mot · GE02A418 · 1991-01-25 00:00:00 — Regionalpolitiken för 1990-talet i Den regionalpolitiska propositionen byggde på denregionalpolitiska kommitténs utredning som valde att endastanalysera situationen i de prioriterade och direktangränsande områdena. Och den i betänkandet omtaladeanalysen av mellanstädernas utveckling, som skulle utgjortgrunden för kommitténs förslag till prioriteringar avmellanstäder, utfördes inte eller var i vart fall inte redovisadi betänkandet.Kommittén borde ha studerat frågeställningarna i ettframtidsperspektiv med hänsyn till att utredningen hade attbehandla regionalpolitiken inför 1990-talet. Kommitténborde även ha kunnat analysera konsekvenserna av enallmän avreglering och EG-anpassning i ochsamtidigt väga in dessa faktorer vid prioriteringen avgeografiska områden.I denna motion vill vi beskriva och belysa den situationoch de problembilder som råder för det skånska landskapetoch som i vissa delar får bedömas som mycket allvarliga urregionalpolitisk synvinkel.Kristianstads länI den regionalpolitiska kommitténs utredning harKristianstads län betraktats som en del av det ''expansiva''. Det kan äga sin riktighet att delar av ärexpansivt, men detta gäller endast för västra delen av såvälMalmöhus- som län. De östra delarna avSkåne uppvisar dock inte stor likhet med de västra. Snarareär det så att förhållandena i de östra delarna är heltidentiska med de som råder i de östragrannlänskommunerna.Förklaringen till att delar av län inte ingåri sydöstra kan sökas i att i underlagsmaterialet SOU1989:12 (s. 19) koncentreras intresset kring utvecklingen ifem andra regioner och behandlas inte särskilt.De båda har behandlats gemensamt.Kristianstads län är ett eget län och kan i ekonomiska ochstatistiska sammanhang inte tillsammans med Malmöhuslän redovisas som Skåne.Detta förhållande är lätt att inse om man betänker attenbart kommun av folkmängd och av arbetstillfällena utgör av yta. har lika stor folkmängd som 12av kommunerna i län (Hässleholmfrånräknad) och har därtill 10 000 arbetstillfällen fler på av yta, än hela län som utgör av Skåne.Förhållandena i län analyserades intenärmare av kommittén, vilket andra utredningar däremotgjort. I den av ''EG, och Jobben'' visas bland annat hurde olika länen påverkas av en nära anslutning till EG ellervid en förlängning av nuvarande situation. Kristianstadskommun utpekas som en förlorare. Det är endast två länsom spås en sämre framtid för det s.k. integrationsfallet.Anledningen till detta kan sökas i att länpå ett påtagligt sätt domineras av jord- och skogsbruk ochatt det också finns en skyddad traditionelllivsmedelsindustri. Därtill kommer en litenforskningsintensiv sektor inom industrin. Även visskapitalintensiv processindustri förekommer, men också denkunskapsintensiva industrin som nationellt väntas fåbetydande ökningar, är liten.Det finns således betydande risker för den framtidautvecklingen i län, och för delar av länet äräven nuvarande förhållanden sådana att de inte märkbartskiljer sig från sydöstra inför 1990-talet är direkt hotfull. Denframtida jordbrukspolitiken med avregleringar har intetillräckligt beaktat de problem som kan uppstå iKristianstadsbygden, där jordbruket ochlivsmedelsindustrin har en så dominerande ställning. Ingenannanstans i landet -- om vi då bortser från --sysselsättes en så stor andel av arbetskraften i jordbruk ochlivsmedelsindustri och i östra är även frukt- ochbärodling samt fiske viktiga näringar. Inte av de industrisysselsatta arbetar inomlivsmedelsindustrin, som övrig industri vad gällersysselsättningen ligger under riksmedeltalet. Det finnssåledes ett behov av satsningar inom övrigtillverkningsindustri.Inom Österlen-området, dvs. och Tomelillakommuner, arbetar inte av alla sysselsatta i jordbruket ellerlivsmedelsindustrin. Motsvarande siffra för exempelvisBlekinge är . har redan genom rationaliseringar inomodling och livsmedelsförädling utsatts för storapåfrestningar.Simrishamn har en stor fiskeflotta som sysselsätter cirka225 yrkesfiskare. Sillfisket som är av stor omfattningdrabbas hårdast vid avregleringen. De medel som nyligenbeviljats för forskning på fiskeområdet bör företrädesvisanvändas till forskning om förhållandena i ochforskningen bör ha sin bas i sydöstra . Vi förutsätteratt denna bas i form