mot · GE02Jo815 · 1991-01-25 00:00:00 — Skärgårdsbornas rätt till fiske, m.m. omfattar 25 000 öar, ochskär. och dess unika natur torde ha fåmotsvarigheter utanför Norden.Våra skärgårdar har fått sin prägel av människors arbeteunder århundraden. Med alla sina skiftningar harskärgårdssamhället formats i samspel med naturen. Ettohämmat tillgodoseende av tätorternas rekreationsbehovoch det rörliga friluftslivets intressen kan leda till att devärden som skapats genom generationernas arbete nöts neroch bryts sönder. Å andra sidan kan skärgårdens säregnastruktur, den rika faunan och icke hävdas enbartgenom naturreservat och fågelskyddsområden. Denekologiska balansen kan lätt gå förlorad. Förbuskningenförkväver snabbt med sly och snår det öppnakulturlandskapet. Alltför länge har skärgårdspolitikenpräglats av naturromantik och strävanden att av skärgårdenskapa ett enda stort strövområde och utan beaktande avskärgårdsbornas betydelse för landskapets vård ochbevarande.Skärgårdspolitiken måste bygga på kunskaper omskärgårdens speciella kultur- och näringsgeografiskabetingelser. Olika intressen måste balanseras mot varandra.Detta måste åstadkommas genom en politik som utgår frånden bebyggelsestruktur och från de traditioner ochrättigheter som skärgårdsborna och deras ättlingar hävdar.Den bofasta befolkningen måste således ges möjligheter attleva kvar i skärgården och förutsättningar måste skapas förmänniskor att flytta ut i skärgården för bosättning året runt.Samtidigt skall det rörliga friluftslivets och defritidsboendes intressen tillgodoses på sådant sätt att dengenuina skärgårdsmiljön inte går förlorad.FisketSkärgårdsbornas sysselsättningsförhållanden ochförsörjningsmöjligheter har iväsentliga hänseenden förändrats och försämrats. Medanskärgården på grund av naturens givna förutsättningartidigare i hög grad byggde på smärre jordbruk ikombination med fiske, har jordbruket i allt väsentligtnedlagts och skärgårdsborna i stället blivit ettmångsysslande folk. Fritidsbebyggelsen har skapat nyaarbetstillfällen. I stor utsträckning försörjer sigskärgårdsborna genom service av olika slag, genombryggbyggen, reparationsarbeten, skogsarbete, transport-och taxirörelse och andra likande sysslor som äger mer ellermindre direkt samband den ändrade struktur somskärgården fått under innevarande sekel och inte minst tillföljd av den politik som främst socialdemokrater ochkommunister stått för.Oavsett vilka arbetsuppgifter som skärgårdsborna i dagägnar sig åt, spelar likväl fisket alltjämt en grundlägganderoll för deras tillvaro och försörjning. Det är emellertid inteminst då det gäller skärgårdsbefolkningensmånghundraåriga rätt till fiske och skärgårdsvatten som densocialdemokratiska politiken medfört allvarliga följder.1950 berövades skärgårdsborna sin fiskerätt på de storafjärdarna. Den enskilda äganderätten till fiske begränsadesi stort sett till vatten belägna inom från större öaroch kobbar.I annan moderat motion har framförts yrkande omändring i de beslut om konfiskation av skärgårdsbornasfiskerätt som införandet av det s.k. ''fria fisket medhandredskap'' innebar samt om ändrade och merpreciserade ersättningsregler.Oavsett om och när i motionen begärda åtgärder vidtas,bör under alla förhållanden möjligt en omprövningav ifrågavarande besluts räckvidd komma till stånd. Det''fria fiskets'' befarade skador på flora och fauna har snarastblivit allvarligare än vad man tidigare räknade med.Påtagliga och betydande, för framtiden alltmeroroväckande skadeverkningar har drabbat främstytterskärgårdens känsliga växt- och fågelliv. Det finnsdärför all anledning att -- oavsett vad berörda motionkan komma att leda till -- omgående i så måtto ompröva det''fria fiskets'' omfattning att natur- och fågelreservat samtför flora och fauna särskilt ömtåliga öar och ögrupper i deyttre skärgårdsvattnen undantas från det ''fria fisket''.Regeringen bör förelägga förslag tillsådana begränsningar.Bara efter det fria handredskapsfisketsinförande och sedan det visat sig att det fria spöfisketmedfört betydande skador på flora och fauna restes krav påförbud för skärgårdsborna att ägna sig åt nätfiske i de egnavattnen. Det gjordes gällande att nätläggning och ryssjorvar ett hinder för sportfiskarna att ägna sig