mot · GE02K30 · 1991-01-17 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:64 Yttrandefrihetsgrundlag m.m. BakgrundLiberaler har arbetat för att vidgayttrandefriheten i . Det arbetet har bedrivits längstvå huvudlinjer. Den ena har varit att åstadkomma ökadmångfald i etern genom ett brytande av Radiosmonopol på radiooch TV-sändningar. Den andra har gälltatt ge andra medier än tidningar och böcker sammagrundlagsskydd som tryckfrihetsförordningen (TF) gertryckta alster.De båda linjerna har naturligtvis ett starkt samband.Även om det juridiskt-tekniskt är möjligt att utforma engrundlag för yttrandefrihet i nya medier utan att SverigesRadios dominerande ställning i etern förändras, måste engrundlag där fortsatt radio/TV-monopol är utgångspunktenbetraktas som en anomali på 1990-talet.Arbetet på att vidga yttrandefriheten har stött påmotstånd från olika håll, inte minst frånsocialdemokraterna. Det har gällt det mesta från den förstaborgerliga regeringens förslag om närradio till tanken attacceptera reklam som finansiering av en fristående TV-kanal.Det förtjänar att påpekas att tanken att ge nya mediersamma grundlagsskydd som tryckta skrifter inte alls är såsjälvklar i det svenska politiska livet som den låter. Detframgår av följande uppställning, som visar utgångslägetnär den senaste omgången partiförhandlingar i frågan omny yttrandefrihetsgrundlag inleddes 1989:MediumPartiernas ståndpunkterRadiosändningarKrav från (s) m.fl. att SR:s monopol ska bibehållas medundantag för närradio.TV-sändningarKrav från (s) m.fl. att SR:s momopol ska bibehållasSatellitsändningar(s) m.fl. försvarade gällande kabellag, som medgerförbud mot vidaresändning i kabel. Kulturarbetare (s)krävde tidigare förbud mot parabolantennerVideo(s), (c) och (v) kräver förhandsgranskningFilmcensur(s), (c) och (v) vill bibehålla filmcensurenUtgångsläget för en verkligt bred uppgörelse omgrundlagen var alltså inte det bästa. När våren1988 avvisade dåvarande justitieminister till grundlagsreglering av de nya medierna nåddesvisserligen i praktiken enighet mellan partierna på ett parviktiga punkter. Den ena var att arbetet skulle inriktas påen särskild grundlag, inte ett nytt avsnitt avtryckfrihetsförordningen. Den andra var att det förslag somlämnats av yttrandefrihetsutredningen (YFU) skulle varautgångspunkten för arbetet. Men skillnaderna i sak på ettantal punkter var ändå så stora att man kunde varapessimistisk om utgången.Att det nu förefaller bli en ny yttrandefrihetsgrundlag,antagen med bred riksdagsmajoritet inkluderande bl.a.folkpartiet liberalerna, beror på att socialdemokraterna pånågra helt avgörande punkter -- SR:s monopol på TV-sändningar, vidaresändning av utländska satellitprograminklusive reklam och videocensuren -- ändrat sin hållning.Att det delvis skett som ett resultat av att den tekniskautvecklingen gjort deras tidigare ståndpunkter heltomöjliga, gör i detta sammanhang inte omsvängningarnamindre värdefulla.2. liberalernas inställning till propositionenVi hälsar det förslag till ny yttrandefrihetsgrundlag somnu framlagts med stor tillfredsställelse. Det innehåller ettantal viktiga positionsframflyttningar för yttrandefriheten.Tillsammans med regeringens omsvängning i TV-frågan,vilken gör att det nu står helt klart att får en tredje,fristående TV-kanal, innebär förslaget en vidgning avyttrandefriheten som vi betraktar som en stor framgång.Parallellt med beredningen av förslaget till nyyttrandefrihetsgrundlag har frågan om meddelarskydd pådet privata området pågått i en särskild statlig utredning.Folkpartiet liberalernas ledamot i den utredningenreserverade sig mot utredningens förslag. Justitieministernhar nu mot bakgrund av den negativa remissopinionenbeslutat avstå från att föra ett förslag till grundlagsregleringpå detta område till . Vi har förståelse för denbedömningen.Vi framför i denna motion vissa förslag till riksdagsbeslutmed anledning av regeringens förslag till nyyttrandefrihetsgrundlag. De knyter an till synpunkter somvi framfört