mot · GE02Ub147 · 1991-03-14 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:85 Växa med kunskaper -- om gymnasieskolan och vuxenutbildningen , då många av våra gemensammautgifter för den offentliga sektorn har varit ifrågasatta, harcenterpartiet hävdat att kostnader för utbildningsväsendetinte i första hand skall betraktas som offentlig konsumtion,utan som investeringar. Att investera i våra barns ochungdomars utbildning är att investera för framtiden och detär alltid en lönsam investering. Ett samhälle som inte inserdetta kommer att möta svårigheter i en allt hårdareinternationell konkurrens.Med den insikten som utgångspunkt har driviten progressiv utbildningspolitik och aktivt medverkat till deskolreformer som har lett till att vårtutbildningsväsende hävdar sig väl vid en internationelljämförelse. Detta gäller på alla nivåer inom utbildningen.Men vi är också medvetna om att det nu är hög tid attanpassa gymnasieutbildningen till de krav som ställs idagens samhälle. Den snabba tekniska utvecklingen medåtföljande höga kompetenskrav inom arbetslivet, denkraftigt tilltagande internationaliseringen, människors kravpå en högre livskvalitet med ett rikare innehåll i såväl arbetesom fritid och då inte minst ungdomarnas egna krav på attkunna påverka sin utbildning leder fram till dagensförändringsbehov.Centern som pådrivareI en omfattande partimotion (1982/83:948) drogcenterpartiet upp riktlinjerna för gymnasieskolan. Åretinnan hade gymnasieutredningen presenterat sittbetänkande och mötts av en ganska bister remissopinion.I centermotionen konstaterade vi bland annat ''attgymnasieskolan till sitt innehåll och arbetssätt inte präglasav en sådan verklighetsanknytning som är nödvändig för attskapa tillräcklig stimulans och motivation. En orsak är densnäva linjeindelningen som i konkurrenssituationer kanmedföra att elever antas till utbildningar som helt saknaröverensstämmelse med deras intressen och förutsättningarför utbildning.'' Vi konstaterade vidare att det varnödvändigt att starkare betona yrkesförberedelsen ochförbättra samspelet mellan skolan och arbetslivet. ''Perioderna i arbetslivet skall vara kontinuerligtåterkommande och inte koncentrerade till enbart en vissårskurs. De skall utöver att göra utbildningen merayrkesinriktad också medverka till att i övrigt höja kvalitetenpå utbildningen genom en ökad verklighetsanknytning, somi sin tur medverkar till att höja elevernas motivation förstudierna. ''Vi pekade på nödvändigheten av decentralisering däräven dimensioneringsbesluten fattas på lokal nivå och påbehovet av samverkan och samplanering med denkommunala vuxenutbildningen. ''Det nuvarandedetaljreglerade statsbidragssystemet bör utbytasmot ett mera schabloniserat statsbidrag som ger utrymmeför en friare och mer behovsinriktad resursfördelning. Ensamordning mellan statliga och kommunala medel ärangelägen för att skapa överblick och effektivitet i skolansanvändning av resurserna. ''I motionen slog vi fast att ''det framstår som enhuvudfråga för att arbeta för ökade kontaktermellan skolan och arbetslivet för samtliga elever samt förmindre institutionaliserade former för framför allt vissyrkesutbildning''. Vidare finns i motionen väl utveckladeavsnitt om medinflytande och ansvar för eleverna och ombehovet av återkommande utbildning under deyrkesverksamma åren. Vi redovisade också enreformstrategi för gymnasieskolan där förändringarna gavsmöjlighet att ''växa fram underifrån'' som ett resultat av ettutvecklingsarbete i skolan i nära samverkan medarbetslivet.I propositionen om Gymnasieskola i utveckling(1983/84:116) föreslog den dåvarande utbildningsministernett reformarbete i gymnasieskolan som till stora delar varidentiskt med förslag -- såväl till formerna som tillsitt innehåll. Det är detta försöks- och utvecklingsarbetesom nu ligger till grund för ''Kunskapspropositionen''.Propositionens principiella innehållMot den bakgrund som har beskrivits här ovan tarcentern ställning till