mot · GE02A266 · 1991-01-25 00:00:00 — ''Satsa på tillväxt och Du får sysselsättning. Satsa påsysselsättning och Du får allt annat än tillväxt.'' (Parkinsonsfjärde lag)Innehåll 1.Bakgrund 3 1.1(S)-politiken: ''Arbetslöshetens stålbad'' 3 1.2Från efterkrigsprogram till ''tredje vägen'' 4 1.3Ett förändrat arbetsliv 5 1.4En europeisk arbetsmarknad 6 2.Politik för tillväxt och arbete 7 3.Arbetsmarknadspolitikens syfte och inriktning 7 3.1Socialdemokraternas arbetsmarknadspolitik 8 3.2Lönebildningen 8 3.3Moderat arbetsmarknadspolitik 9 4.Arbetsmarknadspolitikens instrument 10 4.1AMS och arbetsmarknadsverket 10 4.1.1Arbetsmarknadsverkets styrelse (AMS) 10 4.1.2Arbetsmarknadsverket 10 4.1.3Arbetsförmedlingen 11 4.2Arbetsmarknadspolitiska åtgärder 12 4.2.1Beredskapsarbete 12 4.2.2Arbetsmarknadsutbildning 13 4.3Arbetslöshetsförsäkringen 14 4.3.1Allmän obligatorisk arbetslöshetsförsäkring 14 4.3.2Tillfälliga förändringar 15 4.3.3Äldre arbetslösa 15 5.Arbete åt unga 15 5.1Utbildning 16 5.2Inträdet på arbetsmarknaden 16 6.Arbete åt handikappade 17 6.1Lönebidrag 18 6.2Lönebidrag för förtidspensionerade 19 6.3Samhall 19 6.4Galaxen 20 7.Arbete åt invandrare 21Hemställan 231. Bakgrund 1.1 (S)-politiken: ''Arbetslöshetens stålbad''Förre finansministern förutsägelse om att svenskekonomi skulle komma att gå igenom ett ''arbetslöshetensstålbad'' är nu på väg att uppfyllas.I januari 1991 redovisade AMS de högsta siffrornanågonsin över varsel och uppsägningar. Detta är början påen våg av varsel som är att vänta beroende på att eftersattastrukturförändringar snabbt får effekt. Det kommer attställas stora krav på en arbetsmarknadspolitik sommedverkar till den omstrukturering av näringsliv ochoffentlig sektor som borde ha skett kontinuerligt under hela1980-talet.Den fulla sysselsättningen har anförts som motiv för desocialdemokratiska regeringarnas ekonomiska politik.Politiker har givit upphov till en hög inflationstakt och lågtillväxt. De tillfälliga konkurrensfördelar som åstadkomsmed hjälp av devalveringen 1982 har inte kunnatupprätthållas. Därigenom har den förda politiken letttillbaka till den situation som rådde i början av 1970-talet.Framför oss ser vi därför det ''arbetslöshetens stålbad'' somredan den tidigare finansministern varnade för.Svensk arbetsmarknadspolitik har av tradition präglatsav en hög ambition. Det har rått stor enighet om attsysselsättning och utbildning i så stor utsträckning sommöjligt skall användas som arbetsmarknadspolitiska medeli stället för passiviserande kontantstöd. I detta avseende harsvensk arbetsmarknadspolitik skiljt sig från vad som varitvedertaget i andra länder. Denna ambition är förklaringentill att nivån på de arbetsmarknadspolitiska åtgärdernatillåtits ligga högt även under den långvarigahögkonjunkturen . Kostnaderna harmotsvarat genomsnittet av motsvarande kostnader i ländermed betydligt högre öppen arbetslöshet.Trots den höga sysselsättningsnivån, det högaarbetskraftsdeltagandet och den låga öppna arbetslöshetenunder har bristen på arbetskraft varitpåtaglig. Denna brist ledde till allvarliga problem inomsåväl näringslivet som den offentliga sektorn.Produktivitetsutvecklingen är anmärkningsvärt låg,betydligt lägre än i våra konkurrentländer. Tillväxten iekonomin är alarmerande låg och väntas under detkommande året bli negativ.Trots den höga sysselsättningsnivån ochden låga öppna arbetslösheten har det verkliga antaletpersoner som stått utanför arbetsmarknaden varit högt.Många grupper har haft problem med att hävda sig påarbetsmarknaden, inte minst handikappade ochinvandrare. Ungdomsarbetslösheten har varit ungefärdubbelt så hög som den genomsnittliga.Den öppna arbetslösheten återspeglar bara en del av denverkliga arbetslösheten. Därtill kommer de avarbetsmarknadsskäl förtidspensionerade.Utslagningen ur arbetslivet är omfattande. Varje årförtidspensioneras ca 55 000 personer. Totala antaletförtidspensionärer uppgår till ca 350 000 personer.I