av ett Östersjönshavsfiskelaboratorium förlägges till kommun.Enligt av lantbruksnämnden gjorda beräkningardrabbas närmare 5 000 personer i län omjordbruksproduktionen minskas och sockerbets- och fabrikspotatisodlingen därtillfaller bort. Det finns vidare uppgifter frånlänsarbetsnämnden som gör gällande att av de 1 500 jordbrukarna i länet överväger att inte fortsätta somhittills, medan omkring 600 av dessa planerar att avvecklasina rörelser.Den nedläggning av sockerbruk samt signaler omnedläggning av regementen, minskat statligt ansvar förjärnvägen etc. gör det extra tungt för länet.Konsekvenserna av omställningen inom jordbruks- ochlivsmedelssektorn borde analyseras. Denstrukturomvandling och avreglering av jordbruksnäringenoch livsmedelsindustrin som kommer måste ske underacceptabla former så att sysselsättningen tryggas förframtiden. Statsmakterna måste utifrån sitt totalansvar förden närings- och regionalpolitiska utvecklingen i vårt landta initiativ till en konsekvensanalys av hela dennaomvandlingsprocess. Den nya jordbruks- ochlivsmedelspolitiken borde följas av riktade åtgärder i avsiktatt ge östra en likartad utveckling som för västsidan.Även om sydöstra med inte var ettprioriterat område i den regionalpolitiska propositionen,finns det anledning att påpeka att vid en jämförelse är detsvårt att visa att i något avseende skulle vara i ettbättre läge än . Det är snarare så att , medde variabler som kommittén ansett vara viktiga, uppvisarklart sämre förhållanden än vad som är fallet i Blekinge.Blekinge län har istället genom en särskild proposition(1989/90:66 om särskilda regionalpolitiska insatser iBlekinge län m.m.) tillförts särskilda stödåtgärder till ettbelopp om 147 milj.kr., vilket får anses som en riktig åtgärdför att denna region skall gå en positiv utveckling till mötes.Kristianstads län har långsiktiga strukturproblem somökat . En förklaring till detta är denminskning som skett av sysselsättningen inom jordbruket. Idet fall kommitténs förslag vunnit gehör hos regeringen,vilket inte var fallet, borde tidigare nämnda delar avKristianstads län ingå i sydöstra och därmed utgöraett prioriterat område.Förutsättningarna för olika regioners utvecklingförbättras främst genom infrastrukturella investeringar. Enpositiv utveckling i hela det skånska landskapet kan uppnåsbland annat genom förbättrade kommunikationer från östraSkåne till . En annan avgörandefaktor är ett gott utbildningsutbud på såväl gymnasial sompostgymnasial nivå. I det fall det hade blivit aktuellt med deprioriterade mellanstäder som den regionalpolitiskakommittén föreslog hade uppfylltalla kriterier för detta. Historiskt sett har förbindelsernavarit goda med , bland annat via kustbanan förjärnvägstrafik och E 66. Dessutom utgör endifferentierad arbetsmarknad för östra delen avKristianstads län och för västra delen av med flerär 700 inpendlare från grannlänet. haremellertid en mellanställning genom att det på den enasidan finns det expansiva Växjö-området och på den andrasidan , vilket gjort det allt svårare atthävda kommunens betydelsefulla roll som länk mellandessa områden. Det krävs därför kraftfulla insatser inommånga sektorer.Det utmärkande för näringsliv är att dettai hög grad är fjärrstyrt, dvs. ledningen/ägarna finns i andradelar av eller världen. Som exempel kan nämnasEricsson, och Riksost, , ,samt Novia, Kone och Danogips, utlandet. Dennastora grad av fjärrstyrt näringsliv gör det svårare att frånKristianstads kommuns sida agera när olika beslut omindragning etc. fattas.Staten har flyttat stora delar av sinverksamhet från . Många av de problem somfinns i regionen har sin grund i en medveten kursändring avstatliga beslut beträffande jordbruk, förädlingsindustri,försvar m.m. Staten har som en följd av detta också ettansvar för att delvis skapa förutsättningar för erforderligförnyelse. Detta kunde ha skett genom att östra ochKristianstad som mellanstad fått ingå i ett prioriteratområde. Vidare bör komma ifråga när statligutlokalisering åter blir aktuell. Sådan statlig insats har aldrigtidigare förekommit, utan istället har endast indragningarkommit ifråga.Det kan inte vara rimligt att fasta forskningsresurserinom utrustnings- och kostnadskrävande områden byggsupp vid samtliga högskoleenheter. Det är däremot