mot · GE02Jo813 · 1991-01-25 00:00:00 — SammanfattningDricksvattnets kvalitet måste garanteras genom ettbättre skydd för råvattentäkter. Dessutom måste kontrollenoch underhållet av de kommunala VA-näten förbättras.Utsläppen av närsalter måste minska. Förutomkvävereduktion i avloppsreningsverk föreslås attkommuner också skall få pröva mer kostnadseffektivametoder för att reducera kväveutsläpp i vatten.Forskningen om rinnande vatten behöver förstärkas.Vattenlagen behöver förändras så att den får en tydligaremiljöprofil. I vattenmål måste de allmänna intressenaföreträdas av en myndighet med god miljökompetens.1 InledningVattnet är av grundläggande betydelse för allt liv.Miljöpolitiken återkommer ständigt till frågor som ärrelaterade till vatten: Rent och hälsosamt dricksvatten.Försurning, förgiftning och övergödning av sjöar och hav.Vatten som resurs för elproduktion, industriprocesser ochbevattning. Listan kan göras lång.Sverige har, i ett globalt perspektiv, riklig tillgång tillvatten. På olika sätt har detta bidragit till vårt välstånd. Iframtiden kan vi ana hur färskvatten blir en knappare resursi närheten av större befolkningskoncentrationer.Grundvattennivån sjunker i stora delar av landet och påsina håll blir det otjänligt av försurning och närsalter -- omingenting görs. Investeringar i vatten- och avloppsnäten,som håller en allt sämre standard, kommer att belastakommunernas ekonomi tungt.Östersjön och är hårt belastade av närsalteroch miljögifter. För att få renare hav måste vi samarbetamed våra grannländer. Hela norr om , liksom och stora delar av Sovjetunionen.Själva regnvattnet är surt. I är inte skadorna påmarken och växtligheten uppenbara. Men 16 000sjöar och rinnande vatten harförsurningsskador. Det märks främst på växt- och djurlivet.En del sydvästsvenska sjöar är starkt påverkade. Ävenförsurningen är ett problem vi bäst angriper tillsammansmed våra grannar i Europa.De älvar som ännu flyter fritt hotas med jämnamellanrum av krav på utbyggnad för att öka produktionenav elkraft. Naturoch kulturvärden står på spel. Folkpartietliberalerna anser att priset är alltför högt för det lillaeltillskott en utbyggnad skulle ge.Hotbilden ser dyster ut. Men vi tror ändå det finns hopp.Europas länder närmar sig varandra, medvetenheten omproblemen har ökat. Önskan att återfå en ren och oförstördmiljö växer sig allt starkare. Det går att rädda miljön!I ett par andra motioner till årets harfolkpartiet liberalerna behandlat naturvård och allmänmiljöpolitik. Den här motionen handlar uteslutande omvatten och vattenvård. I väntan på regeringensmiljöproposition, när vi återkommer med fler detaljeradekrav, lyfter vi nu fram problem kring dricksvattnet,försurningen och övergödningen. Vi för också fram förslagom vattenlagstiftningen.2 Dricksvattnet 2.1 Kan vi lita på vattnet?Under den senaste 10-årsperioden har 30--40 000personer drabbats av vattenburen smitta i samband med ett50-tal epidemier. Sjukdomskällorna har varit bakterier,virus och parasiter men det finns också åtskilliga fall därorsaken är okänd.Det är svårt att bedöma om det faktiskt är fråga om enökning eftersom tillgängliga siffror inte är jämförbara. Mennivån är oacceptabelt hög.Livsmedelsverket bedömer att ca hälften av allakvalitetsproblem med vattnet uppstår i ledningsnäten.Många ledningar innehåller tjocka avlagringar därmikroorganismer frodas. Ledningsnäten är uppenbarligenilla underhållna. Förbättringar kan bli kostsamma.Problemet är inte nödvändigtvis att ledningarna är förgamla. Det finns inget enkelt samband mellan gamlaledningar och dåligt vatten. Problemen kan också bero påvattnets temperatur och surhetsgrad.Orsakerna till vattenburna epidemier är ofta tekniskabrister vid vattenverket eller vattentäkter, som gjort attavloppsvattnet eller dåligt renat ytvatten förorenatdricksvattnet.En undersökning av Statens bakteriologiskalaboratorium visar att de stora riskerna för vattenburnasjukdomsepidemier finns i mindre anläggningar.Anläggningar med 1 000--15 