mot · GE02A266 · 1991-01-25 00:00:00 — Därtill kommerförvaltningskostnaderna som uppgår till ca perplacerad.Dessa samt nedan redovisade uppgifter om olikaarbetsmarknadspolitiska åtgärder baseras på preliminäraberäkningar inom AMS och avser /90.Förändringsprocessen inom arbetsmarknadsverketmåste också leda till en mindre men effektivareorganisation.4.1.3 ArbetsförmedlingenArbetsmarknaden måste vara en marknad därsjälvständiga arbetssökande och arbetsgivare möts. För atten anställning skall uppstå krävs kontakt och en ömsesidigacceptans.De regler som statsmakterna uppställer förarbetsmarknaden bör bidra till att underlätta kontaktermellan arbetssökande och arbetsgivare. Så är inte fallet idag.Förändringskraven på arbetsmarknaden leder tillutveckling av nya stöd- och servicefunktioner i friståendeföretag och organisationer. De offentliga organen kan medfördel tillgodogöra sig fördelarna av denna verksamhet,dels genom samarbete, dels genom upphandling. En sådanpositiv attityd är nödvändig i stället för de försök som pågåratt hindra nya former av tjänster att utvecklas som tar siguttryck bl.a. i AMS dogmatiska agerande mot skrivbyråeroch serviceföretag för personaladministrativa tjänster.I är arbetsförmedling ett statligt monopol. Dettaunderstryks också av kravet på obligatorisk platsanmälan.Under senare år har arbetsförmedlingarnas arbeteeffektiviserats och bättre anpassats till efterfrågan påtjänster. Det är positivt. Arbetsmarknadsverketsambitioner förefaller emellertid vara att befästa sin kontrollöver praktiskt taget all arbetsförmedlande verksamhet ilandet. Arbetsförmedlingarna bedriver i ökandeutsträckning uppsökande verksamhet i syfte att avlastaarbetsgivarna såväl arbete som kostnader för normaltrekryteringsarbete. Det är synnerligen tveksamt att på detsättet använda allmänna medel.Det finns ingenting som talar för att arbetsförmedlingbedrivs bäst och mera rationellt i form av ett offentligtmonopol. Utvecklingen går mot en större efterfrågan avdifferentierade tjänster. För att skapa bättre förutsättningarför att kunna möta de olika kraven på förmedlingstjänsterär det nödvändigt att också andra arbetsförmedlingar änden offentliga kan utvecklas. Generaldirektören vidarbetsmarknadsverket har också uttalat sig för attalternativa arbetsförmedlingar borde tillåtas.Genom ratificiering av nr 96 harSverige gjort ett internationellt åtagande att inte tillåtakommersiell arbetsförmedling. Konventionen kanemellertid sägas upp --. Denna möjlighet återkommer endast vart tionde år.Det är därför viktigt att säger upp nr 96 och meddelar att i likhetmed andra västeuropeiska länder inför ett system medfristående arbetsförmedlingar som arbetar jämsides medden offentliga förmedlingen inom ramen för enarbetsförmedlingslag.Samtidigt bör den obligatoriska platsanmälan avskaffas.Genom att upphäva arbetsförmedlingsmonopoletkommer den offentliga arbetsförmedlingen att avlastas.Detta frigör resurser för den offentliga arbetsförmedlingenatt hjälpa sökanden som har svårt att få arbete.Förmedlingen bör också ha en central roll närdet gäller att hjälpa arbetslösa personer att bli merattraktiva på arbetsmarknaden. Förmedlingarna bör liksomför närvarande kunna anvisa plats vid t.ex.arbetsmarknadsutbildning.En kommande utredning om arbetsmarknadsverketsledning och verksamhet bör närmare behandla också denoffentliga arbetsförmedlingens framtida uppgifter ochorganisation.4.2 Arbetsmarknadspolitiska åtgärderInom AMS är en ny form av målstyrningsstrategi underutveckling. Vi har tidigare uppmärksammat den konfliktsom finns mellan denna strategi och traditionelladetaljstyrning. Regeringen har anammat ett tidigareförslag från vår sida att ge AMS förtroendet att göraavvägningar mellan olika slags åtgärder inom ramen för ettsammanhållet anslaget för olika slagsarbetsmarknadspolitiska åtgärder. Vi noterar också attdenna nya budgetteknik kommer att utvärderas av RRV.4.2.1 BeredskapsarbeteEn stor del av arbetsmarknadsverkets resurser haranvänts