mot · GE02N33 · 1991-03-06 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:87 Näringspolitik för tillväxt SammanfattningSom enda OECD-land kommer attfå en negativ ekonomisk tillväxt. Den socialdemokratiskaregeringen har efter nästan nio års regeringsinnehav somsammanfallit med efterkrigstidens längsta högkonjunkturmisslyckats med att föra en politik som leder till ekonomisktillväxt.Regeringen föreslår i den s.k. tillväxtpropositionen enmängd åtgärder som uppges leda till ekonomisk tillväxt.Tillväxt åstadkoms dock främst genom en fastekonomisk politik baserad på marknadsekonomi,konkurrens, frihandel och fri etableringsrätt. Statligainvesteringar i framförallt infrastruktur i en vid bemärkelseär ett omistligt komplement till och en förutsättning för attmarknadsekonomin skall fungera väl. Vidare krävs nubeslut om att avreglera och avmonopolisera den del avekonomin som inte är konkurrensutsatt; förslag för denoffentliga sektorns förnyelse saknas i regeringensproposition.På område efter område visar regeringen att den inteklarar av den nödvändiga prioriteringen för ökad tillväxt.I propositionen föreslås satsningar på infrastruktur,högre utbildning och forskning som enligt vår mening ärotillräckliga. Den föreslagna bolagiseringen av Vattenfalloch sker på ett konkurrenshämmande sätt.Utvecklingen mot ökad konkurrens i flygsektorn bromsasav regeringen. Arbetsförmedlingsmonopolet består.Förslag till förnyelse av den offentliga sektorn och ökadkonkurrens inom denna del av ekonomin lyser med sinfrånvaro. Inga förslag läggs fram om sänkta skatter elleråtgärder för ökat sparande. Socialförsäkringssektornomfattas inte heller av några strukturella tillväxtfrämjandeförändringar.På alla dessa områden där regeringen inte föreslår någotskapar en liberal tillväxtpolitik förutsättningar för devälståndsbildande krafterna att bidra till ökad välfärd ochen bättre miljö.Denna motion om en liberal politik för tillväxt innehållerförslag på följande tio områden:1. i EG 2. Satsning på infrastruktur 3. Satsning på högre utbildning och forskning 4. Ökad konkurrens 5. En väl fungerande arbetsmarknad 6. Förnyelse av offentliga sektorn 7. Reformering av socialförsäkringssystemen 8. Sänkta skatter 9. Ökat enskilt ägande och sparande 10. Myndighetsstrukturen på näringslivsområdet 2. Varför tillväxt?Ekonomisk tillväxt innebär att människan utnyttjar tillbuds stående resurser på ett allt effektivare sätt. Ekonomisktillväxt är därför nyckeln till samhällelig utveckling inom enrad områden. Utan tillväxt blir följaktligen många problemsvåra eller till och med omöjliga att lösa.Ekonomisk tillväxt är nödvändig för att skapavälstånd.Tillväxten skapar de resurser som behövs till samhälletsutsatta grupper. Handikappade, arbetslösa och flyktingartillhör dem som drabbas hårdast när tillväxten uteblir. Närden gemensamma kakan krymper präglas samhället av denorganiserade egoismens krafter, medan solidaritet blir alltsvårare att hävda. liberalerna vill hävdasolidariteten med dem som har det svårt i vårt land, med detglömda , men också internationellt, även i tider medsämre ekonomisk utveckling. Vi hävdar t.ex. kraven på enhumanitär flyktingpolitik och en generös biståndspolitikäven då den ekonomiska tillväxten är svag eller uteblir.Våra krav på rättvisa, rejäla åtgärder för att komma tillrättamed ofärden mitt i välfärden och förbättringar inomexempelvis sjukvården är emellertid avsevärt lättare atttillgodose om ekonomin växer, än när den krymper. Därförkrävs ekonomisk tillväxt.Ekonomisk tillväxt behövs för enskilda människorsvälfärd.Tillväxten är av stor vikt för enskilda människorsmöjligheter att förverkliga sina livsmål. Detta är en oftaförbisedd kvalitetsaspekt av den ekonomiska tillväxten.Tydligast blir tillväxtens betydelse för enskilda människorom man går ett antal decennier tillbaka i tiden. Människani den industrialiserade världen har helt andramöjligheter än vid det att leva ett rikt ochfriskt liv; vi lever , har mera fritid, friskare barn ochrikare