ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GE02Ju707 · 1991-01-25 00:00:00 — Jävsregler för åklagares sakkunnig Den s.k. dialysolyckan har aktualiserat mångafrågetecken i svensk lagstiftning, om ansvarsregler försjukvårdspersonalen, om praxis och om Socialstyrelsenssenfärdighet (som också kritiserats av JO). Här skall jag taupp frågan om regler om åklagares sakkunniga (jävsregler).I rättegången mot sjuksköterskan var chefen för denmedicintekniska avdelningen på det sjukhus där olyckaninträffade regionåklagarens tekniska biträde-sakkunnig.Den person som ytterst bar ansvaret för utrustningen pådialysavdelningen hade alltså möjlighet att tala i egen sak imålet som åklagarens sakkunnige.Regionåklagarens ''private'' sakkunnige är inte föremålför en formell lagfäst sakkunnigprövning (rättegångsbalken23 kap. 14) vilket däremot sker om domstolen förordnaroffentlig sakkunnig (Rb 40 kap. 2).Sjuksköterskans försvarare vände sig till RÅ(Riksåklagaren) efter och begärdeny förundersökning av ansvariga tekniker m.fl. RÅskickade ärendet till regionåklagaren, dvs. den åklagaresom ansvarade för den ursprungliga förundersökningen.Eftersom det är samma person, så är han nöjd med detarbete han tidigare lagt ner på förundersökningen ochmeddelar det till RÅ. I detta fall var därmed RÅ ocksånöjd.Eftersom saknar en uttryckligbestämmelse när det gäller sakkunnig som utses av åklagareunderförstås att under tjänstetid kan en åklagare aldrig göranågot jävigt. Jävsregler finns eftersom man inte kan utgåifrån att alla är omutligt hederliga och har enhundraprocents perfekt känsla för rättrådighet och perfektomdöme.Jag menar att det finns all anledning att uttryckligenföreskriva i lagen att åklagaren endast får anlita opartiskasakkunniga. I dialysmålet hade sådana regler troligtvis lettåklagaren till att välja att anlita andra sakkunniga.Lagregler som är otydliga och som kan ifrågasättas utifrånen allmän rättskänsla bör förtydligas.Med anledning av det jag beskrivit önskar jag attriksdagen återigen tar upp frågan och omprövar sitt tidigareställningstagande. Sakkunnigreglerna för åklagare irättegångsbalken bör ses över på det att misstankar om jävej skall uppstå i liknande situationer. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en översyn avjävsreglerna i vad gäller åklagaresmöjlighet att utse sakkunniga.
mot · GE02Ju710 · 1991-01-25 00:00:00 — När reglerna om allmän rättshjälp vid bodelningändrades förutsåg lagstiftarna uppenbarligeninte, att begränsningarna skulle komma att drabba specielltkvinnor i stor utsträckning. Den praktiska tillämpningenhar visat, att kvinnan ställs helt utan medel, utanmöjligheter att lösa ut sin rättmätiga del av boet. Hennesbetalningsförmåga är inlåst i boet.Eftersom justitieutskottet sedan beslutet togs uttalat, attdet kan finnas anledning att följa upp effekterna av den nyalagstiftningen, torde tiden nu vara mogen och tillräckligaerfarenheter ha vunnits för en tillbakablick och utvärdering.Bakgrunden till den uppkomna situationen är, att allmänrättshjälp i ärenden om bodelning endast får beviljas, omdet med hänsyn till boets beskaffenhet och makarnaspersonliga förhållanden finns särskilda skäl för rättshjälp.Båda kriterierna måste sålunda vara uppfyllda. Endast ettav dem medger ej att rättshjälp beviljas.Statsmakterna har fortlöpande velat begränsarättshjälpen vid bodelning, eftersom kostnaderna, bl.a. fördetta, steg oroväckande.Frågan återstår då, om det var lagstiftarnas mening att''låsa in'' en kvinna -- eller man -- i den skildradesituationen. Det är inte fråga om att det allmänna skallskänka bort medel utan istället att hjälpa den enskilda ur ennödbelägenhet, där vederbörande återbetalar sin tillfälligaskuld, sedan bodelningsfrågan lösts. Eftersom banker integår in i dylika situationer, måste ju rimligen någon annankunna tänkas göra det. De allmänna medel, som bör kunnatänkas utgå temporärt, skall alltså återbetalas.Uppenbarligen är det ett socialt problem, varförsocialstyrelsen med tidigare liknande erfarenheter från densociala sektorn borde kunna finna lämplig, framgångsriklösning. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna attsocialstyrelsen bör få i uppdrag att initiera lämplig åtgärdför att lösa det i motionen anförda problemet i sambandmed bodelning.