under beredningsarbetet men inte fått fulltgehör för. Det är vår förhoppning att det i utskottet går attskapa en bred enighet kring dessa kompletteringar. Vi anserdet vara av stor vikt att denna nya grundlag -- den första heltnya grundlag som fått -- antas i bredenighet, och vi har i överläggningar med de andrariksdagspartierna som föregått propositionen gjort klart attvi kommer göra vad som på oss ankommer för att så blirfallet.Våra förslag är i korthet:Komplettering av 1 kap. 5 §förslaget till yttrandefrihetsgrundlag samt 1 kap. 4 §tryckfrihetsförordningen -- den s.k. instruktionen -- som geranvisningar till dem som har att döma i mål avyttrandefrihetskaraktär. Vi föreslår en utvidgning som göratt instruktionen kan tillämpas även i andra mål än renatryckfrihets- och yttrandefrihetsmål. Detta skulle bl.a.stärka det yttrandefrihetsrättsliga skyddet förteaterföreställningar, utställningar, demonstrationerm.m.Förändrat motivuttalande om rätten att förbjudaTV-reklam, som inskränker denna rätt till att gälla företagav s.k. public service-karaktär.Tillkännagivande tillregeringen om behovet av ett fortsatt utredningsarbete ifrågan om grundlagsregleringen av formerna förkoncessionsgivning på eterområdet.Tillkännagivande tillregeringen om ett fortsatt utredande av frågan om förstärktmeddelarskydd på det privata området.Tillkännagivandetill regeringen med innebörden att frågan om filmcensur förvuxna bör följas i anslutning till den nya ordning som nuinförs vad gäller efterhandsgranskning av videogram, ochatt lagstiftningen på filmområdet bör harmonierasmed den på videogramområdet.Förslag om eninskränkning av utrymmet för vittnesplikt.Att begreppet''radio'' i betydelsen ''television och andraradioutsändningar'' byts ut mot ''radio och television''.3. Den s.k. parallellinstruktionenFolkpartiet liberalerna stödjer som nämntspropositionens huvudsakliga inriktning och innehåll.Förslaget ligger dessutom nära yttrandefrihetsutredningenshuvudalternativ. I ett viktigt avseende innebär emellertidpropositionen en allvarlig förlust i förhållande till YFU:sförslag. Man har utan någon egentlig diskussion avstått frånden komplettering av den s.k. instruktionen som skulle hagett det förhållningssätt som där föreskrivs en vidaregiltighet.Instruktionen återfinns i 1 kap. 4 § första styckettryckfrihetsförordningen (TF). Den lyder: '', vilkenblivit förtrott att döma över missbruk av tryckfriheten ellereljest vaka över denna förordnings efterlevnad, bör därvidstädse hava i åtanke att tryckfriheten utgör grundval för ettfritt samhällsskick, alltid fästa sin uppmärksamhet mera påämnets och tankens än på uttryckets lagstridighet, på syftetän på framställningssättet, samt i tvivelsmån hellre fria änfälla''. Som framgår av lydelsen gäller denna instruktionbara inom TF:s tillämpningsområde.Att med något större mått av noggrannhet ange vilkenroll instruktionen har spelat för tryckfriheten är,konstaterade yttrandefrihetsutredningen, svårt, särskiltmed hänsyn till att tryckfrihetsjuryns ställningstagandeninte motiveras. Det kan dock inte, fortsatte utredningen,betvivlas att den har utgjort en betydelsefull och allmäntrespekterad länk i skyddet av tryckfriheten.En slutsats var att instruktionen -- efter en nödvändiganpassning och en varsam språklig modernisering -- bordeinlemmas i grundlagen för de andra uttrycksformerna. Dethar skett också i det nu föreliggande förslaget. En annanslutsats var att samma förhållningssätt som instruktionenger anvisning om borde iakttas även i vanliga brottmål därgärningsmannen har handlat i syfte att tillgodose TF:s elleryttrandefrihetsgrundlagens syfte. Däravparallellinstruktionen -- som kompletteringen kom attkallas.Avsikten med en sådan bestämmelse är att ge derättstillämpande organen ett uttryckligt stöd för att i sådanamål beakta yttrandefrihets- ochinformationsfrihetsintressena och en erinran om vikten avatt så sker. Den får sitt genomslag över ett brett fält.Utanför det detaljerade grundlagsskyddet lades