möjligheter att resa och uppleva vår omvärld. Dettaär en följd av den ekonomiska tillväxten.De människor som av olika anledningar inte lever direktav sitt eget arbete, t ex ålderspensionärer, långtidssjukaeller handikappade, är relativt sett mer beroende av denekonomiska tillväxten än de är som av egen kraft kan ökasina inkomster. För att trygga ATP-pensionerna till exempelkrävs en tillväxt på , något som vi inte levtupp till under senare år.Ekonomisk tillväxt behövs för en stabil ekonomi.Ekonomisk tillväxt bidrar inte bara till att samhället fårökade resurser, utan också till att ekonomin fungerarbättre. De senaste årens låga tillväxt har inneburit attekonomin redan vid ett mycket måttligt efterfrågetryck hartenderat att bli överhettad. Istället för att ge upphov tillökad produktion leder efterfrågan till höjda priser. Detta ärett tecken på att utbudssidan i ekonomin fungerar dåligt.Om vi inte kommer till rätta med detta grundläggandeproblem kommer ekonomin att gång på gång drabbas avkriser liknande den nu befinner sig i. Inflationenblir högre än i omvärlden, industrins konkurrenskraftundergrävs, bytesbalansen visar växande underskott,trovärdigheten för den fasta växelkursen skadas ochräntorna skjuter i höjden.Åtgärder för att stimulera ekonomins utbudssida ökarmöjligheten att varaktigt minska överhettningstendensernaoch inverkar därför dämpande på inflationsförväntningarnavilket stärker trovärdigheten för den fasta växelkursen ochminskar räntedifferensen gentemot utlandet.Ekonomisk tillväxt behövs för riktiga jobb.Endast en ekonomi i balans och med god tillväxt kan ilängden skapa riktiga jobb. Inga bidragssystem ellerarbetsmarknadsåtgärder kan i längden upprätthållasysselsättningen om den ekonomiska tillväxten uteblir.Möjligheten att hålla nere arbetslösheten undernedväxlingen av inflationstakten beror i hög grad av hursnabbt löneökningstakten anpassar sig till det ekonomiskaläget. Vi föreslår därför åtgärder på arbetsmarknaden somunderlättar anpassning och flexibilitet.I våra partimotioner om den ekonomiskapolitiken och om arbetsmarknadspolitiken utvecklar vi våraförslag inom detta område.Ekonomisk tillväxt behövs för att värna miljön.Den ekonomiska utvecklingen måste vara långsiktigthållbar. Tillväxten får inte rasera förutsättningarna för enframtid där människa och natur lever i samspel medvarandra. Den ekonomiska tillväxten måste därför ges ettinnehåll som gör att den förbättrar och inte försämrarmiljön.Tillväxten skapar resurser som gör att vi har råd att satsapå investeringar för miljön. De utsläppsreduktioner somåstadkommits har varit relativt lätta ochbilliga att genomföra jämfört med de åtaganden som nuligger framför oss.Miljöintresset sitter löst när tillväxten i ekonomin ärdålig. Redan nu ser vi hur många företag och kommunerinte anser sig ha råd att investera i utsläppsreducerandeinvesteringar. Företag som i lågkonjunktur hotar att lägganed verksamheten eller att flytta utomlands till följd avmiljökrav blir oftare bönhörda när det gäller lägremiljöambitioner. Slutsatsen av detta är att vi måste verkainternationellt för hårdare miljökrav även i andra länder,men också att skall vara ett så attraktivt land attinvestera i att vi har möjlighet att ställa höga miljökrav.Ordet ''tillväxt'' missförstås ofta och vantolkas som enständigt ökande rovdrift på jordens resurser. I själva verkethandlar tillväxt mer om omvandling av resurser och ett allteffektivare utnyttjande av dem, än om att göra slut påresurser. Den ekonomiska utvecklingen kommer aldrig attupphöra. Nya tekniker tas fram, i regel mer resurssnåla ände gamla teknikerna. Nya produktionsmetoder utvecklas,vilket är en förutsättning för att vi skall få ett mer resurssnåltoch miljövänligt samhälle. Det är det faktum att ekonomisktillväxt innebär utveckling av detta slag, som gör att vi intekan klara oss utan den.För liberalerna är det självklart att denekonomiska politiken skall syfta till en långsiktigt hållbarutveckling. Miljökonsekvenser måste vägas in