mot · GE02Ub605 · 1991-01-25 00:00:00 — Förlängning av förskollärar- och fritidspedagogutbildningarna De senaste årens utveckling på förskole- respektivefritidshemsverksamhetens område, liksom den ökadebetydelse både förskolan och fritidshemmen tillerkänts somviktiga pedagogiska verksamheter i ett samlat nationelltutbildningssystem, har på nytt aktualiserat frågan om enförlängning av förskollärar- ochfritidspedagogutbildningen.Även om förskolan ännu inte är fullt utbyggd, omfattarden ändå alla slags barn jämfört med situationen förbara drygt sedan. Barn med behov av särskiltstöd -- handikapp av något slag -- är i regeltotalintegrerade i förskolan och i både förskola ochfritidshem har mängden av minoritets- och invandrarbarnökat högst påtagligt. Förskola och fritidshem utgör enmångkulturell miljö på ett helt annat sätt än när de förstastörre invandrargrupperna togs emot i under 1950-och 1960-talen.Samverkan och samarbete med barnens föräldrar ochmed skola, barnhälsovård och habilitering, socialtjänst ochkultursektorn etc. har alltid varit en självklarhet inomförskole- och fritidshemsverksamheten. Kraven på såvälomfattning som innehåll i denna samverkan och samarbetehar ökat högst betydligt. Genom forskning ochutvecklingsarbete har samverkans stora betydelse inomolika samhällssektorer -- inte minst i socialpedagogiskasammanhang såsom förskola, skola och fritidshem -- kunnatpåvisas och inte minst har dess effekt vad gäller effektivitetoch samhällsekonomi blivit alltmer uppenbar. Frågorrörande samverkan har därför rönt allt större intresse idagens samhälle och en kontinuerlig utveckling pågår.I budgetpropositionen har aviserats att ett nyttgemensamt måldokument för skolan och barnomsorgenskall arbetas fram.Det aviserade förslaget om flexibel skolålder kommerockså att ha stor betydelse för samarbetet. I dettasammanhang har fritidspedagogerna en utomordentligtviktig roll.Under 1980-talet har målen för verksamheten i förskolaoch i fritidshem preciserats och fastställts av regering ochriksdag. har utarbetat pedagogiskaprogram -- ett för förskolan och ett för fritidshemmen --vilka båda kan sägas vara ett slags motsvarighet till läroplanför . Kommunerna har ålagts uppgiften attutifrån bl.a. dessa program utarbeta och politiskt fattabeslut om kommunala riktlinjer för verksamheten och pågräsrotsnivå, dvs. i den enskilda institutionen, skall lokalautvecklingsplaner för just dess vardagliga verksamhet ochutveckling av densamma kontinuerligt arbetas fram.Den stora roll som både förskolan och fritidshemmetkan spela när det gäller att grundlägga barns och vuxnasmöjligheter att kommunicera på ett demokratiskt sätt isamhället har blivit alltmer omvittnat. Inte minst gällerdetta för i samhället speciellt utsatta grupper, däriblandinvandrarbarn och deras föräldrar. markeras påalla nivåer utifrån redan vunna erfarenheter, förskolans ochfritidshemmets stora kulturpolitiska betydelse -- inte barasom kulturbärare, utan också som kulturförmedlare ochkulturförnyande kraft genom bl.a. den mångkulturellaverksamhet som många förskolor och fritidshem kanuppvisa.Förskole- och fritidshemsområdet har under 1980-taletockså varit föremål för omfattande förändringar i fråga omorganisation och ledning av verksamheten på olika nivåer.Decentralisering och lokal anpassning har präglatutvecklingen under i stort sett hela decenniet liksom enallmän ekonomisk åtstramning som långtgåendeförsök gjorts med att flytta ansvar och befogenheternärmare verksamheten. Planering och utvärdering avverksamheten har successivt fått ökad betydelse allteftersom man övergått från en i och för sig relativt svagregelstyrning till en i det närmaste total målstyrning avverksamheten.Försök- och utvecklingsarbete på olika nivåer inomförskole- och