mot · GE02Ju711 · 1991-01-25 00:00:00 — Nuvarande rättstillämpning i rättshjälpslagen är iblandalltför restriktiv. Så upplevs den i praktisk tillämpning. Enenmansföretagare t.ex. kan mycket väl råka minst lika illaut ekonomiskt som någon löntagare, inbäddad itrygghetslagar.I det avseendet diskrimineras emellertid näringsidkarenrelativt sett. Rättshjälpslagen föreskriver nämligen, attnäringsidkare inte får beviljas rättshjälp, om det inte medhänsyn till verksamhetens art och begränsade omfattningskulle kunna finnas skäl för rättshjälp. Ett annat villkor,som prövas , är givetvis näringsidkarensekonomiska och personliga förhållanden.Självklart skall allmän rättshjälp ingalunda utgå tillföretag och företagare, där rättegångskostnaderna naturligtintegreras i verksamheten.Men bedömningen bör vara en annan, då lagen prövasgentemot en småföretagare, som i sak inte skiljer sig mycketifrån löntagaren och dennes förutsättningar för att erhållarättshjälp. De privata förhållandena vävs i sådana fall närasamman med det lilla företaget.Möjligheterna för småföretagare att erhålla ekonomisktbistånd i rättsliga angelägenheter bör därför kunna ske isamma mån som de kommer löntagare till del. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vidgade möjligheter försmåföretagare att erhålla rättshjälp.
mot · GE02Ju712 · 1991-01-25 00:00:00 — BakgrundI polislagen 20 § stadgas när det gäller särskildabefogenheter för polisen i anledning av husrannsakan ochliknande åtgärder att sådana ej får företagas utan beslut avpolismyndigheten såvida polismyndighetens beslut ej utanfara kan avvaktas. Vidare stadgas att särskilda skäl skallföreligga om sådan åtgärd skall få företas mellan klockan21.00--06.00.Nuvarande situationStadgandena i polislagen kringränner den yttrepolisverksamheten på ett synnerligen otillfredsställande sättoch har visat sig i verkligheten medföra stora fördelar förpersoner avvikna från fångvårdsanstalter, avviknaungdomar omhändertagna jäml. LVU och övriga för sådanabrott som narkotikahantering och häleri misstänkapersoner.Svensk polis kan sägas tillhöra en av de bäst utbildade ivärlden, stora krav ställs på blivande polismän vidantagning och utbildningen ger en juridisk kompetens sommer än väl svarar mot vissa delar av jur. kandutbildningen.Till denna rent juridiska utbildning läggs taktisk utbildning.I utredningar och spaningsärenden mot kändagärningsmän misstänkta för brott är åklagare förordnadsom förundersökningsledare. I dessa fall, vilka är devanligaste, saknar stadgandena i PL intresse. Stadgandetblir dock aktuellt när polis skall gripa interner som avvikitfrån fångvårdsanstalter, unga som är omhändertagnajämlikt LVU eller liknande speciallagstiftning. PL:s reglerinskrider här till skydd för dessa grupper och ger dem dennödvändiga och önskade tidsfristen för att hinna sätta sig isäkerhet eller avsevärt försvåra och göra det kommandegripandet/omhändertagandet riskfyllt.PL stadgar att endast särskilda skäl får föreligga ompersonell och annan husransakan skall företas efter klockan21.00 och . Stadgandet har åstadkommit såomfattande utredningsskador att det värdemässigt knappastgår att uppskatta. Exempelvis har rånbyten inte kunnatbärgas under den tidsfrist gärningsmännen och derasmedhjälpare erhållit.Polisingripanden mot brottslingar och återställandet avmålsägarnas gods och rätt kräver att polisen tillerkänns detmått av avvägning som i dessa fall erfordras. Inget fall är detandra likt, det är därför omöjligt att avgränsa och i en regellåsa fast tidpunkter som här är gjort. Regler av den härutformningen ger till effekt en uppgivenhet hos denpolispersonal som skall utföra farliga och besvärligaarbetsuppgifter. Regeln ger intryck av misstro motpolismannens möjlighet att rätt bedöma uppkommensituation.Förslagets innebördPolislagens stadganden om husrannsakan börsammanföras med . De är tillräckliga och börkunna omfatta även de situationer som PL:s regleromfattar. Tidsfristerna bör avvecklas. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om avveckling av PL 20 ochsammanförande av dess regler med RBs stadganden omhusrannsakan, liksom om avskaffande av tidsregeln.
