mot · GE02Sf242 · 1991-01-25 00:00:00 — Vanligen uppfattas socialförsäkringarna, det vill sägasjukförsäkringen, ATP och arbetslöshetsförsäkringen, somen fristående sektor av ekonomin. Denna sektor kanbeskrivas som ett system av fonder för speciella syften.Fonderna finansieras med de som de försäkradeeller deras arbetsgivare betalar och bestrider deersättningar som blir aktuella. Eventuell avkastning påfondmedel minskar behovet av . Inget hindrar attstaten subventionerar verksamheten genom direkta bidrag.En annan form av åtgärd som kan stärkaförsäkringssystemet kan vara en förmånligskattebehandling.Fondförvaltningar kan vara privata och offentliga. ISverige är arbetslöshetskassorna privata. I andra länderdrivs ofta sjukkassor och pensionskassor i privat regi. Det''sociala'' inslaget är i dessa fall att försäkringssystemet drivsutan vinstsyfte, att medlemskapet är obligatoriskt samt atten betydande del av ersättningarna ofta täcks med allmännamedel eller erhåller förmånlig skattebehandling. Varje fondbedömer självständigt behovet av premiebetalning.Denna senare uppbyggnad av socialförsäkringarna varden ursprungliga. Sjukförsäkringssystemet i ärsåledes uppbyggt kring försäkringskassor medfonduppbyggnad. Också när de enskildaförsäkringskassorna överfördes till offentlig regi innefattade systemet en fonduppbyggnad.ATP-systemet fick också en konstruktion som byggde påatt systemet skulle hållas utanför statsbudgeten. Ett fastregelsystem skule mer än en fonduppbyggnad säkra deframtida pensionerna. ATP-systemet innefattar visserligenfonder, men syftet med fonderna var att säkra sparandet ikollektiva former, när pensionssystemet infördes. Manräknade ju med en betydande nedgång i det privatasparandet på grund av minskat enskilt pensionssparande.När nu det offentliga sjukförsäkringsväsendet och ATPfunnits har den ursprungliga konstruktionen avförsäkringssystemet tonats ner. Orsakerna till detta ärmånga. Den politiska majoriteten har funnit det lämpligt attav skilda skäl luckra upp sambandet mellan ''inbetaladepremier'', avgifter och erhållna förmåner. Vid Haga-uppgörelserna introducerades exempelvis en ny princip vadgäller avgiftsuttaget för sjukförsäkringen. Avgifter skulleutgå på alla inkomster oavsett om en förmån skulle erhållaseller inte. Samma princip överfördes på ATP-systemet ibörjan av . Motivet sades då vara administrativaförenklingsskäl. Dessa förändringar har i realiteten betytt --utan att medvetet redovisade konsekvenserna --att avgifterna för sjukförsäkring och ATP åtminstone delvisförvandlades till skatter. När statsfinanserna var svagaunder internationella kris avskaffadesen del fonder medan andra administrerades av riksgäldenpå räntelösa konton. Detta innebar helt enkelt attkostnaderna för de framtida försäkringsersättningarna i vissmån sköts . Om förändringarna var övervägda,byggde de på tanken att försäkringarna skulle bli enbudgetpost bland andra på statsbudgeten.Eroderingen av den ursprungliga försäkringstankenmedför emellertid en rad besvärande nackdelar:Försäkringsutfallen -- detta gäller framför allt pensioner ochsjukvård -- blir olika betungande beroende på årskullarnasolika storlekar. Ett skattefinansierat försäkringssystemenligt fördelningsprincipen leder till att små aktiva årskullarfår en tung börda, när stora årskullar går in ipensionsåldern. Å andra sidan är det också stor risk attförmåner av olika slag utvidgas då de aktivagrupperna är stora och pensionärsgrupperna små.Amerikanska erfarenheter av fördelningssystem visar attdet oftast krävs att förmånerna successivt utvidgas för attnya generationer av försäkringstagare skall acceptera ettsystem som ger dålig ekonomisk utdelning i ettfullfunktionssystem.Sjukförsäkringen har både försjukpenningen och sjukvården motiverats med att denenskilde har svårt att periodisera sina inkomster överlivscykeln eller skapa reserver för ekonomiskt utsattaperioder som systemet skall vara ett led iinkomstfördelningen mellan olika inkomstgrupper. Dåligtillväxt inom ekonomin gör det svårt att infria dennamångfasetterade fördelningspolitik. Dessutom tycks detsom om det politiska systemet har betydligt kortareplaneringssikt än den enskilde, som exempelvis sparar tillsin pension eller för mera kostnadskrävande sjukperioder.Valperioder på 3--ställs mot hushållensplaneringsperioder som kan sträcka sig över decennier.Sveriges kommande medlemskap i samt även ett kräver samordning över gränserna vad gällersocialförsäkringssystemen. Människor som exempelvisarbetat i och betalat sinasocialförsäkringsavgifter har rättmätiga krav både påpension och sjukvård även omhan/hon flyttar ut från . Detta leder till problem i ettsocialförsäkringssystem som har dagens svenska särdrag.För ett renodlat försäkringssystem med konkurrerandefonder och fonduppbyggnad spelar det i princip ingen rollvar den enskilde är bosatt. Insatsen i systemet som gjortsunder