mot · GE02Ub802 · 1991-01-25 00:00:00 — InledningI skolan, liksom inom den högre utbildningen, harflickor och kvinnor successivt vunnit mark . har vi en allmän grundskolaoch nästan alla ungdomar fortsätter därefter vidare tillgymnasieskolan. I skollagen sägs att elever, oberoende avkönstillhörighet, skall ges lika tillgång till utbildning iskolan.Antalet kvinnor inom den samladehögskoleutbildningen har kraftigt ökat och utgörkvinnorna faktiskt en majoritet av de studerande. Inomforskarutbildningen och i än högre grad bland forskarna ochprofessorerna är kvinnorna däremot kraftigtunderrepresenterade.Trots att skolan och den högre utbildningen vid en ytligbetraktelse kan ge intryck av jämställdhet mellan flickoroch pojkar och mellan kvinnor och män så finns fortfarandestora könsorättvisor. Denna motion handlar om vadvänsterpartiet vill göra för att skapa en jämlik utbildning.GrundskolanBefästandet av könsförhållandena börjar redan i enmänniskas allra tidigaste ålder. Skolan har därför ennyckelroll och medverkar till att fostra eleverna till rollersom passar ett könsmässigt orättvist samhälle. Skolan gerpojkarna ett försprång t.ex. när det gäller att delta ioffentlig debatt och demokratiska processer, ett försprångsom sedan accentueras i vuxenlivet.I SOU 1989:114, Livlina för livslångt lärande, diskuterasolika roller och olika strategier i skolan för flickor ochpojkar. Där redovisas att en del forskare anser attkönsklyftan i skolan vid närmare betraktande är ännudjupare än klassklyftan.Forskare som t ex /menar att skolani första hand är inrättad efter pojkarnas behov och attflickornas behov inte tillgodoses på samma sätt. Detflickorna lärt sig genom sin flickuppfostran hjälper demvisserligen att anpassa sig till skolsystemet, särskilt på lägrestadier, men gynnar inte detta flickornasutveckling på längre sikt.Skolan behöver flickorna och de får bättre betyg änpojkarna, men vad har de egentligen lärt sig, som kanhjälpa dem att senare hävda sig i yrkes- och samhällslivet?Vilken syn har de fått på sig själva och sina egnamöjligheter? Hur ser den dolda läroplan ut, som bidrar tillatt snälla och glada småflickor blir tysta och osäkragymnasieflickor som nöjer sig med kortare utbildning ochlägre löner?Ett flertal olika klassrumsstudier har visat att pojkarnafår mer uppmärksamhet och en större del av lärarens tid änflickorna. De förväntningar som ställs på eleverna är olikaberoende på elevens kön. Flickor och pojkar behandlas ochbemöts olika i undervisningssituationen i klassrummet.Denna skillnad är genomgående till flickornas nackdel.När det gäller taltiden i klassrummet har det svenskaforskningsprojektet, Språk och kön i skolan, vid Lundsuniversitet kunnat bekräfta resultaten från internationellaundersökningar.Taltiden i klassrummet är fördelad så att läraren upptar2/3 av tiden och eleverna får dela på 1/3. Av elevernas taltidupptar pojkarna 2/3 och flickorna 1/3. Det betyder attflickorna upptar endast 1/9 av den talade tiden i en klassmed lika många flickor som pojkar.Utan att vara medvetna om det behandlar lärarnasystematiskt pojkar och flickor olika. De talar t.ex. på olikasätt och med olika tonfall till flickor respektive pojkar.Pojkar pratar genomgående mer i klassrumsoffentlighetenoch tar oftare ordet utan att ha fått frågan. De tillåts görafler utvikningar och lärarna kommenterar oftare och byggervidare på sådant som pojkarna sagt. Flickorna får merreproducerande uppgifter. De får t.ex. oftare läsa högt.Flickorna får många frågor där det gäller att fylla i ettenstaka ord eller ett halvt. Det visar sig att lärarna gärnaanvänder flickorna till att återföra lektionen till sin plan,efter det att pojkarna fått komma in med sina intressantautvikningar. Tysta pojkar aktiveras, medan tysta flickornegligeras.Så här beskriver situationen i ''Hur flickorblir flickor och pojkar blir pojkar'': ''Flickor sitter som tystaobservatörer och tycks ha en särskild förmåga att uthärdalångtråkigheten i skolan. Pojkarna meddelar högröstat närde inte är intresserade och deltar därför mycket merselektivt i undervisningen än flickorna. ''Beteendet hos de elever som har störst svårigheter iskolan är ofta olika beroende på elevens kön. Det är vanligtatt pojkarna blir stökiga och bråkiga och därmed kräver storuppmärksamhet och mycket engagemang från lärarens sida.Flickorna däremot flyr ofta från en obehagligskolupplevelse genom att vara tysta, drömmande ochfrånvarande. Flickor med stora problem riskerar därför atti högre utsträckning än pojkarna bli