mot · GE02Ju713 · 1991-01-25 00:00:00 — Underrättelse till föräldrar vid ungdomsbrott har antaletpolisanmälda brott mer än sexdubblats. Brottslighetenbland ungdomar l5--är relativt sett högre än blandandra åldersgrupper. Ungdomsbrottsligheten är dock störreän dessa siffror visar eftersom antalet brott begångna avbarn och ungdomar är okänt. De registreras ej.Denna utveckling måste vändas.De flesta ungdomar fortsätter inte med brottsligverksamhet. För dem räcker det med obehaget att bliupptäckt för att de ska sluta. För andra däremot ärsamhällets signaler inte nog tydliga. När man gång på gångkan ertappas med brott utan påföljd får man lättuppfattningen att brott inte är särskilt allvarligt. Här krävskraftfullare åtgärder från samhällets sida. Det måste finnasett samband mellan straff och påföljd. Denunge måste ställa till rätta efter sig och även konfronterasmed brottsoffret om denne själv vill.Polisen måste samarbeta med föräldrarna när det gällerutredning av ungdomsbrott. finns ingen lagstadgadskyldighet för polisen att informera föräldrarna när derasbarn begått ett brott. Detta sker oftast via de socialamyndigheterna vilket kan ta tid. De allra flesta föräldrar villdelta i arbetet för att förhindra att deras barn begår nyabrott.Enligt vår uppfattning är det inte rimligt att föräldrarnai många fall är de som sist får veta att deras barn begått ettbrott. Endast när en underrättelse till föräldrarna skullevålla barnet uppenbar skada ska underrättelse kunnaunderlåtas. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar om en sådan lagändring att polisenblir skyldig att underrätta föräldrarna när deras barn begåttett brott.
mot · GE02Ju714 · 1991-01-25 00:00:00 — Skiljeförfarande har gamla anor i . Bestämmelserom skiljemän fanns och haralltsedan dess haft en plats i svensk lagstiftning. Dennuvarande skiljemannalagen är och har endast imycket begränsad utsträckning ändrats sedan den tillkom.I dag är skiljeförfarande den vanligaste metoden förlösande av tvister inom affärslivet såväl i sominternationellt.Sverige är på detta område ett föregångsland. Det tordevara få länder där kommersiella tvister i så hög grad avgörsgenom skiljeförfarande. Såväl antalet tvister som deomtvistade värdena är betydande.Särskilt under har ocksåtilldragit sig ett stort och växande intresse i internationellasammanhang. Tillsammans med , ,och intar och enförgrundsställning som plats för internationellaskiljeförfaranden. För del är ställningen särskiltframträdande när det gäller tvister inom öst--väst-handelnoch inom handeln mellan och företagi och USA.Att tvister kan lösas på ett snabbt och säkert sätt har storbetydelse för det svenska näringslivet och därmed för helasamhällsekonomin. Den privata rättskipning somskiljeförfarandet utgör sparar också betydande summor åtstatskassan. Med hänsyn till det stora antalet skiljemåltorde tiotals miljoner sparas åt samhället varje år.Skiljemannalagen, som i huvudsak bygger på den gamla,gällande , är föråldrad ochofullständig. Erfarna skiljemän och rättsvetenskapsmänliksom den ledande organisationen på detta område,, har iolika sammanhang påpekat brister i den nuvarande svenskalagstiftningen.Vid en internationell jämförelse framstår pådetta område som outvecklat. Många länder i Europasåsom , , , , ,och har infört ny lagstiftningpå skiljedomsområdet eller framlagt förslag härom. FNantog en modellag för internationellaskiljeförfaranden.Det är angeläget att den svenska lagstiftningen på dettaområde är modern och uppfyller berättigade krav påanvändbarhet. har också ett särskilt ansvarhärvidlag med anledning av sin internationella ställninginom området för skiljeförfarande. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna attlagen (1929:145) om skiljemän bör bli föremål för enöversyn.