iyttrandefrihetsutredningens förslag av tvingande praktiskaskäl demonstrationer och sammankomster, liksomteaterföreställningar och utställningar som saknar utgivare.Parallellinstruktionen skulle i deras fall fylla en viktigfunktion. Behovet av den förstärks när man i propositionenhar valt att helt lägga teaterföreställningarna ochutställningarna utanför skyddet. Svårigheterna att finna entillfredsställande grundlagsreglering för deras del är enrealitet. Men kan man inte ge dem samma skydd som andrauttrycksformer bör man inte fördenskull avstå från attförbättra skyddet för dem.I propositionen föreslås att instruktionen inte skalltillämpas i fråga om radioprogram (inkluderande TV-program) eller delar av program som består i direktasändningar av dagshändelser eller av sådana gudstjänstereller offentliga tillställningar som anordnas av någon annanän den som bedriver programverksamheten. Detta stämmervisserligen i sak med nuvarande ordning, men det är likvälstötande. Även här skulle parallellinstruktionen tjäna ettangeläget syfte.Av intresse i sammanhanget är vidare de synpunkter pågrundlagsskyddets önskvärda räckvidd som vidremissbehandlingen av yttrandefrihetsutredningensdebattbetänkande anfördes av , och . pekade på behovet av skydd föryttranden av enskilda utan förmedling av någon medium.De menade att den enskilda människans direktahänvändelse till åhörare eller åskådare borde tas tillutgångspunkt för ett försök att ytterligare utvidgagrundlagens tillämpningsområde. Författarförbundetnämnde sådana företeelser som '''',politikers valkampanjer på gator och torg ochdirektdebatter med allmänheten samt handgjordavalaffischer. exemplifierade medflygplansbanderoller, plakat och anslag samtmeningsyttringar på fordon, kläder och liknande.Det var -- och är -- inte möjligt att fånga in dessa oftaimproviserade meningsyttringar i en översättning av TF:ssystematik. Men det var och är fullt möjligt att ge dem detskydd som ett införande av parallellinstruktionen skullebetyda.Parallellinstruktionen skulle ha sin betydelse även iandra brottmål där ett yttrandefrihets- eller ettinformationsfrihetsintresse är inbegripet. Det kan tillexempel gälla sättet för anskaffning av uppgifter förpublicering. Parallellinstruktionen kan -- om den utvidgastill att gälla inte bara vid brottmål -- tjäna ett vidare syfte.Den kan då ge ett uttalat stöd till rättstillämpningen ocksåvid en sådan arbetsrättslig prövning som avser ett påståttåsidosättande av en avtalad tystnadsplikt.Vi föreslår att en komplettering av instruktionen sker itryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen(som andra stycke i 1 kap. 4 § respektive 1 kap. 5 §) medföljande gemensamma lydelse: ''Den som i övrigt i domstoleller annan myndighet skall bedöma, om någon i sitthandlande har brutit mot lag, förordning eller avtal, skalliaktta samma förhållningssätt, om det framgår att denhandlande har haft till syfte att främja meningsutbyte,upplysning eller konstnärligt skapande''.Men en sådan utformning klargörs på ett otvetydigt sättatt instruktionens grundsatser görs tillämpliga i alla de falldå yttrandefrihets- eller informationsintresset vid en rättsligprövning står mot andra intressen.4. Utformningen av förbudet mot TV-reklamI 1 kap. 12 § andra stycket av propositionens lagförslagöppnas möjlighet för att, genom vanlig lag,förbjuda reklam i radio och TV samt sponsrade radio- ochTV-program. Som föredragande statsrådet själv påpekar ärdetta ett område där motsättningar rått underförberedelserna för den nya grundlagen. Dessamotsättningar har dock successivt minskat, och det är nuendast ett par justeringar vi skulle vilja se.Vi har inte någon invändning mot den lagtext somföreslås. Däremot har vi invändningar mot motivtexten.Den gör möjligheten till reklambegränsande lagstiftning förvid. Vid sidan av sådan reklamreglering som kan ansesförsvarlig oavsett medium (t.ex. förbud mot tobaksreklam)och sådan som kan följa av den europeiska konventionen(t.ex. högsta tillåtna reklamtid ) är det