mot · GE02So451 · 1991-01-25 00:00:00 — Åtgärder för att minska antalet aborter Den nuvarande abortlagen trädde i kraft 1 januari 1975.Abortlagens utgångspunkt är att om kvinnan efter mogetövervägande finner att abort är den lämpligaste lösningenpå de problem som en oönskad graviditet medför skall hon,inom vissa tidsgränser, få abort. Före utgången av den 12:ehavandeskapsveckan avgör kvinnan själv om abort skallgenomföras. Hon får vägras abort endast om läkare anseratt åtgärden skulle medföra allvarlig fara för hennes liv ellerhälsa. Efter den 12:e men före den 18:ehavandeskapsveckan krävs att det görs en särskildkuratorsutredning. Efter fordras tillstånd frånsocialstyrelsens rättsliga råd. Abort tillåts enligt nuvarandepraxis inte efter den 22:a graviditetsvecken.Abortlagstiftningen bör inte ändras.Riksdagen har (/90:SoU4)understrukit att abort alltid måste vara en nödfallsåtgärdoch att samhällets målsättning måste vara att minska antaletaborter så mycket som möjligt. För detta krävs olika slagav förebyggande åtgärder. En abortsökande kvinna måsteerbjudas ett gott psykologiskt stöd och rådgivningen måstege möjlighet att diskutera såväl medicinska sompsykologiska och etiska frågor samt ge erforderligaupplysningar om samhällets hjälp- och stödmöjligheter.Fram till den nya abortlagens ikraftträdande år 1975hade det skett en kraftig ökning av antalet legala aborter,som de illegala aborterna i stort sett upphörde. År1974, alltså före nuvarande abortlag, utfördes 30 636aborter. med den nya abortlagen genomfördes enbred satsning på utbyggd preventivrådgivning ochutåtriktad abortförebyggande verksamhet som bedöms havarit mycket framgångsrik. Den nya lagen ledde inte tillnågon nämnvärd ökning av aborterna. Att antalet aborterminskade bland tonåringar tillskrivs den omfattandeinformationssatsningen. Ända fram till höll sig antalet aborter på ca 30 000 . Därefterhar en oroande ökning av antalet aborter skett.Antalet utförda aborter: 1987 34 707Antalet utförda aborter: 1988 37 585Antalet utförda aborter: 1989 37 862Abortökningarna var tydligast iåldersgrupperna under och abortbenägenheten störsti åldern 20--. Uppenbarligen krävs, utöver vad somredan sker, ytterligare abortförebyggande åtgärder för attnå det viktiga målet att minska antalet oönskadegraviditeter. Den abortförebyggandeupplysningsverksamheten måste skyndsamt förstärkas ochförbättras. Abortrådgivningen måste vara lättillgänglig föralla kvinnor i fertil ålder. Syftet måste vara att alla barn skallvara önskade och välkomna barn.Kunskapsmässigt vet alla tonåringar hur man blir gravidoch hur man kan undvika graviditet. Den oroande ökningenav aborter bland yngre kvinnor framhäver skolans ansvarnär det gäller att förmedla adekvat upplysning ochinformation med metoder så att tonåringar får möjlighetoch förmåga att bearbeta etiska och moraliska problem.Skolan är den plats där alla ungdomar kan nås. Frågor ometik, moral och livskvalitet måste få ett ökat utrymme, inteminst måste skolans religionsundervisning stärkas. Allavuxna som eleven möter i hem och skola har i det härsammanhanget ett ansvar. Särskilda nyckelfunktioner harreligionsundervisningen och skolanssamlevnadsundervisning.Samlevnadsaspekter som hänsyn, ansvarstagande,känslor, relationer och värderingar måste lyftas fram i detabortförebyggande arbetet. Det är viktigt att betonamannens betydelse som ansvarstagande part. Allinformation om preventivmedel och risken för graviditetmåste förmedlas så att ungdomarna känner sig verkligtberörda. Att ändra attityder och beteenden i så personligaoch känsliga frågor som sexualitet och samlevnad kräverlångt mer än förmedlande av faktakunskaper. I skolan börabortförebyggande information ges kontinuerligt och på ettmedvetandegörande och varierat sätt från och med årskurssju. Det är också viktigt att eleverna i tonåren får mötapersoner som har djupare erfarenhet av problematiken.Skolan bör erbjuda t.ex. barnmorska eller kurator, som i sittarbete konfronteras med abortfrågeställningar, att