mot · GE02Ub615 · 1991-01-25 00:00:00 — Den ökade omvandlingstakten av samhällsbygget har iallt större utsträckning påverkat den befintliga bebyggelsen,som därigenom efter hand har utsatts för hårdhäntaförändringar.Detta innebär ett allt starkare hot mot att långsiktigtbalanserat kunna ge äldre byggnader och bebyggelsesystemett -- så långt möjligt -- naturligt åldringsförlopp.Härigenom kan för vår kultur och samhällsbild obotligaskador uppkomma.Dessa frågor har alltmer uppmärksammats, och vissamotåtgärder har efter hand initierats, bl a genom beslut avriksdagen, exempelvis Byggnadsvårdsreformen, ochsatsningar i förra årets forskningspolitiska proposition, medvissa forsknings- och utvecklingsresurser förkulturmiljösektorn.I stort är dock hotbilden fortfarande i hög grad giltig, isynnerhet för vanliga byggnadstyper och yngre former avbebyggelsesystem, t ex i våra många smärre tätorter liksomi 1900-talets bostadsbebyggelse i större städer, för att ta ettpar åskådliga och karaktäristiska exempel. Detta fenomenär för övrigt likartat i de flesta länder jämförbara medSverige.Bland närliggande vägar att bidra till lösningen av dessafrågor hör naturligen förändrad organisation av planerandemyndigheter och företag, inte minst antikvariska organ pålokal och regional nivå. Vidare skulle en starkdecentralisering av organisationkunna bidra till att komma närmare lämpliga regionala ochlokala lösningar. Behovet av s k kommunantikvarier har härföreslagits som en klart effektivitets- och kvalitetshöjandemodell, för att ge de i verkligheten ansvariga organenfaktiska möjligheter att med stöd av kvalificerad expertiskunna handlägga den praktiska bevarandeplaneringen, inära kontakt med berörda beslutsfattare och det lokalanäringslivet.I vårt land finns bebyggelseantikvarisk linjeinrättad vid i , såsom en inomhögskolan unik utbildning, speciellt inriktad mot det ovanredovisade kunskapsområdet. Denna ger en specifik ochmålinriktad möjlighet till grundläggande skolning, vid sidanav de traditionella utbildningarna, dels vid de humanistiskafakulteternas s k museiämnen, dels vid arkitektlinjen.Utomlands diskuteras allt oftare att inrätta motsvarandeslag av utbildning, exempelvis i (fler universitet)samt i och . Denna problemställning är i höggrad aktuell i , där liknande utbildningarredan har etablerats vid vissa högskolor, tidsmässigtparallellt med den ovan anförda utvecklingen i Sverige.Detta visar dels att situationen i hög grad är ettinternationellt fenomen, dels att genom riksdagensinrättande av den bebyggelseantikvariska linjen varitförutseende och initiativrikt.Av historiska skäl har den bebyggelseantikvariska linjenkommit att utvecklas med en humanistisk bas, vilket isammanhanget är en viktig faktor då sociala och kulturellaaspekter särskilt uppmärksammas. Goda kunskaper omsamhällsvetenskapliga förutsättningar för en bred,historiskt baserad planering för befintlig bebyggelse harvisat sig nödvändiga. har tekniska, natur- ochsamhällsvetenskapliga kursavsnitt en given plats iutbildningen att förmedla kunskap om bl a äldrebyggnadsteknik, moderna metoder och material för vårdoch för åtgärder, liksom naturvetenskapligt baseradeanalysmetoder för diagnos.Härigenom är denna helintegrerade utbildning i höggrad tvärvetenskaplig till sin karaktär, och en exponent förde moderna, gränsöverskridande utbildningar ochkunskapsområden som samhället behöver vid sidan avtraditionella discipliner och professioner.Linjen har genom tidigare beslut omvandlatsfrån ett Göteborgsinitiativ och en lokal linje, till att numeravara inrättad som allmän, riksrekryterande utbildning (120poäng, ). Linjen bildar tillsammans medkonservatorslinjen samt museivetenskapligpåbyggnadslinje, en för landet unik resurs inomhögskoleväsendet, med egen lokaloch utrustningsmässigtväl , med övergripandekulturvårdande inriktning. Inom denna institution harforskning etablerats, i nära samverkan med andradiscipliner, bl a organisk kemi. Bl a har dess lärare initieratett internationellt forskningssamarbete inom EUREKA-programmet med det s k , somsammanbinder tillämpad forskning inom de västeuropeiskaländerna med syfte att utveckla effektiva produkter ochåtgärdsprogram, i nära samverkan med industrier och andraföretag, bl a inom byggsektorn.Den bebyggelseantikvariska linjen har dock -- fördess mål och rimliga funktioner -- ett helt orimligtresursläge. Genom den humanistiska bakgrunden harutbildningen administrativt sammanförts med de s khistorisk-filosofiska ämnena. Detta medför ett avtraditionsskäl betingat resursläge i en storleksordning därårskostnaden för de studerande f n är ca perstuderande och läsår, vilket i kombination med den i sig välavvägda årliga nyantagningen av 20 studerande ,resulterar i en mycket svag resursbild. Denna tillåter ej attde uppställda och angelägna utbildningsmålentillnärmelsevis kan uppnås. Anslagen räcker inte för atttillgodose elementära behov av byggtekniska, laborativaoch hantverksmässiga övningar liksom av enklareförbrukningsmaterial, tillräcklig handledning och praktik,samt av kvalificerade externa speciallärare, särskilttekniker.Sammantaget betyder detta, dels att de berördastuderande inte uppnår fullgod kompetens, särskilt inte avmer teknisk och tillämpande natur, dels att byggsektornhärigenom ej får tillgång till behövlig specialutbildadexpertis.Den anförda konservatorsutbildningens anslagmotsvarar ca per studerande och år. Det framstårsom oförklarligt, varför dessa två helt närbesläktadehögskoleutbildningar som lokalmässigt och organisatorisktär sammanförda och även i viss utsträckning har samordnadundervisning, har så avsevärt olikartad resursbild. Det kanäven vara aktuellt att jämföra med vissa andra utbildningarmed starkt laborativ och tillämpande inriktning, som t exnaturvetarlinjen och civilingenjörsutbildningar.Härutöver bör någon form av påbyggnadsutbildningefter hand inrättas, med bebyggelseantikvarisk linje sombas. En sådan linje bör vara särskilt inriktad motfördjupning för yrkeslivets behov, inte minst för merspecialiserade företag inom byggsektorn, allt eftersomombyggnad, restaurering och byggnadskonservering blir enalltmer vanlig och angelägen arbetsuppgift. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om påbyggnadslinje förbebyggelseantikvarisk utbildning,2. att till den bebyggelseantikvariska linjen vidGöteborgs universitet för /92 anslår 2 milj.kr. utöver vad regeringen har föreslagit.