mot · GE02Ju715 · 1991-01-25 00:00:00 — Brottsutvecklingen i vårt svenska samhälle ärskrämmande. kan vi i massmedia ta del av huroskyldiga medborgare blivit misshandlade, bestulna och såvidare.Det anmärkningsvärda är att många brottslingar somgrips på bar gärning släpps och inte så sällan,grips för nya brott.Ofta sker brotten då polisensadministration har låg bemanning. markerarsamhället att man inte längre tolererar slappheten för dennatyp av brott.Lagen borde vara sådan att den som grips på bar gärningskall kvarstanna i polisarrest minst för attordentliga förhör och utredningar kan göras. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utökad tid i polisarrest för densom grips på bar gärning.
mot · GE02Ju716 · 1991-01-25 00:00:00 — Både allmänna domstolar och allmännaförvaltningsdomstolar inhämtar sakkunnigutlåtanden frånhälso- och sjukvården. Det är t.ex. vanligt att domstolarnaanlitar barn- och ungdomspsykiatrisk expertis i mål omvårdnad, umgänge och vård av unga.Enligt allmänna läkarinstruktionen är i allmän tjänstanställd läkare skyldig att tillhandagå domare med av dembegärda undersökningar och utlåtanden över dessa. Enligt40 kap 17 § och 24 §förvaltningsprocesslagen skall ersättning för sådanaundersökningar och utlåtanden utgå endast om dettasärskilt föreskrivits. Någon föreskrift härom har intemeddelats.Avsaknaden av en bestämmelse om rätt till ersättninginnebär att sjukvårdshuvudmannen får stå för domstolarnaskostnad för sakkunnigutlåtanden.Behovet av barnpsykiatrisk vård är stort och ökar årligenspeciellt i en storstad som . Domstolarna begärockså i allt större utsträckning undersökningar ochutlåtanden från barnpsykiatrisk expertis. Bakomutlåtandena ligger ett omfattande och för huvudmannenkostnadskrävande arbete.I dagens trängda kommunalekonomiska läge innebärdetta att hälso- och sjukvårdens fria service till domstolarnagår ut över vården. Det innebär också att en statlig uppgiftbekostas av landstingsmedel i strid med den i dagvedertagna principen att varje verksamhet skall bära sinkostnad. Sjukvårdshuvudmannen bör därför få ersättningav statliga medel för undersökningar och utlåtanden somgörs på begäran av allmänna domstolar och allmännaförvaltningsdomstolar. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om sådan ändring i gällande regleratt hälso- och sjukvården får ersättning för sina kostnadervid avgivande av utlåtanden på begäran av domstol.
mot · GE02Ju718 · 1991-01-25 00:00:00 — Med hänvisning till vad som anförts i motion1990/91:Sf638 hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kyrkofrid och riksdagsfrid.