för beredskapsarbeten. I genomsnitt kostade varjeplacering i beredskapsarbete ca för staten.En stor andel av kostnaden bärs av kommunerna somnumera svarar för huvuddelen av beredskapsarbetena.Traditionella offentliga beredskapsarbeten ger sällanden enskilde arbetslöse möjlighet till en fast anställning.Som arbetsmarknadspolitisk insats är därförberedskapsarbete mindre lämpligt. Likväl kan det, bl.a. avsociala skäl, vara motiverat med en särskild form avsysselsättning som i vissa fall kan medverka till att bevaraden arbetslöses förmåga att senare åter fungera påarbetsmarknaden.De flesta beredskapsarbeten utförs i regi. Vihar tidigare föreslagit att kommuner och andra som fårmöjlighet att få arbete utfört som beredskapsarbete börsvara för minst halva kostnaden. De maximalastatsbidragen bör således sänkas. För de nya former försysselsättningsinsatser som arbetsmarknadsverket självfår möjlighet att utforma bör normalt 50 procentbidragsandel också tillämpas.Riksdagen har beslutat att arbetsmarknadspolitiskamedel icke skall komma till användning för reguljärverksamhet. Detta beslut innebär bl.a. att de myndighetersom tidigare utfört en stor andel av miljö- ochkulturvårdande arbetsuppgifter med hjälp avberedskapsmedel kan räkna med attarbetsmarknadspolitiska medel regelbundet kan utnyttjasför dessa ändamål.Avsikten med beslut var att berördamyndigheter skulle kompenseras över den ordinariebudgeten. Därigenom skulle de också ges möjligheter till enmer långsiktig planering av verksamheten oberoende avarbetsmarknadskonjunktur och volymenberedskapsarbeten.Regeringen bör till återkomma med enredovisning av den översyn av konsekvenserna av denförändrade budgetprocessen som AMS och statskontoretgör.4.2.2 ArbetsmarknadsutbildningPersoner som blivit utan arbete har ofta ett stort behovav att få nya eller fördjupade kunskaper och färdigheter.Erfarenheterna visar också att utbildning är den mesteffektiva metoden att motverka långvarig arbetslöshet.Arbetsmarknadsutbildning är därför den viktigaste statligainsatsen för att bekämpa existerande arbetslöshet. Enlängre eller kortare arbetsmarknadsutbildning kan ge enenskild individ kvalifikationer som ger honom eller hennebättre möjligheter att få arbete.Trots förhållandevis hög arbetslöshet kan det samtidigtfinnas en brist på utbildad arbetskraft inom vissayrkesområden. Denna efterfrågan måstearbetsmarknadsutbildningen medverka till att tillfredställa.Det ställer höga krav på flexibilitet inomarbetsmarknadsutbildningen. Arbetsförmedlingarna börstyra in de arbetslösa mot utbildningar som dels motsvararkompetenskraven för de lediga arbetena, dels motsvararden enskildes intressen och förutsättningar.I det arbetsmarknadsläge som kan förväntas råda inomde närmaste åren kommer arbetsmarknadspolitiken att haen betydelsfull roll. Arbetsmarknadsutbildning kommerinte i sig att ge fler arbetstillfällen -- det kräver ett förändratekonomiskt läge för att efterfrågan på arbetskraft åter skallöka.När så sker är det viktigt att de arbetslösa har en adekvatkompetens för de nya arbetstillfällena. Erfarenheterna frånutlandet visar att ofta har inte arbetslösa kunnat återinträdapå arbetsmarknaden eftersom de helt saknar kunskaperinom de yrkesområden som expanderar.Arbetsmarknadsutbildning ger möjlighet att överbryggadetta problem.Vi förutser därför i likhet med regeringen ett väsentligtökat antal placeringar i upphandladarbetsmarknadsutbildning under det kommande året.Det kommer att ställa stora krav pålänsarbetsnämnderna att upphandla tillräcklig volym. Ävenom det står länsarbetsnämnderna fritt att köpa utbildningäven från andra än AMU kommer i realiteten huvuddelenatt upphandlas från AMU. Det kommer knappast varamöjligt för AMU att så snabbt utöka kapaciteten somregeringens förslag kräver. För att inte kvaliteten skallundermineras bör ökningstakten vara något lägre änregeringen föreslår. Det innebär att antalet placerade iupphandlad arbetsmarknadsutbildning under höstenkommer att bli