mot · GE02U246 · 1991-01-25 00:00:00 — Om de skall drivas igenom i schablonmässigaoch hårdhänta former är risken stor att de fattigamänniskorna drabbas ytterligare, att sköra demokratierskadas och att de politiska förutsättningarna förekonomiska reformer undermineras.Sveriges samlade agerande bör syfta till att åstadkommaen kombination av skuldavskrivningar och enstrukturanpassning med mänskligt ansikte.Vi bör iVärldsbanken tillsammans med likasinnade länder verkaför en ökad tonvikt vid sociala hänsyn och förhållandena ivarje enskilt land.Vi bör fortsätta att kompletterastrukturanpassningsprogram både med socialt inriktadestödinsatser som lindrar omställningsproblemen för fattigagrupper och med angeläget miljöbistånd.Vi börytterligare utöka det förvaltningsbistånd som syftar dels tillatt stärka mottagarländernas makroekonomiska kompetensoch förmåga att förhandla med internationella långivare,dels till att stärka de institutionella förutsättningarna för enfungerande marknadsekonomi.SIDA:s anslag för särskilda program skulle här kunnaanvändas för metodutveckling och nya insatser. Vi föreslårdärför längre fram i motionen en höjning med sammanlagt50 milj.kr. varav en del bör användas för detta ändamål.Vi bör slutligen lägga en ökad tonvikt vid utveckling avenskilt företagande och fungerande marknader i vårtbistånd.En friare ekonomi med större utrymme förentreprenörer, kreativitet och småföretag skulle bidra bådetill resurstillväxt och till den mångfald som ger näring åt endemokratisk samhällsutveckling.Biståndsorganisationsutredningen föreslog i sittbetänkande att ett nytt biståndsorgan kallat SITCO skulleinrättas för utveckling av näringsliv och handel i u-länderna.Det nya organet skulle skapas genom en sammanslagning avSwedfund, IMPOD och delar av . Enviktig ambition bakom förslaget var att förstärka det biståndsom syftar till att utveckla den privata sektorn i u-länderna.Detta har -- trots åtskilliga positiva inslag -- präglatsav stagnation och organisatorisk splittring. Det bör finnasen bred uppsättning instrument -- samlade på en hand -- tillförfogande för biståndet på detta område. Samriskföretagär bara en av flera vägar att gå.Regeringen föreslår nu i linje med utredningens förslagatt en ny biståndsmyndighet för utveckling av näringsliv ochhandel skall inrättas. Vi välkomnar förslaget.Vi vill särskilt ta fasta på det regeringen skriver om attorganisationen skall stödja ''uppkomsten av kommersiellaverksamheter som kan fortgå under marknadsmässigaförhållanden'' och att denna grundläggande filosofi, som präglar verksamheten i IMPOD och , börgälla också för den nya myndigheten. Syftet skall såledesinte primärt vara att bygga upp enskilda företag som tillvarje pris skall överleva utan att utveckla förutsättningar förföretagande på marknadens villkor.Det är angeläget att en ny myndighet bättre än vad somsker kan engagera svenskt näringsliv med dess bredainternationella kompetens i den kunskapsöverföring som ärett centralt inslag i detta bistånd. Men detta bistånd skall förden skull inte bindas till upphandling i . Biståndetssyfte är att utveckla näringsliv, inte . Vivälkomnar regeringens uttalande att det skall vara möjligtför alla biståndsmyndigheter att söka kompetens också fråntredje land. Vi tolkar det så att några krav på bindning intekommer att finnas i den nya myndighetens instruktion.Importkontoret för u-landsprodukter, IMPOD, utförmed små resurser ett värdefullt arbete för att främja u-landsimport till . Därutöver har IMPOD till uppgiftatt vara samordnande organ beträffande bidraget till detmultilaterala organet ITC som bl.a. söker främja export i ett vidare sammanhang.Det finns ett starkt samband mellan handel ochnäringslivsutveckling. När skall stödja utveckling avnya företag i måste utgångspunkten vara att detsom produceras skall kunna säljas på en marknad. Som viinledningsvis betonade är det främst genom handel ochexport som ekonomi kan utvecklas och derasmedborgare långsiktigt få åtnjuta en människovärdiglevnadsnivå.Handelsfrämjande