åt spinnfiske.Dessa tankar utvecklades till ett förslag inomlänsstyrelsen i att fiskestadgan skulleändras. Förslaget innebar en begränsning avskärgårdsbornas av ålder bestående rätt till nätfiske iallmänna vatten.Tack vare en vaken opinion bland både skärgårdsbornaoch politiker hamnade förslaget småningom ipapperskorgen, men tendensen är tydlig. som dethögtidligen talas om en ''levande skärgård'', genomförspolitiska åtgärder som alltmer begränsar skärgårdsbornasmöjligheter att utöva det näringsfång som av ålder satt sinprägel på skärgården och dess befolkning.De bestämmelser som trätt i kraft om båtregister bidrardessutom till att öka byråkratin och kostnaderna för denskärgårdsbefolkning som är i hög grad beroende av tillgångtill en eller flera smärre fiskebåtar för sitt näringsfång.Taxeringsvärden på skärgårdsfastigheterUnder 1983/hemställde riksdagsmanGunnar i i en motion (1983/84:592) attriksdagen hos regeringen skulle begära rimligarefastighetstaxeringsregler för jordbruksfastigheter iskärgårdarna. Speciellt berördes den orimliga upptaxeringsom skett i fråga om stugor, som -- på grund avframställningar från om fritidsfrågorna angelägnamyndigheter -- uppförts på dylika fastigheter. En ohållbarsituation hade för många av ursprungsfastighetens ägareuppkommit till följd av taxeringen av dessa stugor som letttill ofta orimliga skattehöjningar, förlorade bostadsbidragoch omöjliggjorda förbättringslån. Följden hade blivit attägaren tvingats sälja delar av sitt fastighetsbestånd. Särskiltstötande hade skärgårdsbon funnit den höjning avtaxeringsvärdena vara som föranletts av den uppräkningsom härrörts från ''strandtillägg'' för sjöutsikt och liknandeför skärgårdsbonden besynnerliga tillägg.Skatteutskottet anförde i sitt betänkande SkU1983/84:48 (s. 12) att RSVs riktvärden icke vore att ansesom bindande föreskrifter utan som ''anvisningar'', menmedgav att ''kritik kunde riktas mot enskildheter isystemet''. De grundläggande värderingsfrågor somupptagits i ovannämnda (och andra) motioner borde''givetvis uppmärksammas i samband med den översyn avreglerna som utskottet begärt''.Under 1984/återkom motionären medsamma förslag i motion 1984/85:1194. I motionenpåpekades att skatteutskottets nyssnämnda uppfattning intehjälpte bönderna och fiskarna i skärgården i deras kampmot en orimlig fastighetstaxering. Motionären underströkockså att i i skrivelse hemställtatt de ifrågavarande taxeringsreglerna måtte ändras.Motionären ansåg att det fanns två sätt att angripaproblemet i sak. Det ena var att för högt sattataxeringsvärden vid taxering skulle överprövas ochsänkas genom en ''särskild fastighetstaxering''. Det andravar att medge en tillfällig reduktion av taxeringsvärdenagenom tillämpning av en väsentligt lägre procentsats än av beräknat marknadsvärde för den tid som förflutit ochkunde komma att förflyta mellan det skattemässigagenomslaget av fastighetstaxering och tidpunktenför en genomförd ''översyn'' av de ifrågavarande reglerna,senast i samband med fastighetstaxering.Sistnämnda motion behandlades av skatteutskottet ibetänkandet SkU 1984/85:36. Utskottet anförde att de avmotionen väckta frågorna ingick som ett naturligt led ipågående utredningsarbete. I bostadskommitténsdelbetänkande framhölls att frågorna rörande fastigheter iattraktiva områden ''skulle komma att tas upp i kommitténsslutbetänkande ''.I dag kan vi konstatera att bostadskommittén intebehandlade dessa fastighetstaxeringsfrågor. Det har medandra ord inte hänt något på området trots skatteutskottetsoch uttalande 1985.I anslutning till frågor om fastighetstaxeringen vill visärskilt understryka att mark- och byggpolitiken måste tahänsyn till de bofastas rätt att förfoga över sina mark- ochvattenområden. Om ägandet till mark inskränks genomåtgärder från samhällets sida, skall full kompensationerhållas för åsamkat intrång.FastighetsskattNär ännu var ett agrarsamhälle betraktadesmark inte bara som en form av förmögenhet utan som denavgörande produktionsresursen. Att beskatta ägande avmark uppfattades därför huvudsakligen som att beskattaproduktionsförmåga, det vill säga (potentiell) inkomst.Mark ansågs självklart ha en förmåga att kontinuerligtgenerera en avkastning som kunde beskattas.I dag är det inte längre