något lägre.Under våren 1992 bör dock arbetsmarknadsutbildningenminst ha den omfattning regeringen föreslagit. Dels har flerpersoner blivit långtidsarbetslösa, dels kan en nyekonomisk politik börja få resultat som gör att efterfråganpå arbetskraft åter kan öka.Det är viktigt att arbetsmarknadsutbildningen i sig inteutgör en inlåsningsfaktor. Arbetsmarknadsutbildningen bördärför kunna varvas med ''jobbsökarverksamhet'' i formersom bäst gagnar individuella önskemål och god hushållningmed utbildningsresurserna. En sökande som underutbildningstiden får ett lämpligt arbete kan avbrytautbildningen. I andra fall kan hon eller han ordna ett arbetetill efter utbildningens slut.Inom ramen för arbetsmarknadsutbildningen gerarbetsmarknadsverket utbildningsbidrag till ett stort antalpersoner som genomgår utbildningar inom det reguljärautbildningsväsendet. I en del fall kan längre eller kortarekurser inom det vanliga utbildningsutbudet vara till hjälpför arbetslösa. är det otillfredsställande attstudiefinansieringen varierar mellan olika elever medsamma utbildningsinnehåll.Arbetsmarknadsverkets frihet att upphandla utbildningmåste användas till att ge också andra utbildningsanordnareän AMU möjligheter att få genomföraarbetsmarknadsutbildning. AMU har stora fasta resurser iform av personal, byggnader och maskinell utrustning. Ettproblem som AMU delar med all offentlig utbildning medstora fasta resurser är svårigheterna att följa med i densnabba tekniska utvecklingen. Det ställs stora krav påinvesteringar i en utrustning som tämligen fort blirinaktuell. Härigenom riskerar väsentliga delar av AMUsutbildning att förlora i attraktionskraft för såvälarbetstagare som arbetsgivare.Detta ställer stora krav på AMU att planerautbildningen. Den nuvarande länsvisa organisationsformenfår inte bli ett hinder för samarbete över länsgränserna.AMU-gruppen som bildades arbetarfortfarande med att finna sina former. AMU organiseradessom en uppdragsmyndighet. Vi ställde oss vid det tillfälletkritiska till organisationsformen och framhöll attbolagsformen vore mera ändamålsenlig. Regeringenantyder i budgetpropositionen att den överväger attförändra verksamhetsformerna för AMU.Regeringen föreslår också nya regler förarbetsmarknadsutbildning i företag. I sig är dettillfredställande att de regler om motprestationer som oftaignorerades nu avskaffas. framstår dock detprincipiellt tvivelaktiga i systemet som än mer uppenbart.Genom statliga anslag får företagen hjälp med at utbilda sinpersonal. Systemet med utbildning i företag bör snarastutvärderas. Intill dess bör inte verksamheten utvidgas.4.3 ArbetslöshetsförsäkringenEn väl fungerande arbetslöshetsförsäkring utgör engrundsten i en socialt ansvarsfylld arbetsmarknadspolitik.För de personer som av olika skäl blir utan arbete skall detfinnas ett skyddsnät.4.3.1 Allmän obligatorisk arbetslöshetsförsäkringTrots att socialdemokraterna i olika sammanhang alltidframhåller att de vill vara garanter för det socialaskyddsnätet, är det anmärkningsvärt att skyddsnätetbeträffande arbetslöshet har många hål. Till skillnad från deflesta andra industrialiserade länder har inte enallmän obligatorisk arbetslöshetsförsäkring. Istället har vien försäkring som är knuten till de fackligaorganisationerna.Att denna koppling till de fackliga organisationerna ärett självändamål för socialdemokraterna, med syfte attunderlätta rekryteringen till fackföreningarna, framkomtydligt 1987. Regeringen genomdrev då en ändring som iprincip innebär att de fackliga organisationerna behållerkontrollen och administrationen avarbetslöshetsförsäkringen, medan skattebetalarna står förhela arbetslöshetskostnaden.Dessutom skänkte regeringen bortarbetslöshetskassornas fonder till de fackligaorganisationerna. Dessa närmare 2,5 miljarder kronorborde givetvis ha utnyttjas till de arbetslösa. fick defackliga organisationerna i stället en gåva som de kunnatutnyttja helt fritt.Vi har förordat en allmän obligatoriskarbetslöshetsförsäkring