aktiviteter kan aktualisera behov avmer företagsutvecklande insatser. Omvänt kanföretagsutveckling ofta förutsätta attmarknadsföringskompetens ställs till förfogande. Mot denbakgrunden finner vi det naturligt att IMPOD inordnas somen särskild enhet i det nya biståndsorganet. utgår vi i vårt ställningstagande från en positivvärdering av IMPOD:s arbetsformer och kompetens som vitror skulle kunna bidra till en mer dynamisk utveckling avdet nya organet och dess biståndsinsatser.Vi tillstyrker således regeringens förslag om att beslutmed denna inriktning nu skall fattas. Biståndsministernskriver att det bör vara möjligt för IMPOD att inom ramenför den nya myndigheten bevara sin identitet. Vi menar förvår del att detta bör innebära att IMPOD skall kunnabehålla sitt namn och ha egna anslag till sitt förfogande.Ambitionen i riksdagsbeslutet bör vara att arbetet för attfrämja u-landsimport till bör utvidgas, intekrympas. Även övriga handelsfrämjande aktiviteter börsuccessivt byggas ut när det nya biståndsorganet inrättas.Mot denna bakgrund föreslår vi att anslaget för IMPODhöjs med 12 milj.kr. i förhållande till regeringens förslag.Vi föreslår också en större höjning av grundfond(med 40 milj.kr.) och att ytterligare 10 milj.kr. ställs till dennya myndighetens förfogande för företagsutveckling.5. MiljöMiljöförstörelsen i är både allvarligare och avdelvis annan karaktär än i flertalet i-länder. Den drabbarofta mer direkt möjligheterna att tillgodose de mänskligabasbehoven av mat, vatten och bränsle. I viktiga avseendenhar en betydligt känsligare naturmiljö än mångai-länder.Miljöförstörelsen i är till stor del en följd avunderutveckling, främst fattigdom och överbefolkning somtvingar fram en från miljösynpunkt förödande användningav mark- och vattenresurser. utgörmiljöförstörelsen ett allvarligt utvecklingshinder, särskiltför de fattigaste människorna på landsbygden. Att brytadenna onda cirkel måste vara en huvuduppgift förbiståndet. Detta måste utgå från att miljövård i allmänhetinte är ett hinder utan en förutsättning för utveckling.Välbekanta exempel på miljöförstörelse i ärökenspridning och annan markförstörelse (bl.a. genomöverodling), ödeläggelse av regnskogar, och andra tropiskaskogar (genom svedjebruk, timmeravverkning m.m.), samtförorening och annan förstörelse av högproduktivakustvatten (genom igenslamning, direkt förstörelse avmangroveträsk och korallrev, överfiske m.m.).Miljöförstörelsen drabbar och direkt denmänskliga försörjningsbasen genom minskandeproduktivitet i jordbruksmarken, ökande brist på ved ochhushållsvatten, minskande timmertillgångar, ökandefrekvens av torka och översvämning och minskandefiskeavkastning. Den är också en huvudorsak till densnabba utrotning av växt- och djurarter som pågår i och får svåra konsekvenser för oss alla.Sambandet med den ökande frekvensen av naturkatastroferär likaså klart.Situationens allvar kan illustreras av att minst 5milj.ha. jordbruksmark måste tas ur produktion, 10milj.ha. skog försvinner och 3 000 växt- och djurarterutrotas för alltid. Konsekvenserna av markförstörelsen kanockså illustreras av situationen för där enfemtedel av arealen redan fått sin produktionsförmåganedsatt med 50--och en fjärdedel med 10-50%.Ett annat exempel på konsekvenser av skogsskövling äratt den översvämmade arealen i hartredubblats från ca. 20 till 60 milj.ha. mellan 1960 och 1985.Kustvattenförstörelsen är dåligt dokumenterad, men ettexempel på konsekvenserna är där avkastningen idet kustnära fisket uppges ha minskat på bara 20år. är fisk den viktigaste (enda)källan till animaliskt protein för över en miljard människori tredje världen. Det gäller särskilt de sämst ställdabefolkningsgrupperna.I-länderna påverkar miljön i på många sätt --både direkt och indirekt. Vi har ett grundläggande ansvarför fattigdom. Vi försvårar deras möjligheteratt utveckla sina ekonomier genom en omfattandeprotektionism. Vi exploaterar deras naturresurser, bl.a.skogs- och fisktillgångar. Vi sätter upp