den aktiva tiden har bibehållit sin starka knytning tillden framtida utbetalningen. Så är det inte i system somförlorat sin ursprungliga försäkringsuppbyggnad.Vid de förhandlingar som måste ta upp med kommer kraven på tillämpning av''försäkringsprinciper'' att krävas av motparterna. Sverigemåste således sannolikt betala för den sjukvårdsom en exempelvis tidigare i verksam italienareåtnjuter vid återflyttningen till det tidigare hemlandet.Ytterligare ett problem som utvecklingen av de svenskasocialförsäkringssystemen har skapat finner vi i statensredovisning. De som hävdar att socialförsäkringsavgifternaär skatter och inte avgifter hävdar också att helasocialförsäkringssystemet skall tas in i statsbudgeten. Dettafår helt klart konsekvenser för säkerheten för ATP-pensioner och sjukvård. Politiska beslut kan med kortvarsel helt ändra reglerna för utlovade förmåner. I ettrenodlat försäkringssystem kan detta inte ske. I vårt''mellansystem'' är riskerna betydande för, för den enskildeförödande politiska ingrepp. Hålls försäkringstankenlevande blir dock de politiska kostnaderna för stora ingreppbetydligt högre.Budgetpropositionsutredningens majoritet visar sympatiför att föra in hela sjukförsäkringen i statsbudgeten ochsåledes helt göra slut på försäkringstanken. Detta står helt imotsats till Moderata Samlingspartiets krav på bl.a. ensjukvårdsförsäkring.De motiv utredningen åberopar är i och för sigbehjärtansvärda. Statens inkomster och utgifter skallredovisas i sin helhet, det vill säga bruttoredovisas. Detta ären bra redovisningsprincip, men måste manbeakta effekterna på försäkringstanken. Denna bör vägatyngre.När man ser tillbaka på socialförsäkringssystemensutveckling framgår det klart attbeslutsfattarna inte haft de principiella frågeställningarnaklart för sig. Man har allt efter lägenhet blandat behovsochinkomstprinciper i samma system. Man har utan principiellaställningstaganden glidit från försäkrings- tillfördelningssystem. Att detta inte är något som hör detförgångna till framgår av årets budgetproposition, bilaga 7,under rubriken ''Generell välfärdspolitik''. Behandlingenav begrepp som ''fördelningspolitik'', ''omfördelningsmål'',samt den lätthet med vilken man ger begreppet ''behov''helt motsatt betydelse vid utformande av olika principerinom socialförsäkringen, visar att man inte är intresserad avatt utforma socialförsäkringen med utgångspunkt från fasta,entydiga och logiska principer. Detta leder förr eller senaretill svåra systemfel inom socialförsäkringen. Mer populärtuttryckt innebär det att systemen upplevs som orättvisa.Detta inbjuder till ''fusk''. Systemen förlorar helt enkelt sinlegitimitet.Internationaliseringen med åtföljande större rörlighetpå arbetsmarknaden, problemen med en övertung offentligsektor och den allt sämre överblicken över de storatransfereringssystemen kräver att en offentlig utredningtillsätts som analyserar och kommer med förslag om hursocialförsäkringssystemens uppbyggnad kan göras merkonsekvent i förhållande till sitt syfte sommänniskors intjänade rättigheter i form av framtidaersättningar ges ett fast skydd, görs oantastbart.En sådan utredning har stor betydelse vid utformningenav moderna och robusta socialförsäkringssystem. Deninternationalisering som går allt snabbare kommer attaccentuera behovet att gå över till försäkringslösningar.I detta sammanhang måste ocksåsocialförsäkringssystemens inverkan på kapitalmarknaden,den offentliga sektorns tillväxt, skattetryck etc beaktas.Den svenske ekonomen idé om beskattningefter intresseprincipen bör beaktas i detta sammanhang.Med denna princip menade han att den skatt/avgift skallväljas område för område som bäst speglar den berördabefolkningens betalningsvilja. Detta innebär att budgetenfragmentiseras. För att detta skall kunna leda till ett gottutfall måste besluten tas med större enighet än genom enklamajoritetsbeslut. Annars blir resultatet att särintressena fåröverhanden. intresseprincip skulle kunna vara enlämplig princip att tillämpa i vissa delar avsocialförsäkringsystemen. Statens bidrag skulle dåbegränsas till att gälla insatser motmarknadsmisslyckanden, exempelvis ''adverse selection'',vilket innebär att konkurrerande kassor inte vill försäkravissa grupper som uppfattas som alltför stora risker.Det hävdas att återgången till äkta försäkringssystemaldrig kan vara aktuell för del. Svenskarna sägsvara för fördelningsmässigt fixerade. Utvecklingen under1980-talet tyder dock på att detta är en förlegaduppfattning. Med hänvisning till det anförda hemställsatt begär att regeringen tillsätter en utredningom hur socialförsäkringssystemen i ökad utsträckning kanfå en mera konsekvent försäkringsmässig uppbyggnad föratt underlätta den internationella anpassningen, öka denförsäkringsmässiga tryggheten samt skapa störreanpassning till hushållens egna prioriteringar ochindividuella önskemål.