som omfattar allaförvärvsarbetande. Det finns ingen anledning att dennasocialförsäkring skall skilja sig från andra socialförsäkringarsom gäller utan att medlemskap i särskilda organisationererfordras. Det är heller inte rimligt att en del arbetslösa -- de som får s.k. KAS-bidrag -- får mycket lägreersättning än andra.Vi föreslår att en parlamentarisk utredning skyndsamtutreder en allmän obligatorisk arbetslöshetsförsäkring somomfattar alla förvärvsarbetande -- såväl löntagare somföretagare. Försäkringen skall ge en grundtrygghet vidarbetslöshet. Möjligheterna till frivilligatilläggsförsäkringar bör prövas.4.3.2 Tillfälliga förändringarI avvaktan på utredningen föreslår vi attersättningsreglerna i den nuvarandearbetslöshetsförsäkringen förändras. Med hänsyn till denmarginalskattesänkning som trätt i kraft och denminskade sjukersättning som gäller bör ersättningen iarbetslöshetsförsäkringen justeras till av tidigarelön av en arbetslöshetsperiod.Därefter bör ersättningen stiga till 90 procent.För närvarande är dagpenningen begränsad till maximalt543 kronor per dag. Detta belopp är indexreglerat. Denkommande utredningen bör även studera hur den framtidaersättningsnivån bör utformas.4.3.3 Äldre arbetslösaMöjligheter till s.k. 58:3-årsavgångar har upphört.Det innebär att arbetsmarknadspolitiska åtgärder kan bliaktuella också för äldre som blir arbetslösa. I nuvarandeläge innebär detta problem såväl med hänsyn tillarbetsmarknadsverkets resurser som möjligheten för denöppna arbetsmarknaden att absorbera arbetskraft.Det kan finnas påtagliga problem att ordna meningsfullaarbetsuppgifter åt personer som blir arbetslösa i den åldern.Bristande personliga förhållanden, transportmöjligheter,hälsoförhållanden, etc. kan hindra dem att delta i t.ex.beredskapsarbete. Kostnaderna förarbetsmarknadspolitiska insatser kan bli orimligt höga.Liksom tidigare föreslår vi att det ekonomiska skyddet isådana fall bör kunna tillgodoses inom ramen förarbetslöshetsförsäkringen. Den utredning vi föreslår bördärför undersöka möjligheterna att inom ramen för enallmän arbetslöshetsförsäkring finna lämpligaersättningsformer för äldre arbetslösa.5. Arbete åt ungaNågra av de mest betydelsefulla besluten för en ungmänniska rör utbildning och yrkesval. Kraven på utbildningökar, men arbetslivet ställer andra krav än skolan.Arbetsmarknaden för ungdomar har snabbt försämrats.På ett år har antalet arbetslösa ungdomar under årets stigit från ca 12 000 till ca 19 000. Dennuvarande situationen med tilltagande överskott påarbetskraft kan komma att gör det svårt för mångaungdomar som i vår lämnar utbildningsväsendet att fåfotfäste på arbetsmarknaden.Detta förvärras av att det finns en klyfta mellanskolsystemet och arbetslivet. Den innebär att mångaungdomar trots de senaste årens bristsituation har haftsvårigheter att få en fast fot på arbetsmarknaden.5.1 UtbildningStatsmakternas ansvar för unga människors inträde påarbetsmarknaden måste i första hand vara att skapaförutsättningar för att ungdomar skall kunna erhålla ochtillgodogöra sig en lämplig utbildning. Vi har i andrasammanhang föreslagit en annorlunda utformning avyrkesutbildningen. Våra förslag skulle skapa en bättreanknytning mellan skolan och näringslivet. För denenskilde eleven på de praktiska yrkeslinjerna skulle detinnebära att steget från skola till förvärvsarbete blev lättareatt ta. Våra förslag till en modern yrkesutbildning återfinnsi kommittémotionen ''En gymnasieutbildning för framtiden''av m.fl. (m).Av stor betydelse för en ung människas framtid påarbetsmarknaden är att hon eller han får möjlighet att väljaen utbildning som motsvarar hennes eller hans intresse ochförutsättningar. Det är också nödvändigt att den unge får enrealistisk bild av arbetsmarknaden. förkommer det ialltför stor utsträckning att ungdomar kommer ut påarbetsmarknaden med kvalifikationer som inte ärefterfrågade.Detta bör i första hand angripas genom studie- ochyrkesvägledning som ger en realistisk bild