miljöfarligaindustrier och exporterar t.o.m. miljöfarligt avfall till som helt saknar kapacitet att hantera sådanamiljörisker. Vi överför vår jord- och skogsbruksteknologim.m. till , där miljön kräver helt andrabrukningsmetoder.Det är således nödvändigt att integrera miljöaspekternai allt utvecklingsarbete som påverkar miljön. Därutövererfordras direkta miljövårdsinsatser som till sin karaktärmåste vara både bevarande och reparerande.Insatser för miljövård är naturliga och viktiga inslag ibl.a. landsbygdsutveckling och katastrofförebyggandebistånd och måste därför få stort utrymme inom ramen fördet landprogrammerade biståndet. har godaförutsättningar att göra ytterligare insatser på dessaområden, insatser som inte behöver begränsas till vårahuvudmottagarländer.Detta är så mycket mer motiverat som dessa problemofta har en regional utbredning. är ett belysandeexempel. Markförstöring låter sig inte hejdas av konstladenationsgränser.Ytterligare insatser i och Sahel-området börockså kunna bli aktuella. I vår förra partimotion 1990förespråkade vi därför att regeringen borde överväga vilkaåtgärder som bör vidtas för långsiktig kunskapsuppbyggnadom det fransktalande inombiståndsadministrationen och i den s.k. resursbasen.Biståndsinsatser i detta syfte borde successivt genomföras.Bakgrunden var bl.a. att det finns få traditionellakontaktytor med och att praktiska svårigheter sombegränsade kunskaper i franska kan lägga hinder i vägen.Yrkandet bifölls. Biståndsministern redovisar emellertidingen bedömning i budgeten. Vi förutsätter att regeringenåterkommer i frågan. Det skulle t.ex. kunna vara lämpligtatt ta itu med Sahel-problematiken i nära samarbete medEG, som är hårt engagerad i området, och med andramultilaterala organisationer.Miljön får inte betraktas som en avgränsad sektor ibiståndet. Sambanden mellan miljövård och utveckling ärså starka att de måste påverka allt bistånd. Huvuddelen avmiljövårdsinsatserna måste därför ske i form avmiljöhänsyn i alla utvecklingsprojekt som påverkar miljön.Trots förbättringar är situationen i dettaavseende inte tillfredsställande. Ökad tyngd måstefortsättningsvis ges åt miljöaspekterna i alla biståndsprojektsom direkt eller indirekt påverkar miljön.Det är inte ovanligt att biståndsprojekt t.ex. inomkraftverks- och bevattningsområdena snarare har bidragittill miljöförstöring än hejdat den. Det är nödvändigt attvarje biståndsinsats som kan komma att påverka miljönkombineras med miljökonsekvensanalyser. Denna typ avanalyser kan också ingå som en självständig del i detsvenska biståndet. En förutsättning för att detta skallfungera är att biståndsadministrationen har tillgång tillbiologiskt skolad personal. Med tanke på miljöfrågornasväxande betydelse i biståndspolitiken bör svenskbiståndspersonal fortbildas på detta område.Vi vill betona att även den s.k. gröna naturvården såsomskydd av värdefulla naturområden och bevarande av hotadeväxt- och djurarter bör kunna få ett betydande svensktbistånd.Även om integration av miljöaspekterna imiljöpåverkande biståndsprojekt i första hand böreftersträvas, finns ett starkt behov av ett särskiltmiljöanslag. Därigenom finns pengar tillgängliga förmiljöinsatser av stort värde som av olika skäl inte kommertill stånd på andra sätt. Det kan gälla såväl specifikamiljöinsatser som miljökomponenter -- t.ex.miljökonsekvensanalyser -- i andra utvecklingsprojekt.Särskilt betydelsefullt är anslaget genom att ge möjlighet attstödja metodutveckling, frivilliga organisationers arbeteoch regional samverkan. Det ökande behovet av insatser --och de förbättrade möjligheterna för en ändamålsenliganvändning av anslaget -- motiverar att miljöanslaget nuskrivs upp med 25 milj.kr. En motsvarande anslagspost på10 milj.kr. bör också ställas till BITS:s förfogande. Detmultilaterala miljöanslaget föreslås höjt med 50 milj.kr.utöver regeringens förslag.6. Bistånd med social profilDe fattiga länderna drabbas hårt av ständigtåterkommande katastrofer. Antalet offer har ökat kraftigtpå senare år. Sex