mot · GF02So14 · 1991-11-19 00:00:00 — med anledning av prop. 1991/92:65 Valfrihet i barnomsorgen Statsbidrag till dagbarnvårdarnas egna barnPropositionen avser att öka valfriheten i barnomsorgengenom att statsbidrag föreslås kunna utgå till barnomsorg iform av daghem och fritidshem som drivs av annan änkommun.I och med det ökar alternativen inom barnomsorgen somär berättigande till statsbidrag. Två former av barntillsyn ifamiljedaghem kommer trots detta även i fortsättningen attbli utan statsbidrag. Det gäller dagbarnvårdarnas egna barnsamt olika former av samverkan mellan dagbarnvårdare närbarntillsynen utövas i annan lokal än dagbarnvårdarenshem. Även dessa former borde varastatsbidragsberättigade.Linköpings kommun var först i landet med att beredabarnomsorg också för dagbarnvårdarnas egna barn.Kristdemokraterna väckte förslaget i ett remissvar ombarnomsorgsplanen 1978. betänketid togsförslaget, sedan det ånyo aktualiserats genom en motionfrån kds, av ett enigt kommunfullmäktige 1985. I beslutetdeltog ledamöter invalda för moderata samlingspartiet,, , , ,socialdemokraterna och vänsterpartiet.De bärande tankegångarna bakom förslaget varkvalitetsförbättringar i de familjedaghem därdagbarnvårdaren hade egna barn i tillsynsålder.Kvalitetsförbättringen består i ett mindre antal barn ibarngruppen och en högre inkomst för dagbarnvårdaren.Bakgrunden till beslutet var följande. hadedå en mycket hög andel barn i familjedaghem. Enligtriktlinjerna eftersträvades barngrupper om 3--5förskolebarn i familjedaghemmen. Fanns egna barn ifamiljedaghemmen reducerades antalet dagbarn, medhänsyn till de egna barnen så att det totala antalet barn låginom den rekommenderade storleken på barngruppen. Ipraktiken innebar det att en dagbarnvårdare med två egnaförskolebarn endast kunde få sysselsättningsgrad.Kommunens beslut innebar att dagbarnvårdarna ficktillgång till kommunens barnomsorg på samma villkor somandra förvärvsarbetande. Dessa anmälde, givetvis heltfrivilligt, sina barn för barnomsorg och fick platsnär de kommit fram i barnomsorgskön. De fick som andraföräldrar välja mellan daghem och familjedaghem. Valdesfamiljedaghem placerades barnet enligt närhetsprincipen.Det innebar att barnet blev placerat i det egna hemmet. Närbarnen placerats erlades kommunens barnomsorgsavgift ivanlig ordning av barnets föräldrar/förälder. var av målgruppens barn placerade i kommunalbarnomsorg.Uppsala kommun införde ett system somblivit känt som Uppsalamodellen. Uppsalakommunfullmäktige behandlade frågan i september 1987efter en gemensam borgerlig motion från september 1985.Motionen gick ut på att dagbarnvårdare som vårdar egnabarn tillsammans med barn från barnomsorgskön skall fåersättning också för egna barn. Beslutet, som inte var enigt,innebär följande: Förtur till barnomsorg beviljas fördagbarnvårdares egna barn i åldern 1--underförutsättning att placeringen verkställs för barn under 3 århos dagbarnvårdaren eller att dagbarnvårdarenssysselsättningsgrad uppgår till minst ()för vård av andra barn. Dagbarnvårdarens egna barnska i likhet med andra barn placeras enligtnärhetsprincipen. Upphör placeringen av barn ifamiljedaghemmet, upphör också placeringen av egna barni gruppen. Placeringen av dagbarnvårdares egna barn i denegna gruppen får inte överstiga , för ettbarn högst före uppräkning. (För barn under 3 årsker en uppräkning ).Lagligheten i besluten ifrågasattes. I anfördesinte besvär mot beslutet utan det vann laga kraft. I Uppsalaanfördes besvär men dessa bifölls inte av kammarrätten iStockholm utan beslutet vann laga kraft.När man i andra kommuner ville följa efter beslutenmöttes man av stort intresse men också av motstånd.Motståndarna anförde att besluten inte var lagliga. De varinte prövade i Regeringsrätten. Man stödde sig också påuttalanden av dåvarande biträdande socialministern. Tillyttermeravisso hade regeringen fått med sig på attdenna form av barntillsyn inte var statsbidragsberättigad.