närtillväxtfrämjande åtgärder skall vidtas. Den ekonomiskatillväxt som är önskvärd är den som kan uppnås förutsattatt de restriktioner som miljön sätter är uppfyllda. När såär fallet är det emellertid också från miljöpolitisk synpunktönskvärt med en hög tillväxt eftersom detta ökar våramöjligheter att bedriva en ambitiös och offensivmiljöpolitik.Folkpartiet liberalerna har länge förespråkatanvändandet av ekonomiska styrmedel i miljöpolitiken. Enomfattande användning av t.ex. miljöavgifter bygger på attdessa införs även i andra länder så att industrinskonkurrensförmåga inte i onödan försämras. Ett svensktmedlemskap i skulle öka våra möjligheter att medverkatill miljöavgifter också i andra europeiska länder.Ett mer utförligt resonemang om användandet avstyrmedel i miljöpolitiken finns i vår partimotion medanledning av regeringens miljöproposition.Ekonomisk tillväxt behövs för regional utveckling.Regionala obalanser blir tydligare och allvarligare i tiderav dålig ekonomisk utveckling. För att alla delar av Sverigeskall kunna uppvisa ett vitalt närings- och kulturliv krävsekonomisk tillväxt. Här har inte minst infrastrukturen,såväl kommunikationer som utbildnings- ochforskningsväsende, en viktig roll att spela. Många av deåtgärder som är nödvändiga för att stimulera tillkomsten avkreativa miljöer är också viktiga för att motverkaarbetslöshet. Närheten till kunskapscentra är nödvändig föratt företagsamheten skall kunna rekrytera personal,vidareutbilda den och följa den tekniska utvecklingen.Samma närhet medför att färre ungdomar tvingas flytta frånhemlänet för att få utbildning. Ett mångsidigt näringslivmedför minskad känslighet för konjunktursvängningar.Folkpartiet liberalerna har i en partimotion från i januariom regionalpolitiken presenterat förslag till ökadesatsningar inom bl a infrastruktur och högre utbildning somom de genomförs skulle bidraga till för hela viktigasatsningar och en ekonomisk tillväxt som gynnar allaregioner.3. Regeringens misslyckade tillväxtpolitikSocialdemokraterna i vårt land tillhör i regel inte demsom hävdar att tillväxt är onödig eller rent av farlig.Tvärtom brukar tillväxten försvaras och framhållas somviktig. Mot denna bakgrund är det extra häpnadsväckandeatt den socialdemokratiska regeringen så fullständigt harmisslyckats med att föra en ekonomisk politik för tillväxt.Efter åtta års regeringsinnehav och en lika långinternationell högkonjunktur har socialdemokraterna drivitSverige till en ekonomisk kris. Denna kostnadskris kommeratt slå ut företag och industrier och driva upparbetslösheten. Som enda land inom väntas Sverigei år få en negativ tillväxt, dvs minskad total produktion.Den socialdemokratiska regeringen bär ansvaret fördenna utveckling. Det är för dess oförmåga ochmisslyckanden gynnsamma år sommänniskor i nu får betala. De åtgärder i positiv andasom har genomförts, framförallt skattereformen, uttalandetom EG-medlemskap och senast uppgörelsen omenergipolitiken, dröjde tyvärr alltför . Ofta harsocialdemokraterna svängt efter stort yttre tryck, inte avinre övertygelse.Tillväxtpolitiken har misslyckats därförattregeringen inte förmått förnya den offentliga sektornoch inte heller tillåtit konkurrens inom denna del avekonomin,regeringen har fört en vacklande ochosäkerhetsspridande energipolitik,regeringen har fört envacklande, tvehågsen och motsägelsefull Europapolitik,regeringen ständigt har höjt desammanlagda skatterna, trots tal om motsatsen,regeringens satsningar på infrastruktur har varit senfärdigaoch otillräckliga,regeringen alldeles för sent har insettbetydelsen av konkurrens och fungerande marknader.Fortfarande återstår många avregleringar attgenomföras.regeringen inte har reformeratsocialförsäkringssystemen enligt principen ''det måste lönasig att arbeta'',regeringen har fört en alltför slappfinanspolitik som lett till investeringsavskräckande högaräntenivåer.4. En liberal politik för tillväxt 4.1 i EGIngenting skulle betyda så mycket för den svenskatillväxten som att