fritidshemsområdet har blivit allt vanligare.En både omfattande och dynamisk utveckling har utantvivel präglat såväl förskole- som fritidshemssektorn underhela . Denna utveckling fortgår alltjämt och nyautmaningar väntar utifrån, bl.a. redan aviserade ochförväntade förslag om förändringar.Ett uppdämt behov av enförlängning av både förskollärarutbildningen ochfritidspedagogutbildningen har fått en än mer ökadaktualitet genom de förändringar som skett inom såvälförskole- som fritidshemsområdet ochsom nu påbörjats även inom det obligatoriska skolområdet.Det krävs mycket goda kunskaper om barn, barns behovoch barns utveckling och om hur barn lär. Kunskaperbehövs också om socialiseringsprocessen. För det är i ettmångkulturellt och pluralistiskt samhälle med demokrati,jämställdhet och solidaritet som mål för helautbildningssystemet, som grunden läggs i förskola, skolaoch fritidshem. Det är viktigt att sådana frågor får engrundläggande behandling i all lärarutbildning och att destuderande får lära sig metoder för att omsätta dessakunskaper i sitt pedagogiska arbete. Att de får lära sig enhumanistisk-demokratisk pedagogik.För att kunna genomföra det målinriktade ochplanerade arbetssätt som krävs i förskola och fritidshem ochför att kunna dokumentera och utvärdera verkamhetenkrävs personal med pedagogisk högskoleutbildning, dvs.förskollärare respektive fritidspedagoger.Utbildningen till förskollärare respektive fritidspedagogryms inom högskolans sektor för undervisningsyrken. Denskall enligt högskolelagen vila på vetenskaplig grund ochvara forskningsanknuten. saknas reellaförutsättningar för att genomföra lagens intentioner. Omutbildningarna förlängs bör bättre möjligheter kunnatillskapas för forsknings- och utvecklingsarbete samtmöjligheter för de studerande att själva pröva sådantarbete. De blivande lärarna bör i sin utbildning få möjlighetatt tillägna sig metoder för arbete i utvecklingsprojektinkluderande kunskaper om hur verksamheten kandokumenteras, utvärderas och planeras.Det är viktigt att de studerande får möjlighet att kopplasamman teori och praktik samt kunskap om och förståelseför aktuell forskning. Utbildningens forskningsanknytningär av mycket stor betydelse för dels utbildningen, delsverksamheten och den måste genomsyra hela utbildningen.För att den skall kunna göra det krävs det emellertidresurser -- inte minst tidsmässiga sådana.En annan närliggande och mycket aktuell fråga inomutbildningsområdet är den som rör övergången, inte baramellan olika stadier i en skolform, utan även övergångenmellan olika skolformer. Som exempel kan nämnasövergången mellan förskola och skola och det samarbetesom erfordras mellan de för respektive skolform ansvarigalärarkategorierna. Det är därför inte minst viktigt attförskollärar- och fritidspedagogutbildningarna förlängs.I dag har den kortaste förskollärarutbildningen iNorden. kommer att vara det enda nordiska landsom har en högskoleutbildning som är kortare än . Föratt bli betraktad som högskoleutbildad inom EG krävsockså en utbildning omfattande minst tre år.Skillnader i utbildningslängd mellan förskollärare ochfritidspedagoger å ena sidan och grundskollärare å denandra kommer att öka klyftan mellan dessalärarkategorier och försvåra samarbete och samverkan dememellan. De orsakar även stora problem vad gällersamordning av utbildningarna till förskollärare,fritidspedagog och grundskollärare. Denna samordning ärockså ytterst angelägen.Både förskollärarutbildningen ochfritidspedagogutbildningen bör därför med det snaraste blilika långa som den kortare varianten av den nyagrundskollärarutbildningen, nämligen den som omfattar140 poäng. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förlängning av förskollärar- ochfritidspedagogutbildningen.