mot · GE02A743 · 1991-01-25 00:00:00 — Rätten till sympatiåtgärd för part i utländsk primärkonflikt Den fackliga, ekonomiska och politiska utvecklingen iolika delar av världen ställer fackföreningsrörelsen införständigt ökade krav på internationell solidarisering ochverksamhet på ett sådant plan. Förarbetstagarorganisationerna är det av vitalt intresse att påeffektivaste sätt kunna bispringa utländskabroderorganisationer i konflikt, komma till rätta med destora problem som hänger samman med företagsamhetensinternationalisering och över huvud taget reagera motfackliga och politiska missförhållanden i andra länder. Detbör även vara ett allmänt samhällsintresse att underlätta förden fackliga rörelsen att under eget ansvar fullfölja dessauppgifter. Självfallet skall sådana strävanden inte hindrasgenom omotiverade restriktioner i lagstiftning ellerrättspraxis.Frågan om rätt att vidta sympatiåtgärder i tillförmån för utländsk part var föremål för livlig diskussion vidmedbestämmandelagens (MBL) tillkomst. Från denfackliga sidan har alltid hävdats att avgörande förmöjligheten att effektivt bistå utländska fackligaorganisationer i konflikt är att ramarna för rätten att vidtasympatiåtgärder är tillräckligt vida.Redan i motion 1975/76:2432 med anledning avproposition 1975/76:105 med förslag till arbetsrättsreformm.m. togs frågan upp om ett klarläggande av de fackligaorganisationernas rätt till sympatiåtgärder till förmån förutländsk part.Arbetskonflikter som berör utländsk part har praktiskbetydelse främst i två fall: 1) blockad av fartyg underbekvämlighetsflagg 2) åtgärder till stöd för arbetstagare imultinationella företag.Blockaderna mot fartyg under bekvämlighetsflagg harsin grund i den kampanj som 1958 inleddes mot sådanafartyg av Internationella (). Blockaden, som utfärdas av , har till syfte att förmåbekvämlighetsredaren att utfästa sig att betala löner tillbesättningen efter den standard som rekommenderas avInternationella . Skulleredaren inte teckna ett sådant avtal, vädjarSjöfolksförbundet till exempelvis att vidtaga sympatiåtgärder.Åtgärder mot multinationella företag har hittillsförekommit endast i liten skala, men de kan väntas få storbetydelse . I första hand kan det bli fråga om atthindra företaget att flytta strejkdrabbad produktion till ettannat land. I övrigt kan det bli fråga om sympatiåtgärderav de slag som förekommer vid konflikter på den svenskaarbetsmarknaden.Arbetsrättskommittén hade föreslagit att sympatiåtgärdmed fackligt syfte skulle vara tillåten, om i annat landvidtagits stridsåtgärd som är lovlig enligt det landets lageller som i vart fall skulle vara lovlig, bedömd enligt svensklag. Löntagarrepresentanterna avstyrkte detta förslag,därför att det lade olämpliga band på de svenskafackförbundens handlingsfrihet.Lagtexten i MBL berör inte särskilt arbetskonflikter somhar sin bakgrund i förhållanden i andra länder. Vid singranskning av proposition 1975/76:105 uttalade lagrådet attsympatiåtgärd till stöd för utländsk part skulle i princip vara''tillåten endast under förutsättning att den i utlandetvidtagna primära stidsåtgärden är lovlig''. Man kunde dockbortse från ''sådana förbud mot stridsåtgärder i denfrämmande staten, som står i uppenbar strid mot grundernaför rättsordningen i vårt land''.Man kan mena att lagrådets yttrande inte siktar pååtgärder mot fartyg under bekvämlighetsflagg. I detta fallär primärkonflikten ett krav från som följs aven blockad mot ett fartyg i svensk hamn. Man kan likvälbefara att bekvämlighetsredaren hävdar att primäråtgärdeninte är lovlig enligt bekvämlighetslandets lag (det kan varalagen i , , , ellerFilippinerna). Under hänvisning härtill kan redaren tänkasstämma något av de berörda tillarbetsdomstolen (AD). Något som även har hänt