delta i enväl planerad sex- och samlevnadsundervisning.Ofta sker informationskampanjer spektakulärt ochenfrågeinriktat. Budskapet når aldrig riktigt fram.Upplysning om könssjukdomar och HIV har under senareår dominerat upplysningen till ungdomar. Nya strategieroch metoder för att förmedla information inom för denenskilde känsliga områden behöver utarbetas. Mannens rollmåste uppmärksammas mer i upplysningsarbetet.Forskning bör initieras och stödjas så att det påvetenskaplig grund tas fram mer effektivainformationsmetoder när det gäller abortförebyggandeupplysning och samlevnadsundervisning, liksom för denviktiga HIV- och STD-informationen. I den viktiga processsom syftar till att leda till insikt och ansvarskännande måstehelhetsperspektivet betonas.Ungdomsmottagningarna, som i sitt sätt att arbeta harhela den unges situation i fokus, fyller ett viktigt behov.Många ungdomar är mitt i den svenska välfärden förfärligtensamma. Inte minst har en socialistisk familjepolitik somunder nedvärderat föräldraansvaret bidragit till attalltför många barn och ungdomar mår dåligt. Barn,som saknat en trygg vuxenrelation och som inte fått den känslomässiga trygghetsom är en förutsättning för självkänsla och självförtroende,hamnar lättare än andra i besvärliga situationer när dekommer upp i tonåren. För dessa unga ärungdomsmottagningarna särskilt värdefulla.Landets första ungdomsmottagning, som öppnade iBorlänge, fyllde . finns ca 110ungdomsmottagningar spridda över hela landet. År 1989bildades en gemensam nationell förening ''Sverigesungdomsmottagningar'' (SUM). För att kunna svara uppmot den stora bredden av problemområden och kunnaarbeta med helheten i den unges situation, finnsbarnmorska, kurator eller psykolog och läkare samt oftastdessutom undersköterska eller fritidsledare påmottagningen.Ungdomsmottagningarna, som är en mycket viktigresurs i det abortförebyggande arbetet, bör stödjas och gesmöjlighet att växa. Även ungdomsmottagningar som startasoch drivs av organisationer och stiftelser bör stödjas av detoffentliga. Det finns ett klart dokumenterat behov av flerungdomsmottagningar, framför allt i storstäderna. Denprofessionella erfarenhet och kunskap, som de som arbetarpå mottagningarna besitter, bör även utnyttjas i utåtriktadverksamhet, exempelvis i skola och fritidsgårdar.De flesta kvinnor som överväger abort befinner sig inågon form av kris och är i behov av råd och stöd. Ävenmannen, som ofta glöms bort i sammanhanget, behöverstöd. Både kvinnan och mannen bör vara med vidabortrådgivningen. Beslutet skall, så långt som möjligt, tasgemensamt. I det slutliga ställningstagandet skall kvinnansåsikter avgöra beslutet. I en abortsituation måste kvinnanfå kompetent hjälp av kurator. Kuratorssamtal måste ocksåregelmässigt erbjudas efter en genomförd abort.Riksdagen har slagit fast att abort alltid måste vara ennödfallsåtgärd. Det stora antalet aborter tyder på att detskyddsnät som samhället kan erbjuda en kvinna som blivitoplanerat gravid inte upplevs som tillräckligt betryggandeeller också inte är tillräckligt känt. Det kan finnas skäl attnärmare undersöka om detta är en riktig slutsats och i så fallföreslå lämpliga åtgärder för att öka möjligheten attgenomföra en oplanerad graviditet. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att arbetet medabortförebyggande åtgärder intensifieras,[att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att frågor om etik, moral ochlivskvalitet skall ges ett ökat utrymme i skolan,1]2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vikten av forskning bl.a.beträffande informationsmetoder som når fram till de unga,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om etablering av flerungdomsmottagningar, även med organisationer ochstiftelser som ansvariga,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att kuratorstöd alltid skallerbjudas såväl före som efter en abort,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att förbättra möjligheten attgenomföra en oplanerad graviditet.