inget annan land är frånvaron så hög som i . Detgoda sysselsättningsläget beror till en avsevärd del påbehovet av att ersätta frånvarande personal.Riksrevisionsverket har konstaterat att de s.k.ohälsotalen är uppblåsta. Sjukförsäkringssystemet harefterhand blivit förmånligare än t.ex.arbetslöshetsförsäkringen. En klar praxisförskjutning kannoteras. Ett växande antal personer, som bordeklassificeras som arbetslösa, har betecknats som sjuka.Arbeslöshetsförsäkringen borde i många av fallen varit denrätta ersättningsformen.När läget på arbetsmarknaden nu vänder ocharbetslösheten ökar, kan man vänta sig att närvaron påarbetsplatserna ökar. Behovet av vikarier och andratillfälliga anställningar liksom behovet av ''överanställning''för att kompensera frånvaron kan förutses minska.Den offentliga sektorns expansion har under lång tiddragit till sig en växande del av arbetskraften, inte minstkvinnor och nytillkommande ungdomar. I den kärvaekonomiska situation som råder och kan förutses råda förde offentliga arbetsgivarna, tvingas också dessa vidtarationaliseringar och personalinskränkningar. Denoffentliga sektorn kommer därför inte att under denärmaste åren kunna medverka till att hålla uppesysselsättningen.Bristen på arbetskraft och den starka expansionen avden icke utlandskonkurrerande sektorn har varit starktpådrivande faktorer i den löneutveckling som under senareår har utpekats som det allvarligaste ekonomiskaproblemet. Den har medverkat till en alltför höginflationstakt, förlorade marknadsandelar och stigandeunderskott i bytesbalansen.I finansplan efter finansplan har socialdemokratiskafinansministrar fåfängt varnat för konsekvenserna påsysselsättningen av den alltför höga pris- ochlöneökningstakten. Den politik som bedrivits har dockdrivit upp löner och priser ännu mer.Arbetskraftskostnaderna har fortsatt attöka långt mer än vad som varit fallet i våra viktigastekonkurrentländer. har uppgången varitmer än dubbelt så stor.I det allvarliga ekonomiska läge som rått under långtid har regeringen ensidigt lagt ansvaret för dennautveckling på arbetsmarknadens parter. Ständigt harregeringen inbjudit till kafferep och Haga-överläggningar.Olika krispaket har presenterats och sjunkit undan.Regeringen sätter nu sin lit till den form av statliginkomstpolitik som det eftersträvade stabiliseringsavtaletsom utarbetats av innebär.Den socialdemokratiska politiken präglas alltmer avåterkommande brandkårsutryckningar i försök att ställatillrätta missförhållanden som åstadkommits av den egnapolitiken. Stabiliteten och långsiktigheten offras gång pågång.I årets budgetproposition ger regeringen än en gång enrealistiskt bild av utvecklingen. Än en gång visar den ocksåsin oförmåga att på grund av ideologiska låsningar angripade strukturella problemen i den svenska ekonomin på ettavgörande sätt som skulle kunna bryta den negativautvecklingen.1.2 Från efterkrigsprogram till ''tredje vägen''Den socialdemokratiska politiken har byggt påambitionen att åstadkomma en kraftig löneutjämningsamtidigt med full sysselsättning, internationellkonkurrenskraft och låg inflation. Därför har maneftersträvat en stark central byråkrati, starkt centralstyrdafackliga organisationer, ett högt skattetryck och enomfattande lagstiftning.De förväntade effekterna av den förda politiken har oftamotverkats genom att stödet till arbetslösa samt företag ochregioner i kris utformats så att de inte medverkat till densåväl yrkesmässiga som geografiska rörlighet som politikenförutsätter. Dessutom har den för västvärlden unikt storaoffentliga sektorn bidragit till inlåsningen av arbetskraft. Enomfattande byråkrati har byggts upp för att förvaltaarbetsmarknadspolitiken.De enskilda arbetstagarnas och arbetsgivarnashandlingsförmåga kringskars i takt med deras växandeberoende av politiska beslut och offentliga medel.Arbetsmarknaden och arbetslivet funktionssocialiseradessteg för steg.De negativa effekterna av denna politik