mot · GE02U227 · 1991-01-25 00:00:00 — Varje människa är unik. Varje människa har ett uniktvärde. Detta har hon just genom att vara människa. Hennesokränkbarhet skyddas genom den människosyn som harsina rötter i den kristna och humanistiska traditionen.Budskapet: ''Allt vad I viljen att människorna skolen göraEder skolen I ock göra dem'' har exempelvis sammabetydelse som i forna dagar och oavsett var människorlever i världen.Människor föds med unika och olika resurser som ibarnaåren utvecklas tillsammans med föräldrar och andravuxna. Målet med en människas liv och om hon når måletavgör hon själv. Omgivningen -- föräldrar, lärare,politiker -- måste nöja sig med att skapa förutsättningar fören god utveckling i frihet.Den enskilda människans frihet är en sådanförutsättning och en grundläggande mänskligrättighet. Att fritt få välja utbildning, yrke, arbete, rätt attbo och leva är lika självklart som yttrande-, religions- ochåsiktsfriheten. Äganderätten gör det möjligt att leva fritt,självständigt och oberoende.När såväl den yngre som äldre människan får utvecklasoch leva i frihet och valfrihet kan enorma krafter frigöras.Hon kan både ändra och hitta på nya system, byta arbete,byta yrke, byta bostad och bilda familj. Hon kan flytta tillannan ort eller till utlandet och börja ett nytt liv. Hon kanorganisera om avdelningen på den nya arbetsplatsen, skapabättre arbetsmetoder, slå samman företag och sälja utföretag. Hon kan i demokratisk ordning vara med ochavsätta regeringar och i fria val rösta in nya. I allt dettautvecklar hon sig själv och hon medverkar till att detsamhälle hon lever i utvecklas.Men friheten är inte total. Människan lever inte sitt liv ien isolerad tillvaro. Praktiskt taget alla lever i samverkanmed andra. Varje människas krav på frihet begränsassåledes av andras krav på frihet. Med andra ord innebärsamspelet med andra människor i familjen, i byn ellerkvarteret, i arbetet, i föreningen och i kommunen ettansvarstagande. Med ökad frihet följer ökat ansvar.Alla lyckas inte med sin utveckling. En del drabbas avolyckshändelser eller av sjukdom och handikapp. Härmåste varje människa enskilt eller i samverkan med andraeller genom sitt medlemskap i samhället ta sitt socialaansvar. Den medmänniska som behöver hjälp skallsjälvfallet ha hjälp -- i förekommande fall hjälp tillsjälvhjälp.Ansvar och gott förvaltarskap är såledeskännetecknande för denna syn. Ansvaret måste gälla såvälden egna livssituationen, som skyddet av nära och kära.Men ansvaret och medmänskligheten måste också omfattaalla andra människor som behöver hjälp.Var gäller dessa principer och denna människosyn? I min by? I ?Det kan inte finnas någon geografisk begränsning.Principerna är globala. De måste gälla var människor änföds och växer upp -- i ett hus i , i en by i Zambiaeller vid en gata i Hanoi.Vi anser att det svenska biståndssamarbetet med olikamänniskor och länder måste genomsyras av dennamänniskosyn. Det långsiktiga arbetet med att utveckla ekonomiska, sociala och kulturella förhållandenmåste grundas på att barn och vuxna får leva och utvecklasi frihet och demokrati och där de mänskliga rättigheternarespekteras.Utvecklingen i u-ländernaAllmäntTyvärr är det aktuella läget mer bekymmersamt.Fattigdomen och förtrycket är omfattande.Miljöförstöringen har tagit alarmerande proportioner påmånga håll. Skuldbördan är stor och förkväver tillväxten påmånga håll. Tillväxten per capita har varit låg eller negativi de flesta länder. Uppräkningen av negativa faktorer kangöras lång.Problemen är störst i söder om . Dengenomsnittliga afrikanen är nu fattigare än sedan.Etiopien, , och står inför en nysvältkatastrof. Demokratin har dock gjort vissa framsteg.Det kommunistiska sammanbrottet i samtdemokratiska landvinningar runt om i världen påverkar enlång rad afrikanska regimer i demokratisk riktning.Utvecklingen i inger en strimma av hopp.Namibia har blivit självständigt i fria val. Delar avapartheid-lagstiftningen har avvecklats.I och i innebaroljeprishöjningarna