500 abonnenter är i genomsnittorsak till nästan ett större vattenburet utbrott per år.Enligt kan vattnet från hälften avlandets ca 500 000 privata brunnar vara tjänligt medanmärkning från hälsosynpunkt eller otjänligt p.g.a högahalter av bakterier, nitrat, järn eller fluorid.Den tilltagande försurningen är en annan källa till oro.Den medför att surt brunnsvatten kan innehålla aluminiumoch mangan -- men också tungmetaller såsom kadmium --som lösts ut ur marken.Försurningen leder också till korrosion i ledningarna.Därmed går rören fortare sönder som metallerkan lösas ut i dricksvattnet -- i första hand koppar, järn ochzink men också kadmium. Korrosionen kan också orsakaläckor i rörnätet som kan leda till att föroreningar trängerin. Att läckor är vanliga kan illustreras av att ledningsnäteni medeltal för hela landet ger en förlust på av dentotala producerade vattenvolymen.De förhöjda metallhalterna anses inte direkt hälsofarligai dag men eftersom t.ex. kadmium är ett utomordentligtgiftigt ämne måste det bekämpas var det än uppträder. Detfinns också skäl att gå igenom den samlade verkan avmetalltillskott i dricksvatten och andra livsmedel. Ijordbruksbygder är rester av nitrat och bekämpningsmedel idricksvatten ett annat problem som måste tas på stort allvar.Ytterligare ett hot är saltvatteninträngning i brunnar.Problemet är störst i kustområdena samt i ett bälte mellanStockholm och . Det salta vattnet kommerantingen från direkt från havet eller är relikt havsvatten somlagrats i berggrunden sedan istiden. Orsaken till attsaltvatten tränger in i grundvattnet är främst att för storauttag görs ur grundvattenreserverna.2.2 ÅtgärderEtt rent och välsmakande dricksvatten är ett omistligtinslag i vår levnadsstandard. Vår livskvalitet tunnas ut dendag vi inte kan lita på att vattnet vi dricker är ofarligt.Först och främst måste vi få ett effektivt skydd för våraråvattentäkter. Enligt (''Skyddet av vårt dricksvatten'') saknas i dagskyddsområden för hälften av landets allmännavattenförsörjningsanläggningar. Med nuvarande taktkommer det att ta innan alla allmänna vattentäkterhar skyddsbestämmelser. Efterlevnaden av deskyddsföreskrifter som finns anses dessutom dålig,tillsynsansvaret oklart och tillsynen bristfällig.Riksrevisionsverket har föreslagit atthälsoskyddsförordningen bör ändras så att de kommunalaföreskrifterna även kan omfatta skyddsbestämmelser förgrundvattentäkter. Därmed skulle också miljö- ochhälsoskyddsnämnderna få den direkta tillsynen överskyddsföreskrifternas efterlevnad. Vi förväntar oss nu attregeringen skall lämna förslag i den aviserademiljöpropositionen som snabbt leder fram till ett effektivareskydd för våra vattentäkter.Om vi når framgång i kampen mot försurningen, motbekämpningsmedelsanvändning och mot övergödning ijordbruket har vi också tagit ett stort steg mot ett bättredricksvatten.Ett annat allvarligt problem är risken för olyckor ochutsläpp som drabbar dricksvattenintag. Följdeffekterna aven fartygsolycka på t.ex. kan bli katastrofala. Ettutsläpp av ammoniak på ett olyckligt ställe eller utsläpp avfosforsyra från de båtar som transporterar detta kan fåoanade konsekvenser. Vi har varit förskonade frånomfattande oljeutsläpp i . Men även relativt småsådana utsläpp kan innebära katastrof för djurlivet och förstränderna.Såväl myndighetsorganisation som lagstiftning ochberedskap på detta område måste ses över.2.3 pekade i sin rapport på en radbrister i kontroll och regelsystem. I vissa kommunerförekom ingen regelbunden provtagning i ledningsnäten.Bedömningsnormerna var föråldrade. Den tekniskastandarden på vissa vattenförsörjningsanläggningar ansågsdålig. Det är uppenbart att dricksvattenkvalitet har varit etteftersatt område.Kommunerna måste sköta sina vattenledningar bättre,det gäller för övrigt även avloppsledningarna. har maninte alltid klart för sig var ledningarna faktiskt ligger. Dekostnader detta medför måste vi alla på ett eller annat sättbetala. Ett särskilt statsbidrag är ingen bra