mot · GE02Bo328 · 1991-01-25 00:00:00 — En av de tydligaste tendenserna i den internationellautvecklingen är regionernas ökade styrka ochnationalstaternas och förbundsstaternas minskadebetydelse. Internationella samarbetsorgan tenderar atthoppa över den nationella nivån och ta upp kontakter direktmed regionerna. Etniska, religiösa, språkliga och kulturellasärarter betonas alltmer. Regionerna blir därigenomviktigare än . De europeiska regionerna har bildat ensamarbetsorganisation, Assembly of European Regions,med 135 medlemmar och med uppgiften attstärka den regionala nivån som instrument för demokrati,välfärd och internationellt samförstånd.Sverige är sedan gammalt ett ovanligt enhetligt land ijämförelse även med de flesta andra europeiska stater. är också stark, medan den regionalanivån inte fått samma betydelse här som nere påkontinenten eller i och Japan.Man kunde därför frestas att tro, att talet om''regionernas '' inte gäller . Det är nog enfelsyn. Bakom regionaliseringen ligger starka krafter, somockså påverkar oss. Informationsteknologin har utvecklatsså långt, att det inte längre behövs förmedlandekopplingscentraler och nivåer, utan kontakterna tas snabbtoch direkt mellan ett stort antal enheter i de internationellastorföretagen. Inom näringslivet utvecklas nyaverksamhets- och styrformer. Man talat alltmer omnätverksföretag. Det gäller inte minst om de mestnamnkunniga ''svenska'' företagen, som i verklighetenockså blivit internationella. Samma krafter verkar ikulturlivet och i samhället i övrigt. Allt fler funktionerdecentraliseras från den centrala nivån men också frånstatliga organ till landsting och kommuner. Vi går frånenhetslösningar till mångfald. förlorarnationsgränser i betydelse, och det blir naturligt att söka sinidentitet och hemhörighet i det lokala och regionala.Dessa krafter motiverar en översyn över den svenskaindelningen i regioner. Länsgränserna är i många fall heltföråldrade; tydliga exempel är ochSkåne. Men huvudstadsområdet är också fel avgränsat.Många människor reser över länsgränserna mellanhem och arbete, och många irriterar sig över de påtvingadeolikheterna, t.ex. i kollektivtrafikens taxor och isamhällsservicens upptagningsområden.Mälardalen blir allt tydligare en sammanhänganderegion, och det är i detta perspektiv som man realistiskt kanuppnå en avlastning av tillväxttrycket i Storstockholm.Uppsala, , och är exempel påorter som kan ta över en del av tillväxt, omkommunikationerna byggs ut på det sätt som planerasmed en järnvägsring runt . --Oxelösundkan bli ett kommunikationscentrum för södraStorstockholm och Södertälje-området med hamn, järnväg,motorväg och flygplats. De två universiteten i tillsammans med ochhögskolor en nationell tillgång men har nog störst betydelseför . Det är inte rimligt att hela den statligahögre utbildningen och forskningen skall vara såkoncentrerad kring axeln norra ----södraUppsala, medan stora FoU-enheter i näringslivet framförallt finns på och i övriga Mälardalen.Statsmakterna borde se över lokaliseringen och anpassa dentill befolkningens och näringslivets behov.Landstingen i , , ochVästmanlands län har tillsammans med ,, och bildat en informellsamarbetsgrupp kring frågor om arbetsmarknad ochbostadsmarknad, infrastruktur och miljö, högre utbildningoch forskning m.m. Denna Mälardalsgrupp verkar aktivtför att utveckla de fyra länen till en gemensam region i etteuropeiskt perspektiv.Det är angeläget att staten på allt sätt underlättar ensådan regionbildning. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om regionindelningen i .