mot · GE02So222 · 1991-01-25 00:00:00 — Alla barn är våra barn SammanfattningI denna motion för vi fram en rad förslag som syftar tillatt stärka barnens situation i samhället. Även i vårt landfinns det barn som på olika sätt far illa. Det är ett ansvarför oss alla att förhindra att barn utsätts för misshandel ochannan kränkande behandling.Socialtjänsten har ett ansvar för att förhindra att barnvanvårdas och misshandlas, men mycket tyder på att deninte alltid kunnat leva upp till sitt ansvar. Dessa bristermåste åtgärdas.Det är nödvändigt att samordna rättsväsende,socialtjänst och vårdinstanser för att hjälpa och skydda barnsom utsatts för sexuella övergrepp.Sekretessreglerna får inte sätta hinder i vägen för atthjälpa barn som behöver samhällets stöd.Barnkompetensen inom rättsväsendet måste förbättras.Institutionsvård av ungdomar blir allt vanligare.Kriminellt belastade ungdomar döms oftare till fängelse.Denna utveckling måste hejdas och andra vårdformer inomsocialtjänsten utvecklas.Barnperspektivet har urholkats inom olika områden.Detta gäller både inom och barnhälsovården.Mot denna bakgrund bör möjlighet ges att inom kommunersamla olika barnfrågor under en huvudman. En sådanorganisation skulle kunna utgöra ett viktigt inslag i strävanatt stärka barnkompetensen.InledningBarn är människor -- det låter som ett självklartpåstående. Men över hela världen behandlas barn som omde inte vore fullvärdiga människor, de misshandlas ochförödmjukas.Vi måste ständigt, inte minst i internationellasammanhang, framhäva att barn har rätt att mötas avsamma respekt som vuxna människor -- de får intemisshandlas eller förödmjukas. Barn äger sina egna liv -- dekan aldrig ägas av andra, inte ens av föräldrarna. Det ärnågot av en paradox ty är barnen den största gåvaföräldrar kan få.Även i vårt land finns det barn som far illa. Den härmotionen handlar om dessa barn.Inledningsvis understryker vi föräldrarnas ansvar försina barn. Att få barn är att axla ett ansvar, som sträcker sigfrån födelsen till den dag då barnet är en vuxen individ. Detär ett ansvar, som handlar om att rusta en annan människaför livet: att fostra och bidra till barnets utveckling, attöverföra normer och att sätta gränser.Barn som far illaAlla föräldrar klarar inte av att bära ansvaret för sinabarn. Ett skäl kan vara att föräldrarna har bristandekunskap. Ett annat kan vara att familjen har blivit splittrad,uppgiften kan bli övermäktig för den ensamståendeföräldern.Ett tredje skäl kan vara att föräldrarna har gått vilse ilivets labyrinter. När barn far illa finns brottslighet ochmissbruk ofta med i bilden. Inte sällan leder mammansmissbruk till grava skador redan på fostret -- barnet ärverbokstavligen föräldrarnas missbruk. Det sociala arvet kanknappast bli tydligare än så.En av de viktigaste socialpolitiska utmaningarna handlarom att bekämpa missbruket av alkohol och narkotika. Detmåste ske av såväl sociala som samhällsekonomiska skäl.Omsorgen om barnen i sig är tillräckligt motiv för enrestriktiv alkoholpolitik.Det måste finnas ett stödjande nätverk också utanförfamiljen -- nätverk som både innefattar närstående och deinsatser som görs av stat och kommun. Det är intevälfärdsstatens uppgift ta ifrån föräldrarna deras ansvar,men väl att erbjuda den enskilda familjen ett spektrum avstödjande åtgärder.Vi vill betona att ansvaret för barnen måste delas av ossalla.Det kan uttryckas så att alla barn är våra barn. Det är ettansvar som innebär att den som arbetar inom socialtjänstenslår larm vid misstanke om sexuellt övergrepp, attgrannen inte låter bli att reagera när barnskriken genomväggen aldrig tystnar.Under sommaren 1990 inträffade flerauppmärksammade fall av barnmisshandel. De har fleragemensamma drag som t.ex. att familjerna befann sig inågot slags kris och att de sociala myndigheterna varhandfallna, kanske av rädsla för att gripa in utan att hatillräcklig faktabakgrund.Vi vill understryka vikten av att de socialamyndigheterna vågar gripa in. Om