viktigtmed forskningsverksamhet av något slag vid samtligahögskolor för att stärka forskningsanknytningen tilluniversiteten och till regionens näringsliv och kultur.Högskolan i måste få samma möjligheter somandra högskolor i landet.Som angavs i propositionen har utbildningsinsatser betydelse för en positiv regional utveckling och detfinns därför anledning att framhålla betydelsen av att denstatliga högskolan som finns i regionen ges möjlighet attutvecklas. bör ges utrymme ochresurser för såväl forskning som utbildning inomgrundnäringarna jordbruk och livsmedel. Högskolan iKristianstad måste ges samma utvecklingsmöjligheter somskolorna i , och Karlskrona.Om man sedan betänker destrukturomvandlingsproblem som regionen kommer attdrabbas av är det oundgängligen nödvändigt attvidareutbildning och vuxenutbildning ges ökademöjligheter med statligt stöd.Kommittén föreslog att vägnätet i sydöstra skulleförbättras bland annat genom satsningar på ochE 66 främst delen --. Detta följdes intenärmare upp i propositionen. E 66 är den mestbetydelsefulla trafikleden av de föreslagna, men har en stor betydelse för kontakterna mellankontinenten och södra -- sydöstra . Det är därför avstor regionalpolitisk vikt med förbättringar av dessa vägar.En god och jämn standard vad avser E 66 bör byggas ut från --och motKarlskrona--. Det är därför viktigare att åtgärder påE 66 genom län genomföres före åtgärdergenom och län om den regionalasamverkan skall få bästa tänkbara förutsättningar attutvecklas. För är det även av stor betydelseatt frågan om förbindelserna över får sin slutligalösning. Kommunikationerna på är dåligtutbyggda. En avsevärd förbättring av kommunikationernamot främst /är nödvändig. Det ärvidare av betydelse att kustbanan mellan ochKarlskrona upprustas och elektrifieras samt blir enlänsjärnväg.Malmöhus länEnligt de direktiv som lämnades för kommitténsutredning angavs att storstadsregionernas betydelse i detnationella utvecklingsförloppet borde analyseras för attklargöra vilken roll tillväxten i dessa regioner har för denekonomiska utvecklingen i . Det kunde dockkonstateras att storstadsregionernas betydelse förutvecklingen i landet och i de olika landsdelarna interedovisades, utom vad då gäller . Detvar en brist att kommittén exempelvis inte alls fannanledning att behandla vilken betydelse storstadsregionenMalmö/har för utvecklingen i Sydsverige.Regionalpolitiken är en politik för hela landet, och inteenbart för vissa utpekade landsdelar.I flera avseenden framstår storstadsregionernaMalmöhus län och som merrealistiska alternativ vid en avlänkning av tillväxten ihuvudstadsregionen. Om de s.k. mellanstäderna hade blivitverklighet hade det varit angeläget att föra in de tvåstorstadsregionerna i den södra och västra landsdelen somen nivå mellan och de så kallade mellanstäderna.Kommitténs uppfattning var att vid en förstärkning avmellanstäderna borde många regioner kunna bli merrobusta och mindre sårbara. minskar skillnaden iservicenivå till storstadsregionerna ochMalmö/. Mellanstäderna kommer därför att i ökandeutsträckning att efterfråga kvalificerad service iStockholmsregionen och på så sätt bidra till att den negativaöverhettningen förstärks i den regionen. Därmedmotverkas också ambitionerna att balansera utvecklingen iStockholmsregionen och att göra olika landsdelar merasjälvständiga.Kommittén, och därmed ej heller propositionen,behandlade inte behovet av och förutsättningarna för deregioner som har störst möjligheter att utvecklas tillalternativ till . Det är /Lundsom i den sydligaste landsdelen svarar för den mestkvalificerade servicen. Uppmärksamhet måste fästas på attförutsättningar skapas för en fortsatt förstärkning ochutveckling i /av sådana funktioner som är avavgörande betydelse för områdets ställning som centrum försödra . Om skall kunna få enmera balanserad utveckling och den sydligaste landsdelenskall kunna bli mera robust och självständig är det angelägetatt den mest kvalificerade servicen i ökad utsträckningförläggs till /. Servicen i /Lundregionenkännetecknas bland annat av en högt kvalificeradsjukvård, landets mest kompletta universitet, flygplatsenSturup, kvalificerat kulturutbud inom teater och musiksamt närheten till Köpenhamn.De utländska studier som gjorts visar att stora flygplatserhar en