regeringen nu bestämde sig för attmålmedvetet arbeta för att skall bli en fullvärdigmedlem i den europeiska gemenskapen.Efter att länge ha förhållit sig negativ till att Sverigeskulle ansöka om medlemskap i , svängde regeringenplötsligt i samband med höstens valutakris. Det varnödvändigt och bra att regeringen ändrade sin inställning.Men det hade varit ännu bättre om beslutet hade varitbaserat på en genuin vilja och tilltro till medlemskap hosden socialdemokratiska regeringen. Beslutet om ansökanhade i så fall i grunden förbättrat näringslivets tilltro tillSverige, vilket nu inte skett.Om den uppriktigt och målinriktathade drivit frågan om medlemskap i , skulle omvärldensförtroende för vårt land förbättras i grunden. I så fall skulleSverige redan räknas som en blivande medlem. Detta skullestimulerat investeringarna i och stärkt förtroendetför den svenska kronan.Den svenska tillväxten kommer att stimuleras till följdav den avreglering som ett EG-medlemskap för med sig.Svenska företag kommer att konkurrera på lika villkor medeuropeiska företag, både i och i EG. Denomedelbara effekten av avreglering och ökad internationellkonkurrens kan bli att tillväxten tillfälligt reduceras då ickekonkurrenskraftiga företag slås ut, men på lite äreffekten av medlemskap i entydigt ökad tillväxt.Inte minst skulle de små och medelstora företagengynnas av medlemskap i . De små företagen har inte rådatt etablera sig på alla marknader och har inte resurser attuppfylla produktkraven som varierar mellan olikaländer. Gränsproceduren är också mycket mer betungandeför småföretag än för större företag. Ett svensktmedlemskap i skulle alltså betyda mycket för de småoch mellanstora företagens tillväxt och därmed förutvecklingskraften i det svenska näringslivet 4.2 Satsning på infrastrukturDelar av den svenska infrastrukturen försummas ochförfaller. Detta är oroande mot bakgrund avinfrastrukturens betydelse för tillväxt, välstånd och miljö.De eftersatta delarna av svensk infrastruktur är främstvägarna, järnvägarna och ledningsnät för vatten ochavlopp. Våra synpunkter på trafikens område behandlasutförligt i vår partimotion ''trafikens infrastruktur'' samtkommittémotionerna ''trafik och miljö'' och ''vissatrafikfrågor''.En viktig del av ett lands infrastruktur är detkunskapskapital som skapas genom forskning ochutbildning. Dessa områden behandlas i nästa avsnitt imotionen.Folkpartiet liberalerna förordar en kraftig satsning påinfrastrukturen . Ingen kan säga exakt vilkaresurser som kommer att kunna avsättas för att förnya dessaförsummade områden. Vad som blir möjligt är i hög gradberoende av den ekonomiska utvecklingen. Men även detomvända gäller: investeringar i infrastruktur utgör enhävstång för den ekonomiska tillväxten. Därför är detangeläget att vi nu och är beredda attgöra sådana omprioriteringar att utrymme skapas föromfattande strukturinvesteringar. Regeringen klarar tyvärrinte detta.När det gäller drift, underhåll och investeringar ijärnvägar och vägar är det vår bedömning att behovet avresurser kommer att uppgå till i storleksordningen 140miljarder kronor . Vi föreslår därför eninvesteringsram med denna omfattning. Vi ansluter ossalltså i stort sett till de bedömningar regeringens utredareTony gjort i sin utredning ''Finansiering av vägaroch järnvägar'' (SOU 1990:86). Detta innebär en avsevärdvidgning av ramen jämfört med det förslag som regeringennu lagt på . Vi anser det angeläget attbehovet på 140 miljarder kan tillgodoses, och har redantidigare lagt förslag om hur detta kan ske.Vi vill framhålla att den typ av politiska målsättningarsom regeringen slår fast i propositionen har ett begränsatvärde. Skulle tillväxten fortsätta att utebli -- eller som justnu, vara negativ -- eller sparkvoten bli mycket låg, kan detbli omöjligt att få fram ens de resurser som regeringenräknar med, vilka som sagt är otillräckliga. Dettaunderstryker vikten av att det ekonomiska klimatet blirsådant att det skapas en vilja att spara och investera i vårtland. Om