mot · GE02Jo98 · 1991-03-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:90 En god livsmiljö InledningRegeringen behandlar i årets miljöproposition sjöfartensmiljöproblem under rubriken 15.2.9 Miljöanpassad sjöfart.Som underlag för sina överväganden har man främst haftsjöfartsverkets utredning Sjöfartens miljöeffekter.Vi delar i stort och regeringensuppfattning om att en miljöanpassad sjöfart endast kanförverkligas fullt ut genom ett internationellt samarbete.Vänsterpartiet anser däremot att det finns en del att göraockså på det nationella planet utöver vad som föreslås ipropositionen.I den här motionen begränsar vi oss till att behandlamiljöstörningar från färjetrafiken. Det finns fler goda skälför en sådan avgränsning.Antalet färjelinjer som angör svenska hamnar är stort,allt från den nordligaste i , --,till den nordligaste i , --Sandefjord.1987 var det 23 svenska kustkommuner som hadefärjeförbindelser (skärgårdsfärjor undantagna). Denkortaste går mellan och () ochden längsta mellan och ().Färjorna uppehåller sig antingen på svensktvatten eller så anlöper de svensk hamn elleråtminstone en gång . Detta är huvudorsaken till attäven kan tänka sig särlösningar för denna typav trafik. Annars är deras inställning att nationellasärlösningar skall undvikas.Färjelägena är ofta placerade i centralt belägna hamnaroch utsläppen från t ex skorstenarna utgör därmed ett lokaltproblem.Färjorna står som senare skall visas för en stor del avsjöfartens utsläpp i såväl luft som vatten av miljöfarligaämnen i Östersjöområdet.Tillsammans betyder detta att åtgärder mot färjorna gerstora lokala miljövinster och att inte heller sådana ärbetydelslösa sett i ett större perspektiv.Utsläpp till vattenUtsläpp av toalettvattenAntalet passagerare som 1987 transporterades med denordiska passagerarfärjelinjerna var 67 miljoner. Enbartmellan och befinner sig igenomsnitt nästan 25 000 människor, vilket innebär ca 9miljoner . Att utsläpp av toalettvatten från en såomfattande färjetrafik utgör ett miljöproblem är inte svårtatt inse.Vid en hastig titt i Sjöfartens miljöeffekter kan man fåuppfattningen att det ärförbjudet att släppa ut toalettvatten i Östersjöområdet.Tittar man litet närmare på bestämmelserna isjöfartsverkets kungörelse om åtgärder motvattenförorening från fartyg (SJÖFS 1985:19), ser man attundantagen från bestämmelserna är sådana att det ärfelaktigt att tala om ett förbud. Finfördelat och desinficerattoalettavfall får släppas ut på ett avstånd av mer än 4nautiska mil från närmaste land om det passerat en viss iföreskriften definierad reningsanläggning. Dessutom fårtoalettavfall som inte är finfördelat eller desinficerat ochsom magasinerats i uppsamlingstank släppas ut på ettavstånd av mer än från närmaste land omdet sker med måttlig hastighet när fartyget är under gång.Toalettavfall får dessutom släppas ut om det befinner sig ifarvatten under annan stats jurisdiktion och den statentillåter utsläpp.Enligt förhåller det sig dessutom så atttrots krav i renhållningsförordningen finns det intepermanenta lösningar i alla hamnar för omhändertagandeav toalettavfall.Sjöfartsverket menar att det bör vara ett långsiktigt målatt verka för att förutsättningar tillskapas för attomhänderta allt avloppsvatten, även s k gråvatten frånduschar, handfat och intendentur. Man bedömer det somrealistiskt genom att passagerarfartygen är utrustade medvakuumtoaletter, vilket radikalt minskarsvartvattenvolymerna.Vänsterpartiet anser att det inom nuvarandelagstiftning, lagen om åtgärder mot vattenförorening frånfartyg, är möjligt att särbehandla färjetrafiken