egendomen.Artikeln kan ses som ett försök att balansera de olikaintressen som gör sig gällande på detta område. Å ena sidanerkänns äganderätten som grundläggande princip. Å andrasidan får staten rätt att i vissa lägen upphäva äganderättenoch även att i andra situationer göra sådana ingrepp i denenskildes frihet att bruka sin egendom som kan behövas föratt tillgodose allmänna intressen.Det är en naturlig åtgärd att överföra den internationellaförpliktelse att skydda ägandet som åtagit sig tillregler i intern svensk rätt. Det är en anomali att de enskildai på ett centralt område skall behöva vända sig tillett internationellt organ -- -- föratt få sin sak prövad. I stället borde prövningen av olikaäganderättsingrepps rättsenlighet genom regler igrundlagen i första hand förläggas till svenska instanser.Det synes oss närmast självklart att införlivarEuroparådsstadgandet med den nationellarättighetskatalogen i 2 kap. regeringsformen. Vi har gjorten svensk översättning av art. 1 i första tilläggsprotokolletoch därvid anpassat reglerna till svenska förhållanden.Jämkningarna i texten är nödvändiga, eftersom enordagrann översättning inte skulle ge den någon riktigt klarmening. Bestämmelsen måste vidare utformas så att denpassar in i raden av andra rättighetsregler i 2 kap. RF.Slutligen bör ersättningsreglerna i nuvarande 2 kap. 18 § RFbibehållas i lämplig form, då denna paragraf nu föreslåsförändrad. De har inarbetats i vårt förslag.Motsvarande ändring bör göras i 20 § första stycketpunkt 9 beträffande utlänning.Som framgått är vårt förslag uttryck för redan gällanderätt. Vad vi vill uppnå är att denna grundlagsfästs. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar anta följande nya lydelse av 2 kap.18 § regeringsformen:Varje medborgare har rätt till sin egendom. Han får dockav det allmänna frånhändas egendom genom beslut omskatt eller annan pålaga eller genom beslut om brottspåföljdeller vite, förutsatt att åtgärden inte genom omfattning,syfte eller eljest framstår som uppenbart oskälig i ettdemokratiskt samhälle. I övrigt får han inte berövasegendom annat än genom föreskrift i lag för tillgodoseendeav viktigt allmänt intresse och under förutsättning attersättning för förlusten är tillförsäkrad honom genom lag.I medborgarens rådighet över sin egendom fårinskränkning göras genom föreskrift i lag för att tillgodoseviktigt allmänt intresse eller enskilt intresse av särskildbetydelse. För därav föranledd förlust eller skada skallägaren vara tillförsäkrad ersättning enligt föreskrift i lag.Beträffande begränsning enligt första stycket tredjemeningen och andra stycket första meningen gäller vad somföreskrivs i 12 § andra stycket.