mot · GE02N33 · 1991-03-06 00:00:00 — Detta behöver docki sig inte tyda på något fundamentalt fel på somindustriland utan kan vara en naturlig följd av det relativthöga kostnadsläge som alla utvecklade länder har. Meroroande är i så fall att även FoU-verksamheten i mångaföretag nu börjar lämna . Industrin har också börjatuppge brist på specifik kompetens som ett skäl att lokaliseraFoU utomlands.Fler platser inom högskolanEnligt regeringens förslag skall antalet platser påhögskolan nästa budgetår öka med 350 utöver de 1 600 som regeringen redan tidigare föreslagit. UHÄ harbegärt en ökning med 6 000 platser.Regeringen föreslog i budgetpropositionen en storsatsning på arbetsmarknadsutbildning, men har inte varitberedd att öka antalet platser inom högskolan i någonnämnvärd omfattning. Denna prioritering kan starktifrågasättas. Kan vi inte bereda fler ungdomar plats inomhögskolan så kommer det direkt eller indirekt att få tilleffekt att kostnaderna för arbetsmarknadspolitiska åtgärderstiger.De av regeringen nu föreslagna ökningarna av antaletutbildningsplatser föreslås finansieras genomomprioriteringar. Förslaget innebär bl a resursminskningarför tekniska utbildningar, vårdutbildningar ochlärarutbildningar. Förslaget innebär att regeringen tar medena handen och ger med den andra. Resultatet blir ingenresursförstärkning.Vi föreslår istället att antalet utbildningsplatser inomhögskolan ökas i den omfattning som UHÄ föreslår.Bakgrunden till vårt förslag är dels det manifesteradebehovet av fler akademiker, dels läget på arbetsmarknaden.Det bästa sättet att försöka motverka en ökad arbetslöshetär att satsa på utbildning. Detta bör ske på alla plan, bådeinom ramen för arbetsmarknadsutbildningen och inom detordinarie utbildningsväsendet.Riksdagen bör uppdra åt regeringen att öka antaletintagningsplatser på högskolan med totalt 6 000 . För detta bör ett särskilt anslag på 100miljoner kronor ställas till regeringens disposition. Dettakommer att minska behovet av kommandearbetsmarknadspolitiska satsningar. Vi förutsätter att dessamedel allsidigt fördelas mellan olika utbildningar och ävenkommer de mindre och medelstora högskolorna till del.Högskolans styr- och /94 decentraliseras styr- ochanslagssystemet i högskolan. Genom riksdagsbeslutet omett nytt styrsystem kommer varje högskoleenhet att tilldelasett samlat anslagsbelopp för sin grundläggandehögskoleutbildning. De högskolor som harforskningsorganisation får därutöver ett anslag tillforskning.På universiteten kan uppdelningen i två anslag kommaatt leda till en förstärkning av de alltför striktagränserna mellan forskning och grundutbildning. Dessutomkan prioriteringen mellan ämnen leda till att mindreinstitutioner och ''smala'' ämnen får svårare att hävda sig.Vi anser att borde antagit vårt förslag tillstyrsystem och genomfört en mer långtgåendedecentralisering. Som en vision har vi haft bilden av ''denautonoma högskolan''. I den nu föreliggande propositionenaviserar regeringen att det tidigare beslutade styr- ochanslagssystemet ytterligare skall utvecklas inomutbildningsdepartementet. Arbetet syftar till att förverkligade redovisade målen att ökaexaminationen och att minska administrationen medvardera en tiondel. Regeringen tycks äntligen ha insett desvagheter som styrsystemet för högskolan har. Men vimenar att förslagen är otillräckliga.Vi förordar en ordning som innebär att anvisarett anslag sektorsvis till varje högskola. Anslaget ska varagemensamt för grundutbildning och forskning. Riksdagenbör sätta ramarna genom att ställa prestationskrav i form avt.ex. förväntat antal utexaminerade inom en viss sektor ellerviss utbildning, genom att följa antalet studenter som sökersig till olika sektorer, genom att ange vissa forskningsfältsom bör prioriteras i ett samhälleligt perspektiv, genom attfölja utvecklingen av antalet lärare som harforskarutbildning.Prioritering ska ske på lokal nivå mellan sektornsresurser till grundutbildning och forskning. Vi är inteomedvetna om att dessa