så att den ejomfattas av de undantag som görs i SJÖFS 1985:19, 5 kap 4§. Detta skulle innebära totalförbud mot utsläpp avtoalettvatten från färjorna.Utsläpp av fast avfallFast avfall som kastas överbord från fartyg utgör intebara ett nedskräpningsproblem. Avfall bl a i form av soporoch plast kan utgöra ett direkt hot mot många djurarter ihavet. Matavfall bidrar till näringstillförseln till ett redanövergött hav.Dagens bestämmelser tillåter utsläpp av matavfall dåfartyget befinner sig från närmasteland. Det borde vara möjligt att ställa krav på att matavfalltas om hand speciellt på färjorna, exempelvis genom attföras samman med svartvattenanläggningen, vars innehållenligt ovan skall tas om hand i hamn.Vänsterpartiet anser att utsläpp av matavfall från färjorskall förbjudas genom att det skrivs in i SJÖFS 1985:19, 6kap 2§.Läckage av tennorganiska föreningar från bottenfärgerFör att motverka påväxt av alger, havstulpaner ochandra organismer på båtbottnar används färger sominnehåller för organismerna giftiga ämnen. Många av dessafärger innehåller organiska tennföreningar, främsttributyltennföreningar, TBT. Dessa föreningar har visat sigge skador på en mängd olika vattenlevande organismerredan vid mycket låga koncentrationer. TBT anrikas snabbti organismer och har påvisats i såväl musslor som fisk isvenska vatten.Miljöriskerna med de s k antifoulingfärgerna är att deläcker miljögiftiga ämnen till omgivande vatten. Problemethar uppmärksammats speciellt vid småbåtshamnar och vidvarvsområden, där avtvättning, slipning och målningförekommer.Påväxningen är kraftigast i salta näringsrika hav. utgör den följaktligen ett mindre problem.Ett alternativ är mekanisk rengöring. Ett för färjornasdel bättre alternativ är användning av mindre giftigaersättningsfärger. Det finns i handeln antifoulingfärger, somär fria från organiska tennföreningar.Kemikalieinspektionens föreskrifter (KIFS 1988:3) omförbud mot användning av tennbaserade bottenfärger påfartyg omfattar ej färjorna.Sjöfartsverket föreslår i Sjöfartens miljöeffekter, attSverige genom nationella regler bör förbjudaanvändningen av organiska tennföreningar i bottenfärger bla för svenska fartyg engagerade i kust- och Nordsjöfart samti bunden internationell fart i , vilketsåledes skulle komma att omfatta även färjorna.Vänsterpartiet finner det anmärkningsvärt attregeringen inte i årets miljöproposition tagit upp dettaproblem. I likhet med anser vi att detennorganiska tennföreningarna i bottenfärger snarastförbjuds enligt ovan.Utsläpp av miljögifter med kylvattenBeväxning i kylvattenrören utgör i många fartyg ettproblem. Det är mussellarver och andra organismer somsätter sig i och täpper till kylvattenledningar ochvärmeväxlare.För att komma till rätta med problemet bekämpasorganismerna med olika metoder. En metod går ut på attmed s.k. klorinatorer elektrolysera havsvattnetsnatriumklorid, så att den därvid frigjorda klorgasen dödarorganismerna. Nackdelen med detta system är attkorrosionen på rören ökar och för miljöns del att kloretreagerar med organiskt material och bildar stabilaorganiska klorföreningar som är starka miljögifter.En annan metod som är flitigt använd är attkontinuerligt tillsätta något miljögift i kylvattnet.Miljögifterna innehåller organiska tennföreningar avsamma typ som finns i de giftiga bottenfärgerna. Ett sådantgift som används av fler färjor i är Nalfleet 9-324. Färjorna som använder detta i sitt kylvattensystem görårligen av med ca , varav den aktiva substansen utgör2,5 kg.Utsläppens storlek skall ses mot bakgrund av atthavslevande organismer har mycket