innehållet i den föreliggandepropositionen. Med de erfarenheter vi har från denpågående försöksperioden med treårig gymnasialyrkesutbildning och med kännedom om arbetslivets krav ärdet nu motiverat att göra all gymnasial utbildning treårig.Redan idag väljer av ungdomarna en treårigutbildning och många med avslutad tvåårig utbildning väljeratt komplettera denna med en påbyggnadsutbildningomfattande en eller flera terminer. Den rika förekomsten avpåbyggnadsutbildningar är i sig ett bevis för att många av detvååriga utbildningarna inte är tillfyllest för ett inträde påarbetsmarknaden -- inte ens under en högkonjunktur medstor efterfrågan på arbetskraft.Vi kan också konstatera att många andra ställer sigpositiva till propositionens huvudsakliga innehåll. Inteminst gäller det arbetsmarknadens parter. skriver t ex i sin analys avpropositionen: ''Näringslivet har länge väntat på dennaproposition. En reformering av yrkesutbildningen i likhetmed de försök som pågått är ytterstangelägen. SAF finner att förslagen i propositionen tar tillvara erfarenheterna från försöksverksamheten och attpropositionens förslag i stort sett är bra. ''Den gemensamma kärnan av allmänna ämnen i en mersammanhållen gymnasieskola med breda ingångar öppnarnya möjligheter att decentralisera utbildningen till flerkommuner än vad som är fallet. Det nyastatsbidragssystem som fattat beslut om,verkar åt samma håll. Visserligen kan mindre skolenheter fåvissa svårigheter att erbjuda ett tillräckligt brett utbud medfärre möjligheter till individuella val. visar dockerfarenheten att befintliga skolor av detta slag visar prov påkreativitet och uppfinningsrikedom utöver det vanliga ochdärför också kan bemästra dessa problem. En liten skolabetyder mycket för den kommun eller ort den ligger i ochfår därför ofta ett starkt stöd av sin omgivning.I ett senare avsnitt kommer vi att peka på de nyamöjligheter den nya informationsteknologin erbjuder närdet gäller att distribuera utbildning i ett decentraliseratsystem. Dessa möjligheter kommer naturligtvis också attunderlätta vid etablerandet av mindre gymnasieenheter.Dagens timplaner karaktäriseras av att de reglerar denundervisning som skall ske genom att årskurs för årskursange det antal veckotimmar, omfattande , somvarje ämne skall ha. Den nu föreliggande propositionen,däremot, anger den minsta tid av lärarledd undervisningsom varje elev skall garanteras. Den tiden anges iklocktimmar, dvs . Dettaannorlunda sätt att beräkna tiden gör det svårare att göradirekta jämförelser med dagens gymnasieskola.Vi ställer oss i huvudsak positiva till att gymnasieskolanorganiseras i ett antal nationella program, även om vi i detföljande kommer att redovisa vissa förslag till förändringaroch kompletteringar av innehållet. Vi noterar medtillfredsställelse att krav om ökade miljökunskapernu kommer att tillgodoses inom samtliga program liksom attalla elever kommer att få kunskaper om de viktigasambanden mellan rätt kost, motion, god miljö och hälsa.Vår huvudsakliga kritik av propositionens förslag gällerden otillräckliga tilldelningen av resurser för att klarakraven på kvalitet i utbildningen. Innan vi går in på våraändringsförslag vill vi dock lägga fast ytterligare någraviktiga utgångspunkter för utbildningspolitik -- idet här fallet för gymnasieskolan och vuxenutbildningen.ElevdemokratiEn gymnasieskola för alla måste också kunna ge allaelever en reell möjlighet att påverka sin utbildning, bådevad gäller innehåll och genomförande. Inflytandefrågornaär viktiga i morgondagens gymnasieskola. De nuvarandeformerna för elevernas formella inflytande kan säkertstärkas ytterligare, men det löser ändå inte huvudproblemeti dagens gymnasieskola. Vad det gäller är att åstadkommaen attitydförändring hos både personal och elever. Devuxna i skolan måste se eleverna som en viktig ochsjälvskriven samtalspartner vid planering av studiernasinnehåll och genomförande -- en samtalspartner som ärsjälvskriven och kompetent