mot · GE02Fi426 · 1991-01-25 00:00:00 — Män ger och fårEn slentrianmässig fördelning av budgetanslag på typisktmanliga sektorer, inga förslag om förändring vare sig avinriktning eller omfattning på statsbudgeten för att ökakvinnors makt och inflytande samt en total brist på insiktom dagens arbetsmarknad ur kvinnoperspektiv -- så serregeringens budgetproposition ut.I årets budgetproposition från Industridepartementetomnämns kvinnorna på två rader. I Arbetsmarknadsbilaganoch Finansplanen liksom i andra budgetbilagor är det påsamma sätt. Inte ens bilagan om utveckling av denoffentliga sektorn innehåller något avsnitt om kvinnornasspeciella situation i samhället.Budgetpropositionen utstrålar en föråldrad syn påsamhället och arbetsmarknaden, som härrör från den tid dåkvinnor till största delen var hemarbetande och männensvarade för den ekonomiska försörjningen.På de senaste trettio åren har andelen förvärvsarbetandekvinnor nästan fördubblats. utgör kvinnorna avarbetskraften och mer än 2 miljoner kvinnor finns påarbetsmarknaden. Det handlar om en av de störstasamhällsorganisatoriska förändringar som skett i Sverigeunder . Det är självklart att en sådansamhällsomvandling borde få konsekvenser för analysernaoch planeringen av de ekonomiska styrmedlen i samhälletliksom för utvärderingen av den ekonomiska utvecklingen.Dessutom måste det få konsekvenser förjämställdhetssträvandena.Om ska fortsätta att vara en högt utveckladindustrination måste politiska beslut fattas utifrån dagensverklighet. Svensk arbetsmarknad är visserligen den mestkönsuppdelade i världen. Men verkligheten visar också attdet finns lika många kvinnor som män påarbetsmarknaden. Denna verklighet ställer självklart andrakrav på de politiska lösningarna . hardessutom lagt fast jämställdhetsmål om att bryta denkönsuppdelade arbetsmarknaden, vilket borde avspeglas ibudgetpropositionens förslag.Kvinnor är underordnade män. Kvinnors makt ochinflytande är beroende av männens vilja att dela med sig.Fortfarande är det så i , ett av världensrikaste länder. Statistik om fördelning av resurser mellankvinnor och män visar mäns systematiska fördelar iförhållande till kvinnor. Män ger och män får. Det gäller tex lön, arbetstid, positioner i näringslivet, politik,organisationer, m m.Den officiella uppfattningen är att dessa förhållanden äroacceptabla och oönskade, men så länge de inte kopplasihop med en bakomliggande manlig maktstruktur, som i sinförlängning leder fram till dessa systematiskasnedfördelningar, kommer de att bestå.Regeringen följer inte beslutTrots att beslutat om att fördelningen av deekonomiska resurserna mellan kvinnor och män skallredovisas i budgetpropositionen, så underlåter regeringenatt göra detta. ''Utskottet ser positivt på regeringens förslag om enutökad redovisning i budgetpropositionen om fördelningenav de ekonomiska resurserna mellan kvinnor och mänëëëArbetsmarknadsutskottet anser, liksom finansutskottet, attdet trots vissa metodologiska problem bör gå att visafördelningsaspekter inom flera av de områden som ärväsentliga ur jämställdhetssynvinkel, t ex arbetsmarknads-och utbildningsområdena.'' (Arbetsmarknadsutskottetsbetänkande /88:17 om jämställdhetspolitiken)Det finns därför anledning att återupprepa kravet på enredovisning av budgetpropositionens fördelning avekonomiska resurser mellan kvinnor och män.Kvinnors bidrag till välfärden osynliggörsI dagens kapitalistiska marknadsekonomi är det baraden produktion som kan mätas i ekonomiska termer somligger till grund för måttet på välfärd. Menvälfärdsutvecklingen för människorna bestäms inte bara avmarknadens produktionsökning. En stor del av tidenanvänder vi människor till andra saker än att produceravaror för lön.Studier har visat att om man räknar ut tidsanvändningenför några av de sysslor som vi ägnar oss åt utanförförvärvsarbetet -- disk, städning, underhåll, reparationeroch aktiv barnomsorg -- så svarar de för avproduktionsaktiviteterna i den svenska ekonomin (. Klevmarken & 1989).En stor del av det oavlönade arbetet utförs av kvinnor,men eftersom det arbetet inte ingår i de traditionellavälfärdsmåtten räknas det inte. För att synliggöra kvinnorsbidrag till välfärden och för att vi skall få en mer rättvisandebild av samhällets totala produktion av varor och tjänsterbehövs ett kompletterande mått på hushållens produktion.Ett sådant mått har för övrigt ingått i BNP-måttet fram till1930 då det togs bort. Regeringen bör få i uppdrag attutarbeta ett sådant mått. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs[att hos regeringen begär att den snarastredovisar statsbudgetens fördelning av de ekonomiskaresurserna mellan kvinnor och män,1]att begär att regeringen att ta fram mått påhushållsproduktionens samhällsekonomiska värde somkomplement till det traditionella BNP-måttet.