mot · GE02Ub277 · 1991-01-25 00:00:00 — Den statliga skoladministrationen förändras. respektive ''skolhandikappinstitut'' inrättas.För det första kan ifrågasättas varför myndigheten somhandhar ''en skola för alla'' inte också kan klara dehandikappade barnen och ungdomarna utan att de måste fåen egen myndighet. Enlig mitt förmenande borde''skolhandikappinstitutet'' vara en avdelning inomskolverket.För det andra är det enligt min uppfattning mycketolyckligt att förlägga institutet till . Det ärbeklagligt om det är regionalpolitiska hänsyn som styrhandikappfrågorna.De båda enheterna antas få en mycket liten central delför samordning. Den stora delen av verksamheten föreslåsske regionalt.Även om den centrala, samordnande delen förmodas bliliten, kommer den att bli viktig, eftersom det medsamordnarupgifter även följer möjligheter att kunnaöverblicka vad som händer totalt sett i landet, vilket i sin turger en god grogrund för vidareutveckling av idéer förlevande måldiskussioner och läroplansarbete.Om de båda myndigheternas samordnande centrala delkommer att finnas på olika orter finns risk för attmåldiskussionerna kommer att skiljas åt. En skola för allabör i grunden ha en gemensam kunskapssyn. Denstödpersonal som finns för elever med gravafunktionsnedsättningar har som en av sina stora uppgifteratt fungera som översättare och omformare av skolans målpå ett sådant sätt att det kan komma varje elev till del. Enförutsättning för att stödpersonalen, konsulenterna, skallkunna uppfylla den uppgiften är att ha en levande,pedagogisk bas för sin verksamhet.Mer än 90% av elever med funktionsstörningar i grund-och gymnasieskolor får sin undervisning i sinarespektive hemskolor huvudsakligen tillsammmans medövriga elever.Integreringsprocessen har pågått intensivt under entjugoårsperiod. anses det naturligt att elever, ävenmed grava funktionsnedsättningar, finns bland andra eleveri sin hemskola, de är fysiskt integrerade. När det gäller denfysiska integreringen, så anses den vara i huvudsaklyckad. Elverna får den tekniska hjälp de behöver. I stortsett får de de hjälpmedel och den personella assistens somderas situation kräver.När det däremot gäller en djupare form av integrering,den som har med gemenskap och delaktighet att göra, fattasdet fortfarande mycket. Här behövs insatser i form avökade kunskaper på den pedagogiska sidan, bland annat detstöd som den regionala stödverksamheten kan ge genomsina konsulenter.Ordet integrering har använts meroch mer sällan. En elev med funktionshinder finns nu heltnaturligt i den vanliga skolan. talar man om skolanselever -- och då menar man alla som går i skolan och somman har ansvar för. Det har tagit och stort arbeteför att komma dit. Men, hur blir det , . Det voremycket olyckligt om de ansvariga i skolan åter gavsanledning att tänka att elever med gravafunktionsstörningar har en egen myndighet, som sörjer förderas situation, och därför inte tar lika stort ansvar själva.Sådana tankar är inte långt borta. De var ganska vanligabara för ett tiotal år sedan.I en skola för alla gäller samma läroplan ochförhoppningsvis ett arbete med ett gemensamt mål i sikte.Vägarna att nå målen är ständigt i förändring och förnyasalltefter senaste rön i aktuell forskning. Debatter ochmeningsutbyte pågår ständigt.Det har varit en stor tillgång för konsulenterna att ha sinvardagliga tillhörighet vid länsskolnämnderna och därengageras i pedagogiska frågor som även rör ickehandikappade elever. Den referensram detta ger för medsig att stödpersonalens kunskapssyn ständigt förnyas i taktoch i linje med den hos personal inom skolan i allmänhet.Det ensamarbete som signaleras förstödpersonalen tillsammans med att den samordnandedelen skiljs från kan lätt medföra risken attsjälva funktionsnedsättningarna kommer i centrum fördiskussionerna, till förfång för utveckling av de pedagogiskaidéerna.Både när det gäller och det nya institutet förhandikappfrågor sägs att det huvudsakliga arbetet skall skeregionalt och inte centralt. Att man då eventuellt tänker sigolika regionindelningar för de båda myndigheternaunderlättar säkerligen inte vare sig integrering av de bådaverksamheterna eller de handikappade elevernasmöjligheter till delaktighet och gemenskap.Propositionen understryker också vikten av att det nyainstitutet skall ha ett nära samarbete medhandikapporganisationerna. Inte heller det samarbetetunderlättas om institutet förläggs till . Detekniska kommunikationshjälpmedlen kan aldrig ersättaden direkta kontakten mellan människor.Handikapporganisationerna har sin huvudort i Stockholm.Resorna till är både tids- och kostnadskrävande. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ett särskilt''skolhandikappinstitut'',2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ''skolhandikappinstitutets''placering.