gånger fler människor dog i katastroferunder än under 1960-talet.Det är uppenbart att många av dessa katastrofer, ochinte minst den omfattning de får, egentligen är ett resultatav miljöförstöring och överutnyttjande av naturresurser.Det är i sin tur i stor utsträckning en direkt följd avfattigdomen och underutvecklingen i sig. Vårt bistånd bördärför i hög grad inriktas på katastrofförebyggande insatseroch på uppbyggande av en katastrofberedskap i särskilt hårtdrabbade områden. Det är naturligt att katastrofbiståndetnära länkas samman med det mer långsiktigautvecklingsbiståndet.Som vi inledningsvis framhöll kan ett mycketomfattande behov av katastrofbistånd förutses det närmasteåret, bl.a. med tanke på Gulf-krisen och svälten i Afrika.Men även ytterligare katastrofinsatser i Öst- ochCentraleuropa samt bl.a. kan bli aktuella. Viförespråkar därför en mycket omfattande satsning påkatastrofbistånd det kommande budgetåret. Vi föreslår enhöjning med 200 milj.kr. i förhållande till regeringensförslag.Inom ramen för det samlade katastrofbiståndet pågårflera mer eller mindre permanenta biståndsinsatser, bl.a. iAfghanistan. Det förefaller rimligt att ett kommande årskilja ut dessa insatser och reservera de mycket stora beloppsom satsas på katastrofer och stöd till återuppbyggnadför mer tillfälliga hjälpåtgärder.Flyktingsituationen i världen har ytterligare förvärrats.Som exempel kan nämnas att inbördeskriget i hartvingat en miljon människor att fly. Sammanlagt uppgårantalet flyktingar i världen till ca 17,6 miljoner. Av dessabefinner sig den helt dominerande andelen i ochinnebär alltså ett ökat tryck på deras redan ansträngdasituation.Detta är ett starkt motiv för en utbyggnad av det svenskabiståndet till tredje världens flyktingar, dels genom FN:sflyktingkommissarie , dels genom bilateralainsatser för drabbade grupper och länder. När den svenskaflyktingpolitiken stramats åt har förespråkarna för dennapolitik -- däribland regeringen -- betonat vikten av direktainsatser i flyktinglägren och för att i möjligaste månmotverka att människor över huvud taget tvingas fly. Ävenom vi har kritiserat den brist på humanitet som präglatregeringens flyktingpolitik delar vi uppfattningen att deviktigaste insatserna måste göras på det internationellaplanet. Därför är det så mycket mer anmärkningsvärt attregeringen skär ned biståndet vilket givetvis minskarutrymmet för kraftiga anslagsökningar till exempelvis FN:sflyktingkommissarie, föreslår i det följande ytterligare höjningar av detsvenska biståndet till UNHCR och FN:s fond förPalestinaflyktingar, UNRWA.Sveriges utvecklingsbistånd bör i första hand inriktas pålandsbygdsutveckling. Det är på landsbygden som de flestafattiga människorna finns. Det är på grund av landsbygdensfattigdom som miljoner människor i flyttar tillstorstädernas misär, sysslolöshet och svält. Det ärlandsbygden som drabbas hårt av olika katastrofer somtorka, översvämningar och ökenutbredning -- oftaresultatet av människornas ingrepp i naturen.Det är mat, vatten, bostad och bränsle -- människorsgrundläggande behov -- som det gäller. Enlandsbygdsutveckling som blir bestående förutsätter deberörda människornas egen medverkan. För att detta skallvara möjligt måste landsbygdsutvecklingen inriktas på enanpassning till de naturgivna förutsättningarna, till demottagande människornas kultur- och levnadsvillkor och påsmåskaliga projekt med anpassad teknik.Den kraftigt ökande urbaniseringen i tredje världenkommer trots satsningar på landsbygdsutvecklingnaturligtvis att fortsätta. Detta kommer att innebäradramatiska förändringar i de fattiga ländernaslevnadsmönster och efter sekelskiftet.Skillnaderna i levnadsvillkor är än störrei storstadsområdena än på landsbygden. De socialaförhållandena i slum och kåkförstäder i u-ländernasmiljonstäder är värre än på landsbygden. Många människortvingas leva under avskyvärda omständigheter på soptippar.Liksom på landsbygden hör även i städerna kvinnor ochbarn till dem som drabbas hårdast.Denna utveckling