en kraftig ökning av den ekonomiskastandarden. När oljeboomen har ebbat ut har flera länderbörjat få ekonomiska problem. Befolkningstrycket är stort.I börjar en försiktig optimism att sprida sig.Influerade av utvecklingen längre österut har tillväxttaktenmarkant ökat. lever dock hundratals miljoneri absolut fattigdom. Det synes svårare att se något slut påinbördeskriget på och i Afghanistan.I påbörjades en löftesrik utveckling . Privatiseringen av det kinesiska jordbruket medfördeen snabb standardhöjning på landsbygden. Det fanns storaförhoppningar att det också skulle åtföljas av enliberalisering av den övriga ekonomin och av enbegynnande demokratisering. Tyvärr har det blivit bakslag.En fjärdedel av mänskligheten utsätts nu för ökat förtryckoch den ekonomiska utvecklingen har avmattats påtagligt.Planhushållningen verkar snarare vara på frammarsch. I detövriga socialistiska står utvecklingen stilla. Burmaoch är särskilt framträdande härvidlag. Vietnamverkar följa en kinesisk linje med viss liberalisering avekonomin utan någon politisk frigörelse.I sker en fantastisk utveckling.Välståndsutvecklingen är snabbare än någon annanstans.Den är inte längre begränsad till ett fåtal länder utanpåverkar hela regionen. Demokratin har också gjortbetydande framsteg. En del av länderna är snabbt på väg attlämna krets.I har demokratin vuxit sig starkare sedanmitten av . Det är nu bara och ett par ländertill som inte har demokratiska regeringar. Tillväxten är dockfortfarande alltför låg. En omläggning av politiken i riktningmot högre tillväxt kan dock förmärkas i många viktigaländer. Inbördeskrigen i kanförhoppningsvis gå mot sitt slut. Dock växer oroligheterna iPeru och Colombia.Östeuropa har traditionellt inte räknats in i den tredjevärlden. Det blir dock alltmer uppenbart att de flesta, jakanske alla, av dessa länder i fråga om BNP per capitasnarast hör hemma i krets. Stagnationen,fattigdomen och de sociala problemen är i flera fall merlikartat u-landsproblem än i-landsproblem. Området harockså världens allvarligaste miljöförstöring. ärskillnaderna också stora. Utbildningsnivån är t.ex.genomgående hög i . Avvecklingen av det hårdaförtrycket och en begynnande demokratisk utveckling ingerockså stort hopp.Bekämpa fattigdomenEttusen miljoner människor beräknas leva i fattigdomenligt definition. Nästan var femtemänniska på jorden har en standard som knappt medgeröverlevnad. Hunger, sjukdomar och hög dödlighet ärfattigdomens kännemärke.Fattigdomen är ojämnt fördelad inom tredje världen.Antalet fattiga och deras andel av befolkningen framgår avnedanstående tabell. Beräkningarna är naturligtvis osäkramen de bästa som finns.AntalfattigamiljonerAndel avbefolk-ningenFörändringper årmiljonerOstasien19614 %--14Sydasien46141 %--11Mellan-Nordafrika6028 %0Afrika söder om %+6Latinamerika6916 %--1Österuropa58 %0Summa1 --20Av tredje världens fem huvudregioner finns närmarehälften av de fattiga i , en femtedel vardera i Afrikasöder om och . samtMellanöstern-- (främst ) svarar fördrygt vardera.Ett riktigare mått är dock andelen av befolkningen somär fattiga. I är det uppemot hälften och i 40procent. Därefter följer --,och Ostasien.Antalet fattiga minskar med 20 miljoner människor,. Detta är en glädjande utveckling,men utvecklingen skiljer sig mycket åt mellan regionerna.I minskar fattigdomen snabbt och mednuvarande takt skulle den vara försvunnen . ISydasien minskar fattigdomen också relativt, även om denvid nuvarande utvecklingstakt skulle kunna dröja ända in påmitten av . I --respektiveLatinamerika minskar fattigdomen som andel avbefolkningen, men några kraftiga framsteg när det gällerdet absoluta antalet kan inte förmärkas.I söder om ökar antalet fattiga med 11miljoner . Utvecklingen går alltså i fel riktning.Avvecklingen av fattigdomen är den i särklass viktigastefrågan. Här som på så många andra områden är det vanstyreoch den korrupta statsmakten som är det största hindret.De marknadsekonomiskt inspirerade ekonomierna medsnabb tillväxt minskar fattigdomen snabbt. I länder somstannar kvar i socialism, feodalism eller oligarki stagnerarutvecklingen eller i värsta fall går den i fel riktning. Denafrikanska socialismen har varit särskilt olycklig för jordensabsolut fattigaste.För första gången har också börjat redovisasi samband med utvecklingsländerna. Det är nu uppenbartatt också där finns en oerhörd fattigdom. Siffrorna förÖsteuropa är fortfarande mycket osäkra. Bilden somklarnar efter hand blir tyvärr värre ju mer som klarläggs.Sannolikt kommer antalet fattiga snarare att öka än attminska.