avvägningar kan vara känsliga mensom all decentralisering kräver detta ett lokalt ansvar, somvi tror är möjligt att räkna med.Inom ramarna bör högskolan ha stor frihet att göraavvägningar och prioriteringar vad gäller t.ex .dimensioneringen, hur resurser ska överföras mellanutbildningar inom sektorn, antagningssystemetsutformning, tjänsteorganisationen för grundutbildning ochforskning, tjänstetillsättning (inklusive professurer),lönesättning, hur lokal- och utrustningsfrågor samt deninterna kvalitetskontrollen ska utformas.Självfallet kan visionen om ''autonoma'' högskolor intetillämpas utan begränsningar. är ett litet land medbegränsade resurser. Det nationella ansvaret kräver attriksdagen ska kunna ålägga en sektor att bedriva utbildningoch forskning för att garantera att vissa smala ämnenkommer att tillgodoses.I vår modell spelar ställningstagande till ensamlad högskole- och forskningsproposition vart tredje åren stor roll. Genom ett sådant beslut formas en nationellstrategi på detta område. Däremot kommer inteatt kunna styra resursfördelningen så i detalj som hittills.Det betyder att graden av måluppfyllelse gentemotriksdagens ramar/krav måste kunna visas och värderasbättre än i dag.Vårt styrsystem utgår ifrån att högskolorna samarbetaroch samråder med varandra om bl.a.utbildningsplaneringen, för att undvika t.ex. att en vissutbildning läggs ned eller startar på flera orter ochi utformandet av kriterier för kvalitetskontrollen.Löntagarfondernas tillgångar till universitet ochhögskolorI en trepartimotion föreslår de borgerliga partierna attlöntagarfonderna avvecklas och att en del av fondernadärvid ställs till högskolans förfogande.Vi menar att detta ger en unik möjlighet att selektivtpröva ett radikalare styr- och finansieringssystem än detriksdagen fattade beslut om sedan.Fondernas tillgångar i form av aktier i svenska företagrepresenterar ett värde i form av årlig avkastning. Derepresenterar också ett värde i form av frihet, oberoendeoch makt. Den som förfogar över tillgångarna ochavkastningen av löntagarfonderna blir mindre beroende avandra finansiärer.Makten över utbildningens innehåll och forskningensinriktning är viktig. Att söka sprida den makten på mångahänder och därvid öka forskningens och de akademiskautbildningarnas frihet är centrala inslag i ett liberaltreformarbete. Institutioner för utbildning och forskning,som i kraft av egen ekonomisk styrka är oberoende avanslagsbeviljare är därmed en tilltalande tanke.Vi föreslår att en eller ett parhögskolor görs fria från det statliga högskoleväsendet. Deska självständigt få förvalta delar av löntagarfondernastillgångar.Vi förutsätter att de kan förvalta medlen på ett sådantsätt att avkastningen blir minst lika hög som . Viförutsätter vidare att statsmakternas anslagsgivning tillhögskoleväsendet inte minskas med anledning av deresurser som på detta sätt tillförs.4.4 Ökad konkurrensEffektiv konkurrens i näringslivet förutsätter delsetablerings- och näringsfrihet, dels en effektivkonkurrensbefrämjande politik från statsmakternas sida.Friheten att starta ett företag är ett omistligt inslag i ettmarknadsekonomiskt system. Den är också en förutsättningför mångfald i näringslivet och för utvecklingen av nyaföretag och produkter. Näringsfriheten är delviskringskuren av monopol, auktorisationskrav ochetableringskontroll. Vi anser att rätten att drivanäringsverksamhet och utöva ett yrke är så viktig att denbör grundlagsskyddas. Alla propåer om utökadvandelsprövning, etableringskontroll etc. som inte kanmotiveras med behovet av skydd för människors hälsa ochsäkerhet måste avvisas.Men konkurrensen hotas inte bara av offentligaregleringar. I många branscher förekommer kartell- ochmonopolbildningar, ofta av ganska subtilt slag. I registrethos SPK finns över 1 200 officiella, konkurrensbegränsandeöverenskommelser. Denna typ av prissamverkan bestraffashårt i och även i EG går utvecklingen mot strängarepåbud vid samarbete mellan konkurrenter.För att kunna angripa en