avarbetsmarknaden och som visar fördelarna med att väljautbildningar där god efterfrågan på arbetskraft kanförutses.Generellt sett är andelen akademiskt utbildadarbetskraft i jämfört med andra länder låg. Sverigekan i en hårdnande internationell konkurrens dåligt hävdasig med en lägre andel högutbildade än jämförbarakonkurrentländer. Därför är det rimligt att förväntaförlängda utbildningstider.5.2 Inträdet på arbetsmarknadenDe flesta ungdomar som kommer ut påarbetsmarknaden har förmåga att på egen hand finna ettarbete. De som, efter egna försök och aktivaförmedlingsinsatser, inte får anställning bör få hjälp ochstöd. I första hand bör kompletterande utbildningaktualiseras. I de fall detta inte är aktuellt bör den unge iandra hand få hjälp inom arbetsmarknadspolitikens ram.Det är viktigt att ungdomar ges ordentlig möjlighet attsöka arbete på egen hand. De bör inte från början vänja att lita till myndigheter och allmänna stödinsatser.Därför får inte stödet utformas så att subventioneradearbeten blir mer attraktiva än arbeten på öppnaarbetsmarknaden. Den utvärdering av ungdomslagen somskett, visar att dessa hade en sådan utformning att platsernavar mer attraktiva för en del ungdomar än reguljärt arbeteoch ledde till inlåsningseffekter.Riksdagen fattade 1988 beslut om ett system medavtalade och särskilda inskolningsplatser. Regeringen haraviserat en utvärdering. som projektet medinskolningsplatser innehåller en del positiva element harsystemet med inskolningsplatser haft svårt att kommaigång. Vi vill emellertid erinra om de förslag vi framförde imotion 1988/99:A5 som syftade till att förhindra attungdomarna styrdes in mot myndighets- ochbidragsberoende.Det finns en risk för att de avtalade inskolningsplatsernautvecklas till generella subventioner till arbetsgivare somanställer ungdomarna. Möjligheterna till statsbidrag kanmedföra att såväl privata som offentliga arbetsgivare blirmindre benägna att på normalt sätt fylla sitt personalbehovmed ungdomar. En sådan utveckling skulle kunna innebäraatt stödet inte får den nödvändiga inriktningen mot deungdomar som har verkliga problem.Det förslag innebärande möjligheter till provanställningupp till som vi framför i särskild kommittémotion''Förändringar i lagen om anställningsskydd (LAS)'' skullege bl.a. ungdomar ökade möjligheter att få arbete på denöppna arbetsmarknaden.Ett flexibelt lönebidrag enligt den modell som viföreslagit skulle avsevärt underlätta möjligheterna förarbetshandikappade ungdomar att komma in på den öppnaarbetsmarknaden.Då det gäller ungdomar som är särskilt svåra att placeraberoende på t.ex. sociala problem, är det nödvändigt attkommunens socialtjänst aktivt medverkar vid placering iarbete eller utbildning. Syftet måste vara att ändra detsociala beteendemönstret. I sådana sammanhang bör ocksåmöjligheterna att anlita enskilda arbetsgivare ochorganisationer som är lämpliga för uppgiften tas till vara.6. Arbete åt handikappadeMånga arbetshandikappade står utanförarbetsmarknaden. Det är ofta en smärtsam situation för denenskilde handikappade. Hon eller han vill normalt ocksågöra en arbetsinsats. Det är också ett slöseri med resurseratt inte tillvarata den förmåga och vilja till produktivt arbetesom finns bland handikappade. Efter hand somrehabilitering, habilitering och utbildning förbättrats finnsdet nu många som har kunskaper och förmåga att arbeta.Många handikappade kan på rätt plats, med eller utantekniska hjälpmedel, göra en fullgod arbetsinsats. Påsamma sätt som vi anser att det normala för ungdomar skallvara att de själva skaffar sig arbete på den öppnaarbetsmarknaden, skall detta också vara det förhandikappade normala sättet att komma in på och stannapå arbetsmarknaden.Ofta behöver emellertid en handikappad hjälp med attfinna lämpliga arbeten som hon eller han kan söka. Detstora antalet ombytessökande med handikapp som finnsregistrerade hos arbetsförmedlingarna tyder på att dennuvarande arbetsförmedlingsformen har svårigheter attsnabbt hjälpa