våruppfattning att reklamförbud endast skall kunna anges förs.k. Detta bör enligt vår meningkomma till uttryck i motivtexten.Vi föreslår att motivtexten på s. 92, sista stycket, efterförsta meningen (''...i svensk radio och TV''), ges följandelydelse:Den möjlighet att i vanlig lag förbjuda reklam som häröppnas gäller alltså uteslutande s.k. public service-företaginom radio och TV. Gentemot övriga radio/TV-företag skallmöjlighet att förbjuda reklam inte finnas. Reklam i radiooch TV skall emellertid kunna omfattas av de krav i frågaom reklamens innehåll som skall gälla oavsett medium samtde regler som följer av en svensk anslutning tillinternationella konventionener om gränsöverskridandetelevision.5. Koncessionsgivning på eterområdetDet råder en allmän uppslutning kring tanken att denetableringsfrihet för tidningar som TF ger inte går attöverföra till eterområdet. Utrymmet i etern är begränsatoch även om utrymmet av tekniska skäl har vidgats och kankomma att vidgas ytterligare föreligger under överskådligtid ett behov av att reglera anvädningen av tillgängligafrekvenser.Så länge utgångspunkten var ett statskontrolleratmonopol var de juridiska frågorna kring tillståndsgivningeninte särskilt svåra eller viktiga. är läget helt förändrat.Närradionämnden handlägger frågor om tillstånd förnärradiosändningar och avgör t.ex. fördelningen avattraktiva sändningstider mellan konkurrerande föreningar.I höst kommer regeringen sannolikt att få avgöra vilketprivat företag som skall få sändningsrätten till en tredje,markbunden TV-kanal. Det är lätt att föreställa sig att dentypen av avgöranden kommer att bli fler . Menprinciperna för myndigheternas handläggning av dessaärenden har inte diskuterats särskilt mycket. Regeringenhar tillkallat en enmansutredare för att klarlägga de legalaförutsättningarna för koncessionsgivning påetermedieområdet.Vi finner det uppenbart att de grundläggandeprinciperna för koncessionsgivning på etermedieområdet ärså viktiga från yttrandefrihetssynpunkt att de borde finnasinskrivna i yttrandefrihetsgrundlagen. Vår uppfattningdelas av lagrådet. Lagrådet visar också på en lagtekniskmöjlighet för att lösa problemet, genom ett tillägg till 3 kap.2 § i förslaget till yttrandefrihetsgrundlag. Lagrådet skriver:Lagrådet finner emellertid att grundlagen redan inuvarande läge, framför allt med hänsyn till innehållet i 5 §om möjligheten till domstolsprövning, bör tillföras enföreskrift om att den särskilda lagen om tillståndstvång skallinnehålla grunderna för tillståndsgivningen. Därjämte kanen referens till förbudet i remissens 1 kap. 3 § (i lagrådetsförslag 4 §) mot att hindra offentliggörande eller spridningav radioprogram på grund av det kända eller väntadeinnehållet understryka yttrandefrihetsintresset vidutformningen av regler för tillståndsgivning.Lagrådet föreslår att första och andra styckena av 2 §bildar ett stycke av följande lydelse:''Rätten att sända radioprogram på annat sätt än genomtråd får regleras genom lag som innehåller föreskrifter omtillstånd och villkor för att sända samt grunderna förtillståndsgivningen. Utöver vad som stadgas i 1 kap. 4 §första stycket andra meningen skall vid tillståndsgivningeniakttas att tillgängliga radiofrekvenser tas i anspråk på ettsätt som leder till vidaste möjliga yttrandefrihet ochinformationsfrihet. ''Som vi framfört under beredningsarbetet anser vi detangeläget att principerna för koncessionsgivningen påetermedieområdet bör grundlagsfästas. bör geregeringen till känna att detta bör utredas.6. Meddelarskydd på det privata områdetUnder hela berednings- och beslutsförloppet, fram tillriksdagens beslut under förra att anta lagen omskydd för företagshemligheter, stod det klart att den lageninte kan svara mot det öppna samhällets krav. Dess primärasyfte är ju också ett annat, nämligen att ge ett skydd motillojal konkurrens i form av stöld av eller illegitimtförfogande över företagshemligheter. Det är alltså ingentillfällighet att har visat sitt intresse för ett fortsattarbete