familjer, där misshandelav barnet misstänks, flyttar över kommungränserna måsteinformationen mellan socialnämnderna i de berördakommunerna fungera.Den som arbetar inom vården eller barnomsorgen måstevara lyhörd för tecken som tyder på att skador haruppkommit genom misshandel från föräldrarnas sida ellergenom misshandel mellan barn. Man måste aktivt arbeta föratt den onda cirkeln bryts. Man får heller inte väja för attdet kan vara nödvändigt att omhänderta barnet för attskydda det mot psykisk och fysisk misshandel.Den fyraårige pojken , som under sommaren1990 misshandlades till döds på fjället kan aldrig merkomma tillbaka. Men han kan vara en ständig påminnelsedels om det gemensamma ansvaret och skyldigheten attreagera , dels om att misshandel av barn -- ochkvinnor -- är långt vanligare än många i allmänhet tror.Varje nytt fall måste fördjupa vårt engagemang för deutsatta barnen.Det finns inga exakta siffror över hur många barn sommisshandlas . Av olika skäl tiger de inblandade föratt dölja problemen. anmäldes 1 772 fall avmisshandel mot barn i åldern till polisen. Iåldersgrupperna ökade anmälningarna med 37%jämfört med . Preliminära siffror visar enfortsatt kraftig ökning av antalet anmälda fall. Det finnsdock starka skäl att anta att antalet fall är betydligt större.Vid en granskning av journaler rörande 453 kvinnor somvårdats för skador på befanns varamisshandlade. Hälften av kvinnorna hade hemmavarandebarn. I flertalet fall hade dessa bevittnat misshandeln avmodern. I en fjärdedel av fallen hade också barnenmisshandlats.Förebyggande insatserMånga av de barn som far illa och som i tonåren riskeraratt hamna i missbruk och kriminalitet kan identifieras redani förskoleåldern och i lågstadiet. Här spelar barnomsorgenoch barnavårdscentralerna en viktig roll. Inte minst densenare verksamheten torde vara unik för vårt land.Det bör övervägas hur barnavårdscentralerna ytterligarekan öka sina insatser. Genom att redan före skolstartenidentifiera barn som far illa kan man ge ett betydligteffektivare stöd. Därför krävs en hög barnkompetens hospersonalen men också organisatoriska förändringar börprövas.Vi vill understryka skolans ansvar. Det är viktigt attskolan i förekommande fall tar initiativ till samarbetemellan elevvården, socialvården och PBU.Tillämpa riktlinjernaRiktlinjer för handläggning när barn misstänks ha blivitmisshandlade finns . Vikten av en noggrannbeskrivning av skadans utseende och ålder betonas.Fotografering av skadan och skelettröntgen för attdokumentera eventuella frakturer av skiftande ålderrekommenderas.Alla skador skall dokumenteras noggrant så att ettutförligt underlag finns tillgängligt för ett eventuellträttsintyg. Ofta förnekas misshandel vid första vårdtillfället.En detaljerad beskrivning av skadorna är trots dettavärdefull som underlag för senare rättsintyg vid upprepadmisshandel.På många håll inom vården, omsorgen och polisen harriktlinjerna hunnit falla i glömska. Det behövs därförförnyad information och utbildning angåendebarnmisshandel.Sexuella övergrepp mot barnI tystnad och bortom alla vittnen skersexuella övergrepp mot barn från närståendes sida. Det ärkanske den mest allvarliga typen av brott, som ofta gersjälsliga sår där symptomen ofta uppträder ilivet. Det sker inte så sällan i samband med sexdebuten närbarndomens dunkla upplevelser väller upp som obearbetadsorg.Flickor är de vanligaste offren för sexuella övergreppfrån närstående. Hur många är omöjligt att veta -- det är enfråga som omges av mörkertal. Men flera uppskattningarhar gjorts. I en av dem uppskattar BRÅ att ungefär entredjedel av flickorna blivitutsatta för någon form av oönskade sexuella närmandenmed fysisk beröring.Men också pojkar utsätts för övergrepp. har presenterat en rapport medtiteln ''Att stjäla en barndom'', som lyfter fram pojkarnassituation. Man pekar bland annat på barnpsykiatrikernFrank doktorsavhandling , som menaratt vart fjärde barn som utsätts för sexuellt övergrepp kanvara pojke. I