därför att den företräder dennya generationen, den generation som skolan är till för.Likvärdig utbildningMålet måste naturligtvis vara att, så långt detta ärmöjligt, garantera en likvärdig gymnasieutbildning i helalandet. Men begreppet likvärdig utbildning innehåller i sigflera delar -- likvärdig undervisning, likvärdigt innehåll ochlikvärdig tillgång till utbildning.Likvärdig undervisning kan i första hand säkerställasgenom en lärarutbildning av god kvalitet och av tillräckligomfattning. Vi utgår ifrån att det kommanderiksdagsbeslutet om en reformerad gymnasieskola kommeratt åtföljas av en översyn av den nuvarandeämneslärarutbildningen, som ger den nödvändigaanpassningen till de krav en modern gymnasieskolakommer att ställa. Men det är minst lika angeläget attutbildningen ges en tillräcklig dimensionering så att vi kanundvika en situation där en stor del av gymnasieskolanslärare är obehöriga -- d v s saknar utbildning för sitt yrke.Likvärdigt innehåll skall garanteras av bl a tim- ochkursplanerna. Dessa måste utformas med klara och tydligamålbeskrivningar -- lika tydliga för både lärare och elever.Där alternativ ges, t ex med lokal utformning, måste dessavara likvärdiga -- inte minst till sitt kunskapsinnehåll.Lokala profileringar skall kunna finnas liksom lokala inslagmed utgångspunkt från regionala förhållanden ochelevernas individuella behov. Gymnasieskolan skall medandra ord vara likvärdig men inte likformig.Likvärdig tillgång innebär bl a att gymnasieskolanutformas så att den kan lokaliseras även till mindrekommuner och befolkningssvaga regioner. Det innebär atttim- och kursplaner måste konstrueras så att de möjliggörsamläsning både mellan olika utbildningsvägar inom sammaårskurs och mellan olika årskurser inom sammautbildningsväg. Tim- och kursplanerna måste ocksåutformas på ett sådant sätt att de underlättar samverkanmed vuxenutbildning och med AMU.Våra förslagGymnasieskolans grunddragEftersom den grundstruktur för gymnasieskolan somanges under detta avsnitt kommer att anges direkt iskollagen är det viktigt att här markera, vad beträffar denationella programmens stuktur, att vi gentemotföredragande statsrådet har en delvis avvikandeuppfattning.All erfarenhet visar att många av de elever som eftergrundskolan söker sig till gymnasieskolansyrkesutbildningar är ''skoltrötta''. De har ofta uppfattatgrundskolans undervisning som allt för teoretisk ochabstrakt. Detta gäller naturligtvis långt ifrån alla, men förden stora grupp det ändå är frågan om gäller det att göraingången i gymnasieskolan så flexibel som möjligt. Dettakan ske på olika sätt, dels genom att ytterligare understrykaatt de redovisade timtalen avser alla tre åren tillsammans,vilket innebär att tiden kan läggas ut på ett flexibelt sätt överde tre årskurserna, dels genom att medge grendelning redani årskurs ett där så är befogat.Att öppna möjligheten för en sådan grendelning kanvara ett sätt att möta den kritik som med visst fog har riktatsmot den alltför stora bredden i vissa program. Den stämmervidare väl överens med de synpunkter som framförs underavsnittet 3.4 De nationella programmen, där det sägs: ''Föratt skall bli så konkret och engagerande sommöjligt för eleverna blir det en viktig uppgift för de enskildaskolorna att lägga upp undervisningen och välja innehåll påett sådant sätt att eleverna känner igen sig och får tillfälleatt tillämpa kunskaperna på den gren de väljer från årskurs2. Inget hindrar heller att skolan gör klassindelningen på ettsådant sätt att den speglar elevernas val av gren. ''föreslårAtt uttalar att tiden för degemensamma ämnena kan läggas ut på ett flexibelt sättunder de tre åren.Att grendelning skall vara möjlig äveni årskurs 1.Förhållandet mellan landstingskommuner ochprimärkommunerEnligt propositionen skall landstingskommun ha rätt attföre primärkommunerna anordna utbildning på sådananationella program som avser naturbruk och omvårdnad.Redan idag är det många kommuner som anordnarutbildning