alla handikappade. Alternativaarbetsförmedlingar skulle kunna erbjuda ocksåarbetshandikappade ett störe utbud av tjänster. Det visarerfarenheterna från . Ett upphävande avarbetsförmedlingsmonopolet skulle kunna vara till fördelför såväl handikappade som icke handikappade.För handikappade skall stöd till arbete på den öppnaarbetsmarknaden vara så utformat att det kompenserar förden bristande arbetsförmågan. Då får också handikappademöjligheter att på likvärdiga villkor söka sig fram påarbetsmarknaden och också byta arbetsgivare.Det är viktigt att åtgärder för arbetshandikappadeförebehålls dessa och därför skiljs från de åtgärder som kankomma ifråga också för icke handikappade.Handikappbegreppet får inte användas på ett sådant sätt attvarje problem på arbetsmarknaden betecknas som etthandikapp för att därmed berättiga till stöd som är särskiltavsett för arbetshandikappade. Problem som inte ärrelaterade till fysiska eller psykiska handikapp måste istället lösas inom ramen för sedvanligaarbetsmarknadspolitiska åtgärder.I kommittémotionen ''Ökad valfrihet och trygghet förhandikappade'' av m.fl. (m) redovisas en radförslag för att förbättra de handikappades möjligheter påarbetsmarknaden.Regeringen föreslår nu att de olika anslagen för åtgärdersom rör arbete åt handikappade slås samman i ett anslagSärskilda åtgärder för arbetshandikappade. Vi tillstyrkerdenna anslagsteknik som bör medverka till ökad flexibilitetoch effektivitet.Regeringen har föreslagit att AMS inte i fortsättningenskall ge bidrag till handikapphjälpmedel till handikappadesom redan har anställning. Man avser tydligen att detta ifortsättningen skall kopplas till anslagen för rehabilitering.Vi förutsätter att detta inte kommer att innebära att enperson först måste vara långtidssjukskriven för att kunnakomma i åtnjutande av stöd till arbetshjälpmedel.6.1 LönebidragVi välkomnar att regeringen nu fullt ut har accepteratden modell för ett individuellt, flexibelt lönebidrag förhandikappade som moderata samlingspartiet har föreslagitunder en lång följd av år.Lönebidraget blir nu relaterat till den handikappadesförutsättningar och arbetsförmåga. Det är bra attregeringen har accepterat att lönebidrag skall kunna uppgåtill av lönekostnaden då detta är motiverat.Likaså har regeringen accepterat vårt förslag omregelbunden omprövning av bidraget. De handikappade kanerbjudas utvecklingsmöjligheter och en bättre integration idet reguljära arbetslivet.Den försöksverksamhet som bedrivits visar att en sådanlönebidragsform har avsevärda fördelar. Det ger valfrihet åtde som uppbär bidraget. De kan välja arbete ocharbetsgivare. Möjligheterna att gå över till ickesubventionerade arbeten underlättas. Pengarna räcker tillarbete för fler handikappade.Övergången till den nya lönebidragsformen bör ske påett sådant sätt att nu lönebidragsanställda inte kommer ikläm eller att väsentliga verksamheter lider men.Lönebidragsanställningar utgör ofta en väsentlig del av detoffentliga stödet till vissa myndigheter, kulturellainstitutioner och ideella organisationer. I den utsträckningverksamheter som bedrivs med hjälp avlönebidragsanställningar är av den arten att det finns fog förstatligt stöd, bör detta utges inom ramen för den ordinariebudgeten enligt de principer har ställt sig bakomdå det gäller andra arbetsmarknadspolitiska åtgärder.6.2 Lönebidrag för förtidspensioneradeDet är väsentligt att lönebidragsformen reserveras förpersoner som på grund av fysiskt eller psykiskt handikapphar nedsatt arbetsförmåga. Förtidspensionärer medarbetshandikapp som önskar gå tillbaka i arbete bör kunnaerhålla lönebidrag på samma villkor som andrahandikappade. Då utgår givetvis inte förtidspension.Något särskilt lönebidrag för förtidspensionerade bördärför inte utgå.Den ändrade anslagstekniken ger AMS godamöjligheter att disponera tillgängliga resurser på etteffektivare sätt . Uppsökande verksamhet riktadtill förtidspensionärer bör därför kunna rymmas inomramen för tillgängliga medel.