dessa sammanhang är förövaren nästan alltidman.Enligt forskare på området förekommer sexuellaövergrepp mot barn i alla samhällsklasser, åldrar och yrken.Det var en av de viktigaste slutsatserna vid ett seminariumom utsatta barn, som arrangerades av folkpartietskvinnoförbund . Forskare uppskattar att i90--av fallen begås övergreppen av någon närståendeperson, någon som barnet känner väl. Det är inte ovanligtatt förövaren en gång själv var offer för övergrepp ellermisshandel -- i många fall kommer sannolikt ett eventuelltavslöjande som en befrielse. Det illustrerar vikten av attförövaren inte bara straffas utan också erbjuds relevantvård.Människor som kommer i kontakt med barn som utsattsför övergrepp känner ofta tveksamhet över hur och om deska hantera sin misstankar. Vi vill slå fast att det ärutomordentligt angeläget att sexuella övergrepp kommertill myndigheternas kännedom för erforderliga åtgärder.Människor som arbetar inom den sociala sektorn måsteåläggas anmälningsplikt till polismyndighet vid misstankeom sådana brott.Den följande utredningen är ofta smärtsam för allainblandade och förknippad med stora svårigheter. Den bördärför ske snabbt och med hänsyn till rättssäkerheten.Ibland görs utredningen på ett felaktigt sätt med ledandefrågor och närstående med vid förhöret. Det är sannolikt ettviktigt skäl till att åklagarna ofta väljer att inte väcka åtal.Det behöver inte vara så. I har man undernågra år genomfört ett projekt som i korthet innebär genomfört ett intensivt utbildningsprogram för allberörd personal och ett bättre samarbete mellan ansvarigamyndigheter. Resultatet har blivit att åklagaren numeraväcker åtal i av fallen, en överväldigandemajoritet av dessa fall leder till fällande dom.Vår slutsats är att det är nödvändigt att samordnarättsväsende, socialförvaltning och aktuella vårdinstanser.Ett viktigt krav är att utredningen görs av särskiltintresserad och utbildad personal, inte minst på polis- ochåklagarsidan. Vid denna utredning måste man också istörsta möjliga utsträckning utnyttja möjligheterna att göravideoinspelningar.I den ovan nämnda rapporten från folkpartietsungdomsförbund betonas dessutom vikten av attläkarundersökning av barn som misstänks ha blivit utsatt försexuellt övervåld ingår som obligatoriskt moment ipolisundersökningen. Man menar också att barn- ochdistriktsläkare bör utbildas i vilka skador barn kan få avsexuella övergrepp.Följande principer bör enligt vår mening gälla förhandläggningen av dessa ärenden:Barnet skall ges skyddmot ytterligare övergrepp, även mot påtryckning ochrepressalier.Barnet skall få vård och behandling för såvälfysiska som psykiska skador.Barnets familj skall erbjudasstöd och erforderlig behandling för skador.Myndigheterna skall medverka till att utredningen blir såsnabb och skonsam som möjligt för alla i familjen.Åtgärderna skall samordnas så att myndigheterna intehindrar eller försvårar varandras utredningar.En samverkansmodell med fasta rutiner skulle bästkunna garantera en tillfredsställande gemensam bas försåväl sociala som rättsliga åtgärder. På olika håll prövasockså skilda samarbetsmodeller.Brottsförebyggande rådet presenterade nyligenrapporten ''När man misstänker sexualbrott mot barn''. Avrapporten framgår bl.a. att det är nödvändigt med ett bättresamarbete mellan polis, socialnämnd och andrasakkunniga. Olika sekretessregler för berörda myndigheterleder till oklarheter och missförstånd. Berördayrkesgrupper har otillräcklig förståelse för och kunskap omvarandras arbetsförutsättning och det brister ibarnkompetens vid bedömning av barns uttrycksmedel,förutsättningar och behov.I syfte att underlätta samarbetet bör en översyn ske avgällande sekretessregler. En utbildningsplan för att stärkabarnkompetensen inom rättsväsendet bör upprättas.Personligt skyddBarn måste åtnjuta största möjliga skydd mot brottsligaangrepp. Ett allmänt skydd skapas genom hotom straff för brott mot barn. Lagen om förbud mot aga harmed all sannolikhet påverkat