inom vårdlinjen med stöd av skolöverstyrelsensmedgivande. För dessa kommuner föreslås nu en särskildövergångsbestämmelse som ger denna rätt även efterikraftträdandet av gymnasiereformen. finns det ävenkommuner som bedriver utbildning inom omvårdnadslinjeninom försöksverksamheten med treårig gymnasialyrkesutbildning. Vi förutsätter att även dessa kommunerkommer att omfattas av de nämndaövergångsbestämmelserna.Centerns förslagEn kommun som vid ikraftträdandet, medskolöverstyrelsens medgivande, bedrev utbildning påomvårdnadslinjen, får även fortsättningsvis anordnautbildning på ett nationellt program som avser omvårdnadutan medgivande av landstingskommun.Elevers rätt att bli mottagna på de nationellaprogrammen i olika gymnasieskolorVi har inga invändningar mot de förslag som redovisasbeträffande elevernas rätt att, under vissa givnaförutsättningar, söka till och bli antagna vid olikagymnasieskolor. Vi vill dock redan nu markera att vi ställeross avvisande till tanken att överklagningsärenden av dettaslag skulle avgöras av domstol, i detta fall länsrätten.Regeringen bör överväga denna fråga i samband med dekommande förslagen om förändringar i skollagen.Centerns förslagAtt avvisar förslaget om beslut att inte taemot viss sökande till gymnasieskolan skall kunnaöverklagas hos länsrätten.De nationella programmen i gymnasieskolanUnder denna rubrik har vi valt att göra någrapåpekanden om utbildningar som saknas och som enligt vårmening borde ha varit omnämnda inom respektiveprogram. En sådan komplettering kan dock inte göraanspråk på att vara heltäckande, varför vi utgår ifrån att detkontinuerligt kommer att göras översyner i takt med attarbetsmarknadens behov förändras.ByggprogrammetHär saknas utbildning för plåtslagare och då avser vi iförsta hand utbildning för byggplåtslageri. Utbildningen böranordnas som egen gren inom programmet. Vissa delar avyrkesområdet har fler beröringspunkter medhantverksyrkena, varför viss utbildning även kanförekomma inom detta program.Centerns förslagUtbildning för plåtslagare bör anordnas inombyggprogrammet.ElprogrammetVid utformningen av detta program bör särskilt beaktasatt flera av de yrkesområden som utbildningarna leder tillomfattas av särskilda behörighetsbestämmelser. Vi läggerhär inget förslag utan återkommer till frågan under ensärskild rubrik.EnergiprogrammetI den nuvarande gymnasieskolan utbildas personal försjöfartens behov främst inom DU-linjen som finns på 32orter i landet varav 8 har fartygsteknisk gren. Utbildningenär till omfånget större än de utbildningar som är grenarinom nationella program, som avses vara riksrekryterande.Även inom sjömansutbildningen finns behörighetskrav somgrundas på internationella överenskommelser omsjösäkerhet.Centerns förslagInom energiprogrammet inrättas en nationelltfastställd gren benämnd Sjöfart.HantverksprogrammetInom industriprogrammet kommer det att finnas en grenför Textil och konfektion som naturligen riktar sig motstorskalig industriell produktion. Däremot kommer denknappast att vara lämplig för sådana yrken som återfinnsinom textil/beklädnad/hemslöjd såsom vävare,sömmerskor, skräddare etc. Dessa yrkesområden böristället föras in under hantverksprogrammet och där bildaett alternativt första år med textil inriktning.Centerns förslagInom hantverksprogrammet inrättas utbildning medtextil inriktning.Hotell- och restaurangprogrammetEnligt propositionen skall detta program utbilda eleverför flera yrken inom hotell, restaurang och storhushåll.Efter ett grenlöst första år delar sig programmet i de tvågrenarna Hotell resp. Vi menar att det ärnödvändigt att även kunna erbjuda en tredje gren benämndStorhushåll.Centerns förslagInom programmet Hotell och restaurang bör detfinnas en tredje gren för utbildning inom storhushåll.NaturvetenskapsprogrammetVi återkommer under en gemensam rubrik till frågorsom gäller förstärkningar av de båda studieförberedandeprogrammen.OmvårdnadsprogrammetI annat sammanhang har regeringen