mycket avgörande betydelse för näringslivetsutveckling inom en radie på . är det så attSturup har några utrikeslinjer, men de flestautlandsresenärerna från reser från ellerArlanda. Situationen är emellertid den att kapaciteten vidbåde och börjar bli ansträngd. Det är motdenna bakgrund angeläget att klarlägga om istället kan samla sig kring en utbyggnad av flygplatsoch därmed få den motor för näringslivet som behövs.Eftersom livsmiljön tillmäts en allt större betydelse vid valav bostadsort och tillgången på arbetskraft vid val avlokaliseringsort borde en satsning på förstärkahushållens och företagens möjligheter att utvecklas även ide svagare regionerna i den södra landsdelen. Det är ocksåmycket beklagligt att det finns beslut om att lägga nedområdeskontrollcentralen för flygtrafikledning vid . Områdeskontrollcentralen måste fåkvarstå.Det finns stora obalanser i med den starkabefolkningskoncentrationen till den västra regionen. Denexpansiva delen av näringslivet och den kvalificeradeservicen är i ännu högre grad koncentrerad till dettaområde. Samhällsutvecklingen i den sydöstra delen avSkåne liknar dock i många avseenden den som gäller för densydöstra landsdelen. Sydöstra har exempelvis brist påarbetstillfällen, bland annat till följd av jordbrukets ochfiskets tillbakagång, svagt serviceunderlag samt otillräckligakommunikationer. Det är därför angeläget attstatsmakterna vidtar särskilt riktade åtgärder i avsikt attförstärka regionens näringsliv och infrastruktur och därmedförbättra situationen i sydöstra hänsyn till jordbrukets stora betydelse i Malmöhuslän och väntade förändringar med anledning av den nyalivsmedelsoch jordbrukspolitiken kan produktionen avbiobränsle bli särskilt betydelsefull för jordbrukarna i länet.Det är mycket som tyder på att investeringarna iinfrastruktur kommer att bli omfattande har länsstyrelserna fått ett ökatinflytande över investeringsplanerna inom bland annatkommunikationsområdet och arbetar för att åstadkommagoda systemlösningar. Många av objekten är av denomfattningen att de kräver samarbete mellan flera län. Somexempel på sådana samverkansprojekt där iMalmöhus län är engagerad är väg E 66, järnvägen ----Simrishamn ochvästkustbanan. Vid de överläggningar som förs om projektav nationellt intresse borde även den centrala nivån deltaga.Den centrala nivåns engagemang bör bland annat inriktaspå att tillförsäkra och fördela investeringsmedel på ettsådant sätt att olika delprojekt kan genomföras i denordning som ger störst samhällsekonomisk nytta.En ökad decentralisering från den centrala till denregionala nivån kombinerat med tydliga mål förverksamheten ökar genomslagskraften i regionalpolitiken.Det finns emellertid förhållanden där ett centralt ansvar ochtydliga mål är särskilt angelägna och där dessa kan bidra gynnsam regional utveckling. Detta gäller exempelvisutbyggnaden av den nationellt betydelsefullainfrastrukturen. I är det särskilt angeläget attstatsmakterna preciserar sitt ansvar för uppbyggnaden avt.ex. Det kan inte vara rimligt attexempelvis länen vid skall ta ett ytterligareansvar för uppbyggnaden av en nationellt viktigförbindelseled genom finansiering via länstrafikanslagen.Landsbygdsutvecklingen kräver bland annat att särskilduppmärksamhet fästes vid jordbrukets omställning. Det ärav stor vikt att förutsättningar utvecklas förkombinationsföretagande samt att möjligheter skapas föratt utveckla alternativa grödor för de arealer som tas urbruk för livsmedelsproduktion.Kommittén borde ha ägnat större uppmärksamhet åtskillnaderna mellan de tre storstadsregionerna och dåfrämst mellan huvudstadsregionen och övriga regioner.Därutöver borde även de inomregionala skillnaderna hastuderats företrädesvis mellan centralorten ochförortskommunerna.I betänkandet anges att storstadsområdena är entydiga''vinnare'' vad avser befolkningsutveckling . Om utvecklingen hade analyserats med början frånmitten av hade det framkommit att ökat , medan endast ökat fram . Denna ökningstakt är lägre ängenomsnittet för riket som uppgick till . Centralorten fick under perioden 1976-1988vidkännas en minskning som övriga kommuner i regionen ökademed sammanlagt 11 %.Mellan och glesbygdskommunerna finns detvissa likheter, såsom åldersstrukturen. Relativt få barn ochmånga personer i högre