opinionen på ett positivt sätt.Numera finns laglig möjlighet att genom besöksförbudskydda barn mot trakasserier. Dessutom bör i riskfallenbarnets identitet och uppehållsort kunna hemlighållas. Såkan ske genom att allmänna handlingar sekretessbeläggseller avidentifieras i dessa delar, att missbruk av datalagradpersoninformation förhindras och att byte avpersonnummer möjliggörs.Barnets skydd bör omfatta även skolsituationen. Detförutsätter ofta ett effektivt personligt skydd även för dessvårdnadshavare. Dessa förslag utvecklar vi ytterligare i enannan partimotion från liberalerna.Samhällsvård av barnDet finns situationer då samhället måste ingripa för attskydda barn som vanvårdas, misshandlas eller utnyttjas påett otillbörligt sätt. sker detta emot föräldrarnasvilja. Barnens behov måste alltid komma i första hand. Vivärnar den principen i svensk lagstiftning.För att skydda barn kan de omhändertas med stöd avsocialtjänstlagen (SoL) eller lagen med särskildabestämmelser om vård av unga (LVU). påbörjadespå 7 055 barn olika insatser enligt dessa två lagar. Antaletinsatser av detta slag har minskat sedan den tidigarebarnavårdslagen avskaffades. var 9 630 barnföremål för insatser från socialvårdens sida.SoL och LVU blev inte de skyddslagar i förebyggandesyfte som det var meningen att de skulle bli. Barnavårdsmålbehandlas alltför ofta som brottmål, dvs. domstolenförsöker bevisa att barnet tagit skada istället för attbedöma om skada föreligger för hälsa och utveckling.Bristen på barnperspektiv vid länsrätterna är också ettuppenbart problem. Ett annat problem utgörs av attsocialtjänsten ofta utsätts för ensidig kritik ochnedvärdering inte minst i massmedia.En problem är att ofta saknar tillräckligaresurser, utbildning, fortbildning och kontinuerligmetodutveckling för olika insatser när barn far illa.Folkpartiet liberalerna har bl.a. därför vid flera tillfällenkrävt att en utvärdering av socialtjänstlagen är nödvändig.Under /91 har vi fått gehör för detta krav. Iårets budgetproposition har regeringen aviserat enöversyn av socialtjänstlagen. Vi noterar detta medtillfredsställelse och utgår ifrån att de delar som berörinsatser för barn och ungdom ges en framskjuten plats vidutvärderingen.Stöd familjehemmenFamiljehemmen ställs ofta inför orimligt svåra uppgifternär det gäller att hjälpa svårt störda barn och deras trasigafamiljer. Dessa familjer måste få ett bättre stöd. Det är inteminst viktigt att familjehemsföräldrar som yrkesgrupp meddet snaraste tillerkänns rimlig social och ekonomisktrygghet.Idag sker t.ex. nästan all utbildning viaintresseorganisationerna. Även kommunerna måste taansvar för utbildningen av familjehemmen.Möjligheten att överflytta vårdnaden om ett barn tillfamiljehemsföräldrar är särskilt viktig om barnet placeratsi familjehemmet vid mycket späd ålder. Vid mycket långafamiljehemsplaceringar bör socialnämnden regelbundetöverväga en eventuell vårdnadsöverflyttning, underförutsättning att en återförening inom överskådlig tid ter sigorealistisk. Denna prövning bör göras av socialnämndenmed intervaller.Oftast försämras de ekonomiska villkoren förfamiljehemsföräldrarna när de övertar vårdnaden, eftersomde då går miste om ersättningen som familjehemsförälder.Den ekonomiska situationen för familjehemsföräldrar, somövertar vårdnaden av barn, måste utredas. Vid placeringsom kan förutsättas bli bestående bör adoption eftersträvas.Vi pekar också på vikten av att dokumentationen kringett LVU-ärende är fullständig. Eftersom omsättningen avhandläggare vid socialförvaltningarna är så stor kanbristfällig dokumentation omöjliggöra en långsiktigvårdplanering.Kravet på dokumentation måste gälla vid placeringar avbarn och ungdom också när de sker enligt socialtjänstlagen.Missförhållandena kan oftast vara lika stora för den somplaceras enligt socialtjänstlagen som enligt LVU.Institutionsvård av barn och ungdomarPå senare tid har vården av kriminellt belastadeungdomar blivit alltmer uppmärksammad. Vid