så, men gamla tänkesätt ochregelsystem har fått ett eget liv och påverkar fortfarandeutformningen av lagstiftningen. Värdet på fastigheter, husoch mark avspeglar i allmänhet inte någon avkastning.Skatten måste därför betalas med inkomster från helt andrahåll.Fastighetstaxeringarna och -beskattningen är utformadesom om höga överlåtelsepriser avspeglade en motsvarandeförmåga att generera löpande inkomster och en förmåga attbetala löpande skatter, vilket alltså inte är fallet.En bostadsfastighet representerar för sin ägare tvåvärden: det uppenbara att han har någonstans att bo, ochett förmögenhetsvärde. Det kontanta avkastningsvärdet äri de allra flesta fall lika med noll.Det finns ingen principiell anledning att beskatta enfastighets förmögenhetsvärde på något annat sätt än annanförmögenhet. Från principiell synpunkt saknas skäl bådeför en separat fastighetsskatt utöver förmögenhetsskatten,och för en lindrigare beskattning än för annan förmögenhet.Å andra sidan finns det skäl för statsmakterna att stimuleralångsiktigt bundet sparande i form av bland annat boende.Beskattningen skall inte påverkas av vem som äger enfastighet. Oavsett om en enskild person eller någon form avföretag eller förening är ägare bör beskattningen varaneutral.Det saknas således bärande motiv för att beskattaboendet i sig. Denna principiella uppfattning framstår somän klarare när man, som i vårt land, tvingats motiverautökade boendesubventioner med hänvisning till den högaboendebeskattningen. Av statsfinansiella skäl är det intemöjligt att avskaffa all fastighetsskatt.Färdriktningen måste emellertid vara klar och entydig.Ett första steg bör vara att avskaffa en tredjedel avfastighetsskatten under kommande budgetår. Detta innebären skattesänkning med omkring 2,9 miljarder kronor.Fastighetsskattens nivå bör därefter stegvis minskas underde följande budgetåren. Denna skattesänkning bör särskiltgynna många skärgårdsbor.Den skulle utgöra ett viktigt led i den nödvändigasänkningen av det alltför höga skattetrycket i Sverige.Den skulle innebära en påtaglig minskning av denbelastning på boendet som följt av den genomfördaskatteomläggningen. Denna har ju medfört att såväl hyrorsom kostnaden för boende i eget hem stigit markant.En sänkt fastighetsskatt skulle vidare möjliggöra attmänniskorna själv kunde betala en större del av övrigakostnader för boende. Behovet av bostadsbidrag till olikagrupper av boende skulle således minska. Detta skulle förövrigt innebära ansenliga besparingar för såväl stat somkommun.Hur detta enligt moderata samlingspartiet skallfinansieras framgår av partiets partimotion ''Valfrihet iboendet'' (1990/91:Bo242).Sysselsättning och trafikDen bofasta befolkningen i vår skärgård har minskatmed 40--sedan . Under senare århar befolkningsutvecklingen varit . En levandeskärgård förutsätter sysselsättnings- ochinkomstmöjligheter i skärgården. Både fritidsboende ochrörligt friluftsliv bidrar till sådana möjligheter. Jordbruk,fiske, småindustri- och reparationsverksamhet samtuppgifter i trafik- och transportnäring bör också kunna gesysselsättning. Skärgården är dessutom ett för vårt försvarviktigt och ömtåligt glesbygdsområde. Därför börmyndigheterna främja nyföretagande och utvidgning avbefintlig verksamhet bl.a. genom medverkan till lån ochkrediter på rimliga villkor.En väl fungerande trafikapparat utgör ett villkor för enlevande skärgård. har skärgårdstrafikenutvecklats och blivit allt bättre. Såväl de bofasta somfritidsboende och övrigt fritidsfolk förutsätter atttrafikstandarden vidmakthålls och om möjligt ytterligareförbättras.BebyggelsefrågorSom tidigare redovisats i denna motion har Stockholmsskärgårds unika natur och miljö utsatts för betydandeförändringar . Öar ochögrupper, som tidigare avspeglade gångna tiderskulturtraditioner, har alltmer växt igen, förslyats och blivitmer eller mindre otillgängliga. Den landskapsbild som varitbetecknande för skärgårdslivet riskerar attalltmer omgestaltas, till men inte bara för landskapsbild ochnaturvård, utan också för den alltjämt bofasta befolkningenoch inte minst för det rörliga friluftsliv, vars ökandeomfattning i inte ringa grad medverkat till igenväxt ochnedslitning.Det finns ett klart samband mellan den''eroderingsprocess'' vi här