åldrar är det som kännetecknarsåväl storstäder som glesbygdskommuner. Dettaförhållande återspeglas också i det födelseunderskott somMalmö haft . ochGöteborg har extremt låga förvärvsfrekvenser för män ochenligt folk- och bostadsräkningen 1985 var det endast fyrakommuner i som hade lägre tal än Malmö.Av de underlagsrapporter som presenterats inom ramenför storstadsutredningen framgår det att det finns skillnaderi utvecklingsmönster mellan de tre storstadsregionerna.Stockholm har fått en alltmer dominerande roll i detnationella systemet, vilket medfört att varken Göteborgeller kan uppvisa den näringsmässiga bredd som ären förutsättning för konkurrens med . Det finnsen risk för att kankomma att reduceras till befolkningsstora regionalaservicecentra. Det finns dock olika tillväxtförutsättningarinom , där har större möjligheter attexpandera än vad som är fallet för Malmö.I är förhållandet sådant att industrin fortfarandedomineras av mogna branscher med begränsadetillväxtmöjligheter, varför expansion av Malmös näringslivär beroende av en hög nationell tillväxt.Stockholmsregionen dominerar i allt högre grad somvarande ett nationellt centrum och harpå motsvarande sätt bibehållit sin roll som ett industrielltcentrum. Till följd av en svag utveckling av industrin hardäremot omvandlats till att enbart fungerasom servicecentrum för . Arbetslöshetsnivåni ligger klart över riksnivån och har en omfattandeundomsarbetslöshet, medan sedan lång tidtillbaka legat på en nivå under riksgenomsnittet.De stora skillnaderna mellan och de bådaandra storstäderna borde ha belysts på ett klarare sätt avkommittén. För om man skall döma efterstorstadsutredningens slutsatser är det en felaktigbedömning av kommittén att storstäderna tillhör de delar avlandet som fungerat bäst iekonomiskt hänseende.Malmö utgör, liksom många städer av mellanstorlek, enviktig länk mellan huvudstadsregionen och en större region,i detta fall . Det är även fortsättningsvis av storbetydelse att får behålla en sådan funktion. Det ärdäremot inte riktigt att skall jämställas medStockholm som en region där tillväxten skall minskas.Istället borde finnas med bland de orter sombehöver förstärkas genom en avlänkning av en del avtillväxten inom huvudstadsområdet.Malmö har dåligt utvecklade kunskapsintensivabranscher samt en lägre utbildningsnivå hos arbetskraftenän förväntat. Det är angeläget för en positiv regionalutveckling att får fungera som ett centrumoch en stödjepunkt för genom att tillgodosebehovet av utbildning och forskning på olika nivåer.Vad gäller transportsidan är det av vikt att järnvägsnäteti rustas upp bland annat med byggandet avdubbelspår mellan och . Dessa dåbehövliga miljöbetingade restriktioner kräver atttransporterna i täta stadsregioner i högre grad än nu baseraspå spårbunden kollektivtrafik.En annan viktig fråga inom kollektivtrafikområdet ärdärför den idéskiss som miljödelegationen nulagt fram om regionala snabbspårvägar runt Malmö-Lundoch . Detta skulle kunna bli ett nytt ocheffektivt inslag i den västskånska trafikförsörjningen.Huvudsyftet är att åstadkomma miljöförbättringar delsgenom ökad kollektivandel och dels genom atttrafiksystemet i sig självt blir mera miljövänligt. Orsakernatill att miljödelegationen exempelvis väljer att framhålladen lätta spårtrafiken skall främst sökas i att de tekniskalösningarna redan finns, miljöeffekterna är direkta ochomedelbara samt att erfarenheterna från utlandet är mycketpositiva. Med hänsyn till att de negativamiljökonsekvenserna och trängselproblemen i devästskånska städerna ökar till följd av att bilismen blir meromfattande, kan det inte bortses från behovet av ett statligtstöd för ett system med regionala snabbspårvägar. Behovetav nya sträckning kvarstår dock ioförändrad omfattning. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av åtgärder för att mötaöstra långsiktiga strukturproblem inför 1990-talet,[att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av ökade väg- ochjärnvägsinvesteringar och andra infrastrukturella satsningari län,1]2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om åtgärder för att utvecklaMalmöregionen som storstadsregion och alternativ tillhuvudstadsregionen,[att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utveckling av kollektivtrafiken ivästra ]