bortglömda ochuppmärksammade alltför sent.Det finns åtskilliga exempel på hur undervisningen it.ex. teknik, data och fysik har visat sig vara upplagd på ettsådant sätt att den gynnar pojkarnas kunskapsinhämtandeoch intresse på bekostnad av flickornas.I 88:11 ''Riktar sigläroböckerna i NO-ämnen mer till pojkar än flickor? ''granskas just läromedlen i dessa ämnen. I rapportenredovisas dels internationella undersökningar som ingått ien om könsskillnader i skolan och delsen svensk granskning av främst läroböcker i kemi och fysik.Sammanfattningsvis kan man säga att i t.ex.fysikböckerna är referenser till kvinnor få, referenser tillaktiva kvinnor mycket få och referenser till kvinnor somsysslar med vetenskap obefintliga.Böckerna har en stor pojkdominans i exempel, bilderoch referenser. Genomgående är det dubbelt så vanligt attpojkar/män finns på bild jämfört med att flickor/kvinnor ärdet. Kvinnor på bild fungerar vanligtvis som pynt ochdekoration medan bilder på män visar aktivitet ochyrkesutövning i en stor mängd exempel. Kvinnornasunderrepresentation i är enligt rapportenbetydligt kraftigare än kvinnors underrepresentation i t.ex.massmedia.Rapporten refererar ett antal internationellaundersökningar om vilka delar av fysikämnet somintresserar flickor respektive pojkar samt könsskillnader ifråga om vilken infallsvinkel som väcker intresse på olikafysikområden. De visar att flickorna i högre grad änpojkarna är intresserade av föremål och fenomen från denegna omgivningen och naturfenomen i synnerhet samtrelationen mellan fysik/teknik och samhälle.För flickorna är det viktigare att kunskaperna sätts in iett sammanhang, att exempelvis fysikämnet får mersubstans med en infallsvinkel som utgår frånmänniskokroppen.Den nämnda granskningen konstaterar att de svenskaläroböckerna har ett ''pojkperspektiv'' enligt de refereradeinternationella undersökningarna. Det finns anledning attanta att en av orsakerna till den konstaterade ojämlikheteni läroböckerna grundar sig i bristande kunskap hosläromedelsförfattarna.För att på allvar kunna förändra skolan så att flickornages likvärdiga förutsättningar för ett aktivt deltagande isamhällslivet och de demokratiska processerna liksom införkommande studier och inför yrkeslivet krävs en radåtgärder:Arbetsformerna i skolan måste förändras. Enrad undersökningar visar t.ex. att flickor (liksom för övrigtelever ur arbetarklassen) är de som gynnas särskilt av ettundersökande, problemorienterat och elevaktivt arbetssättsom är konkret och där samarbete har en central roll.Lärarutbildningen måste förändras. Lärarna missgynnarflickorna omedvetet -- därför är det särskilt viktigt attlärarutbildningen innehåller moment om hurundervisningen bör bedrivas för att på bästa sätt anpassastill flickornas behov. Särskild uppmärksamhet måste riktasmot de s.k. tysta flickorna.Resultaten från den forskningsom finns på detta område måste göras lättillgänglig för deyrkesverksamma lärarna, liksom övrig personal i skolansamt de lärarstuderande. Särskilda fortbildningsinsatser börerbjudas de yrkesverksamma lärarna för att hjälpa dem attförändra sin undervisning så att den bättre tillgodoser dejämställdhetsmål som finns för skolan.Utbudet avläromedel, särskilt när det gäller NO-ämnen och teknik,måste utökas med läromedel som är anpassade efter bådeflickors och pojkars behov. Här kan de arbetsstipendier förläroboksförfattare som beslutade om i februari1989 (1988/89:UbU7) användas.De försök som gjortsmed enkönade undervisningsgrupper, liksom de särskildasommarkurserna i teknik för flickor, bör utvärderas.I denkommande läroplansöversynen bör flickornas villkor iskolan särskilt uppmärksammas.En särskild utredning bör tillsättas för att göra en samladbedömning av flickornas villkor i skolan och skolansmöjligheter att motverka könsorättvisor i samhället.Utredningen bör få i uppdrag att lägga fram förslag tillåtgärder för jämställdhet i skolan. Utredningen bör intebegränsas till utan även omfattaundervisningen i gymnasieskolan.GymnasieskolanSverige har en av världens mest könsuppdeladearbetsmarknader. Denna uppdelning på arbetsmarknadenmotsvaras av att vi i gymnasieskolan i praktiken nästan harett flickgymnasium och ett pojkgymnasium. Endast 6 linjerav 28 har en något så när jämn könsfördelning. Hälften avgymnasieskolans nuvarande linjer är könsspecifika, dvsöver av eleverna är antingen flickor eller pojkar.När behandlade jämställdhetspolitiken inför90-talet beslutades bl a att andelen elever av så kallatunderrepresenterat kön skulle öka