beskrivit och den utomordentligtstarka restriktivitet som präglat de senaste årtiondenasbyggnadspolitik och som inneburit att till och med bofastaskärgårdsbor förhindrats att komplettera den gamlabebyggelsen med nya bostäder för barn och anhöriga, somskulle kunna genom åretrunt- eller fritidsboende bidra tillatt hålla landskapet levande.Betecknande för främst den yttre mellanskärgårdens ochytterskärgårdens bebyggelsestruktur under århundradenhar varit att bebyggelsen ägt rum i sammanhållna byar.Detta har varit motiverat främst av den gemenskap som detkarga och hårda skärgårdslivet krävt för social samvaro ochtrygghet i livets olika skeden.När PBL och den nya naturresurslagen antogs avriksdagen, torde denna omständighet ha beaktats då detgäller en del uttalanden som bostadsministern gjorde ipropositionen och till vilka sedermera anslöt sig.Den starka restriktivitet i fråga om fritidsbebyggelsensom skulle iakttas i vissa skärgårdsområden skulle, hävdadebostadsministern, kunna eftersättas då det gällde''komplettering av befintlig bebyggelse''. Därmed avsåg hansådana tillskott till tidigare bebyggelse som innebar ''ennaturlig avrundning'' eller ''förtätning''.Dessa undantag var med hänsyn till gamlabebyggelsetraditioner och av miljöhänsyn i hög gradbefogade. Genom förtätning av gamla byar och tillkomstenav kompletterande bebyggelse skulle självfallet ökademöjligheter komma till stånd att även i fortsättningen hålladen tidigare kulturbygden öppen.Genom gemensamma insatser av byalag och av förändamålet särskilt bildade föreningar skulle röjnings- ochutdikningsmöjligheter komma till stånd, ägnade att föravidare de bytraditioner som präglat berördaskärgårdsområden. Det experiment som gjordesgenom att skapa första nationalpark i iFurusundstrakten bekräftade hur omöjligt det var attbevara ängsmarker och kulturtraditioner utan de mänskligaodlingsinsatser som en gång format naturen och gjort dentillgänglig.Det har emellertid visat sig att trots bostadsministernsoch uttalanden om möjligheten att genomförtätning och kompletterande bebyggelse skapaförutsättningar för de miljövårdande insatser det här ärfråga om, vissa kommunala myndigheter intagit en klartnegativ attityd och icke ställt sig till efterrättelse deriktlinjer som i detta hänseende uppdragits.Den nya PBL och den nya naturresurslagen börsjälvfallet icke av kommunerna tillämpas så attbetydelsefulla natur- och miljöintressen försvåras. För bådeden fastboende skärgårdsbefolkningens försörjning ochskärgårdslandskapets öppenhet är det angeläget attvederbörande lokala byggnadsmyndigheter iakttar vadriksdagen uttalat.PBL bör i berörda hänseenden uppenbarligenförtydligas. Det bör enligt vår mening ankomma påregeringen att undanställa härför erforderligaförslag i syfte att ännu tydligare än vad som skett förkommunerna klarlägga de intressen som naturresurslagenhar att tillgodose.SkolfrågorI ett glesbygdsområde som skärgården spelar frågan omsamhällsservice en viktig roll. För de unga barnfamiljernaär skolfrågan den viktigaste. Kan inte barnen beredasskolundervisning, flyttar ofta hela familjen. Vi anser attskärgårdsskolorna måste få vara kvar. Elevantalet får inteutgöra enda grundvalen för en skärgårdsskolas framtid.Färjetrafiken genom skärgårdenFärjetrafiken mellan och har för varje årökat i omfattning. Detta har lett till ett växande utbyte avmänniskor mellan de två länderna av stor betydelse för vårafolk. har emellertid riskerna för främstmiljön i Stockholmsskärgårdens trånga leder ökat i enutsträckning som saknar motsvarighet i ochFinlands skärgårdar. Den ofta höga hastighet med vilkenfärjorna framförs och de allt större fartygen har lett till attsvall och främst sug från färjorna skadat och eroderat intebara stränder och strandvegetationen utan även ömtåligvattenvegetation, betydelsefull för fiskens reproduktion.Färjornas avfall skapar också fortfarande vissa problem.Nya, större färjor planeras och väntas bli insatta underkommande år. Inför dessa planer och med tanke på demiljö- och andra risker som icke rimligen i längden kanlämnas obeaktade, är det angeläget att klarhet skapas omhur och under vilka förutsättningar sådana risker kan ochmåste förebyggas.Bör med andra ord restriktioner införas för störstastorlek