börjadeuppenbara sig , då den svenskaekonomin visade allvarliga balansproblem. Dessaöverskuggades emellertid av konjunkturella ochstrukturella problem orsakade av den förändradeinternationella ekonomi som var en följd avoljeprisökningarna. , sedan densocialdemokratiska politiken återigen, nu i form av dentredje vägens ekonomiska politik, fått genomslag, harmodellens svagheter, trots den långvarigahögkonjunkturen, återigen manifesterats.Situationen har försvårats av att lönebildningen numeramåste ske enligt helt andra principer än de som densocialdemokratiska modellen förutsätter.Den solidariska lönepolitiken utgår dels från arbetets artutan hänsyn till företagens, eller branschernas lönsamhet,dels från en starkt sammanpressad lönespännvidd. Ensådan politik kan vara framgångrik på en arbetsmarknaddär arbetstagarna är i stort sett jämförbara och utbytbaramed varandra. Så var förhållandena i viss mån under denarbetskraftsintensiva industriepok som efterträddejordbrukssamhället. är situationen emellertid en heltannan. Arbetsmarknaden är starkt differentierad.Kunskaper är en allt viktigare faktor. En sådanarbetsmarknad kräver en mer differentierad ochmarknadsanpassad lönepolitik -- en lönesättning som utgårfrån individerna.En sådan lönestruktur håller nu på att växa fram --anställda får lön i förhållande till sina prestationer ochkunskaper. Denna individualisering undergräver decentrala fackliga organisationernas traditionellaförhandlingsroll. Tyngdpunkten på lokala förhandlingarökar. Detta är en oundviklig och nödvändig process sominte bör motverkas.Regeringen har visat sig oförmögen att förståproblemens orsak och natur och därmed också oförmögenatt föra en riktig politik.Resultatet av den socialdemokratiska politiken ikombination med nya förhållanden på arbetsmarknadenhar blivit en galopperande kostnadsutveckling, kaotiskaavtalsförhandlingar och en arbetsmarknad i permanentobalans.1.3 Ett förändrat arbetslivUnder kan man tydligt urskiljaen grundläggande förändring av såväl arbetets organisationoch innehåll som samhällets struktur.Storskalig industriproduktion i långa serier kommer istor utsträckning att ersättas av flexibilitet,kundanpassning, ny teknik, större kapitalinsatser, snabbareomloppstider och mer specialiserad kunskap. Efterfråganpå tjänster av olika slag kommer att öka.Samtidigt förändras arbetets organisation.Detaljstyrning, kontroll och övervakning av enskildaindividers arbete genom flera hierarkiska led, där denenskildes möjligheter att påverka arbetet är mycket små,ersätts av målstyrning och grupper med eget ansvar, därvarje medlem av gruppen kan påverka arbetet och haransvar för arbetsresultatet. Detta motsvarar de anställdasväxande krav på personlig utveckling. Därmed ökar ocksåde anställdas möjlighet att få del av verksamhetens resultatgenom olika vinstdelningssystem.Data- och teletekniken gör det möjligt att arbeta pådistans på mindre, decentraliserade arbetsplatser eller ihemmet. Den expanderande tjänstesektorn kan, om den fårutvecklas utan hindrande reglering, erbjuda stort utbud avarbetstillfällen. Möjligheterna till ett varieratarbetstidsuttag, anpassat till såväl arbetstagarnas personligaönskemål som produktionens behov, ökar därmed.Framtidens arbetsliv kommer att kunna erbjudavariationsoch kombinationsmöjligheter som gör det lättareför varje individ att under livet finna denarbetsuppgift som bäst passar henne eller honom just då.Den fortsatta omvandlingen av måste bygga påden kompetens, ansvarskänsla och vilja att finna godalösningar som finns hos de enskilda arbetstagarna ocharbetsgivarna. Lönebildningen och skattepolitiken måstedärför utformas så att ekonomisk stabilitet och tillväxtfrämjas och så att det återigen lönar sig att arbeta.1.4 En europeisk arbetsmarknadIntegrationen EG syftar till att i samarbete skapa ettstarkare med ökad tillväxt och sysselsättning ochmed högre livskvalitet och ökad rörelsefrihet för de enskildamänniskorna -- ett medborgarnas Europa.För att kunna upprätthålla sysselsättning ochekonomiskt välstånd krävs att blir medlem av EG.En ansökan bör inlämnas under 1991.EG håller på att förverkliga ett av sina viktigaste mål --en verklig gemensam inre marknad. Man talar om de fyrafriheterna för människor, varor, företag och kapital. Enväsentlig del i detta medborgarnas är dengemensamma arbetsmarknaden.Att inte nu ingår i den gemensamma europeiskaarbetsmarknaden innebär att svenska medborgaresmöjligheter att arbeta i ett är starkt begränsade.Detta medför svårigheter för svenska företag meddotterbolag i dessa länder. Det innebär också svårigheterför den som genom att arbeta i något vill förvärvaspeciella kunskaper och erfarenheter.Erfarenheterna från det förhållandevis fria utbytet avarbetskraft som råder mellan är gott.Erfarenheterna av den gemensamma nordiskaarbetsmarknaden visar också på fördelarna med attarbetstagare fritt kan ta arbete utanför sitt hemland. /1993 skall EG:s gemensammaarbetsmarknad vara fullt ut genomförd.I EEA (European Economic Area)-förhandlingarnaingår frågan om en gemensam europeisk arbetsmarknad.EEA-samarbetet kan inte ersätta medlemskap i , menett utgör ett steg på vägen mot EG-medlemskap.Därigenom kan en gemensam europeisk arbetsmarknadförverkligas . är det naturligt att EGkommer att utvidgas även till de tidigare planekonomiernai . Det är därför naturligt att dengemensamma arbetsmarknaden successivt utvidgas tilldessa länder.2. Politik för tillväxt och arbeteFör att kunna upprätthålla sysselsättningen måstenäringslivets konkurrenskraft återställas. Det kräver attkostnadsutvecklingen kontrolleras. Vi har i andra motionerframhållit att detta kräver skattesänkningar och stabilaspelregler. Det är endast genom en stabil politik med fastaspelregler som ger ekonomisk tillväxt och ettkonkurrenskraftigt klimat för näringslivet somarbetsmarknaden kan utvecklas stabilt och förutsebart.Våra förslag ifråga om ekonomisk politik redovisas ipartimotionen om ekonomisk politik. I partimotionerna''Företagandets villkor'' och ''Avveckla energipolitiken''redovisas vår närings- och energipolitik.Förslag ägnade att skapa en bättre fungerandearbetsmarknad genom förändringar i den arbetsrättsligalagstiftningen framgår av flera kommittémotioner omarbetsrättsliga frågor.En särskild kommittémotion behandlarregionalpolitiken.Bibehållen konkurrenskraft förutsätter en alltmerkvalificerad, välutbildad och lättillgänglig arbetskraft.Kraven på utvecklings- och omställningsförmåga hos denenskilde arbetstagaren ökar. För att välstånd skallkunna bevaras är det nödvändigt att utbildningspolitikenreformeras. Våra förslag redovisas i en partimotion ochflera kommittémotioner om utbildning.Det finns också åtskilliga andra hinder för en fungerandearbetsmarknad. Skatte- och transfereringssystemen medföratt det ekonomiska utfallet av att byta arbetslöshet ellerdeltidsarbete på hemorten mot en välavlönad anställning påannan ort blir marginellt. I en särskild motion redovisasmoderata samlingspartiets förslag och principer påskattepolitikens område.En arbetsgivarperiod i sjukförsäkringen måste införas ienlighet med beslut. Arbetsskadeförsäkringenbehöver reformeras som vi föreslår i särskild motion. Ikommittémotionen ''Bra arbetsmiljö'' lägger vi fram våraförslag på arbetsmiljöområdet.3. Arbetsmarknadspolitikens syfte och inriktningRegeringens misslyckade ekonomiska politik avspeglarsig på arbetsmarknaden. var 28 000 anställdavarslade eller permitterade. Ett stort antal har redan fåttlämna sina jobb. Ungdomar som söker sig in påarbetsmarknaden har svårt att få arbete.Under andra halvåret 1990 vände utvecklingen påarbetsmarknaden -- brist på arbetskraft förbyttes snabbtmot ökad arbetslöshet. Även kommerarbetslösheten att stiga. Regeringen förutspår att denöppna arbetslösheten kommer att uppgå till igenomsnitt av arbetskraften. Det skall jämförasmed i genomsnitt och1990.Det finns dessvärre