i ett antalfall. () har i ett mål, det s.k. Nervion-målet (NJA 1987 s. 885) bedömt -- och underkänt --giltigheten av ett som hade tecknats efter blockadi hamn. AD har bl.a. i domarna 1989 nr 120(den s.k. Britannia-domen) och 1989 nr 130 behandlatfrågan.När det gäller fackliga åtgärder som berörmultinationella företag är det ännu viktigare att de svenskaorganisationernas handlingsmöjligheter inte blir beskurna.Det är i många fall olämpligt att lovligheten av ensympatiåtgärd i görs beroende av lovligheten av enprimäråtgärd i utlandet. Det är ofta svårt och inte sällanomöjligt att säkert fastställa vad som är lovligt, när detgäller en sådan primäråtgärd. Därtill kommer attstrejkrätten kan vara snävt beskuren även i länder medvilkas samhällsskick vi känner stor samhörighet. I ett sådantläge skulle därför, om lagrådets mening fick blibestämmande, vara hindrade att vidtasympatiåtgärd till förmån för utländsk part. Vidbedömningen av reglerna om sympatiåtgärder till förmånför utländsk part har man att beakta regeln i 41 §, förstastycket, punkten 1, om förbud mot stridsåtgärder irättstvister. Gör arbetsgivarsidan invändning mot denfackliga åtgärdens lovlighet, blir det svenska fackförbundettvunget att invänta arbetsdomstolens avgörande. Även omåtgärden skulle befinnas vara lovlig, kan detta beskedkomma så sent att sympatiåtgärd är aktuell.I sitt svar till lagrådets uttalande förklaradedepartementschefen att det i princip var riktigt att fackligasympatiåtgärder i till förmån för part i utländskarbetsstrid var avsedda att vara tillåtna under denförutsättningen att den primära arbetsstriden var lovlig.Samtidigt pekade han på att fall kunde uppkomma, i vilkakravet på den primära åtgärdens lovlighet inte kundeupprätthållas och hänvisade bl.a. till de svårigheter som isammanhanget kunde uppstå vid gränsdragningen mellanstridsåtgärder med fackliga resp. politiska syften.Det kunde redan vid MBL:s tillkomst sättas i fråga omdepartementschefens uttalanden på denna punkt tillräckligtklart angav att lagrådets tolkning av 41 § MBL var alltförrestriktiv.Såväl HD:s som AD:s praxis sådan den kommit tilluttryck i bl.a. de ovan nämnda domarna visar att den kritiksom framfördes 1976 alltjämt äger sitt berättigande. Defarhågor som uttrycktes i motion 1975/76:2432 harbesannats. Rättspraxis har ej utvecklats på ett sätt som vimotionärer 1976 hade anledning anta. Den internationellautvecklingen har vidare bekräftat våra farhågor att ettuteblivet klarläggande av rätten till sympatiåtgärder vidutländsk konflikt har fått en hämmande inverkan påsvenska fackliga organisationers rätt att vidta sådanaåtgärder.Det bör noteras att AD:s arbetstagarledamöterreserverat sig i båda de ovan nämnda domarna till förmånför en mer generös syn på rätten till sympatiåtgärder.Sålunda anför reservanterna i AD:s dom 1989 nr 130 bl.a.:Vid införandet av medbestämmandelagen överlämnadelagstiftaren frågan om stridsåtgärder i internationellaförhållanden till rättstillämpningen. Ingenting tyder dockpå att blockader mot fartyg under bekvämlighetsflagg inteskulle kunna fortgå som . Tvärtom hänvisarinrikesutskottet i sitt av godkända uttalande (InU1975/76:45, sid. 47) till att i propositionen 1975/76:105 medförslag till arbetsrättsreform m.m. klart sagts ut, att det börfinnas handlingsutrymme för svenska organisationer attdelta i internationellt organiserade stödaktioner förarbetare i andra länder.Mot bakgrund av HD:s och AD:s praxis kan detkonstateras att rätten att vidta sympatiåtgärder alltjämt äromgärdad med sådana restriktioner som kritiserades redani motion 1975/76:2432. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att ge MBL en sådan utformningatt lagen tillåter vidtagande av sympatiåtgärder i konfliktermed utländsk bakgrund.