mot · GE02Sk673 · 1991-01-25 00:00:00 — Bristen på sparande i , tillsammans med vårthöga kostnadsläge, väntas leda till ett underskott i vårbytesbalans gentemot utlandet på mellan 50 och 60miljarder kronor, eller av vår årligabruttonationalprodukt. I detta läge måste självklart allarimliga åtgärder för att stödja den svenska exportindustrinvidtagas av regering och riksdag, vid risk att dagensbytebalansunderskott blir bestående eller t.o.m. fortsätteratt stiga.Under år 1990 tillverkades i 3,8 miljoner tonhandelsfärdigt stål, varav hela 2,7 miljoner tonexporterades. Om hänsyn tages till importerade insatsvarorutgör den svenska stålindustrin den näst efterskogsindustrin största intjänaren av utländsk valuta, vilketframgår av denna tabell, avseende år 1987:nBortfall av export och tillkommande import utansvensk tillverkningSkogsindustri50 miljarderJärn och stål18 -''-Gruvor4,5 -''-Kemisk industri7,5 -''-Den svenska stålindustrin har idagstrukturrationaliserats i så hög grad som det är möjligt inomlandet gränser. I stort sett finns bara en tillverkareav varje produkt. Den ytterligare strukturrationaliseringsom med säkerhet erfordras måste ske över vårt landsgränser, ett exempel finns därvidlag redan i fusionenUddeholm -- Böhler från . Då sådana fusionerkommer till stånd, blir jämförelser mellanproduktionskostnaderna i olika länder aktuella.Med föreliggande engergiskatter ochmiljöföreskrifter kommer svensk stålindustri att bliallvarligt handikappad, vilket framgår av nedanståendetabell:nEnergiskatt per ton handelsfärdigt stål, SEK/ton19901991Sverige115140Nederländerna12Västtyskland4Storbritannien9Frankrike0Föreslagen nivå för EG11Sverige,enbart specialstål265360Anledningen till den mycket höga beskattningen försvenskt specialstål är den att detta stål har ett så högtkilopris att den för ordinärt stål gällande maximigränsen förbeskattning i förhållande till faktureringsvärdet (underutredning, nu gällande maximiskatt ) ej hellerendast delvis träder i kraft vid tillverkning av specialstål.Ändamålet med denna motion är emellertid ej att ändrapå de nya energi- och miljöskatterna i , utan blott attse till att de tillämpas på ett sådant sätt att vår exporterandejärnhantering skadas så litet som möjligt -- vid risk att deneljest vid kommande fusioner kommer att successivtförflyttas ur landet, till länder med bättre ekonomiskaförutsättningar för ståltillverkning.Den första fråga som därvid måste behandlas utgör nämnda maximigränsen för energiskatter i relation tillfaktureringen, f.n. (endast viss del avenergiskatten får dock utnyttjas enligt denna regel, utomifråga om elskatten som får utnyttjas fullt ut). Denna regelhåller ej för en granskning vare sig enligt eller EG:sbestämmelser, enär den enligt dessa kommer att tolkas somen ren subvention av stålindustrin, vilket är förbjudet.Därför har också den s.k. Hjalmarssonska utredningentillsatts, med direktiv att omarbeta gällande bestämmelser.Rätten till återbäring av energiskatter avfaktureringsvärdet måste då utbytas mot en rätt att dra avdelar av erlagd energiskatt, på samma sätt sommervärdeskatten är avdragsgill. Detta är helt tillåtetenligt såväl som EG, och kan genomföras så attindustrin i sin helhet betalar samma summa energiskatt somidag -- alltså kostnadsneutralt för statsbudgeten.Nästa fråga är av mera teknisk natur, och gäller tillåtenmängd stoftutsläpp från stålugnar i olika länder. Utan någrasom helst direktiv från vare sig regering eller riksdag haridag det svenska skärpt de svenskabestämmelserna så att de är helt ur linje med vad som gälleri utlandet, där stålindustrin dessutom oftast ligger itättbebyggda områden jämfört med läget i . Lägetframgår av nedanstående tabell:nUtsläpp i milligram perLandnormalkubikmeter (nm3s)700Taiwan200Sydkorea100Australien, Indien50Brasilien, , ,, Västtyskland10Finland, Frankrike2Sverige, enligtkoncessionsnämndens beslut förAvesta (tidigare lägsta värde10 mg/nm3 för )Till saken hör att emissionerna av stoft såväl till luft somtill vatten i den svenska stålindustrin reducerats med hela 98procent . Kostnaderna för att ta bortresterande av stoftutsläppen från våra stålugnarblir astronomiska. Redan att gå ned från nuvarande /nm3 till 5 skulle kosta 800 milj.kr. i investeringaroch 300 milj.kr. i årlig ökning av driftskostnaderna, siffrorsom bör jämföras med en beräknad vinstnivå för helahanteringen om 400 milj.kr. Sådana krav påreducerade stoftutsläpp från den svenska järnhanteringenskulle drastiskt reducera möjligheterna att tillverka stål iSverige, och i kommande fusionsförhandlingar medutländska företag göra att de svenska förhandlarna skulletvingas arbeta med ''bakbundna armar''.Om det vore så att de nuvarande stoftutsläppen från desvenska järnverken representerade en verklig hälsorisk förde omkringboende, så skulle denna motion aldrig skrivits.Men det är ett ovedersägligt faktum att detta stofthuvudsakligen innehåller kalcium (ett gödningsämne) ochvanlig rost, vilket senare visserligen är rödfärgat menabsolut ej medför några nu kända hälsorisker föromgivningen. Det kan inte vara rimligt att det svenskanaturvårdsverket utan medicinskt tvingande orsakerskärper den svenska stålindustrins stoftutsläppsnormer såatt industrin kan verka inom landet. tillämpar sådana skärpta normer bordeverket vetenskapligt motivera varför dessa normer ärnödvändiga i . En sådan motivering är destoviktigare, som föroreningshalten i mossmarker runt densvenska järnhanteringen gått brant nedåt under de senaste20 åren, vilket ifråga om kadmium och krom framgår avbifogade kartor. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att genom tilläggsdirektiv ge densittande utredningen om nuvarande maximigräns om 1,7procent av faktureringen som maximalt uttag av energiskatti uppdrag att därtill utforma det nya systemet på ett sådantsätt att en del av erlagd energiskatt får avdragas precis sommervärdeskatten,[att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att uppdra åt naturvårdsverketatt göra en vetenskaplig utredning angående dethälsomässiga behovet av att införa stoftutsläppsgränser somligger lägre än de lägsta som tillämpas i någotannat ståltillverkande industriland.1]