mot · GF02Jo3 · 1991-10-07 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:188 Riktlinjer för det fortsatta samarbetet vid omhändertagande av miljöfarligt avfall i och InledningI proposition 1990/91:188 har (den tidigare) regeringenföreslagit ''att godkänna de föreslagnariktlinjerna för det fortsatta arbetet om ökat samarbete vidomhändertagande av miljöfarligt avfall i ochNorge''.I denna motion yrkar avslag påpropositionen.2. BakgrundI uppkommer cirka 55 miljoner tonavfall. Den största fraktionen -- ungefär --utgörs av s.k. branschspecifikt avfall (från skogs-,livsmedels-, gruv-, järn/stålbranscherna). Hushållsavfalletberäknas till , slam från reningsverken till 1,5miljoner ton, icke branschspecifikt industriavfall till 4,5miljoner ton och miljöfarligt avfall till 0,5 miljoner ton.Riksdagen beslutade att ge kommunerna ansvaretför en heltäckande avfallsplanering vilket förväntas ge enförbättrad överblick över avfallsmängder och flöden.Beslutet klargör också att det är producenten som haransvar för det avfall som uppstår, det gäller ävenkostnadsansvaret. I övrigt innebär riktlinjerna för detfortsatta arbetet att avfallsmängderna skall minskas genomatt återanvändning och återvinning ökas, men framför alltgenom att produktionen görs renare från början.I dagsläget är statistik och kontroll över avfallsmängderoch flöden bristfälliga och går tillbaka till gamlauppgifter. Detta gäller särskilt industriavfallet. Detkommunala monopolet när det gäller hushållsavfall har letttill att detta är förhållandevis väl känt och kontrollerat.3. Miljöfarligt avfallBristen på överblick innebär när det gäller miljöfarligtavfall att så mycket som kan vara på drift, dvs.deponeras utan säkerhetsåtgärder, exporteras illegalt, ellerpå annat sätt ''försvinna''. Detta kan gälla bl.a. mycketfarliga gifter som PCB, kvicksilver och kadmium. Inte ensdefinitionerna av vad som skall anses vara miljöfarligt avfallär klara.Eftersom, enligt aktuella uppgifter från naturvårsverket,det fortfarande finns tusentals s k miljöfarliga verksamhetersom drivs utan tillstånd och utan villkor för hanteringen, såhar det varit svårt att beräkna den mängd miljöfarligtavfall som uppstår. Till detta kommer nya miljöfarligaämnen, t ex bromerade flamskyddsmedel, som kemisktliknar PCB.I juni 1990 tillsatte den dåvarande regeringen en särskildutredare med uppgift att svara på frågor av typen: Hurmycket miljöfarligt avfall kommer vi att behöva ta hand omi framtiden? Vad innehåller det? Hur skall det tas om hand?Utredaren skulle även se över begreppsdefinitioner ochklassificeringssystem. Utredaren skulle också bedöma olikaföretags behandlingskapacitet samt beräkna desamhälleliga kostnaderna. Utredningen skall vara klar /92.Det förefaller nu som om trenden vad gäller mängdernamiljöfarligt avfall har vänt. Motbakgrund av de osäkra kunskaperna är det dock mycketsvårt att bedöma orsakerna. Det finns en uppenbar risk attökade kostnader för omhändertagande leder till att ännumer avfall ''försvinner''.Tilläggas bör också att den grundläggande principen vadgäller det miljöfarliga avfall, som trots allt uppstår, är att detskall tas om hand i ursprungslandet. har anslutit sigtill den s k , som reglerar handel medmiljöfarligt avfall.4. förslagMed tanke på att kunskaperna nu är osäkra om detframtida behovet av anläggningskapacitet anser vi attbildandet av ett bolag kan anstå. Det är brukligt att entillsatt utredning får lämna sina förslag innan man går tillpolitiska beslut.Propositionen är oklar i sin utformning. ''Det allmänna''i respektive skall tillsammans ha majoritet idet nya bolaget. Detta bolag skall ha ekonomisk kapacitetatt förvärva aktierna i , uppges att det ärSAKAB som för del skall företräda ''Detallmänna'' i bolaget. Vem äger vem?Trots det oklara läget när det gäller framtida behovinnebär förslaget ett definitivt ställningstagande för enanläggning i . Vi menar att den sortensställningstagande skall anstå tills beslutsunderlagetfördjupats.Det är oklart om samarbetet kan komma att leda till ettansvar att i ta hand om norskt avfall även om inteden norska anläggningen kommer till stånd, t ex på grundav att föreslagen lokalisering inte godkänns.Skissen med ett huvudkontor i förefallermärklig, vilket även påpekats av de . Det är hos kompetensen finns.Det behövs ytterligare klarlägganden av vad olikaframtida scenarion innebär när det gäller transporter ochsäkerheten vid dessa.Nya metoder för behandling utvecklas . Det är fel attså hårt låsa upp framtiden till befintliga strukturer, med ennu fastlagd fördelning mellan länder och anläggningar.Behandlingsanläggningarna skall drivas kommersiellt,enligt PPP (polluters pay principle). Det är enligt vårmening en riktig princip, som förutsätter god kontroll överflöden. (Ju högre behandlingskostnad desto större tendensatt avfallet ''kommer bort''.) Det finns en direkt motsättningmellan ambitionen att minska mängderna och att görabehandlingen lönsam.Det mest lönsamma måste vara att snabbt minskaavfallsmängderna så att ny behandlingskapacitet intebehövs.5. AvslutningDet finns en lång rad frågetecken och oklarheter sombehöver redas ut innan det är dags att bilda bolag.Vänsterpartiet föreslår därför att propositionen avslås. Med hänvisning till det anförda hemställsatt avslår proposition 1990/91:188 i sin helhet.