lösning. Detskulle innebära att invånare i kommuner som skött sina VA-nät skulle subventionera försumliga kommuner. Rimligareförefaller vara att kostnaderna tas ut på vatten- ochavloppstaxan. Rimligen borde medel för framtidainvesteringar i näten kunna tas ut genom taxan. Kontrollenav hur kommunerna sköter sina ledningar måste förbättras.3 FörsurningenUnder har miljösituationen i desvenska sjöarna och vattendragen försämrats genomförsurningen. Svaveloxider från förbränning i värmepannoroch industrier -- till stor del importerade problem -- görregnet surt. 16 000 sjöar och rinnande vatten harförsurningsskador. Även grundvattnet hotas.Försurningen leder till att växter och djur dör ut. En radsjöar i är tömda på liv, sånär som på någrafå särskilt härdiga arter. Fiskyngel, speciellt av laxartad fisk,är mycket känsliga för låga pH-värden. Försurning -- ochnaturligtvis vattenregleringar -- har slagit ut många starkafiskbestånd. ser vi hur även sjöarna i fjällvärldendrabbas. Vid snösmältningen släpps hela vinterns samladeförsurade nederbörd loss. Trots att nederbörden i Norrlandinte är lika sur som i blir det ändå för mycketnär allt kommer på en gång.Men det sura regnet får också metallföreningar ochtungmetaller att komma i omlopp. Bland annat frigörs detkvicksilver som fallit ned från luften och finns lagrat imarken och bottensedimenten. Man kan konstaterakvicksilver i fisk från sjöar, som aldrig har haft några direktaindustriutsläpp.Eftersom det sura regnet till stor del importeras är detviktigt att vi träffar överenskommelser med andra länder iEuropa om gemensamma ansträngningar för att minskasvavelutsläppen. Förslag om detta lämnas i folkpartietliberalernas partimotion om miljöpolitik.Trots att det är en viktig princip att förorenaren skallbetala kan vi inte sitta med armarna i kors och se mark ochvatten försuras. liberalerna menar att kalkningav vattendrag och skogsmark bör ske som ett uppehållandeförsvar mot försurningen. Omkalkningar behöver utförasoch verksamheten i utökas. Vår förhoppning äratt regeringen visar en högre ambitionsnivå än man gjorttidigare.Kalkningsverksamheten måste fortsätta trots att detfortfarande finns vissa frågetecken kring denna. Enintensifierad forsknings- och utredningsverksamhet ärangelägen. Särskilt gäller detta skogsmarkskalkning därutökade fältförsök bör genomföras.Det är också angeläget att i större skala undersökamöjligheterna att genom selentillförsel begränsaskadeverkningarna av kvicksilver i miljön. Kalk böranvändas som fällningskemikalie i kommunalaavloppsreningsverk.4 ÖvergödningenÖvergödningen av kusthav och sjöar leder tillmiljöproblem som algblomning, syrebrist och organismdöd.Den ökade tillgången på gödande kväve beror på gödslingav jordbruksmark och utsläpp av ofullständigt renatavloppsvatten från hushåll och industrier. Betydandemängder ammonium- och nitratkväve faller också ned frånluften. Det luftburna kvävet kommer från motortrafiken,felaktig stallgödselhantering och till mindre delindustriprocesser. Trafiken och jordbruket bidrar i ungefärlika hög grad till övergödningen.Vad som skett på land har märkts främst i havet. Godtillgång på organiskt åtkomligt kväve har lett till högproduktion av växter och djur. Men om näringstillgångenökar alltför kraftigt, kan en överproduktion ske. I havetyttrar det sig som en kraftig algblomning. När algerna dörsjunker de till botten och bryts ner av syreförbrukandebakterier. Vid hög bakterieaktivitet tar syret slut och fiskaroch bottendjur dör. harmängden kvävenäring, som rinner ut i ochÖstersjön ungefär fyrdubblats genom mänsklig aktivitet.Resultatet märker vi i form av kraftiga algblomningar ochbottendöd.