Åtgärderna för att bekämpa fattigdom är välkända. Detär inga hemligheter eller oprövade recept som behövs.Erfarenheten av framgång och bakslag är solid.Tillväxt nödvändigFör det första krävs en stark ekonomisk tillväxt. I deflesta bör den vara ochhelst uppemot tio. Det är det enda sättet att snabbt utrotafattigdomen. Det är också ett beprövat medel för att få nedbefolkningstillväxten och också att minska påfrestningarnapå miljön. Det är vid stagnation och tillbakagång sombefolkningsökningen blir stor och som påfrestningen påmiljön skärps. Nolltillväxt är lika mycket flum i tredjevärlden som det är i den utvecklade världen.Konsekvenserna blir dock så mycket grymmare.Snabb ekonomisk utveckling kan bara ske genom enkraftig satsning på marknadsekonomi. Endast därigenommöjliggörs en uthållig tillväxt som kommer de fattiga tilldel. Vissa små länder med stora naturrikedomar, t.ex. olja,har en snabb utveckling oavsett samhällssystem. De flestaär feodala.Det viktigaste är alltså att avveckla socialismen, somframför allt i har lett till en betydande fattigdom.Socialismens skadeverkningar kan inte kompenseras medett aldrig så högt bistånd.Utvecklingsländerna måste ha en öppen politikgentemot omvärlden. All erfarenhet visar att en storutrikeshandel är gynnsam för utvecklingen. Detta i sin turställer krav på att de utvecklade marknadsekonomierna intebibehåller eller än värre skapar nya hinder för u-ländernasexport.Skall ett u-land ha en möjlighet att växa kan det enbart ske genom en snabbtillväxt i utrikeshandeln. För fattiga ärjorbruksprodukter och textilier de enda möjligheterna tillexport av bearbetade varor. Därför måste också hindren fördessa undanröjas.Det är också viktigt att industriländerna har en godtillväxt. En låg tillväxt i i-länderna leder till kraftigt minskadexporttillväxt för och därmed till väsentligt lägretillväxt också för dem. Den utvecklade industrivärldenmåste se till att sköta sina egna ekonomier. Klarar inteindustrivärlden en genomsnittlig tillväxt på tre procentkommer minskningen av antalet fattiga i attavta.Japans kraftiga tillväxt har t.ex. betytt mycket förtillväxten i de fattiga länderna i . På samma sättbehöver och växa kraftigt för attkunna hjälpa till och dra utvecklingen i rätt riktning iÖsteuropa, och Latinamerika.Biståndets rollBiståndet kan spela en viktig roll om det används rätt.Dock visar erfarenheten att biståndet kan ha mycketnegativa effekter om det förstärker en felaktig politik. Enregering som för en fattigdomsskapande politik användersannolikt biståndsmedel för att ytterligare förstärka deutvecklingsfientliga dragen i sin politik.Ett exempel på detta är , som är ett av jordensmest biståndsberoende länder. Landet har mottagit 8,6miljarder dollar i gåvobistånd åren 1970--1988, menbefolkningen har blivit fattigare. Orsaken ligger i denpolitik som landets härskare har fört och som manifesteratsi den s.k. Arusha-deklarationen. och andrabiståndsgivare har ett drygt ansvar för att de bidragit till attden utvecklingsfientliga politiken har kunnat upprätthållasunder så . Hade politiken avbrutits tidigare, hadesannolikt de fattiga människorna i fått det bättre.Biståndsinsatser skall användas för att förstärka enutveckling bort från fattigdom. Det låter enkelt ochsjälvklart. Men det ställer mycket stora krav påbiståndspolitikens utformning. Det kräver en kompetensoch skicklighet, som har varit svår att uppnå.Biståndspolitiken har ofta