föreslagit atttandhygienistutbildningen förlängs från 40 till 80 poäng.Samtidigt skulle det finnas möjlighet att väljatandsköterskekurs för att erhålla dubbel kompetens.Centerpartiet har i detta sammanhang hävdat att det även ifortsättningen bör finnas tandsköterskeutbildning pågymnasial nivå. Mot den bakgrunden föreslår vi nu atttandsköterskeutbildning inrättas som gren inomomvårdnadsprogrammet.Centerns förslagInom omvårdnadsprogrammet inrättas gren förutbildning av tandsköterskor.SamhällsvetenskapsprogrammetUnder en gemensam rubrik återkommer vi till vissafrågor som är gemensamma för de studieförberedandeprogrammen. Vi ser inget hållbart skäl till att densammanlagda garanterade undervisningstiden för elevernainom det samhällsvetenskapliga programmet skall omfattamindre tid än inom det naturvetenskapliga programmet.Därför bör tiden i första hand utökas med de 100 timmarsom skiljer mellan de båda programmen. Genom dettapåslag skapas bl a större utrymme för karaktärsämnenainom de tre grenarna, dvs ekonomi, språk och historia. Denökade timramen ger också utrymme för att återföra ämnetgeografi till det samhällsvetenskapliga programmet.Centerns förslagAtt den sammanlagda garanteradeundervisningstiden för eleverna inom detsamhällsvetenskapliga programmet i första hand utökasmed 100 timmar.Gemensamma frågor för de studieförberedandeprogrammenDen fråga som har tilldragit sig störst intresse i denallmänna debatten om den nya gymnasieskolan äromfattningen av den garanterade undervisningstiden föreleverna inom de båda studieförberedande programmen. Åena sidan kan man med fog hävda att det vore till fördel medfler timmar inom den garanterade ramen eftersom det gerstörre möjligheter att ge ett eller flera ämnen mer tid itimplanen. skall man dock vara medveten om attdetta kräver mer resurser, dvs sektorsramen måste tillförasmer pengar.Vidare innebär en utökning av den garanterade tiden attelevernas möjligheter att göra individuella val inomprogrammen minskas i motsvarande grad liksomkommunernas möjligheter att ge gymnasieskolan en egenprofil genom lokala beslut. En utökning av den garanteradetiden måste också vägas mot det angelägna behovet att geeleverna på de studieförberedande programmen tillfälle tillämnesanknuten praktik. Även dessa elever behöverkonkreta erfarenheter av arbetslivet och möjlighet att knytaihop skolans ämnesundervisning med tillämpningar i arbets-och samhällslivet.De timtalsreduktioner som propositionen redovisarleder fram till en besparing på sektorsanslaget som beräknastill 330 milj. kr. För att möjliggöra angelägnakvalitetsförstärkningar föreslår vi att denna besparingåterföres till kommunerna.Som en följd av detta föreslår vi att den garanteradeundervisningstiden för de båda studieförberedandeprogrammen utökas för vart och ett avprogrammen. Det innebär att det naturvetenskapligaprogrammet utökas i förhållande tillregeringens förslag och det samhällsvetenskapliga med 200timmar. I det senare förslaget ingår då vårt yrkande omlikställighet mellan de båda programmen, dvs 100 timmarinom det samhällsvetenskapliga programmet för särskiltangivna ändamål.Enligt propositionen kan den kommun som så önskarutöka den lärarledda tiden med sammakostnadstäckning som . Med vårt förslag tillförskommunerna ökade ekonomiska resurser vilket i sin turökar deras möjligheter att lägga ut denna extra resurs.Den utökade tiden inom timplanen som blir resultatet avvåra förslag skall naturligtvis användas till viktigakvalitetsförstärkningar av de studieförberedandeprogrammen. Ämnen som språk, historia ochreligionskunskap framstår i detta sammanhang som särskiltangelägna och vi återkommer under särskilda rubriker tillkonkreta förslag. Den mer exakta utformningen avtimplanen med fördelning på ämnen måste dock anses varaen fråga för den kommitté för läroplans- ochkursplanefrågor som skall inleda sitt arbete.Det är väsentligt att kvaliteten i gymnasieutbildningen ärgod och ger bra grund för fortsatta