mot · GE02Jo39 · 1991-03-06 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:87 Näringspolitik för tillväxt Sockerbetsodlingen i södra län och driften vidsockerbruket i på har avgörandebetydelse för sysselsättning och ekonomi för odlare,anställda vid bruket och andra som har anknytning tilldenna näringsgren. Flertalet lantbrukare på södra sockerbetsodling som sin huvudsakliga inkomstkälla.Direkt och indirekt berörs ca 400 årssysselsatta.En nedläggning av sockerbruket i -- ochdärmed odlingen -- får allvarliga konsekvenser för alla somär beroende av odling och produktion.I en fyrpartimotion, väckt under allmänna motionstideni , och med som första namn, tashela frågan beträffande sockerbetsodlingen i södra upp. Motionen mynnar ut i en hemställan om etttillkännagivande till regeringen om vikten av en fortsattsockerbetsodling i län och fortsatt drift avMörbylånga sockerbruk.Argumenten och motiven för detta ställningstagande ärväl utvecklade och belysta, varför vi här avstår från attupprepa dessa.Denna motion står vi fortfarande bakom och stöder tillfullo.I proposition 1990/91:87 Näringspolitik för tillväxtföreslår regeringen dock att stödet till Mörbylångasockerbruk skall lämnas längst årssockerkampanj. Detta innebär att Sockerbolaget därefterupphör med driften vid Mörbylångabruket och attsockerbetsodlingen försvinner.Det kan inte uteslutas att ovan nämnda motionskravavvisas av och att sockerbetsodlingen i södraKalmar län kommer att upphöra.I detta läge måste två andrahandsyrkanden ställas.För det första får staten som delägare inte försvåra ellerblockera andra lösningar eller motsätta sig andraägarformer. Vi anser det förståeligt att Sockerbolagetsträvar efter att rationalisera sin tillverkning och koncenteraden till . Rent företagsekonomiskt kanSockerbolagets handlande försvaras. Ur regionalpolitisksynvinkel kan detta dock bli förödande för södra det visa sig att andra intressenter finns som villförvärva bruket och driva det vidare och därmed säkrafortsatt odling får inte Sockerbolaget blockera en sådanlösning. Här har staten som delägare ett stort ansvar. Detregionalpolitiska stöd, som utlovas i propositionen, är ingenlösning på de väntade sysselsättningsproblemen. Inte hellerkan det utgöra en ersättning för utebliven sockerbetsodling.Skulle andra ägare vara villiga att driva bruket vidareminskar eller t.o.m. upphör behovet av regionalpolitiskastödpengar.Mot denna bakgrund bör staten genom sittägarengagemang i Sockerbolaget vara villig att överlåtaMörbylånga sockerbruk till eventuell annan ägare till enreducerad köpeskilling.För det andra anser vi att -- om en nedläggning inte kanförhindras -- övergångstiden fastställs till fem år.Omställningen av svenskt jordbruk i övrigt är beslutad attgenomföras . Det finns ingen anledning attbehandla sockerbetsodling på annat sätt änspannmålsodling, varför lika för omställning börgälla.Enligt regeringens förslag skall sockerbruket i påGotland få stöd , d.v.s. en femårigövergångsperiod. De båda öbruken bör givetvis behandlaslika i detta hänseende, varför den femåriga övergångstidenskall gälla även för sockerbruk. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att staten genom sitt delägande iSockerbolaget medverkar till att andra lösningar och andraägarformer inte blockeras om Sockerbolaget lägger neddriften vid sockerbruk,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att, om nedläggning avMörbylånga sockerbruk inte kan förhindras,omställningstiden fastställs till .