Övergödningen har främstuppmärksammats i , men problem finnsefter de flesta kuststräckor och i de större sjöarna. och tillkommer problem med orenatavloppsvatten från våra grannländer och utsläpp avorganiskt material från massaindustrin.För att komma till rätta med övergödningen diskuterasfrämst olika åtgärder för att begränsa kväveutsläppen frånde kommunala reningsverken, jordbruket och trafiken. Detär riktigt att angripa problemen vid källan, men ettbekymmer är att även marginella förbättringar tycks drastora kostnader. För att uppnå ordentliga effekter avinsatser i jordbruksoch trafiksektorn krävs orealistiskainsatser som beskogning av slättbygder ellerett på kort sikt orealistiskt utbyte av bilparktill elfordon.En metod med betydligt bättre kostnadseffektivitet stårnaturen själv för. I våtmarker, vattensamlingar och sjöarsker olika processer, som minskar vattnets kvävehalt.Kväve binds i växtproduktion och vissa bakterier livnär sigpå att ''äta'' nitrater så att ofarlig kvävgas avgår, så kalladdenitrifikation.I själva verket beror kväveläckage från jordbruket intebara på ökad konstgödselanvändning. Omfattandeutdikningar har också bidragit till att minska naturensförmåga att ta hand om urlakat kväve. Återställande avförstörda våtmarker och stor återhållsamhet vad gällerfortsatt dikning i jordbruks- och skogsmark skulle alltsåkunna förbättra kvävesituationen i kusthaven avsevärt. Enundersökning gjord av i visar attdet dessutom skulle bli avsevärt mycket billigare. Det ärdärför glädjande att bidrag till återställande av våtmarkeringår i den nya jordbrukspolitiken.Tidigare beslut i innebär att 50-procentigkvävereduktion skall införas i alla avloppsreningsverk överen viss storlek, utom efter ostkusten norr om . föreslår att kraven skall skärpasytterligare.Det är viktigt att såväl kväve- som fosfatutsläppenminskas. Kostnaderna för åtgärder i reningsverken verkardock bli mycket stora. Belopp uppåt 10 miljarder kronortotalt, har nämnts. liberalerna vill inteifrågasätta att utsläppen skall halveras -- helst bör dereduceras ytterligare. Vi menar dock att det bordeövervägas om kommunerna skulle tillåtas att göra andrainsatser med samma effekt på de samlade kväveutsläppenmen till lägre kostnader, t.ex. genom att anlägga våtmarker.I stora reningsverk, som orsakar omfattande punktutsläppmåste ändå kvävereduktion göras.Det system vi har i åtanke innebär att en ''kvävebubbla''skulle läggas över varje kommun. Inom bubblan kankvävereduktionen åstadkommas på det mestkostnadseffektiva sättet. Kommunen skulle alltså fåreducera kväveutsläppen där det är billigast. Det skullelikna ett system med överlåtelsebara utsläppsrätter.Miljöavgiftsutredningen (SOU 1990:59) har inte redovisatnågot förslag om utsläppsrätter, men vill ändå inte heltavvisa tanken. För kväveläckage från jordbruket diskuterasett liknande system med köplicenser.Folkpartiet liberalerna menar ändå att tanken medutsläppsrätter bör prövas. Just kväveutsläpp i vatten tycksvara ett område där det kan vara lämpligt att ta de förstastegen.5 GifterMiljögifter anrikas i växter och djur i sjöar och hav. Tillslut kan gifterna också nå oss människor när vi äter fisk.Tillståndet har förbättrats sedan t.ex. DDT förbjudits, menfortfarande svartlistas sjöar därför att kvicksilverhalten ifisk är för hög.Massaindustrins blekerier släpper ut storamängder klorhaltig organisk substans -- den del av vedendet inte går att göra papper av plus det klor som används föratt ''bleka'' bort vedresterna. Kloret ger direkta skador påfisk -- sår och missbildningar -- men dödar också växt- ochdjurlivet vid utsläppspunkterna.Massaindustrins utsläpp skall enligt tidigareriksdagsbeslut begränsas till bundet klor perton massa. Det är ett uttryck för hårdare krav påmassaindustrin -- något som vi länge har efterlyst. Detinnebär ändå att klor släpps ut vid en årligproduktion av massa.Målet måste sättas än högre. Med en kombination avekonomiska styrmedel och marknadens tryck tror vi det ärfullt möjligt.Massaindustrins utsläpp måste i det närmaste heltelimineras. Det kräver ny teknik och kanske slutnaprocesser. Målet skall vara att detta har skett vidsekelskiftet.6 Rinnande vattenI en annan motion till årets föreslår folkpartietliberalerna ett bättre skydd för de outbyggda älvarna ochandra vattendrag. Här tar vi upp en annan aspekt