mot · GE02So43 · 1991-03-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:96 Statsbidrag till missbrukarvård och ungdomsvård m.m. PropositionenRegeringen föreslår i propositionen att statsbidraget tillmissbrukar- och ungdomsvården tillfälligt omfördelas påsätt som gör att den brist som råder på behandlingshemoch ungdomsvårdshem om möjligt minskar. Omläggningeninnebär att statsbidraget omvandlas till att främst bli ettplatsbidrag. Regeringen räknar med att förändringenkommer att leda till att 400 nya platser tillskapas under tvåår.Vidare föreslår regeringen att en beredningsgrupptillsätts med uppgift att se över den nuvarandeorganisationsstrukturen för de särskilda ungdomshemmenoch för de s.k. § 23-hemmen. Skälet till översynen är deoklara ansvarsförhållanden som rått , dåkommunerna och landstingen tog över ansvaret för vårdenenligt LVU och LVM.Handlingsförlamad regeringDet har under en lång rad av år riktats stark kritik motden ordning som råder, inte minst vad gäller vård av barnoch ungdomar. Inte minst har denna kritik kommit frånmoderata samlingspartiet. Vi har t.ex. konsekvent påpekatdet allvarliga i den splittring det förändradehuvudmannaskapet för vården innebär i och med attkommuner och landsting fick ta över ansvaret år 1983.Denna kritik har delats av flera myndigheter, inte minst JO,men också av landets kommuner och då främst de mindrekommunerna.Den socialdemokratiska regeringens senkomna reaktionpå problem och missförhållanden som länge rått inomdenna form av vård är i och för sig välkommen. Men det ärsamtidigt allvarligt att regeringen inte är intresserad av attpå ett konkret sätt verkligen åtgärda de brister som i dagråder inom främst ungdomsvården. Att tillsätta enberedningsgrupp för att se över frågorna är i sig bra menregeringen ger denna beredningsgrupp så vida ochotydliga direktiv att resultatet knappast blir det som bl.a.socialutskottet gett uttryck åt. Låt oss nedan genom ett parexempel påvisa den brist på handlingskraft och vilja somkännetecknar propositionen.Regeringen tar t.ex. upp problemet medsocialtjänstförordningens 18 § som möjliggör förföreståndarna att neka att skriva in en person. Dockföreslås inte någon förändring av denna paragraf iförordningen, vilket är minst sagt förvånansvärt.Vid behandlingen av regeringens proposition 1989/90:28om vård i vissa fall av barn och ungdomar konstateradesocialutskottet också behovet av översyn av bl.a.huvudmannaskapsfrågan. Dessutom bifölls det moderatakravet på en förändring av socialtjänstförordningens 21 och26 §§, som dels möjliggör att en ungdom kan straffasig ut ur ett behandlingshem, dels omöjliggör inlåsning avextremt våldsamma och destruktiva ungdomar under enlängre tid.Regeringen har således uppenbarligen inte insettallvaret i den nuvarande situationen, eller orkar den heltenkelt inte vara mer konkret. Vi anser att detta är djuptolyckligt och allvarligt.Ändrade statsbidragsreglerDet torde knappast finnas någon som kan ha synpunkterpå den redogörelse regeringen gör i propositionen vadgäller den platsbrist som råder inom såväl LVM- somLVU-vården. Det är ''vardagsmat'' för såväl kommunernassocialtjänst som polismyndigheter. Dessutom drabbas inteminst de ungdomar som i många fall är i akut behov avhjälp, av att kommunerna inte har möjlighet att placeradem.Regeringens förslag om en tillfällig förändring avstatsbidragsreglerna har vi därför inga invändningar emot.Vi tror dock inte att detta löser några problem på längresikt.Beredningsgruppens uppdragVid behandlingen av propositionen om förändringar iLVU-lagen (proposition 1989/90:28) pekade vi i enkommittémotion på den kritik som bl.a. JO fört fram omorganisationen av de s.k. § 12-hemmen. Med anledning avden kritik som JO presenterade 1987 menade vi därför attdet var viktigt att huvudmannaskapet för hemmen återgicktill staten.Vi menade vidare att det är centralt att inrätta hem somhar hela riket som upptagningsområde. Det bör, enligt vårmening, främst handla om vårdhem för exceptionelltsvårhanterliga ungdomar. Dessa är så få att resursernamåste koncentreras till små hem med olika inriktningar, därresurserna och kompetensen kan utnyttjas på det förungdomarna bästa sättet. Detta omöjliggörs genom dennuvarande ordningen.Ytterligare ett skäl till att staten skall återtahuvudmannaskapet är det faktum att det är vanligt attkommunernas sociala myndigheter tvingas vända sig tillflera olika hem för att få tag på en plats. De olika vård- ochbehandlingshemmen kan neka att ta emot en personsom de misstänker kan bli arbetsam att hantera. Dettamöjliggörs bl.a. genom att det inte finns en enhetlig kontrollav de olika hemmen. I detta sammanhang måste ocksåsocialtjänstförordningens 18 § förändras så att det blirhuvudmannen som beslutar om inskrivning inte skall ske. ligger detta på föreståndaren för det enskilda hemmet.Regeringen har sent omsider insett att något behövergöras för att komma till rätta med de problem dennuvarande ordningen inneburit av felallokeringar avresurser och en brist på översyn av behov och efterfrågan påvård enligt LVU.Det är mot denna bakgrund vi menar att den aviseradeberedningsgruppen också bör få konkreta uppgifter. Vimenar att uppdraget att studera ''ett sammanhållet ansvarför vård, behandling, resurser och ekonomi,...'' måstekonkretiseras att gälla uppdrag att undersökaförutsättningarna för att ansvaret för institutionsvårdenövertas av staten och att man i det arbetet noga studerar denkritik JO framförde 1987.I propositionen konstateras att det inte ärtillfredsställande att ungdomar kan ''straffa ut'' sig från denbehandling de är föremål för. Dock underlåter regeringenatt efterkomma riksdagsbeslutet om en översyn avsocialtjänstförordningens 21 § som vi föreslog i enkommittémotion. Vi finner detta minst sagt förvånansvärtoch menar självfallet att beredningsgruppen skall få iuppdrag att se över även detta.Det skall enligt vår mening vara omöjligt att ''straffa ut''sig från ett behandlingshem och möjligt att placera enintagen ungdom på en låsbar enhet i princip så länge dettaanses nödvändigt (förordningens 26 §). Vi vill dock betonaatt det är viktigt att rättsäkerheten inte sätts ur spel, vilketberedningsgruppen självfallet måste beakta. Mot bakgrund av det ovan anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förändringar av 18 §socialtjänstförordningen,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tilläggsdirektiv tillberedningsgruppen för översyn av missbrukarvård ochungdomsvård vad avser huvudmannaskapet för vård ochbehandling på institution,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tilläggsdirektiv tillberedningsgruppen för översyn av missbrukarvård ochungdomsvård vad avser förändringar av 21 och 26 §§socialtjänstförordningen.