låg tolerans motmiljögifter. En av orsakerna till detta kan vara att de genomårtusenden levt under relativt stabila förhållanden.Alternativen till att använda dessa miljögifter är få. Ettalternativ som pekar på i Sjöfartensmiljöeffekter är att tillsatserna endast skall få göras underdrift i ''öppet hav'' och att man då ger höga koncentrationerunder korta tidsintervall. Detta skulle kunna minska detotala utsläppen och dessutom minska effekterna i dekänsligare grunda områdena.Säkert skulle det gå att hitta mindre giftiga metoder påsamma sätt som man gjort då det gäller bottenfärger. Slutnakylsystem borde väl inte heller vara en omöjlighet?I sin utredning Sjöfartens miljöeffekter skriversjöfartsverket beträffande gifterna i kylvattensystem:Befintliga förordningar och lagar är för sjöfarteninriktade på för miljön skadliga ämnen vilka transporterasoch ger ej möjlighet att reglera användningen av tillsatserav kylvattnet.Man har rätt i så måtto att de speciella lagar som finnsför sjöfarten, exempelvis lagen om åtgärder motvattenföroreningar från fartyg, inte ger denna möjlighet,men man bortser från det faktum att lagen om kemiskaprodukter är tillämplig på svenskt territorium och mycketväl kan användas i enskilda fall. Det är också möjligt förkemikalieinspektionen att, på samma sätt som man gjort dådet gäller bottenfärger, utfärda föreskrifter motanvändningen av gifter i kylvattensystemet. Vänsterpartietanser att förslag skall genomföras genom attriksdagen genom regeringen uppmanarkemikalieinspektionen att utfärda sådana föreskrifter.Utsläpp till luftFöljande tabell visar sjöfartens totala utsläpp inom ettområde som i stort sett är lika med Österjöområdet.Tabellen visar utsläppen från sjöfarten iÖstersjöområdet i tusentals ton . (Sifferuppgifternaur Sjöfartens miljöeffekter -- Inventering och förslag tillåtgärder, 1990.) THC är kolväten och PMpartiklar.Som synes står färjetrafiken för i genomsnitt mellan 40och av sjöfartens totala utsläpp i området.De stora utsläppen av svaveldioxid hänger samman medsvavelinnehållet i bunkeroljan. Många svenskafärjerederier använder en bunkerolja med ensvavelhalt på mellan . En del rederier hartack vare lokalt opinionstryck frivilligt gått över till oljormed lägre svavelhalt. Så till exempel drivs SJ:s färjor iÖresund och på linjerna till med olja innehållandemellan 0,1 och 0,2 volymprocent svavel.Kväveoxidutsläppen kan minskas på olika sätt.Maskinerna kan optimeras med avseende på Nox-emissionoch vattenemulsion i bränslet kan reducera utsläppen med30 % ytterligare. Teknikutvecklingen är snabb på det härområdet.Vänsterpartiet noterar med tillfredsställelse attregeringen nu har för avsikt att genom bilateralaöverenskommelser införa gränsvärden för tillåtensvavelhalt i bränslen i fartyg som frekvent anlöper svenskahamnar. Med tanke på att regeringen begär attsjöfartsverket skall lämna förslag till åtgärder för att minskasjöfartens kväveoxidutsläpp , måste målet varaatt de bilaterala överenskommelserna också skall omfattagränsvärden för färjetrafikens kväveoxidutsläpp.Vad beträffar svavelhalten i färjornas drivmedel menarsjöfartsverket med hänvisning till att en del rederierfrivilligt gått över till lågsvavligt bränsle att man bordeöverväga en unilateral svavelbegränsning för att återskapakonkurrensneutralitet. Omställningstiden skulle intebehöva vara mer än 6 månader för rederierna ocholjeleverantörerna.Kraven skulle gälla den reguljära fartygstrafiken somanlöper svenskt vatten minst en gång samt fartyg engagerade i svensk kustsjöfartoch utgöras av en begränsning av svavelhalten i tjockolja