mot · GE02Ju719 · 1991-01-25 00:00:00 — Handläggningstiderna av ungdomsmål är oacceptabeltlånga. Trots att alla delar av rättsväsendet gjort insatser föratt prioritera utredning och lagföring av ungdomsmål är detfortfarande inte ovanligt att tiden för förundersökningomfattar . Den tid som åtgår frånbrottsupptäckt till dess att rättsprocessen avslutas blirdärmed så utdragen att den menligt inverkar påmöjligheterna att tillrättaföra den unge.Ungdomar är beroende av klara och entydiga regler.Samhället måste därför tydligt ange de normer som skaupprätthållas och ange de sanktioner som följer i de fallnormerna överträds. Reaktionerna måste komma i näraanslutning till överträdelsen.Rättsväsendets handläggning av ärenden där ungamänniskor misstänks för brott måste därför vara snabb ochutföras i omedelbar anslutning till brottet.När det gäller handläggningstiden i domstol skallväntetiden numera normalt inte överstiga . Inomdomstolsväsendet prioriteras således ungdomsmålen föreandra mål.Även inom polis- och åklagarväsendet ska ärenden därungdomar är inblandade handläggas skyndsamt.Utredningstiderna avseende dessa mål varierar dockavsevärt och månadslånga väntetider är inte ovanliga.Mot bakgrund av de positiva erfarenheter somhandläggningstiderna i domstol givit, finns det enligt minmening nu anledning att gå vidare. Den tid som kanaccepteras från brottsupptäckt och till det attförundersökningen i normalfallet är avslutad och beslut omåtal fattas bör därför anges av riksdagen.Riksdagen bör därför av regeringen begära förslaginnebärande att handläggningstiden avseendeförundersökning i normalfallet begränsas till en månad närdet gäller ungdomsmål. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag om attförundersökningstiderna av ungdomsmål i normalfalletbegränsas till en månad.
mot · GE02Ju720 · 1991-01-25 00:00:00 — Syftet med rättshjälpslagen när den infördes var att''rättshjälp skall ges i en sådan utsträckning att ingen avekonomiska skäl skulle vara förhindrad att tillvarata sinarättsliga intressen''. Undan för undan har rättshjälpenemellertid urholkats genom besparingar på anslaget.Rättshjälpsavgifterna har höjts i sådan utsträckning attdet blivit helt omöjligt att nå reformens syften. Storarättsområden har också successivt undandragits frånrättshjälpsområdet och förts över till försäkringssfären ochstyrs därmed av försäkringsbolagens vinstintressen.Under många år har taxorna på rättshjälpsområdetkraftigt urholkats genom att inte höjas i takt medinflationen. Detta har medfört att det ärattraktivt bland advokater att åta sig rättshjälpsärenden.Många advokater anser sig inte ha råd att arbeta med dessaärenden. Detta är givetvis helt förödande eftersomrättshjälpsområdet under dessa förhållanden tenderar attbli ett slags juridikens hade beslutat om entaxehöjning som ungefär motsvarade det gångnaårets inflation. Regeringen beslutade i det läget att fråntadomstolsverket bemyndigandet att besluta i dessa ärendenoch fastställde höjningen till ett väsentligt lägre belopp.Riksrevisionsverkets kommande utvärdering av 1988 årsförändringar av rättshjälpslagen skall analyserakostnadsutvecklingen och möjligheterna att minskakostnaderna för rättshjälpen. RRV skall också utvärderaom den enskildes möjligheter att få juridisk hjälp i rättsligafrågor förbättrats genom de vidtagna förändringarna.Vad som behövs är inte en utvärdering frånriksrevisionsverket utifrån det av regeringen angivnakamerala perspektivet. En parlamentarisk utredning böristället tillsättas med direktiv att göra en genomgripandeöversyn av rättshjälpslagen från den egentligen självklarautgångspunkten: hur kan principen om allas likhet införlagen effektivt främjas med hjälp av denna lagstiftning? Med hänvisning till det anförda hemställsatt begär att regeringen tillsätter en utredningmed uppgift att göra en grundlig översyn av rättshjälpslageni enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · GE02Ju721 · 1991-01-25 00:00:00 — Enligt 6 § rättshjälpslagen beviljas fysisk person allmänrättshjälp i rättslig angelägenhet om han/hon behöversådant bistånd.I praxis tillämpas denna regel så att allmän rättshjälp iallmänhet inte beviljas i ärenden hosförvaltningsmyndigheter och förvaltningsdomstolar. Detanses att dessa myndigheter skall vägleda de rättssökandeoch att behov av biträde, som tillvaratar sökandens rätt,saknas.Enligt de grönas uppfattning är en stor delav befolkning mycket osäker i umgänget medmyndigheter och vet inte hur de skall bete sig för att fåändring eller rättelse, om de inte är nöjda medmyndigheternas beslut. Många förstår inte ens ett beslutoch dess konsekvenser.Om man vänder sig till myndigheten, så får man vetavart man skall vända sig med ett överklagande, men inte hurman skall skriva eller argumentera och än mindre hur manhittar förarbetena till lagstiftning eller praxis ellerkommentarer om dess tillämpning. Dessa rättssökande harinte heller råd till advokat.I prop 1987/88:73 har departementschefen gjort vissauttalanden för att förbättra möjligheterna till allmänrättshjälp. Vi anser dock att detta inte räcker, särskilt somuttalandena inte ledde till någon lagändring. I många olikaslags ärenden, som inte omfattas av allmän rättshjälp,finns behov av advokathjälp. Som exempel kan nämnasskatteärenden, arbetsskadeärenden, sociala ärenden,byggnadslovs- och planärenden samt vid felbehandling somgjorts av läkare.I skattemål har visserligen införts möjligheter att i vissafall få ersättning för ombudskostnader. I prop 1988/89:126anfördes dock att de nya reglerna har karaktären avundantagsregler.Det är samhällets sak att se till att varje svenskmedborgare alltid skall ha rätt och råd att få sin sak prövad. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag till förbättringav rättshjälpen i ärenden hos förvaltningsmyndigheter ochförvaltningsdomstolar.