formulerats alltförförenklat. Föreställningen att ett ökat anslag till ett visstland ger ökad utveckling har varit förhärskande. I denpolitiska debatten har intresset ofta inriktats pågenerositeten i givarländer i stället för effekten imottagarländer. Det har skadat utvecklingen.Om i-världen t.ex. tredubblar biståndsflödet -- tillNorges nivå -- och koncentrerar detta pålåginkomstländerna skulle det innebära ett bistånd percapita till dessa länder av samma omfattning som detTanzania får. Exemplet visar dock att ett stortbiståndsflöde inte garanterar ett positivt framåtskridande.Sveriges politik gentemot tredje världen måste bestå i enständig kamp för frihandeln inom landet och iinternationella fora, en snabb egen ekonomisk tillväxt ochen biståndspolitik som bidrar till att minska fattigdomen.EG och dess inre marknad leder till en betydligtsnabbare tillväxt. Denna utveckling påverkar helaMedelhavsområdet och särskilt . Samarbetetmed de s.k. ACP-länderna i , ger dessa vissa handelsfördelar. Skall Afrikastragiska utveckling kunna vändas, är det en fördel omEuropa har en snabb tillväxt.Sveriges medlemskap i den Europeiska Gemenskapen ärav betydelse också för . Som medlem i EG kanSverige påverka i riktning mot en öppen attitydgentemot omvärlden, med sänkta eller borttagna tullar ochminskade subsidier.SkuldsituationenVärldsbanken har beräknat att utvecklingsländernastotala utlandsskuld var 290 mdr. Detta var enökning jämfört med . Många av deafrikanska länderna kan f.n. inte exportera sig urskuldkrisen, då respektive lands skuld är störreän exportinkomsten. Skuldbördan hänger som en kvarnstenom halsen på många . Orsaken är inte själva detfaktum att det skedde en stor upplåning. Tvärtom visarerfarenheterna att en stor upplåning kan vara försvarbarunder förutsättning att den används till kloka investeringar.Problemet med skuldländerna är normalt att statsmaktenlånat upp stora belopp som sedan inte investerats på ettklokt sätt. Vad värre är, har betydande delar av upplåningenförsvunnit i korruption inte minst som flyktkapital.Uppskattningsvis beräknas mer än hälften av Mexikosutlandsskuld ha förts ut ur landet av regeringspartietstjänstemän.Att enbart avskriva skulderna vore olyckligt, eftersomkorruption och kapitalflykt därigenom kan stimuleras. Detviktigaste nu är att föra en sådan ekonomisk politik attkapital attraheras. Med tanke på att tillväxten naturligenbör vara väsentligt högre i , är en sådan politikrealistisk.Avgörande för avkastningen på investeringen ärkvaliteten på de investeringsbeslut som tas. Även här harstatsmakten visat sig vara en mycket olämpligbeslutsfattare. Felinvesteringar, eller snarare slöseri, harlett till att värdefulla resurser förbrukats utan att kommabefolkningen till godo. I omAfrika betonas särskilt problemet med felinvesteringarna idet svarta Afrika.MiljöMiljöförstöringen i är främst en följd avjordbruk, jorderosion, avskogning och ökenspridning menockså av industrialiseringen, dvs. förorening av luft, markoch vatten. Del i denna utveckling har speciella ekologiskaförutsättningar samt det starka befolkningstrycket. Ensnabb befolkningstillväxt i dessa länder medför en avsevärtsnabbare miljöförstöring. Där påverkar också den enormafattigdomen. Fattiga bönder tvingas överexploatera sin jordför att överleva. Man uppskattar att 470 miljonermänniskor -- närmare hälften av världens fattigastemänniskor -- lever i områden med hög ekologisk känslighet.I sådana områden utgör miljöfaror dessutom ett ständigthot mot människornas välbefinnande.BefolkningsfråganI dag uppgår jordens befolkning till omkring 5 miljardermänniskor. har alltså entredubbling skett. Befolkningstillväxten är f.n. mycket stor.Varje år ökar jordens befolkning med omkring 90 miljonermänniskor. FN har beräknat att jordens befolkning når 11miljarder under nästa sekel.Hela 95 % av befolkningstillväxten sker i u-länderna.Närmare 900 miljoner människor tillkommer till den redan överbefolkade u-landsdelen av världen.I ökar befolkningen mest