ställer nya krav på biståndet. Medambitionen att göra insatser för de fattigaste människornamåste vi finna lämpliga former för bistånd i de väldigabefolkningsanhopningar som städerna utgör. Det är viktigtatt ha respekt för de svårigheter ett sådant bistånd möter.Många gånger kan enskilda organisationer vara den bästakanalen. Alla stödbehov kan inte mötas med svensktbilateralt bistånd.Sverige har intagit en avvaktande hållning tillbistånd på bostadsområdet. Med tanke på behoven och depositiva erfarenheterna från det sociala bostadsprojektet iCosta finns det nu goda skäl att gå vidare. Ett rättutformat bostadsbistånd där de boende själva engagerasoch personer med god lokal kunskap har ansvar börsuccessivt få ett ökat utrymme, främst i SIDA:s verksamhet.Vi föreslår också ett ökat stöd till FN:s boende- ochbebyggelsecenter HABITAT.Fattigdom och analfabetism hänger nära samman. Avvärldens 960 miljoner analfabeter bor 920 miljoner iutvecklingsländerna. är inskrivningen på väg neri en femtedel av dessa länder. Det finns också tecken på attföräldrar inte längre ser utbildning som en väg till bättrelivsvillkor för sina barn. Särskilt utsatta blir under dessaförhållanden flickorna.Av världens analfabeter är 2/3 kvinnor. Om fler kvinnorblir läs- och skrivkunniga betyder det att de får störremöjligheter att påverka barns hälsa, utbildning och framtid.Läs- och skrivkunniga kvinnor får färre barn och kan ocksådelta i samhällslivet på jämställd bas och frigöra sig frånekonomiskt utnyttjande och förtryck.I mars 1990 anordnade fyra FN-organ, ,, och , en världskonferensom utbildning för alla i Jomtien, . Vid konferensenantogs två dokument, dels Deklaration om utbildning föralla, dels Ramar för åtgärder för att tillgodose behovet avbaskunskaper. har ställt sig bakom dessadeklarationer.En av huvuduppgifterna för det svenska biståndet, bådebilateralt och multilateralt, bör vara att bidra tillförverkligandet av grundutbildning för alla de som intekan läsa, skriva och räkna. Insatser för kvinnor är särskiltangelägna.God hälsa och grundläggande skolutbildning ärhörnstenar för enskilda människors förutsättningar attförändra sin tillvaro. Härigenom ges människor möjlighettill ett drägligare liv. Detta ger ökad styrka att ställaberättigade krav på inflytande över samhällsutvecklingen.Insatser på dessa områden är av avgörande betydelse för enhöjning av produktiviteten också inom andrasamhällssektorer.Människorna är den största utvecklingsresursen. Enfortsatt förbättring och utveckling av skola och hälsovård ären grundförutsättning för utveckling på andra områden.Med de ökande svårigheterna för mottagarländer att finnaresurser för att upprätthålla den standard som uppnåtts börökade resurser satsas på att konsolidera särskiltundervisning och hälsovård för landsbygdens befolkning.Dit hör även stöd till import av nödvändigtundervisningsmaterial och sjukvårdsutrustning.Sambandet mellan å ena sidan tekniskt inriktadverksamhet som brunnsborrning och å andra sidan insatsersom engagerar och utbildar människor i fråga om sanitetoch förebyggande hälsovård kan inte nog understrykas.I vårt bistånd bör vi vidare uppmärksammma denutveckling och de växande problem som den snabbt ökandealkoholkonsumtionen i många för med sig.Alkoholism och olyckor förorsakade av alkoholförtäringhör tillsammans med aids-epidemin till de faktorer somsnabbt kan lamslå en bräcklig sjukvårdsapparat.Aids-epidemin är en utomordentligt allvarlig belastningpå redan hårt drabbade . Rapporter om HIV-smittans snabba utbredning i antyder att en katastrofredan är ett faktum. Aids-epidemin kommer med allsannolikhet att bli en väldig utmaning för världensbiståndsgivare. Risken är uppenbar att ökningen av antaletaids-fall kommer att knäcka en redan starkt underutveckladsjukvård.Sverige har engagerat sig på en rad olika sätt: genomWHO, genom bilaterala insatser och genom nordisktsamarbete. Allt talar för att detta bistånd kommer attbehöva mångdubblas i omfattning. De insatser som görsinom ramen för