alla resurser som tillkommer konsumeras ellerinvesteras utomlands, kommer vi snart nog att ha sågat avden gren av relativt välstånd vi sitter på.Vi vill även understryka det faktum att regeringens 100miljarder har en osäker finansiering. Av de 100 miljardernaräknar regeringen med att 30 skall komma frånavgiftsfinansiering och 10--15 från näringsliv och regioner.Vi håller det för osäkert att man kommer att få in desummor som regeringen hoppas på. Näringslivsfinansieringär en bra men osäker metod, i synnerhet i rådandelågkonjunktur. I vilken utsträckning avgiftsfinansiering kanbidra till infrastrukturinvesteringar i den grad somregeringen hoppas är också osäkert. Bl.a. miljöaspekterlägger i vissa fall restriktioner på vilka avgifter som kan tasut.Regeringen skriver att storleken på utbyggnaden avtrafikens infrastruktur är avhängig dentillkommande finansiering som skall ske via avgifter ochnäringslivsmedverkan. Risken finns således att dessainvesteringar aldrig kommer att kunna bli av. Regeringensmål att investera under 1990-taletverkar vid närmare studium inte vara realistiskt.Investeringar och underhållVi anvisar i denna motion vissa metoder att få framresurser till investeringar i infrastruktur. Vi vill emellertidstarkt understryka vikten av att resurser också avsätts förunderhåll. Uppgifterna om pågående kapitalförstöring it.ex. vägnätet är oroande.Regeringen föreslår i propositionen att av ban- och vägverkens nuvarande underhållsanslagframöver skall gå till investeringar. Vi anser att regeringensförslag till finansiering av investeringar genom ytterligarereducerat underhåll är kortsiktigt och riskerar att leda tillett ytterligare försämrat och förslitet väg- och järnvägsnät iframtiden.Om våra förslag förverkligas kommer nya resurser atttillföras för investeringar. Det skapar utrymme för en annanfördelning av de skattemedel som tillförs för underhålls- ochinvesteringskostnader.En utveckling mot förbättrat underhåll skulle ocksåunderlättas av att man i statsbudgeten skilde på drift- ochkapitalbudgetar, så att man på ett systematiskt sätt kan göraen avvägning mellan underhåll och investeringar. Förnärvarande råder en ogenomtränglig blandning av olikaprinciper vid denna typ av beslut. Vi har i en reservationtillsammans med i finansutskottet föreslagitjust detta.Finansiering av infrastrukturinvesteringarHur ska de resurser skaffas fram som behövs ska avsätta i storleksordningen tio till femtonmiljarder kronor för investeringar i vägar och järnvägar?En del måste skaffas fram genom nyafinansieringskällor, i första hand i form av avgifter på nyavägar och broar samt avgifter som införs av miljöskäl istorstäderna.Vi avvisar däremot tanken på att läggaytterligare pålagor på bilismen i form av högre bensinskatt.Vi är heller inte beredda att binda oss för att en fast andelav bensinskatterna ska gå till infrastrukturändamål.Den enda realistiska möjligheten vi kan se attåstadkomma resurstillskott i den storleksordning som ärnödvändig är att ändra sammansättningen av statensbalansräkning, alltså att byta ut ''socialistiskt realkapital''(statliga tillgångar i form av företag, mark och fastigheter)mot ''infrastrukturellt realkapital'' (vägar, broar, järnvägaretc. ).Folkpartiet liberalerna har i en motion tillsammans medde övriga borgerliga partierna förordat en utförsäljning avstatliga företag och andra tillgångar. Det kan frigöra kapitalsom, tillsammans med skattemedel och privat finansiering,skapar utrymme för de investeringar vi förordar. Itrepartimotionen uppskattas den möjligaförsäljningsvolymen till iåtskilliga år framåt. En del av de pengarna räcker alltså föratt garantera de infrastrukturinvesteringar som ärnödvändiga för framtiden. Exakt hur stor del avförsäljningsintäkterna som skall gå till investeringar iinfrastruktur beror på graden av annan finansiering.Folkpartiet liberalerna ställer sig ytterst tveksamt till deninfrastrukturfond som regeringen föreslår. Vi har tidigareavvisat regeringens förslag i denna riktning när