Även detta anfördes som ett hinder för lagligheten.Trots detta har flera kommuner följt efter med i vissa fallnågot avvikande regelsystem.Numera har genom beslut i regeringsrätten våren 1991klarhet vunnits. Uppsalamodellen har prövats genomkommunalbesvär i Sala och kommuner.Regeringsrättens beslut innebär klartecken för modellen urlaglighetssynpunkt.Den negativa inställningen, som särskiljerdagbarnvårdarnas egna barn ur statsbidragssynpunkt, tordebottna i ett missförstånd. Man blandade ihop enkvalitetsutveckling inom familjedaghemmen medvårdnadsbidraget. Eftersom vårdnadsbidraget inte varförenligt med den kommunala kompetensen så ansåg maninte att kommunen kunde placera dagbarnvårdarens egnabarn i det egna hemmet. När nu Regeringsrätten prövatfrågan och funnit att det är förenligt med lagen att undervissa villkor bereda barntillsyn för dagbarnvårdares egnabarn i det egna hemmet borde även de negativa besluten omstatsbidragen omprövas.Nuvarande statsbidragssituation påfamiljedaghemssidan innebär inget bra incitament förutveckling och kvalitetsförbättringar inomfamiljedaghemmen. I Ds 1991:66 Marginaleffekter ochtröskeleffekter--barnfamiljerna och barnomsorgen angeskostnaden för en familjedaghemsplats till drygt 60000 krunder det att en daghemsplats kostar77100 kr till . Till en del torde kostnadsskillnadenbestå av en lägre ambitionsnivå från kommunernas sida närdet gäller familjedaghemmen. Det kan gälla arbetstider,vikarier, material och fortbildning. Till en del beror de lägrekostnaderna på ett högre effektivitetsutnyttjande av lokalernär det gäller familjedaghem. De lägre kostnaderna totaltborde underlätta möjligheten att ekonomisera rättvisandestatsbidrag. Statsbidraget utgår med för endeltidsplats och för en heltidsplats i familjedaghemunder det att statsbidraget för en daghemsplats utgår meddrygt per plats. Utvecklingen avfamiljedaghemmen hämmas vidare av att statsbidrag intelämnas för --Uppsala-modellerna medbarnomsorg också för dagbarnvårdarnas egna barn. Omregleringen för olika statsbidrag upphör förändrasförhållandena.Propositionen anger att om det nuvarande statsbidraget,. per barn och år, skulle lämnas även fördagbarnvårdarnas egna barn skulle kostnadsökningen förstaten uppgå till 455 milj.kr. Den kostnaden är förhögt beräknad. Hela målgruppen kommer inte att blistatsbidragsberättigad om kommunerna inte ändrar sinabarnomsorgsregler. Alla dagbarnvårdare kommer hellerinte att begära barntillsyn för sina barn. Någradagbarnvårdares barn i tillsynsålder kommer inte att fyllakraven för heltidsplats varför statsbidragen till kommunen idessa fall kommer att utgå för halvtidsbarn. Ett konsekventgenomförande av statsbidrag till dagbarnvårdarnas egnabarn kommer sannolikt att öka antalet tillkommande barn ifamiljedaghem vilket medför att antalet barn i daghem blirnågot mindre. En förskjutning här på 10000 barn innebärminskade statsbidragskostnader för staten på istorleksordningen 180--200 milj.kr. Den relevantakostnadsökningen för staten på årsbasis med nuvarandestatsbidrag torde på en bli ca 200 milj. kr. per år.Med tanke på att beslutat godkänna den förraregeringens syn på dagbarnvårdarnas egna barn, även omdessa var inskrivna i kommunens barnomsrog, delvis påfelaktiga grunder, vore det rimligt om nu beslutaratt statsbidrag skall kunna utgå för dagbarnvårdarnas egnabarn, när de är inskrivna i barnomsorg eftersamma regler som övriga barn i kommunens barnomsorg.Vid nästa underlagsberäkning för statsbidragsansökantorde det röra sig om ca 2000 barn. Det är då fråga om enkostnad för staten på ca 35 milj.kr. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar att statsbidag skall kunna utgå tillkommunerna för dagbarnvårdarens egna barn när de ärinskrivna i barnomsorg på samma grunder ochefter samma regler som övriga barn i kommunensbarnomsorg.