prissamverkankonkurrensrättsligt måste bevisa att denna samverkan haft ''skadlig inverkan''.Detta har inte i något fall gått att styrka. Det kan därförifrågasättas huruvida den tillämpade huvudprincipeninom konkurrensrätten -- den s.k. missbruksprincipen --varit tillräckligt verksam. En övergång till den s.k.förbudsprincipen bör övervägas.Det är av yttersta vikt för den fria konkurrensen att dekonkurrensvårdande myndigheterna fungerar effektivt ochhandlägger ärenden snabbt. liberalerna hartidigare uppmärksammat bl.a. de långahandläggningstiderna hos NO.Vi vill betona att frågan om en lämpligmyndighetsstruktur på konkurrensområdet kräver en snarlösning. De avregleringar som sker i flera branscherkommer inte att ge önskat resultat om de inte kombinerasmed insatser för att stärka konkurrensen, eftersomregleringarna gett upphov till koncentration och karteller.För att avregleringens frukter skall tillfalla konsumenternaoch inte producenterna måste därför en klararbetsfördelning och upparbetade rutiner finnas i dekonkurrensvårdande myndigheterna.TelemarknadenEfter ett målmedvetet arbete framförallt från liberalernas sida har vi nu nått därhänatt alla formella monopol på teleområdet haravskaffats. Det har blivit möjligt att skapa förståelse för atttelekommunikationstjänster bör ses som en resurs somnaturligast hör hemma på en marknad och inte i enmonopolmiljö.Televerkets ställning är emellertid i praktiken alltfortutomordentligt dominerande.Telemarknaden bör enligt vår mening kännetecknas aven mångfald som bygger på konkurrens mellan ett flertalolika producenter av tjänster och utrustningar. Dennakonkurrens bör vara verklig, och inte bara skenbar. Ensituation som den i , där det privatiserade BritishTelecom har av utbudet, och övriga konkurrenter får dela påresterande , kan inte tjäna som liberal förebild. Det innebär ingensådan verklig konkurrens, till konsumenternas bästa, somvi anser önskvärd.Utgångspunkten för den svenska situationen är att vi harett allmänt tillgängligt telenät, samt därutöver tjänsterrörande telefoni och data m.m., som , Comvikm.fl. Vissa ytterligare, utländskt dominerade,konkurrenter har aviserat intresse för den svenskamarknaden.Det svenska allmänna telenätet är enpublik resurs som, sedan förbudet för tredjepartstrafikavskaffades, i princip är tillgänglig för alla. Emellertid ärdet bara som haft tillgång till dennautomordentliga resurs, vars värde har uppskattats till 120miljarder kr. har också i praktiken haft ettdominerande inflytande över villkoren för anknytning frånde andra som givits tillträde . Televerketspelar också på andra områden en dubbelroll, t.ex. somfrekvenstilldelare både till sig självt och andra företag.Vi anser, till skillnad från vad som sägs i propositionen,att svensk televerksamhet inte ska kännetecknas av ''ensammanhållen televerkskoncern med bred verksamhet''.Tvärtom är en sammanhållen televerkskoncern detstörsta hindret för en fungerande konkurrens påtelekommunikationsmarknaden. Ett sammanhållet verkkommer att ha ett konkurrensförsteg gentemot andrateletjänstbolag på marknaden som omöjliggör konkurrenspå lika villkor (se principskiss 1).En uppdelning av det nuvarande i ett''nätverk'' och ett tjänstebolag, som konkurrerar på likavillkor med andra teletjänstbolag, bör därför genomföras.Televerkets myndighetsfunktioner bör också separeras fråndess andra funktioner (se principskiss 2).En sådan lösning är helt parallell till den uppdelning avinfrastruktur och konkurrensutsatt verksamhet som gjortsav järnvägstrafiken och som regeringen nu föreslår förVattenfall. En bolagisering av televerkskoncernen i dessnuvarande form är alltså ingen bra lösning. Vad regeringensandra organisationsalternativ, den s.k. utveckladeaffärsverksformen skulle innebära är mycket oklart. Vimotsätter oss därför regeringens förslag.I stället bör en bolagisering av genomförasförst efter en uppdelning, varefter en privatisering av iförsta hand teletjänstbolaget bör ske. En sådan lösning harockså den fördelen att