mot · GE02Jo42 · 1991-03-06 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:87 Näringspolitik för tillväxt har strävat efter enstrukturrationalisering som bolaget anser nödvändig för ensund industriell utveckling . Socker är en lagrings-och transporttålig vara där konkurrensen från deninternationella marknaden kan bli mycket svår att möta. Entidigare reglering av prissättning och betareal avskaffas frånoch med i år.Det statliga bidraget till Sockerbolaget för att drivaverksamhet vid de s.k. öbruken täcker, enligt SIND:sutredning om stödet till sockernäringen på ochGotland, ''enbart delvis de merkostnader som dennuvarande strukturen innebär.'' Det är således intebristande effektivitet eller lönsamhet vid bruken som ärproblemet utan strukturen inom bolaget som helhet. Romasockerbruk befinner sig alltså i den märkliga situationen attdet är en av de lönsamma enheterna inom bolaget men pågrund av sin lokalisering ändå en belastning.Sockerbolaget vill därför lägga ner de båda ö-bruken,vilka är de minsta enheterna. I fall efter två till tre år.Regeringen föreslår i prop. 1990/91:87 att omställningstidenskall vara högst fem år.Den stora regionalpolitiska betydelsen avsockerbetsodling och sockertillverkning på Gotlandframgår av den ovannämnda , avriksdagens livsmedelpolitiska beslut , av tidigareriksdagsmotioner från mig och andra, med mera. I detomställningsläge hela jordbrukssektorn befinner sig blir ennedläggning av hela denna verksamhet mycket svår attkompensera. Såväl ersättningsgrödor som annanindustriverksamhet skulle behövas för att fyllasockernäringens plats på gotländsk arbetsmarknad.Det är av stor vikt att den arbetsgrupp somSockerbolaget enligt propositionen avser att bilda kommertill stånd. Självfallet skall representanter för länsstyrelsenoch de anställda finnas med men också utomståendeexpertis måste knytas till grupperna för att inga möjligheterskall lämnas oprövade. I gruppens uppdrag bör det ingå attvidare utreda möjligheterna till en fortsatt drift vidsockerbruket i . En analys av marknaden inom ochutom landet bör därvid utgöra en grund. Alternativaanvändningsområden för sockerbetan måste givetvis höratill det man prövar.Eftersom sockerbruk är en lönsam enhet för sigbör också alla möjligheter till annat huvudmannaskap förfabriken prövas. Det måste ankomma på Sockerbolaget att,i de fall en sådan möjlighet visar sig, på allt sätt underlättaen sådan lösning. Detta mot bakgrund av den privilegieradeställning på marknaden bolaget, med hjälp av statligainsatser, har haft och kommmer att ha.Innan en sådan ordentlig utredning startar bör en merdetaljerad plan för arbetet tas fram. Självfallet kan intearbetet förutses i detalj då utrymmet för nytänkande börvara stort, men de personer som på ett eller annat sättberörs av sockerbrukets öde, måste kunna se att någotomedelbart händer. De måste också ges en möjlighet attkontinuerligt följa att utredningsarbetet fortgår enligtplanen.En sådan plan bör enligt mitt förmenande kunnautarbetas under innevarande år. Först därefter bör dendirekta omställningstiden om högst börja löpa. Detinnebär att verksamheten vid bruket kan stödjas medstatsmedel till och med kampanjen 1996. Som föredragandestatsrådet också föreslår bör regeringen återkomma tillriksdagen med rapporter om detta arbete och beredskapmåste alltid finnas för ett beslut om att en fortsatt drift skallstödjas av staten på samma sätt som . Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en fördjupad analysav fortsatt eller alternativ produktion vid sockerbruket iRoma,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en plan för utvecklingsarbetet,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tillräcklig omställningstid förstöd till sockerbruk.