avrinnande vatten. Nämligen forskning om fauna och flora ianslutning till rinnande vatten och vattendragens betydelseför landskapet som helhet.Forskning om vattendrag genomgår en stark expansioninternationellt. Vatten är en viktig naturresurs och rinnandevatten har stor betydelse för problem kringvattenförsörjning och energianvändning. Många avproblemen i havet uppstår vid avrinning från mark och ivattendragen. Vattendrag är dessutom en viktig biotop förvattenlevande organismer och strandzonerna har storbetydelse för landfaunan. liberalerna har motdenna bakgrund hävdat vikten av att skyddet för de orördaälvarna ligger fast och om möjligt förstärks.Insatserna för ekologisk forskning om vattendrag böröka. Regeringen bör ingående undersöka möjligheterna attinrätta en forskningsstation, förvaltad av ,för den älvinriktade forskningen och återkomma tillriksdagen med förslag om detta. Lämplig lokalisering ärLaisälven i närheten av Storlaisan, där ett stort utbud avnaturliga älvmiljöer finns inom ett begränsat område.7 En vattenlag med miljöprofil 7.1 Vattenrätten 7.1.1 Vem råder över vatten?Rådighet över vatten behandlas olika i skildarättssystem. Man brukar skilja mellan det offentligrättsligaoch det privaträttsliga systemet.Inom det offentligrättsliga systemet, som grundar sig påromersk rätt och gäller bl.a. på den europeiska kontinenten(bl.a. , och ), räknas allasjöar och vattendrag av någon betydelse som allmänna. Detinnebär att varje varaktig användning av vatten krävertillstånd från någon myndighet.Svensk vattenrätt vilar på det privaträttsliga systemet.Det innebär att rådighet över vatten i sjöar och vattendragtillkommer ägarna av enskilda fastigheter. Denprivaträttsligt färgade uppfattningen om rätten till vatten äruråldrig i Sverige.Även i fråga om grundvattentillgången gäller i vårt landliksom för övrigt i större delen av det privaträttsligtinriktade systemet. Det är alltså fastighetsägaren som råderöver grundvattnet. I förarbetena till vattenlagendiskuterades frågan om man borde gå över till ett meroffentligrättsligt inriktat system. Det konstaterades dock attdet var lämpligast att behålla den nuvarandegrundprincipen om fastighetsägarens rätt att råda överfastigheternas vattentillgångar.Vattenlagen innehåller rättsregler rörande utnyttjandetav yt- och grundvatten samt avvärjande av skadlig inverkanav vatten, dock inte frågor om utsläppande avavloppsvatten, som regleras i miljöskyddslagen.Äganderättsfrågor beträffande vatten regleras ijordabalken. Vattenlagen behandlar de många rättsligaproblem som återstår sedan gränserna i vattnet lagts fast.Det är inte bara vattenlagen som reglerar frågor omvattenanvändning. Regler finns också bl.a. i lagarna ommiljöskydd, naturvård, fiske och hälsoskydd.7.1.2 Historisk utveckling i kom en vattenrättsförordning som i princip -- ochverkningslöst -- förbjöd vattenförorening.1918 års vattenlag var i princip en exploateringslag utanstörre hänsyn till miljövårdsintressena. Med stöd av dennalag skedde de stora vattenkraftsutbyggnaderna. Ingenhänsyn togs då till de effekter vattenkraften fick påvattenkvaliteten.Den mest storskaliga effekten av vattenkraften är densystematiska påverkan av som skett.Sedimenttransporter, vandringsmöjligheter för fisk, tidernär tillförs sötvatten -- allt detta förrycktes genomutbyggnaderna av vattendragen.1941 kom nya regler i vattenlagen som regleradetillåtligheten av vattenkvalitetpåverkande företag.De nya reglerna byggde på principen att förorenandeindustriutsläpp i princip var förbjudna.Exploateringstanken var inte lika framträdande i de nyareglerna.7.2 VattenlagstiftningenDen nu gällande vattenlagen trädde i kraft 1984.Lagens tredje kapitel är det som är intressantastur miljösynvinkel. Här anges hur avvägningen skall skemellan intresset av att genomföra ett vattenföretag och deintressen som lider förfång om företaget genomförs. Ett avhuvudsyfterna med den nya vattenlagen var att möjliggöraen samlad bedömning av vattenföretagens lämplighet