privatiseringen kan genomföras ietapper.Televerkskoncernen består redan av flera separataföretag, , Radio m.fl. En nybildningav bolag för utveckling, bolag för nyare tjänster m.m. inomkoncernen erfars också vara på väg, alldeles oberoende avpropositionen. Efter en uppdelning och bolagisering finnsalltså goda möjligheter att genomföra privatiseringenetappvis.Privatiseringen bör ske i form av en börsintroduktionfrämst avsedd för teleabonnenter, anställda och den bredaallmänheten. Därmed ges företagsgruppen tillträde tillriskkapitalmarknaden.För att en uppdelning skall ge de önskadekonkurrensmässiga resultaten, är det nödvändigt atttelenätet förs över till en juridiskt sett självständig enhet.Ett sådant bolag måste vara i alla avseenden avskilt frånteleverkets affärsdrivande verksamhet och ha en annanägare. Enbart därigenom kan det inta en självständigställning gentemot såväl affärsdrivande bolagoch konkurrenter.Detta har också bl.a. NO påpekat i ett brev tillregeringen. Liknande åsikter har framförts av SPK ochStatskontoret. En bolagisering av i dessnuvarande monopolform vore en olycka för konkurrensenoch de svenska telekonsumenterna.Televerkets myndighetsutövning bör separerasbåde från dess nätförvaltande och konkurrensutsattafunktioner. En effektiv marknadsövervakning är nödvändigför att garantera konkurrensen på telemarknaden. bör överta ansvaret för den övergripandeövervakningen av marknaden. Nämndens erforderligaresurser borde kunna fås genom avgiftsfinansiering.Folkpartiet liberalerna anser att staten har ett socialtansvar för att telefontjänster erbjuds konsumenter i helalandet. Ett av argumenten mot en uppdelning av televerketär att den skulle försvåra korssubventioneringen avglesbygdsabonnenter vilket skulle leda till att derasabonnemangskostnader fördyras kraftigt.Vi anser att telefonitjänster skall erbjudas hushåll i olikadelar av landet på likvärdiga villkor. Dock anser vi attkorssubventionering inom är ett dåligt sätt attuppnå detta. Subventionering av vissa verksamheter medhjälp av vinster på andra snedvrider helatelekommunikationsmarknaden och skapar ineffektivitetoch onödiga kostnader, både inom och påmarknaden.En tänkbar lösning på hur frågan om det sociala ansvaretskall lösas vore en avgift som togs ut på all nättrafik, bådeden som går via och den privata, och somanvändes till att upphandla nättjänster förglesbygdsabonnenter. upphandlar staten vissatjänster hos , de s.k. särskilda åtagandena.Vi anser att det vore mycket olyckligt om kravet påteleverket att särredovisa den konkurrensutsattaverksamheten slopades så som regeringen föreslår.Särredovisningen är den enda möjliga garantin för attteleverkets konkurrensutsatta verksamhet intesubventioneras av den oskyddade verksamheten.Särredovisningen fyller en funktion eftersom dessa tvåverksamheter i så hög grad är integrerade, och dess värdebestår så länge inte delas upp i två eller fleraenheter med olika ägare.Vi ställer oss positiva till arbete för att höjatotalproduktiviteten, och det är positivt att detta kopplas tillett pristak för telekommunikationer. Vi vill dock påpeka attvi ställer oss i grunden negativa till alla typer av statligprisreglering. Priser sätts bäst i fri konkurrens påmarknaden, och detta gäller även teletjänster.Folkpartiet liberalerna ställer sig positivt till detföreslagna höjda utdelningskravet. Vi har tidigaremotionerat just i denna riktning. Vi vill dock betona viktenav att utdelningskravet sätts enligt striktaföretagsekonomiska principer. Utdelningskravet måsteockså vara satt så att verklig konkurrensneutralitet uppnås.PostmarknadenEn översyn av förutsättningarna och formerna förpostverkets verksamhet är påkallad av flera skäl.Strukturkrisen i kontorsnätet, frågan om förmedling avstatens betalningar, utvecklingen av regelverket inom EGoch rent allmänt den tekniska och ekonomiska utvecklingenpåkallar en översyn och modernisering av postensverksamhet.Vi anser att postverket även fortsättningsvis bör ha ettansvar för rikstäckande