anledning att frukta att regeringensbedömning är alltför optimistisk. Avsaknaden av konkretaekonomiskt-politiska åtgärder som kan vända utvecklingengör att det finns stor risk för att den verkliga omfattningenav arbetslösheten kan bli större.Arbetslösheten kan inte primärt bekämpas genomarbetsmarknadspolitiska åtgärder. Man kan inte avskaffaarbetslöshet genom olika konstlade åtgärder.Konsekvensen av en sådan politik är att det förhindrararbetsmarknaden att åter komma i balans. Därmed förlängsperioden med allvarliga arbetslöshetsproblem.Arbetsmarknadspolitikens uppgift kan inte vara attskapa arbetstillfällen -- den är att skapa förutsättningar fören effektiv arbetmarknad. Arbetsmarknaden måste fungerabåde i tider med brist på arbetskraft och i tider medarbetslöshet.3.1 Socialdemokraternas arbetsmarknadspolitikSocialdemokraterna talar ofta om att de bedriver enaktiv arbetsmarknadspolitik. Detta har under de senastedecennierna inneburit stora satsningar påberedskapsarbeten och arbetsmarknadsutbildning.Erfarenheterna av beredskaparbeten är överlag intesärskilt goda. Dels tenderar beredskapsarbeten till att varadyra, dels finns det en inlåsningseffekt -- arbetslösa som harberedskapsarbete söker inte arbete aktivt. tidsforskning visar också att alltför storaarbetsmarknadspolitiska insatser försvårar de nödvändigaanpassningsprocesserna på arbetsmarknaden.Det är därför tillfredsställande att regeringen haravstått från att öka antalet beredskapsarbeten. Däremot ärdet uppenbart att regeringen saknar alternativ för enframtida arbetsmarknadspolitik.3.2 LönebildningenFörutsättningen för en ekonomiskt försvarbarlöneutveckling är en klar arbetsfördelning mellan denpolitiska makten och arbetsmarknaden parter. På regeringoch riksdag ankommer det att klargöra sin bedömning avdet samhällsekonomiska läget och vilka ekonomisk-politiska åtgärder denna föranleder. Av stor vikt i dettasammanhang är att det anges vilket löneutrymme som ärförenligt med ekonomisk balans och vad som händer omden skulle överskridas. Själva lönebildningen blir sedan enuppgift för parterna. Dessa skall då vara medvetna om atteftersom statsmakterna inte är beredda att ackommoderaalltför stora lönehöjningar, får de själva bära ansvaret förkonsekvenserna i form av arbetslöshet samt konkurser ochföretagsnedläggelser. Endast i egenskap av arbetsgivare harstaten anledning att spela en aktiv roll i avtalsrörelserna,och då i syfte att utifrån uppställda personalpolitiska mål tilllägsta möjliga kostnad tillgodose föreliggandepersonalbehov.Det följer av vår syn på lönebildningen som en form avprisbildning på en marknad att det enligt vår mening integår att fastställa lönehöjningarnas storlek endast i ettcentralt avtal. Det är i praktiken omöjligt att hindra enarbetstagare och en arbetsgivare, som är överens om attlönen bör höjas, att också göra så. På en fungerandemarknad måste dessutom denna form av flexibilitet finnas.En fastlåsning av lönestrukturen, om den nu vore möjlig attgenomföra, skulle vara direkt skadlig för den ekonomiskautvecklingen.3.3 Moderat arbetsmarknadspolitikVi strävar efter en aktiv arbetsmarknadspolitik ibetydelsen att statens åtgärder skall vara utformade så attbalans återställs på arbetsmarknaden.En arbetsmarknad i balans är inte en arbetsmarknad heltutan arbetslöshet -- en sådan arbetsmarknad är ur balans.Det kommer alltid att finnas företag som expanderar ochkontraherar, det kommer alltid att finnas personer somsöker sig in på arbetsmarknaden, som flyttar till en ny orteller dylikt.En kort arbetslöshetsperiod är normalt inte heller ensocial katastrof för den enskilde. Det är viktigt att denarbetslöse får möjlighet att söka olika arbeten, liksom det ären fördel för en arbetsgivare om han kan välja mellan olikaarbetssökande.För att arbetsmarknaden skall fungera krävs:Enallmän obligatisk arbetslöshetsförsäkring som ger engrundtrygghet åt alla.En sådan bör ersätta den nuvarandearbetslöshetsförsäkringen