och av befolkningenär under 15 år.Samtidigt sker en snabb urbanisering i . Dearbetslösa och fattiga människorna söker sig till de storastäderna. av befolkningstillväxt sker istäderna. Exempel på sådana städer är , , , och -- alla medenorma slumområden.Siffrorna talar sitt tydliga språk. Befolkningsfrågan är enav de större svårlösta globala frågorna. SIDA påpekar dettai sin och understryker behovet av en förbättrad ochutökad utbildning -- i synnerhet för kvinnor. ''Andraåtgärder innefattar förbättringar i kvinnans ställning ifamiljen och samhället, liksom en ökad satsning påfamiljeplanering'' anför SIDA.HungerMiljontals människor dör i plötsligahungerkatastrofer eller som en följd av långvarigundernäring. uppskattade 1986 att cirka 730miljoner människor lider av kronisk undernäring.Värst är situationen i de afrikanska länderna söder omSahara, där nöden och misären är enorm. På om internationellt biståndssamarbete imaj 1990 framhöll en majoritet av talare att 80-talet var ett''förlorat årtionde'' främst för söder om menockså för Latinamerika.DemokratiutvecklingenSituationen i programländerna kan översiktligt ochkortfattat beskrivas på följande sätt:AngolainbördeskrigenpartistatBotswanapolitiskt stabiltdemokratisk flerpartistatEtiopieninbördeskrigenpartistatGuinea-Bissau enpartistatKap Verdepolitiskt stabiltflerpartisystem diskuterasdemokratiska val våren 1991KenyaoroligheterenpartistatLesotho enpartistatMoçambiqueinbördeskrigenpartistat, demokratiskaval diskuterasNamibiapolitiskt stabiltdemokratisk flerpartistatTanzania enpartistatUgandaoroligheter, brottmot MRenpartistatZambiaoroligheterenpartistat,demokrati diskuterasZimbabwebrott mot MRenpartistatBangladeshoroligheterflerpartistatIndienoroligheterdemokratisk flerpartistatLaosenpartistatSri Lankaoroligheterdemokratisk flerpartistatVietnambrott mot MRenpartistatNicaragua demokratisk flerpartistatI och pågår förhandlingar mellande stridande parterna som inger vissa förhoppningar. Enviktig förutsättning för konfliktlösning är att regimerna iMaputo och nu tycks acceptera ett flerpartisystem.I når demokratirörelsen framgångar och Kaundatycks nu acceptera fria val. I tycks marschen motenpartistat möta växande motstånd. En viss rörelse motökad demokrati synes således vara på gång också i Afrika.Det är av största vikt att stöder denna utveckling.Demokrati -- en viktig utvecklingsfaktorRättsstaten skall skapa rättvisa, där övergrepp beivrasoch där spelreglerna är lika för såväl den enskildelantarbetaren som den mäktige partibyråkraten.Rättsstaten är en grundförutsättning för mänskligarättigheter. Demokrati och marknadsekonomi kan barafungera inom ramen för rättsstaten. Fungerar interättsstaten blir följden ofta en utbredd korruption. Detstatsbärande partiet får ett starkt inflytande. I länder med olika religiösa eller etniska grupper ärrättsstaten central också för att hålla en social harmoni.Beivras inte mord och våldsamhet kan följden lätt blivåldsamma etniska konflikter, som t.ex. på Sri Lanka.Regeringens viktigaste uppgift är att bygga upp eneffektiv rättsstat. Därför skall statens engagemang påmånga andra områden avvecklas till förmån för detta.Alltför ofta leder engagemanget inom t.ex. näringsliv justtill den korruption i regeringspartiet som undergräver alltilltro till statsmakten.Sverige får inte längre okritiskt stödja enpartistater ochregimer som inte tar minsta steg i riktning mot demokrati.Sverige har gjort sig känt för att tillsammans med östblocketstödja kommunistiska och socialistiska diktaturer.När nu gör sig fritt och avvecklar sitt politisktstyrda bistånd, får inte ensamt fortsätta att stödjaförtryckarregimer i tredje världen.Politiken gentemot biståndsländerna måste radikaltförändras när det gäller synen på mänskliga rättigheter,frihet och demokrati. Utvecklingen på dessa områden börnoggrant studeras och rapporter finnas som underlag införriksdagens beslut om bistånd. Vi kan inte begära att skall utveckla en fullfjädrad demokrati.Däremot kan vi kräva att