tillhögst 0,5 volymprocent och till högst 0,1 volymprocent idieselolja.Metoden skulle vara en mindre ändring i lagen omåtgärder mot vattenförorening från fartyg. Sjöfartsverketföreslår att lagens rubrik får tillägget ''m.m.'' och skrivervidare:-- -- -- att 1 kap. 1§ ändras så att den får följande lydelse: 'I denna lag finnsbestämmelser om förbud mot vattenoch luftföroreningarfrån fartyg, mottagning av skadliga ämnen från fartyg,fartygs konstruktion samt tillsyn och andra åtgärder för attförebygga eller begränsa vatten- och luftföroreningar frånfartyg.' 2 kap. 3§ samma lag bör ändras så att den lyder: 'Regeringeneller den myndighet som regeringen utser meddelarföreskrifter och förbud mot utsläpp i vattnet från fartyg ochandra skadliga ämnen än olja och förbud mot utsläpp iluften av förorenande ämnen.' Slutligen bör 4 kap. 1§ samma lag ges följande lydelse: 'Regeringen eller denmyndighet som regeringen utser meddelar föreskrifter omfartygs konstruktion, utrustning och drift för att förebyggaeller begränsa vatten- och luftföroreningar och om certifikatsom visar, att sådana föreskrifter är uppfyllda.' Slutligen börpåpekas att definitionen av 'utsläpp' i 1 kap. 2§ måste utvidgas.Vänsterpartiet delar uppfattning ombehovet av denna lagändring.Speciella problem kan uppstå då färjorna ligger i hamnoch driver sina hjälpmotorer med högsvavlig olja. Då kanmycket höga svaveldioxidhalter uppnås i omgivningen -- såhöga att de lokalt kan utgöra en hälsorisk. Ävenkväveoxidutsläppen kan utgöra ett sådant problem. Enlösning på detta problem som varit livligt diskuterad äranslutning till elledningar på land. I sin rapport omsjöfartens miljöeffekter skriver konsult bl aatt för ''hamnlägen inom tättbebyggda områden kan därfören landanslutning vara motiverad på färjor med högaeffektuttag och med en liggetid överstigande ca femtimmar''.Det är ofta besvärligt för kommunernas miljö- ochhälsoskyddsnämnder att med stöd av miljöskyddslagendriva kravet på elanslutning av fartygen då de ligger vid kaj.Föreskrifter från skulle underlätta miljö-och hälsoskyddsnämndernas arbete.För att undvika missförstånd vill vi avslutningsvis betonaatt vi, trots de miljöeffekter vi redogjort för, är medvetnaom att gods- och persontransport med färja är bådeenergisnålt och jämförelsevis miljövänligt. Som exempelkan vi nämna att ett fartyg i kustsjöfart transporterar godsmed en oljeförbrukning på per ton gods och kilometer.Motsvarande siffra för en tyngre lastbil är 13--. Avmiljöskäl är det därför mycket viktigt att kustsjöfarten ochfärjetrafiken utvecklas. Vi delar regeringens bedömning attsjötransporterna har en betydande utvecklingspotential. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär att passagerarfärjorej skall omfattas av de undantag i SFÖS 1985:19, 5 kap. 4§ som gäller utsläpp av toalettavfall,2. att hos regeringen begär att förbud motutsläpp av matavfall från färjetrafiken införs,3. att hos regeringen begär att tennorganiskaföreningar i bottenfärger förbjuds,4. att hos regeringen begär att föreskrifter föranvändning av gifter i färjornas kylvattensystem utfärdas,5. att som sin mening ger regeringen till kännaatt de planerade bilaterala överenskommelserna med denordiska länderna också skall innehålla gränsvärden förutsläpp av kväveoxid,6. att hos regeringen begär förslag om ändringi lagen om åtgärder mot vattenförorening från fartyg ienlighet med vad som ovan anförts,7. att hos regeringen begär attnaturvårdsverket får i uppdrag att utfärda föreskrifter förlandanslutning för kraftproduktion för färjor som ligger ihamnar inom tättbebyggt område.