som inte omfattar alla och sombygger på en numera omotiverad koppling tillarbetstagarorganisationerna. Ersättningstidens längd skallliksom vara begränsad.En väl fungerandearbetsfömedlingArbetsförmedlingen har en mycket viktig uppgift. Denmåste ha goda arbetsförutsättningar. Arbetssökande ocharbetsgivare måste ha hjälp att finna varandra. Friståendearbetsförmedlingar skulle genom att utgöra ett komplementoch en avlastning till den statliga arbetsfömedlingenmedverka till en bättre fungerande arbetsmarknad.Engeografiskt rörlig arbetsmarknadDet är viktigt att arbetslösa kan flytta till de orter där detfinns lediga platser. är det nödvändigt med en intialhjälpinsats för att en arbetssökande eller hans familj skallkunna flytta.En yrkesmässigt rörlig arbetsmarknadEn person som blivit arbetslös kan ibland behövaförvärva nya yrkeskunskaper. Arbetsmarknadsutbildningär därför ett viktigt instrument både att medverka till attarbetslösa blir mera attraktiva på arbetsmarknaden och föratt expanderande verksamhet skall kunna få utbildadarbetskraft.Arbetsmarknadsutbildningen har sin viktigaste uppgift isituationer när det både finns många arbetslösa och enökande efterfråga på arbetskraft, dvs. när konjukturervänder uppåt.När arbetslösheten stiger ökar arbetslöshetsperiodernaslängd. I de flesta fall kan en arbetslös få ny anställning inomnågra veckor eller månader. En del drabbas emellertid avlångvarig arbetslöshet. Sådan kan vara socialt nedbrytande.Erfarenheterna från utlandet visar riskerna för enbidragsmentalitet där den arbetslöse successivt bliroanställbar.Det är viktigt att den typen av sociala följdverkningarmotverkas. Beredskapsarbeten bör dock undvikas. Detfinns personer som mer eller mindre permanent cirkulerarmellan beredskapsarbete och arbetlöshetsersättning heltutanför den vanliga arbetsmarknaden. Istället bör metoderutvecklas för att även långtidsarbetslösa aktivt skall stå tillarbetsmarknadens förfogande.4. Arbetsmarknadspolitikens instrument 4.1 AMS och arbetsmarknadsverket 4.1.1 ()Styrelsen för arbetsmarknadsverket domineras avrepresentanter för arbetsmarknadens parter. Det leder tillatt arbetsmarknadsverket inte kan agera fritt i förhållandetill partsintressen på arbetsmarknaden. Vi har kritiserat detta.Vi har i andra sammanhang framhållit vikten av attstatliga organ får kompetenta styrelser. är detviktigt att styrelserna inte domineras av partsintressenter.Den framtida ledningsfunktionen inomarbetsmarknadsverket bör utredas.4.1.2 ArbetsmarknadsverketUnder senare år har verksamheten inomarbetsmarknadsverket effektiviserats och alltmer inriktatspå att möta de förändrade krav som utvecklingen ställer påarbetsmarknadspolitiken.Det är positivt att regeringen nu går vidare med att i denbudgettekniska processen genom sammanslagning avanslag medge en mer flexibel och rationell användning avbudgeterade medel. Detta ställer emellertid stora krav påuppföljning. Det kan ifrågasättas om de riktlinjerregeringen ger ifråga om medlens användning gerarbetsmarknadsverket det stöd som är nödvändigt för attkunna motsvara intentioner. Förväntningarnapå tjänstemännens möjligheter att ta ettsamhällsekonomiskt ansvar förefaller väl optimistiska. Deenskilda tjänstemännen kan inte rimligen vidhandläggningen av de enskilda fallen väntas ha denöverblick som krävs för att kunna ta ett sådant ansvar.Regeringen måste därför följa utvecklingen och efterhandge erforderliga instruktioner till AMS beträffandemedelshanteringen.Antalet anställda vid arbetsmarknadsverket är i stortsett oberoende av läget på arbetsmarknaden.Inom central förvaltning, länsförvaltning ocharbetsförmedling finns ca 7 150 årsarbetare.Sammanlagt placerades genom arbetsmarknadsverketca 400 000 personer på den öppna arbetsmarknaden. Densiffran inkluderar de som endast anmält sig tillarbetsförmedlingen men därefter på egen hand ordnat enanställning.De direkta kostnaderna för varje placering kanuppskattas till ca .