service. Vi delar regeringensbedömning att postverket utan ändradeverksamhetsförutsättningar redan på ganska kort siktkommer att få problem att upprätthålla den nuvarandeservicenivån. Kraven på, och förutsättningarna för, dennaservice förändras snabbt.Vi är inte övertygade om att kravet på rikstäckandetjänster garanteras bäst genom monopol på statligabetalningar och brevbefordran. Huvudprincipen påpostverkets verksamhetsområden, liksom på övrigamarknader, bör vara fri konkurrens. Statliga myndigheterbör t.ex. vara fria att välja förmedlare av betalningstjänsteri stället för att enbart vara hänvisade till posten. Ett kravpå posten att konkurrera med bankerna om dessa tjänsterskulle leda till en betydande effektivisering av postensverksamhet. Likaså bör ett avvecklande av brevmonopoletövervägas och ett nytt regelsystem för brevbefordranutvecklas i anslutning till EG:s.EnergimarknadenEn säker tillgång till energi utgör en förutsättning förinvesteringar och tillväxt. Den energipolitiskaöverenskommelsen skapar en god grund för ekonomisktillväxt i . Överenskommelsen tryggar tillgången påel och annan energi på med omvärlden konkurrenskraftigavillkor.Hotet om den förtida kärnkraftsavvecklingen, som leddetill en oro om de framtida svenska elpriserna och därmed tillminskade industriinvesteringar, är borta. Närkärnkraftsavvecklingen kan inledas och i vilken takt denkan ske avgörs av resultaten av hushållningen med el,tillförseln av el från miljömässigt acceptabelkraftproduktion och möjligheterna att bibehållainternationellt konkurrenskraftiga elpriser.En förutsättning för låga energipriser är attkonkurrensen på energimarknaderna säkras. Inrättandet aven monopolövervakningsfunktion på energiområdet bördärför övervägas. Detta är inte minst viktigt med tanke påden bristande konkurrensen på elmarknaden. Vattenfallhar en helt dominerande ställning på den svenskaelmarknaden eftersom företaget är både största producentoch största distributör. Vi vill dels bryta denna dubblamonopolställning, dels privatisera stora delar av Vattenfallsverksamhet.Folkpartiet liberalerna har tidigare i en trepartimotionmed och moderata samlingspartiet föreslagitatt stora delar av verksamhet bör privatiseras.Detta bör gå till så att storkraftnät ochutlandsförbindelser avskiljs från kraftproduktion och lokaldistribution, vilka sedan privatiseras. En utgångspunkt vidförsäljningen skall vara att kraftproduktionens effektivitetinte försämras och att produktionskostnaderna inte stigergenom en försäljning.Ansvaret för storkraftnätet och utlandsförbindelsernabör fortsättningsvis ligga hos ett särskilt bolag. Riksdagenbör fatta principbeslut om detta. Prissättningen påstorkraftnätet skall vara konkurrensneutral. Nätet skallvara öppet för transitering av kraft för alla kraftleverantörersom har teknisk kapacitet.Den föreslagna uppdelningen och bolagiseringen avVattenfall bör följas upp genom en försäljning av aktiernatill en bred allmänhet i ett tempo som väl anpassas tillkapitalmarknadens absorptionskapacitet. Metoder förförsäljningen får prövas slutgiltigt så snart bolagiseringenslutförts. bör de förstastegen tas för att komma närmare det uppsatta målet.Vi ställer oss tveksamma till regeringens förslag attöverförandet av produktions- och distributionsanläggningartill det nya bolaget skall ske till bokförda värden. Vi anseratt överföringen i huvudsak skall ske till marknadsmässigavärden för samtliga tillgångar.Det ligger ett egenvärde i att fastslå de marknadsmässigavärdena av tillgångar, men det utgör också enabsolut nödvändig förutsättning för att staten skall kunnaställa marknadsmässiga avkastningsvillkor på ägarkapitaleti det nya företaget. En sund konkurrens på elmarknadenkan inte skapas om den största aktören får tillgång tillresurser värderade under marknadspris ochavkastningskravet baseras på detta. En framtidaprivatisering förutsätter också en värdering av bolagetssanna tillgångar så som marknaden värderar dem.Oavsett vilken form bolagiseringen av tarfinns det