så attdessa inpassas i samhällsplaneringen i stort. De viktigastebestämmelserna framgår av följande tre paragrafer:1§ Ett vattenföretag får inte komma till stånd, om det medhänsyn till valet av plats eller på något annat sätt möterhinder från allmänna planeringssynpunkter.3§ Även om det inte finns något hinder mot ettvattenföretag enligt 1 eller 2§, får det inte komma till stånd om någon skada ellerolägenhet av större betydelse därigenom uppkommer förallmänna intressen. Utan hinder av första stycket fårföretaget komma till stånd, om regeringen finner attföretaget är av synnerlig betydelse från allmän synpunkt.4§ Ett vattenföretag får komma till stånd endast omfördelarna från allmän och enskild synpunkt av företagetöverväger kostnaderna samt skadorna och olägenheterna avdet.Dessa bestämmelser har bara en gång prövats avHögsta Domstolen, som är slutinstans i vattenmålen. Detgällde ett mål om rätt till byggnation av ett minikraftverk iSösjön i Jämtland.Vid en sammanvägning av de skilda intressena i måletkonstaterades att fördelarna från allmän och enskildsynpunkt av företaget inte skulle överväga kostnadernasamt skadorna och olägenheterna av det. Vattenföretagetfick därför inte komma till stånd. Domen i HD måstebetraktas som en seger för naturvårdsintressena.Som nämndes ovan har regeringen beslutsrätten för destörre vattenföretagen.Regeringen skall pröva vattenföretagets tillåtlighetenligt reglerna i 3 kap. VL.Den socialdemokratiska regeringens sätt att tillämpavattenlagen har varit betänkligt från miljösynpunkt.Regeringen beslutade att tillåta Klippenskraftstation i (ett projekt som tidigare avvisats avfolkpartiregeringen). Under beredningen av ärendet hadesamtliga instanser med miljökunnande avvisat projektet.Regeringen valde att bortse från dessa invändningar, ochmedgav tillståndet. De enda som förespråkade projeket varden berörda kommunen och samt statensenergiverk. Det är beklagligt att regeringen valt atttillgodose kortsiktiga lönsamhets- ocharbetsmarknadsintressen före viktiga miljövårdsintressen.Dikning är ett övergripande begrepp. Ilagstiftningen har man valt andra termer. Den mestomfattande formen av diktning kallas lagtekniskt förmarkavvattning.Tillståndsplikten för markavvattningsföretagen ärmildare formulerad än annan tillståndsplikt. Skälet till attdet överhuvudtaget fordras tillstånd är behovet av attbegränsa skador på bl.a. naturvårdsintressena.I naturvårdslagen (18 c§) finns också bestämmelser om markavvattning.Huvudregeln här är att tillstånd för markavvattning måsteges av . Tillståndet till avvattning kan förenasmed de villkor som behövs för att begränsa eller motverkamenlig inverkan på miljön. Regeln i naturvårdslagen(NVL) är mer omfattande än den i vattenlagen. Det villsäga att projekt som skulle kunna genomföras utan attförrättning skett enligt vattenlagen ändå kan behövatillstånd av enligt NVL.När tillstånd lämnas av måste mångagånger även förrättning ske enligt vattenlagen. Detta är ettexempel på att kravkatalogerna i vattenlagen ochnaturvårdslagen skiljer sig åt. Vattenlagens regler är i förstahand privaträttsliga medan naturvårdslagen regler ärövergripande och mer offentligrättsliga till sin karaktär.Tillstånd till vattenföretag kan omprövas därför att detkan visa sig att tillståndet från början var olämpligt utformateller också kan nya omständigheter uppkomma efter det atttillståndet meddelades, t.ex. ändring i vattenförhållanden,ny teknik, nya samhälleliga värderingar.Det finns därför en möjlighet till omprövning av givnatillstånd till förmån för allmänna intressen. En företagareskall vara skyldig att underkasta sig inskränkningar i ettgivet tillstånd så att allmänna intressen kan tillgodoses påett bättre sätt.Villkoren för tillståndet kan omprövas, däremot intetillståndet som sådant. Vidare kan omprövningen i normalafall inte ske förrän som bestäms avvattendomstolen. Denna tid kan variera mellan tio . Omprövning kan ske tidigare om väsentligaförändringar i vattenförhållandena sker.