på att åstadkomma en vidgad insyn för medborgarnautanför offentlighetsrätten.Det arbetet har inte resulterat i något förslag som harförelagts . Med hänsyn till utfallet av den remissdär meddelarskyddskommitténs förslag behandlades harjustitieministern inte funnit det möjligt att nu föra framfrågan till grundlagsstiftning.Hon deklarerar dock att den tanke som ligger bakomuppdraget till meddelarskyddskommittén fortfarande ärbärkraftig och hon finner det angeläget att öka insynen i detprivata näringslivet och i de stora viktiga organisationerna.Frågan är emellertid på vilket sätt man lagstiftningsmässigtskall gå till väga för att nå det mål som jag anser alltjämtbör eftersträvas, förklarar hon. Vidare noterar hon att vissaremissinstanser har kommit med förslag i olika riktningaroch drar slutsatsen att dessa bör övervägas närmare.Vi vill betona vikten av att arbetet på att finnaändamålsenliga lösningar i denna insynsfråga inte stannarav. Det bör bedrivas förutsättningslöst i metodfrågan utan iförväg stängda dörrar. I likhet med justitieministern har vifunnit intressanta uppslag i remisskörden; det börobserveras att frågan om meddelarfrihetens räckvidd iförhållande till avtalade tystnadsplikter alltjämt ärobesvarad. Den kan besvaras endast genomrättstillämpning eller genom en ändring av de relevantabestämmelserna (1 kap. 1 och 3 §§) i TF, som enligtpropositionen (s. 214) skall utgöra en utgångspunkt förförståelsen av det nya skyddet för yttrandefriheten; det ärju en av de bärande tankarna för konstruktionen. Någonsådan ändring är inte nu aktuell och bör inte heller företasutan en fördjupad analys.Meddelarskyddskommittén redogjorde för det oklararättsläget och avstod för sin del uttryckligen från att taställning i den omtvistade frågan. Det är för övrigt, skrevLO-förbundens parentetiskt i sitt remissvarpå kommitténs betänkande, ''en bra redovisning för hur vårarättsbildande organ försöker lagstifta genom uttalande iförarbeten till helt andra lagar''. Här går man, hette detvidare, t.o.m. så långt att man söker styra tolkningen avvåra grundlagar med denna metod.Redan nu är det möjligt att i två viktiga hänseendenförbättra de rättsliga villkoren. Den ena möjligheten hartidigare berörts. En parallellinstruktion -- med den av ossföreslagna utformningen -- skulle säkerställa att detmedborgerliga insynsintresset tilldelas sin tyngd när det viden arbetsrättslig prövning konfronteras med ett motståendesekretessintresse. Den andra möjligheten är en förstärkningav anonymitetsskyddet.När arbetsdomstolen yttrade sig övermeddelarskyddskommitténs förslag ställde den frågan ominte domstolarna i de förmodligen fåtaliga fall dåhithörande problem blir aktuella kan förväntas väl värnaom viktiga yttrande- och informationsfrihetsintressen utanatt detta kräver lagstiftning av den natur somkommittéförslaget innefattar. För arbetstagarnas del ger,menade domstolen, anställningsskyddslagen ett gott skyddsom bl.a. i fråga om kraven på skälig grund för uppsägningeller laga skäl för avskedande givetvis röner inverkan avsådana i vårt samhälle allmänt omfattade värderingar somredan enligt gällande rätt kommer till uttryck bl.a. igrundlagarna.I den mån det rör sig om en förväntan är det bra att haen garanti för att den infrias. I den mån det handlar om eninledd praxis bör den befästas. I intetdera fallet borde detfinnas några invändningar mot att ett uttryckligtgrundlagsstöd ges.Enligt arbetsdomstolen torde det förhålla sig så att detför yttrande- och informationsfriheten sannolikteffektivaste instrumentet finns i form avanonymitetsskyddet för meddelare och författare m.fl.Sveriges advokatsamfund påpekade att av de trekomponenter i meddelarskyddet som föreligger enligtgällande rätt -- sanktionsförbudet, anonymitetsskyddet ochefterforskningsförbudet -- gäller anonymitetsskyddet fulltut också i förhållandet gentemot en enskild som önskarta reda på en meddelares identitet.Advokatsamfundets iakttagelse kan förtydligas till ettkonstaterande att anonymitetsskyddet