eller högsta hastighet för passage i trånga och därförsärskilt utsatta vatten? Kan annan linjesträckning ellerandra längre ut från innerstaden belägna färjeterminalerkomma till stånd eller bör andra konstruktioner eftersträvaseller andra typer av fartyg?Sjöfartsverket har för avsikt att inrätta en allmän farledöver Rödkobbsfjärden i , medelstsprängning och muddring av ca berg mellanGjusharan och Kalvören.Främsta anledningen anges vara förbättrad sjösäkerhetoch en minskad miljöpåverkan från sjötrafiken iskärgården.Det ingrepp i en skärgårdsnatur av oskattbart värde förframtiden, både ur yrkesfiskets och det rörliga friluftslivetssynpunkt, som skulle bli följden om planerverkställs, står i uppenbar strid med 2 kap.naturresurslagen, 2 och 3 §§. Där föreskrivs, att mark- ochvattenområden av aktuellt slag skall så långt möjligtskyddas mot åtgärder, som kan påverka områdenaskaraktär eller skada naturmiljön.Enligt vår mening bör därför här berörda angelägnanaturvårdsoch kommunikationsproblem bli föremål för enklargörande allsidig snabbutredning.Sjösäkerhets- och övriga trygghetsfrågorUnder har myndigheterna vid ettflertal tillfällen försökt dra in en eller flera lotsplatser iStockholms skärgård. Detta har misslyckats om manundantar viss befogad rationalisering.Även om vi kan ha förståelse och respekt försjöfartsverkets ambition att minska de offentliga utgifterna,avvisar vi försöken att dra in ytterligare lotsplatser. Detta kan vara en fråga om liv och död. Utomskärsär lotsen vår förste och kanske ende räddare i sjönöd.Lotsstationernas huvuduppgift är att ge service åtyrkessjöfarten. Men ökar lotsarnas betydelse försjöräddningen. En bemannad lotsutkik är ett ''vakandeöga''. Den optiska mänskliga utkiken kan inte ersättas avteknik eller radar. Icke minst efter de senaste årensutbåtskränkningar har behovet av så många ''vakandeögon'' som möjligt förstärkts. Varje skärgårdsbo harhärvidlag en viktig uppgift.Båtlivet har ökat enormt. Men harfortkörning, avsaknad av lanternor, smuggling, båtfyllerioch busliv ökat. Övervakning, kontroll och kraftfullaåtgärder krävs. Det skötsamma skärgårds- och fritidsfolketskall känna trygghet. Djurlivet skall inte störas. Härförerfordras kustbevkning och sjöpolis.Natur och miljöSkärgården erbjuder -- som redan sagts -- storslagna ochunika naturupplevelser. och faunan är enormt rika.Vår generation skall njuta härav men inte så att naturenutsätts för nerslitning.Allemansrätten, den speciella sedvanerätt som utbildatsi vårt land, ger oss unika möjligheter till direktkontakt mednaturen. Allemansrätten ger emellertid inte bara rättigheterutan också skyldigheter. Endast om allemansrätten fullt utrespekteras kan umgänget med naturen och mellanbefolkning, fritidsboende och det rörliga friluftslivtsutövare ske friktionsfritt.Stockholms skärgård har inte bara ett regionalt intresse.Skärgårdslandskapets natur och kultur har riksintresse.Detta gör det än viktigare att slå vakt om dess miljövärden.Vi måste på alla sätt minimera riskerna för oljeutsläpp. Vimåste motverka nedsmutsning och nedskräpning. Vi har ettgemensamt ansvar gentemot efterkommande generationer. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om de bofasta skärgårdsbornas rätttill såväl fiske med handredskap som till nätfiske i egna ochallmänna fiskevatten,[att hos regeringen begär en översyn avtaxeringsreglerna för skärgårdsfastigheter och andrafastigheter i attraktiva områden,1]2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om det ''fria fiskets'' skador på floraoch fauna i naturreservat och andra ömtåliga utskärgårdaroch härav nödvändiga åtgärder,[att hos regeringen begär åtgärder i syfte attännu tydligare än vad som skett för kommunernaklarlägga de intressen som naturresurslagen har atttillgodose,2][att hos regeringen begär utredning omförutsättningarna för fortsatt färjetrafik i Stockholmsskärgård med beaktande av de betydande skadeverkningarpå miljö och natur som främst de stora färjornaförorsakar,3][att i avvaktan på ifrågavarande utredning hosregeringen begär att tillstånd inte ges till den planeradefarleden över Rödkobbsfjärden i Stockholmsskärgård,3][att som sin mening ger regeringen till kännavad som i övrigt anförts i motionen om sjösäkerhetsfrågor,m.m.3]