högskolestudier.Centerns förslagDen i propositionen aviserade besparingen om 330milj. avvisas och resursen återföres till kommunerna viasektorsanslaget.Den garanterade undervisningstiden förde naturvetenskapliga och samhällsvetenskapligaprogrammen utökas till 1 850 timmar.Gymnasieskolans språkprogramI annat sammanhang har vi från sida redovisatförslag för en reformering av läroplan när detgäller de främmande språken skallintroduceras och vilken omfattning de bör ha.Sammanfattningsvis innebär våra förslag i dettaavseende att eleverna börjar läsa engelska redan i årskurs 1på lågstadiet och att ytterligare ett främmande språk --företrädesvis tyska eller franska -- blir obligatoriskt i årskurs7.Med denna tidigare introduktion av språken lägger manen bättre grund för gymnasieskolans språkprogram somdärigenom kan göras både djupare och bredare. Denläroplansöversyn som skall inledas kommer att hatill uppgift att även se över läroplan varför detnu blir möjligt att utveckla en helhetssyn påspråkprogrammen inom hela skolväsendet.Centerns förslagAtt läroplanskommittén får till uppgift att beakta demöjligheter som ett samordnat språkprogram erbjuder närdet gäller att bredda och fördjupa gymnasieskolansspråkundervisning.Religionskunskap i gymnasieskolanFör många av dagens ungdomar ter sig de existentiellafrågorna allt viktigare. Frågor om livets yttersta mening ochsyfte, frågor om rätt och orätt, om etik och moral gör sig alltmer påminda. Olika livsstilar ställs mot varandra och mångakänner sig villrådiga. Eftersom vi dessutom lever i ettmångkulturellt samhälle så konfronteras inte minst de ungamed kamrater som kommer från en annan kulturkrets medandra religioner och med andra värderingar. Skolan har hären viktig uppgift att ge sina elever kunskaper ochvägledning även i de svåra livsåskådningsfrågorna.Med vårt förslag ges ett ökat utrymme för ämnetreligionskunskap på de studieförberedande programmen.Men det räcker naturligtvis inte. Frågorna och problemenär desamma även för de elever som valt en gymnasialyrkesutbildning. Särskilt påtagligt är detta för dem somstuderar inom omvårdnadsprogrammet där den framtidayrkesrollen ställer speciella krav i umgänget medvårdtagarna. Ämnet religionskunskap behövs således inomsamtliga program i gymnasieskolan.Vi föreslår därför att ämnet religionskunskap skall ingåi den gemensamma kärna av ämnen som eleverna skallgaranteras inom samtliga program. Tiden skall omfatta 30timmar.Centerns förslagI den gemensamma kärnan som skall ingå i samtligaprogram skall -- utöver regeringens förslag -- även ingå 30timmar religionskunskap.Arbetsplatsförlagd utbildningEn av de viktigaste delarna i gymnasiereformen är denarbetsplatsförlagda utbildningen. Genom den får elevernaen verklighetsanknuten del av sin yrkesutbildning ochskolan får tillgång till den avancerade tekniska utrustningoch den kompetens som finns i arbetslivet. Genom denarbetsplatsförlagda utbildningen minskar också behovet förskolan att investera i stora produktionsutrustningar.För att den arbetsplatsförlagda utbildningen skallfungera på avsett vis och för att skolan skall lyckas att skaffafram alla de utbildningsplatser som kommer att krävas meden fullt utbyggd treårig yrkesutbildning krävs det attkontakterna mellan skolan och näringslivet är väl utbyggda.Goda arbetslivskontakter innebär att skolans personal ärkunnig och väl medveten om de speciella förhållanden somgäller i arbetslivet likaväl som att arbetslivets företrädarefår en god insikt om skolans problem och möjligheter. Detnuvarande systemet med lokala yrkesråd har i de allra flestafall visat sig fungera mycket bra och denorganisationsformen bör utvecklas ytterligare.Även om formerna för det formella samarbetet kanstärkas ytterligare så är det i sig ingen garanti för ett välfungerande samarbete. Ett likformigt regelverk ärnaturligtvis inte heller eftersträvansvärt på detta områdeutan de lokala förutsättningarna bör avgöra hur manutformar sitt samarbete.