fleratillfällen har ungdomar blivit dömda tillfängelse därför att det inte finns något alternativ inomvården för dem. Detta beror främst på att det råderplatsbrist, men det händer också att ett antal ungdomar heltenkelt straffar ut sig från de särskilda ungdomshemmen, des.k. §12-hemmen.En aktuell undersökning av LVU-vården i Stockholmslän gjord av visar följande: av deungdomar för vilka plats har sökts har inte fåttvård på någon av de studerade institutionerna. Ungdomarför vilka man sökt plats är i genomsnitt 16--och denstora majoriteten av dem är pojkar. av dem för vilka plats sökts är svenska medborgare,majoriteten av dem har ingen utländsk härkomst.Majoriteten av ungdomarna är kraftigt brottsbelastadeoch har svåra missbruksproblem. Ofta förekommer det enkombination av brottslighet och/eller missbruk medpsykiska störningar i den unges miljö.Slutsatsen är att vården av dessa ungdomar är skandalösteftersatt. I undersökningen finns tecken som tyder på attsituationen tycks vara ännu sämre för de ungdomar för vilkaplats söks på grund av psykiska problem. Svårast av allt äratt akut få en placering när den unge sitter anhållen hospolisen eller har rymt hemifrån eller från institution.Vi vill med skärpa framhålla det orimliga i att ungamänniskor i gränslandet mellan att vara barn och vuxendöms till fängelse. För dem kan fängelset inte bli någotannat än en brottets högskola. Vården av unga måste snabbtbyggas ut -- den får inte längre eftersättas.Vi har i tidigare motioner framfört konkreta förslagangående hem för särskild tillsyn -- de s.k. § 12-hemmen.Det handlar bl.a. om behov av differentierade vårdinsatseroch regional samverkan. Vi är även beredda att prövafrågan om ett statligt huvudmannaskap för vissainstitutioner.Snabba insatser behövs för att ett differentieratvårdutbud skall kunna erbjudas inte bara till utagerandekriminella ungdomar. Framför allt tonårsflickor i kris, somofta är drogberoende, och vissa invandrarungdomar är istort behov av ett differentierat vårdutbud med förstärktpersonalkompetens.Lärarna vid § 12-hemmen arbetar med landets svårasteungdomar, som varken den vanliga skolan eller samhälletklarar av. Det är därför viktigt att de besitter högkompetens och stor erfarenhet.Vi har med stor oro noterat att sedan hemmen övergicktill kommunalt huvudmannaskap har 2/3 av denundervisande personalen lämnat sina tjänster. Enligt enenkätundersökning hade nio av tjugo arbetsledarevarit anställda . av arbetsledarna, avyrkeslärarna och av teorilärarna var obehöriga.Lärarsituationen på skolhemmen är alltså mycket oroande.Omstruktureringen av psykiatrin har medfört att platser försluten vård ofta saknas, när ungdomar som befinner sig igränsskiktet mellan och psykiatrin behöversluten vård. Barn- och ungdomspsykiatrins ansvar behöverklargöras och samarbetsrutiner måste utarbetas så attungdomarna garanteras en adekvat vård.Alltfler omhändertagna barn vårdas på institutionerav varierande slag. Det blir allt vanligare att institutionerbara tar emot barn tillsammans med vuxna. Det kan vara enfördel från behandlingssynpunkt, men det kan ocksåmedföra risker. En sådan risk är att det kan vara svårt atthitta institutionsplatser för ensamma barn. Påinstitutioner -- avsedda i första hand för behandling avvuxnas problem -- kan barnets behov bli osedda.Utvecklingen bör därför följas med stor uppmärksamhet.Vi vill understryka att målbeskrivning, behandlingsplanoch utvärdering är viktig vid alla former av samhällsvård.Utvecklingen har gått från offentliga institutioner mot vård och boende i enskild regi. Både kvaliteten ochvårdavgifternas storlek är högst varierande. Regler för vilkakrav som skall vara uppfyllda för tillstånd att driva hem förvård och boende måste införas. Ett viktigt krav är atttillsynen måste fungera.Unga lagöverträdareMånga människor har begått någon typ avbrott. För de flesta av dem förblir det en engångsföreteelse.Men några går alltid vidare -- ofta kan man spåra socialamotiv bakom varför