utvecklingen nu skall gå i endemokratisk riktning.Något bistånd till statsmakten bör inte utgå, där regimerförtrycker sitt folk och för en politik som inskränker demänskliga fri- och rättigheterna.Utvecklingen i har avslöjat omfattningen avden skada som enpartistaten och planhushållningen tillfogatlandet. Det vore direkt oförsvarligt av att i ett lägedär enpartistater avvecklas fortsätta att understödja sådana.Huvuddelen av landramsbistånd går tillenpartistater. F.n. beräknas 70--av detta bistånd gå tilldessa länder. Det kan inte vara rimligt att år efter årger ett betydande bistånd till regimer som inte visar någontendens att utvecklas i demokratisk riktning. skalldärför klart uttala att vi inte avser att ge något bistånd tillstatsmakten i enpartiländer. Redan nu bör en avvecklingstidpå aviseras till dessa regimer. Därmed ges de klartbesked om fasta beslutsamhet att stimulera till endemokratisk utveckling. måste helt enkelt stå påmedborgarnas sida och inte på diktatorns sida ienpartistaterna.Det är också väsentligt att bedöma situationen för demänskliga rättigheterna i mottagarländerna. Därför måsterapporter om mänskliga rättighetssituationer vägas in ivarje beslut om bistånd. Även här är det viktigt att inteunderstödja de strukturer som gör sig skyldiga tillövergreppen eller som understödjer dem. Stöd till fria ochfrivilliga organisationer och andra krafter som bekämparbrott mot mänskliga rättigheter bör vara ett prioriteratområde.Den nuvarande regimen i har under lång tidbedrivit hårt förtryck och en utvecklingsfientlig politik. Dethar lett till ett omfattande missnöje med regimen, som harkunnat slås ned endast med brutala metoder. bördärför avsluta det utvecklingsbistånd som går genom denetiopiska staten. Ett sådant bistånd kan bara bidra till attförlänga förtrycket. Endast om regeringens militäraoperationer inställs, bör biståndet kunna fortsätta. Detmöjliggör omedelbara förhandlingar med allamotståndsgrupperingar om övergång till demokrati.Katastrofbistånd och bistånd som inte går till regimenbör naturligtvis komma ifråga. Stora ökningar blir snarastnödvändiga, eftersom Mengisturegimen genom sin politikorsakat en omfattande hungersnöd, som hotar att få sammaeller till och med större proportioner än svältkatastrofen1985.Vietnam har dragit tillbaka huvuddelen av sinatrupper från . De efterlämnar en regering somtillsatts av vietnameserna och som inte har valts avKambodjas folk.Den plan för en fredlig övergång till folkvald regering iKambodja som framlagts av bör stödjas avSverige. förslag ger FN en liknande roll somorganisationen haft i Namibia.Det är angeläget att utvecklingsbiståndet till Vietnaminriktas på att stödja en utveckling mot demokrati ochmarknadsekonomi. Mycket tyder nu på att Vietnamsregering avser att slå in på en mer kinesisk väg. Vissa steghar tagits i riktning mot ekonomisk liberalisering, ''doi-moi'', men tycks ha stannat upp. Någon politiskliberalisering har ännu inte skett. Politiska fångarförekommer fortfarande. Biståndet till måste gesen klar demokratiprofil och inriktas på att stödja ansatsernatill en friare ekonomi.Zimbabwe blev självständigt genom enöverenskommelse, som skulle garantera landet endemokratisk utveckling. Detta innebar en god start för ettav rikaste länder. efter självständigheten hardock landets regering genomfört det tragiska beslutet omenpartistat. Det land som i särskilt hög grad skulle kunnatjäna som en inspiration och föredöme för de förtryckta iSydafrika har i stället själv gått ifrån demokratin. Detsvenska stödet till regimen i bör därför trappasned och avvecklas, eftersom utvecklingen går i fel riktning.Det är ansvar att stå på medborgarnas sida, för attså långt som möjligt försöka hindra denna tragiskautveckling.Sverige har givit ett omfattandeutvecklingsbistånd till . Det har i praktiken kommitatt uppfattas som ett stöd för MPLA-regimen i , somi hög grad är en förtryckarregim. MPLA-regimen har en avAfrikas största exportinkomster genom oljeutvinningen iCabinda.