mot · GE02Jo244 · 1991-01-25 00:00:00 — I proposition 1990/91:100, bilaga 11, hemställerregeringen att skall godkänna att en ny centraljordbruksmyndighet -- -- inrättas den1 . upphör statens jordbruksnämnd ochlantbruksstyrelsen.Här förutsätts bl.a. att den nya myndigheten får enlekmannastyrelse med hänvisning till attprisöverläggningarna mellan företrädare förkonsumenterna och jordbruket upphör. ''finnsdet inte längre något som motiverar en partssammansattstyrelse, där olika intressen balanserar varandra'', anförjordbruksministern.Den främsta uppgiften för jordbruksnämndensnuvarande partssammansatta styrelse har egentligen intevarit själva prisöverläggningarna utan närmast att utvärderavid överläggningarna träffade överenskommelser ochbesluta om tillämpningsregler för de olika aktörerna ilivsmedelskedjan. Härvid har inte minst olikahandelspolitiska hänsyn såsom gränsskyddet måst värderasoch vägas mot producent- och konsumentintressen, varefterförslag förelagts regeringen.Beslutet om en ny livsmedelspolitik leder till enbetydande omställning av jordbruket --95.Denna kommer ofrånkomligen att få stora såvälekonomiska som praktiska konsekvenser för olika parter ilivsmedelskedjan. Vissa förutsättningar och reglerförsvinner och ersätts i många fall av nya, varskonsekvenser inte i alla avseenden är entydigt bedömbarautan praktisk kännedom om marknaden och dess sätt attfungera. Därjämte kommer anpassningsprocessen till EG.Den sakkunskap och erfarenhet som den nuvarandepartssammansatta styrelsen besitter är i detta läge enmycket värdefull tillgång. Parterna representerar såväl deareella näringarna, som produktion, förädling, handel,import/export och konsumentintresset. Ledamöterna ärledande företrädare för nämnda intressen med stor och reellförankring i de olika grupperingarna inomlivsmedelskedjan.I ett näraliggande internationellt perspektiv kommerofrånkomligen importens roll i vårt försörjningsschema attfå ökad betydelse. Balanseringen mellan inhemskproduktion å ena sidan och handelspolitiska värderingar åden andra är såväl ur konkurrens- som sortimentssynpunktoerhört viktig. Inte minst i detta sammanhang erfordrassakkunskap, erfarenhet och kontakt med marknaden.Den nuvarande partssammansatta styrelsen inomjordbruksnämnden kan genom sin bakgrundskunskap fattabeslut, som en lekmannastyrelse inte kan. Den sakkunskapsom bedöms kunna tillföras via de olika råd som föreslås ipropositionen är i detta läge inte tillfyllest. Ibeslutsprocessen sker den avvägning av olikapartsintressen, som ofrånkomligt gör sig gällande i frågorsom avser betydande ekonomiska realiteter. Detta måsteanses utgöra en stor fördel för den ytterst beslutandeinstansens -- regeringen -- ställningstagande.Den nya centrala jordbruksmyndigheten utgör enhopslagning av jordbruksnämnden och lantbruksstyrelsen.Arbetsuppgifterna i de båda nuvarande verken är i mångaavseenden artskilda. Detta förhållande kan i sig utgöra ettskäl för att den nya centrala myndigheten får enlekmannastyrelse med begränsat antal ledamöter och attverksamheten inom myndigheten sker inom ramen för desex avdelningar som föreslås i propositionen.Då emellertid den pågående omställningsprocessen avjordbruket -- av skäl som ovan redovisats -- ställer krav påsakkunskap och erfarenhet, som knappast kan tillgodosesgenom en lekmannastyrelse -- helt eller delvis sammansattav företrädare för det allmänna, resp olika råd inom den nyamyndigheten -- måste den nuvarande partssammansattastyrelsen inom jordbruksnämnden bibehållas -- i vart fallunder den förutsatta omställningsperioden --95, inteminst med hänsyn till EG-perspektivet. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om sammansättningen av styrelsenför .