gäller fullt ut såvidadet inte i enskilda fall upphör att gälla, det vill säga lyfts avtill förmån för en vittnesplikt. Det är rimligen mot denbakgrunden man skall se JOs kommentar att en meraframkomlig väg att underlätta den offentliga debatten kringförhållandena inom företag och organisationer sannolikt äratt förstärka skyddet för uppgiftslämnarnas anonymitet.För JO, som anser att det finns starka skäl att ifrågasättadet praktiska värdet av att införa en meddelarrätt påområdet utanför offentlig verksamhet, äranonymitetsskyddets effektivitet tydligen nyckelfrågan. Ettpositivt svar på den löser enligt vår mening inte helaproblemet. Men ett sådant svar ger en viktig dellösning.Den nu gällande relevanta bestämmelsen finns i 3 kap. 3§ punkt 5 TF. Där anges till förmån för en vittnesplikt ett(av flera) undantag från huvudregeln om tystnadspliktbeträffande meddelares identitet för dem som har tagitbefattning med uppgifter för publicering. Undantaget görsom ''rätten av hänsyn till allmänt eller enskilt intresse finnerdet vara av synnerlig vikt att uppgift i saken lämnas vidvittnesförhör eller förhör med part undersanningsförsäkran''.Ingenting tyder på att man vid bestämmelsens tillkomsthade tvistemål av arbetsrättslig karaktär i tankarna. Dethindrar inte att den även i sådana fall kan tillämpas.Offentlighetskommittén föreslog attanonymitetsskyddet skulle få företräde framförvittnesplikten i tvistemål. Det är en ordning som råder iDanmark och . Bestämmelsen kan ändras till attenbart avse brottmål. En sådan ändring skulle vara ettbetydelsefullt bidrag till lösandet av frågan ommedborgarnas insyn i angelägenheter som berör derasvillkor utan att höra hemma inom myndighetsområdet. Viföreslår att beslutar att ändra reglerna i de bådagrundlagarna.7. FilmcensurFolkpartiet liberalerna är motståndare till filmcensur förvuxna. Mot den bakgrunden finner vi det myckettillfredsställande att den näraliggande frågan om eventuellförhandsgranskning av videogram nu förts till en lösningsom innebär att videocensur förbjuds i grundlag. Vi harförhoppningen att den möjlighet till efterhandsgranskningsom nu finns i kombination med aktivare åtgärder för attlagföra dem som säljer videogram med olagligt innehållskall visa sig tillräcklig i kampen mot videovåldet.Vi är, för att uppnå den önskvärda enigheten kring dennya grundlagen, beredda att övergångsvis acceptera enmöjlighet i yttrandefrihetsgrundlagen att tills vidare ha kvarden filmcensur för vuxna som förekommer i Sverige.Ändå måste det sägas att filmcensuren ter sig alltmerasvårmotiverad i en situation där förhandsgranskning avvideo förbjudits.Vår förhoppning är att filmen kan föras in undersamma regelverk som gäller för videogram. När det skerkan censurförbudet i yttrandefrihetsgrundlagen utsträckastill att gälla också förevisning av film. I utvärderingen avden nya ordningen på videoområdet bör möjligheten attföra in filmen under samma regelverk övervägas. Detta börriksdagen ge regeringen till känna.8. RadiobegreppetVi vill slutligen ta upp en fråga som berör den nyagrundlagens tillgänglighet för en intresserad allmänhet ochinte minst för de journalister som i så hög grad är beroendeav den. Det gäller det faktum att grundlagsförslaget, sombrukligt är i svensk lagstiftning, i begreppet'radiosändningar'' också inkluderar television. Detspråkbruket kommer att skapa många missförstånd. Vi harinte övertygats om att lagtekniska problem skulleomöjliggöra ett ordval som i detta avseende stod mer iöverensstämmelse med gängse språkbruk. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar att 1 kap. 5 §yttrandefrihetsgrundlagen samt 1 kap. 4 §tryckfrihetsförordningen tillförs ett andra stycke medföljande lydelse:Den som i övrigt i domstol eller annan myndighet skallbedöma, om någon i sitt handlande har brutit mot lag,förordning eller avtal, skall iaktta samma förhållningssätt,om det framgår att den handlande har haft till syfte attfrämja meningsutbyte, upplysning eller konstnärligtskapande.2.