det sker.I bakgrunden finns ett socialt arv, som slårigenom -- ett arv som består av missbruk, kriminalitet ochsvek. Det barn som en gång har blivit slagen eller settmamman bli misshandlad riskerar senare i livet att bli densom slår.Oavsett bakgrunden måste samhället reagera på brott.Reaktionen måste ske i så nära anslutning till brottet sommöjligt. Signalerna måste vara entydiga. En brottskarriärmåste brytas . Vi utvecklar våra förslag i en speciellkommittémotion om unga lagöverträdare.BarnolycksfallVi har i med framgång lyckats bekämpa svårasjukdomar hos barn. Utvecklingen har tyvärr inte varit likagynnsam när det gäller att motverka olycksfall. Skadornamedför sorg och livslångt lidande för många människor, ensorg som det inte finns ord för. Ekonomiskt leder de tillstora kostnader för samhället.I runda tal sker en tredjedel av skadorna i hemmet, entredjedel i lekmiljön nära hemmet och en tredjedel utanförhemmiljön. Bland 10--15-åringar sker hälften av allaolyckor i skolan.Den främsta olycksorsaken är utformningen av denfysiska miljön. Undersökningar har visat att majoriteten avolycksfallen hade kunnat förebyggas på planeringsstadietmed enkla medel utan större kostnad.Vi vill också påminna om att miljörisker av olika slag --radon, ''sjuka hus'', passiv rökning, tunga metaller, avgaserfrån trafiken, buller, stress osv. -- drabbar barnen hårdast.Trots det belyses de vanligen från vuxensynpunkt.Barnperspektivet saknas alltför ofta isamhällsplaneringen, trots att barn är mest sårbara ochdärför borde tas som utgångspunkt, när gränsvärden skallsättas och lag stiftas.Låt oss ta ett exempel. Barns speciella utsatthet har t.ex.belysts när det gäller allergi. Problemen har ökat drastisktunder l970-talet. Vid en kartläggning bland 5 000 barn ochungdomar i 1988-89 framkom att avfyraåringarna, av grundskoleeleverna och avgymnasieeleverna besvärades av allergi. Försämratinomhusklimat och luftföroreningar tycks särskilt drabba deyngre i samhället.Inför skyddsombud för barnFolkpartiet liberalerna har i upprepade motioner påtalatatt regler för skyddsarbetet i skolan måste utarbetas. Det ärdubbelt så vanligt att elever drabbas av olycksfall i skolansom att vuxna skadas i arbetslivet. Bakom en stor del av des.k. olycksfallen döljer sig våldshandlingar mellan elever,s.k. mobbning.Elever skadas även på grund av brister i arbetsmiljön, iform av dålig ventilation och städning, mögel samtolämpligt byggnadsmaterial. Detta bidrar till att avskolbarnen har allergiska symptom. Vissa av dem har svårastma med ständig medicinering och trötthet som följd.Buller, trängsel, bristfälliga hygienutrymmen, stress pågrund av brister i arbetsorganisation och arbetsinnehållsamt belastningsskador på grund av felaktig arbetsställningär andra vardagsproblem.Brister i arbetsmiljön kan ha en förödande effekt påundervisningsresultatet för enskilda elever. Denarbetsmiljölag som antogs 1978 omfattar därför ävenskolelever från årskurs 7. föreslog i enrapport redan l980 att regeringen skulle vidta deförfattningsmässiga åtgärder som fordras för att i enlighetmed förslaget ge eleverna formella möjligheter attmedverka i skyddsarbetet. Det är ytterst beklagligt attärendet förhalades av regeringen i närmare tio år.Endast i några få kommuner finns barnskydds- ellerbarnmiljökonsulenter. För att förebygga skador på våraarbetsplatser finns ca 100 000 skyddsombud. Dessaskillnader är inte motiverade, eftersom olycksfallen är likautbredda inom båda dessa sektorer.I vårt land finns en heltäckande barn- och skolhälsovård.Föräldraorganisationen och skola fungerar somvärdefull resurs inom skolans värld. Många viktiga initiativhar tagits inom barnhälsovårdens och skolans ram för attförebygga olycksfall. Det finns en öppenhet ochberedskap för åtgärder mot olycksfall, som gör att man medrelativt enkla medel bör kunna bygga upp en effektivskyddsorganisation.I många skolor fungerar elevskyddsombud.Denna organisation bör snabbt byggas ut så att den blirheltäckande.