mot · GE02Ju722 · 1991-01-25 00:00:00 — stiftade enligt traditionen de så kalladefridslagarna: Kvinnofrid, , Kyrkofrid ochTingsfrid. Dessa lagar bekräftades genom stadga år1280. har lagarna i många avseenden förfallit.När det gäller hemfriden och kvinnofriden har vi i Sverigesedan länge kända problem som lagarna ofullständigtbehandlar. har det visat sig att inte hellerkyrkofriden har tillräckligt lagskydd. Polisen kan tränga ini kyrkor och hämta ut människor som inte gjort sig''skyldiga'' till annat än att ha flytt från en för demouthärdlig verklighet i det egna landet. När de hotas avpolisen har de tagit sin tillflykt till kyrkan som sedangammalt i betraktats som okränkbart heligt rum.Men okränkbarheten gäller ej i Sverige.KyrkofridPå tid var det de styrandes uppgift att skyddadem som tog sin tillflykt till kyrkan och de som förgrep sigpå dem som tog sin tillflykt till kyrkans skydd skulle straffas.I dag tillåter lagen statens representanter att gå in i kyrkoroch med våld föra ut dem som sökt kyrkans skydd. Så harskett i . harmånga flyktingar tagit sin tillflykt till kyrkan, men deriskerar då att polisen skall med tvång föra dem därifrån.Återupprätta lagarnaMycket av de gamla lagarna behöver återupprättas.Givetvis i modern form, men med samma syfte. Regeringenbör återkomma till med sådana förslag. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna,att fridslagar ånyo behöver bli gällande iSverige,2. att hos regeringen begär ett förslag till en lagom kyrkofrid.
mot · GE02Ju801 · 1991-01-25 00:00:00 — kan sekretess gälla hospolismyndighet för uppgifter i vapenregistret. Enförutsättning är, att det kan antas att vapen kan komma tillbrottslig användning om uppgifterna lämnas ut (5 kap. 5 §sekretesslagen). Paragrafen bygger på rakt skaderekvisit.Det innebär att offentlighet är huvudregeln. Därmed är detofta svårt att med stöd av sekretesslagen hindra utlämnandeav uppgifter ur registren. Detta är, enligt vår mening,otillfredsställande.Vi anser, i likhet med vad vapenutredningkonstaterar i sitt avgivna slutbetänkande Översyn avvapenlagstiftningen (SOU 1989:44), att den så sent som den1 ikraftträdda sekretessregeln för uppgifterna ivapenregistret behöver skärpas. Regeln bör ändras så, attdet s.k. raka skaderekvisitet, som gäller och sominnebär presumtion för offentlighet, ändras till ett omväntskaderekvisit, som innebär presumtion för sekretess.Denna sekretess bör gälla om det inte står klart attregisteruppgifterna kan röjas utan fara för att vapenkommer till brottslig användning. Under 89/riksmöteuttalade och , som ett stödtill motionskravet, att det är angeläget, att förslag i saken såsnart som möjligt föreläggs . Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag om sådanändring av 5 kap. 5 § sekretesslagen, som förordas imotionen.