det gälldeen betydligt mindre fond. Fondens syfte och arbetssätt varoklart redan då, och redovisningen är fortfarande bristfälligi regeringens nya förslag. I ett avseende har otydlighetenökat, eftersom fondmedlen nu även förutsätts kunnaanvändas till vägar. Någon antydan av hur stora delar avfondens medel som skall satsas på vägar respektivejärnvägar ges inte.Fondens satsningar sägs förutsätta samfinansiering medföretag och regioner. Om denna inte blir av, blir det helleringa nya investeringar. Denna låsning är olycklig. Det tordefinnas flera mycket angelägna projekt som är svåra attsamfinansiera.Vi anser det onödigt med en fond vars medel förvaltasseparat från statskassan. Den föreslagna delegationen förinfrastrukturinvesteringar är också onödig. Den typ avsamordnade infrastrukturlösningar som delegationen medhjälp av fonden skall svara för bör klaraav inom ramen för den ordinarie organisationen.Den finansiering av infrastrukturfonden som regeringenföreslår reser också frågetecken. För /92 villregeringen t.ex. ta ytterligare 5 miljarder från deavskattningsmedel som tidigare beslutat skallanvändas för att minska statsskulden. Detta är ingenfinansiering, utan i själva verket en ofinansieradutgiftsökning. Vi motsätter oss detta förslag. De medel somföreslås på tilläggsbudget får fördelas på ordinarie anslag.4.3 Satsning på högre utbildning och forskningEn målmedveten, kraftfull och uthållig satsning på högreutbildning och forskning är nödvändig om skallbehålla sin ställning som avancerad industrination ochvälfärdsstat. Vi lever i och en värld där den allmännakunskapsnivån hos befolkningen är avgörande förutvecklingskraften inom landet och konkurrenskrafteninternationellt. Vårt välstånd är till stor del en följd av ettsamspel mellan hög kvalitet på grundutbildning,grundforskning och tillämpad forskning.I ett internationellt perspektiv spelar utbildning ochforskning en framträdande roll. Universitets- ochkultursamarbete ökar i betydelse, inte minst i . I deflesta länders nationella planering betraktas forskning ochutbildning som viktiga tillväxtfaktorer och industrinationeromprioriterar sina resurser med den utgångspunkten.Detta bör också göra. Regeringen klarar tyvärr inteav detta.En utförligare behandling av dessa frågor återfinns i vårpartimotion om högre utbildning och forskning.Den högre utbildningenVid en internationell jämförelse visar det sig att av denprocentuellt stora andel av BNP som går till utbildning iSverige går en jämförelsevis liten del till högskolornasgrundutbildningar.Ett av resultaten av detta är att ligger långtefter flera av våra konkurrentländer då det gäller andelenav befolkningen med högre utbildning. , ,, , och ärexempel på länder med en högre andel högskoleutbildade.I är av befolkningen registrerad ihögskoleutbildning, i och dubbelt så många.Förhållandet är än mer anmärkningsvärt om man betänkeratt har en vidare definition av högskoleutbildningän andra länder. Detta innebär att vi ligger ännu sämre tillän vad statistiken visar.Flertalet västländer planerar dessutom för en fortsattexpansion av den högre utbildningen. Storbritannienplanerar t.ex. att fördubbla antalet högskolestuderandeinom . Att detta är rätt väg råder knappast något tvivelom. Inom allt fler områden växer kunskapsberoendetsnabbt som en aktiv vetenskaplig verksamhetproducerar ny kunskap i accelererande takt. För att bedömaoch tillämpa denna nya kunskap behövs bredarevetenskapliga grunder hos flera människor.ForskningUnder har FoU i förhållandetill BNP ökat från ett europeiskt genomsnitt till entätposition i nivå med och . Denna ökning harnästan helt hänförts till industrins egen FoU, medan statenssatsningar släpat efter.Ett problem är att vi trots dessa jämförelsevis storasatsningar på forskning inte ''får ut'' lika mycket som andraländer av dessa. FoU-investeringarna har inte resulterat i enmotsvarande andel högteknologi i svensk produktion ochexport. Däremot har FoU i i ökande utsträckningresulterat i produktion utanför .