ingen anledning att till bolaget/bolagen föra överde naturskyddade fallrätterna. Det är inte ett kraftbolagsuppgift att bedriva naturskydd. Liksom vi föreslår attdomänverkets skyddsvärda markområden inte skall förasöver till det bolag som bildas, menar vi att de skyddadefallrätterna inte bör föras över till ett bolagiseratvattenfallsverk. De bör istället överföras tillnaturvårdsverket eller på annat lämpligt sätt säkras förframtiden.Vad gäller Trollhätte Kanalverk instämmer vi i stort medden lösning som föreslagits. Dock menar vi att staten måsteha en inlösningsrätt i kanalen gentemot det nya bolaget, såatt samhällets intressen av effektiva kommunikationersäkras för framtiden. Möjligheten att släppa in nyaägargrupper i kanalbolaget bör undersökas.Vad gäller kanalverkets myndighetsuppgifter anser vi attden naturliga lösningen vore att ansvaret för dessa uppgifterlåg på samma myndighet som för andra svenska farvatten,dvs. Den praktiska verksamheten skulle dåkunna delegeras till det nya kanalaktiebolaget.DomänverketRegeringen föreslår i propositionen att verksamhetenvid domänverket skall överföras till ett av staten ägtaktiebolag, troligen . Enuppskrivning av tillgångarna skall genomföras. Regeringenföreslås få ett bemyndigande att sälja domänverksegendominom en ram av 950 milj.kr.Någon ordentlig redovisning och analys av verkets olikafunktioner görs inte i propositionen. Regeringen avser attåterkomma senare med förslag om hur de intressen som harskyddats bl.a. genom bildande av domänreservat skallhanteras framöver.I trepartimotionen om statliga företag föreslås att delarav domänverkets skogar skall säljas, i första hand till jord-och skogsbrukare i de områden där domänskogarna ärbelägna. Vidare föreslås en försäljning av domänverketsdotterbolag, Domänföretagen AB.I motionen framhålls vidare att bör utbjudas tillförsäljning och i samband därmed tillföras skog fråndomänverket. Detta kan bli aktuellt också vid en försäljningav Domänföretagen AB.I propositionen ges ingen närmare vägledning om i vilkaformer och efter vilka riktlinjer den föreslagnaförsäljningen av domänverksegendom skall ske. Riksdagenbör därför göra ett tillkännagivande om att en försäljningav domänverksskogar i första hand skall ske till jord- ochskogsbrukare i de områden där domänskogarna är belägna.Konkurrenssituationen på virkesmarknaden måste ocksåbeaktas vid försäljningen. En fortsatt försäljning bör kunnaske även efter det att den av regeringen angivna ramen haruppnåtts.Domänverket spelar olika roller i densvenska skogsnäringen. Dessa roller är enligt vår meningotillräckligt beskrivna och analyserade i propositionen.Domänverket förvaltar omfattande skogsarealer av stortvärde för naturvård och rekreation. Vi syftar i första handpå de olika domänreservaten varav betydande delar ärbelägna i de fjällnära skogarna. Ett förbättrat skydd för defjällnära skogarna genom en gräns för särskildnaturvårdshänsyn i enlighet med liberalernasförslag skulle bl.a. påverka ytterligare domänverksmark.Även i andra delar av landet finns skyddsvärd mark idomänverkets ägo som riskerar att drabbas vid enbolagisering med åtföljande höjning av avkastningskravet.Folkpartiet liberalerna fäster stort avseende vid denframtida förvaltningen av de delar av domänverketsmarkinnehav som är av intresse för naturvård ochrekreation. Vi anser således inte att t.ex. kalfjäll,renbetesland och fjällnära skogar skall bolagiseras.Enligt liberalernas mening -- senast uttryckt ien partimotion om naturvård -- bör målet vara att enprocent av den produktiva skogen nedanför fjällregionenskyddas mot avverkning. I detta inkluderas nationalparkeroch reservat.Folkpartiet liberalerna har tidigare föreslagit ensuccessiv överföring av skyddsvärd domänverksmark tillnaturvårdsfonden. Denna handlingslinje bör fullföljas isamband med en bolagisering av domänverket. Skogsmarkav stort värde för naturvården bör således föras tillnaturvårdsfonden när domänverkets tillgångar i övrigtöverförs till det nya aktiebolaget.