SIDA:s särskilda program bör kunnautökas. Det påslag vi föreslår bör ge utrymme för detta.För länder som inte klarar att ge de storabefolkningsgrupperna drägliga levnadsvillkor är det oftasten övermäktig uppgift att ta hand om de handikappade.Därför bör som biståndsgivare känna ett särskiltansvar för de grupper som hör till glömda.Handikapp kan ofta uppstå som en följd av sjukdomar.Allmänna hälso- och sjuvårdsinsatser som alltid varit enviktig del av svenskt bistånd har därför en avgörandebetydelse. Men det behövs också speciella insatser för dehandikappade, som ofta är alldeles utlämnade i fattigaländer. Att visa omsorg om handikappade människor ifattiga länder är ytterst en fråga om att värnamänniskovärdet. Här gör enskilda organisationer såsomHandikapprörelsens internationella biståndsstiftelse(SHIA) redan viktiga insatser.Vi föreslår mot denna bakgrund att det bereds ettutrymme för ytterligare handikappbistånd på 10 milj.kr.inom Särskilda program.Folkökningen i tredje världen är ett av de största hotenmot strävan att åstadkomma utveckling ochmänniskovärdiga levnadsvillkor i . Prognosernaär särskilt i fall mycket oroande. Den absolutaårliga tillväxten beräknas uppgå till mer än 90 miljonermänniskor i slutet på 90-talet.Den snabba befolkningsökningen som till två tredjedelarsker i städerna är ett allvarligt hot mot möjligheterna till enbärkraftig ekonomisk utveckling, inte minst i en radafrikanska länder. Det är ett starkt motiv för en utökadsatsning på bistånd i former som kan bidra till att dämpabefolkningstillväxten.En stärkt social ställning för kvinnorna i kombinationmed en höjd bildningsnivå har mycket stor betydelse iarbetet på att få ner födelsetalen. Primärundervisning medsärskild uppmärksamhet riktad mot flickors deltagande börfrämjas. En utbyggnad av familjeplaneringen i svensktbistånd bör ske, inte minst av rent humanitära skäl, både ibilateralt bistånd och via multilaterala organ.Tonårsflickor i städerna är särskilt utsatta.Tonårsgraviditeterna och könssjukdomarna ökar.Familjeplaneringen vänder sig oftast enbart till kvinnor.Män behöver bättre beredskap för att kunna ta ansvar somfäder och för att förstå konsekvenserna av graviditeter förkvinnors och barns hälsa och livsmöjligheter. Kvinnor får ibästa fall råd genom bybarnmorskor och genom barn- ochmödravård. För tonåringar och män fordras andra kanaler:genom industrier, militäranläggningar och skolor.Sverige har en lång tradition och god kunskap påfamiljeplaneringens område. Det finns därför anledning attprioritera detta i det svenska biståndet. Insatser skall göraspå bred front -- även utanför programlandskretsen.SIDA har i årets anslagsframställan utförligt behandlatbefolkningsfrågorna och prioriterat dem på ett mer markantsätt . Regeringen har emellertid inte godtagit denhöjning av anslaget för särskilda program som bl.a. skullegett utrymme för en hårdare prioritering av dessa insatser.Vi föreslår en ökning med sammanlagt 50 milj.kr. varav enbetydande del skall satsas på befolkningsfrågor.Riksdagen bör enligt vår mening genom ett särskilttillkännagivande till regeringen markera att biståndet påbefolkningsområdet skall ges större utrymmeoch dignitet än . En redovisning av vidtagna åtgärderskall lämnas i nästa budgetproposition. Vi föreslår också enhöjning av anslaget till , , ochtill internationella familjeplaneringsfederationen, IPPF.Insikten om många barns situation i tredje världen är enstark drivkraft i arbetet för internationell solidaritet.Verkligheten har en rad plågsamma inslag. Svält ochundernäring skördar ständigt nya offer, inte minst i Afrika.I en rad storstäder i förekommer sexuellt utnyttjandeav barn i skrämmande omfattning. gatubarnhar inte mycket att hoppas av framtiden.FN:s barnkonvention är ett ovärderligt tillskott i arbetetför barns rätt att få sina basbehov tillgodosedda, rätt tillskydd mot utnyttjande och diskriminering och rätt tillmedinflytande.I vanliga fall ifrågasätts fortsatt bistånd till länder sombryter mot mänskliga rättigheter.