till på de utbildningslinjer där flickor respektive pojkarnu utgör . Detta är enligt vår uppfattning en ganska blygsammålsättning. Trots detta kan vi konstatera att någonutjämning inte har skett och målsättningen ter sig likaavlägsen som när beslutet togs sedan.Många av de problem som flickorna möter i grundskolanär likartade i gymnasieskolan, bara än mer accentuerade.Flickorna missgynnas i klassrumssituationen påmotsvarande sätt som vi ovan beskrivit under rubrikenGrundskolan. I gymnasieskolan tillkommer problemet medden markanta könssegregeringen mellan de olikautbildningslinjerna.I SOU 1989:113, Ungdomars kompetens, diskuterasbland annat könsskillnader. I många avseenden är flickorsoch pojkars relation till utbildning och arbetsliv relativtlikartad. Det gäller framför allt den generellaanknytningen, pojkar och flickor går ungefär iskolan och det naturliga för både pojkar och flickor är att isitt vuxna liv ha ett lönearbete. Flickorna arbetar jämsidesmed gymnasiestudierna i lika hög grad som pojkarna m.m.I andra avseenden finns emellertid stora skillnadermellan könen. Flickor och pojkar väljer olikagymnasielinjer och olika yrken. Därmed behåller Sverigesin föga smickrande tätposition när det gällerkönssegregering på arbetsmarknaden.I gymnasieskolans nuvarande linjeorganisationöverväger de linjer som inriktas mot traditionellamansyrken. I mindre kommuner begränsas ''flicklinjerna''till en eller två. Det har dessutom visat sig lättare attrekrytera pojkar till flickdominerade utbildningar äntvärtom. Dagens gymnasieskola bidrar alltså inte till att ökaflickornas valmöjligheter på arbetsmarknaden.Flera studier visar att pojkar som börjar påflickdominerade linjer och män som tar anställning i typiska''kvinnoyrken'' oftast blir väl omhändertagna. Tyvärr gällerdetta inte lika ofta för flickor på pojkdominerade linjer ochännu mindre för kvinnor i ''mansyrken''.På de linjer där könsfördelningen är sned är avhoppenbetydligt större bland minoritetskönet. Enligt en (I 88:13) avbryter av flickorna på verkstadsteknisk linje studierna. Påfordonsteknisk linje har bortemot hälften av flickornahoppat av innan andra årskursen. På industri- ochjordbrukslinjerna har en tredjedel av flickorna slutat. Detär inte så att dessa elever byter till en annan linje med annankönsfördelning, utan nästan alla slutar i gymnasiet.Dessvärre visar uppföljningsstatistiken att flickor som gåttpojkdominerade linjer varit mer arbetslösa än andra.Nästan 60% av flickorna från dessa linjer arbetade inom ettannat yrke än de utbildat sig för.Detta visar att det inte räcker med åtgärder för attrekrytera flickor till de traditionellt pojkdomineradelinjerna. Själva utbildningen måste förändras.Det finns naturligtvis många orsaker till att flickorna ihögre utsträckning än pojkarna hoppar av ''pojklinjerna''.Ett ganska vanligt skäl är att flickorna upplevt ett bristandelärarstöd -- ofta till och med motstånd. Undersökningar harvisat att flickornas minoritetsstatus sätter dem i en påpassadsituation. Deras eventuella tabbar synliggörs ochförlöjligas. Flickorna från dessa linjer berättar samstämmigtatt man måste ha ''skinn på näsan'', våga bita ifrån osv. föratt stå ut och klara av det.En annan orsak till avhoppen är att utbildningen är såilla anpassad efter flickornas behov och vardag. I dagutnyttjas inte flickornas erfarenheter i undervisningen. Deexempel som används är så gott som uteslutande valda urett manligt perspektiv och undervisningen domineras av ettmanligt tänkande. Flickorna har inget att knyta an till ochundervisningen blir för abstrakt. Det förstärker fördomarom att teknik är något manligt.Regeringen har aviserat en proposition om den framtidagymnasieskolan till . I samband med engenomgripande reformering av gymnasieskolan är detmycket viktigt att flickornas villkor ochjämställdhetsaspekterna ges stor vikt. villhär framhålla några åtgärder som bör vara riktlinjer införreformeringen av gymnasieskolan: Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en särskild utredning för att bl.a.göra en samlad bedömning av flickornas villkor i skolansamt föreslå åtgärder för jämställdhet i skolan,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om riktlinjer för en reformering avgymnasieskolan i syfte att bättre tillgodose flickornas behovsamt stärka deras ställning inför det kommande arbetslivet,[att hos regeringen begär förslag om sådanändring i jämställdhetslagen att även studerande ochforskarstuderande omfattas av lagen i enlighet med vad somanförts i motionen.1]