mot · GE02Sk636 · 1991-01-25 00:00:00 — SammanfattningI denna motion framför vi vår syn på rättssäkerhet ochvåra krav på rättssäkerheten i . Vi presenterarförslag rörande lagrådets ställning, om avskaffande av s.k.företagsbot och om minskning av användningen avåtalsunderlåtelse. Vi föreslår vidare en mer enhetligdomstolsorganisation med färre specialdomstolar. Viframför en mängd krav på skattelagstiftningen, framför alltbetalningssäkringslagen och bevissäkringslagen.Bevissäkringslagen vill vi avskaffa helt. Vi vänder oss emotgenerella taxeringskontroller och vi föreslår attgeneralklausulen mot skatteflykt slopas. Den enskildemåste få ersättning för sina processkostnader i störreutsträckning.I andra motioner till detta framför vi krav påbättre skadeståndsmöjligheter till enskilda, bättre stöd tillbrottsoffer och nytänkande inom polis och rättsväsende.InledningEn av de viktigaste principerna i det liberala frihetsarvetär rättssäkerheten. I rättssäkerhetens idé ligger att reglernaskall vara fasta och klara så att medborgarna därigenom kanförutse och förstå konsekvenserna av sina handlingar.Medborgarna skall ha förutsättningar att känna till vargränsen går mellan tillåtet och förbjudet och att klart vetavilka sanktionerna är om lagens bestämmelser överträds.Rättssäkerheten i ett utvecklat samhälle som vårt måsteockså innebära att myndigheterna aktivt medverkar till attenskilda medborgare kan bevaka och skydda sina intressen.Detta kräver bl.a. att staten tar det grundläggande ansvaretför att skydda medborgarnas liv och egendom och, om dessablir utsatta för kränkning, i efterhand riktar straff mot denskyldige. För att garantera detta måste staten ha en effektivpoliskår och domstolsorganisation. Vidare måste lagarna hasådan konsekvens och fasthet att de avskräcker såvälindividen som medborgarna som kollektiv från attöverträda gällande lagar.En svårighet vid lagstiftning är att göra lagarna så enklaoch tydliga som möjligt och uppnå avsedd effekt.Detta är inte alltid möjligt. Det går med andra ord inte attundvika luckor i lagen. Inte heller är det alltid lämpligt ellerpraktiskt möjligt att lagstifta om sådant som av storagrupper anses omoraliskt eller oetiskt.Lagstiftningsredskapet har alltså sina begränsningar,särskilt om lagarna skall vara rättssäkra.Rättssäkerhet är också att lagen skall gälla lika för alla.Att tillämpa lagen gynnsammare för vissa eller hårdare förandra kan inte accepteras i ett rättssamhälle. Genom ettaktivt arbete inom andra sektorer -- såsomjämställdhetspolitik, åtgärder mot diskriminering avetniska m.fl. minoriteter och invandrare -- kan manförhoppningsvis hjälpa dem som har svårt att uttrycka sigoch att ta sin rätt till vara. Men även i en aktivrättssäkerhetspolitik måste man vara vaksam påvad man kan göra för de personer som utgör''rättssäkerhetens glömda ''.Rättssäkerheten är inte något för alltid givet. Tvärtommåste den skyddas och förstärkas.Från liberalernas sida har vi under en följd avår haft anledning att kritisera socialdemokraterna för att hapresenterat utredningsförslag och lagförslag som harinneburit ett åsidosättande av rättssäkerheten. Under åretsom gått har den socialdemokratiska regeringen återigenvisat prov på att dess känsla för rättssäkerhet och rättsstatär svag.När regler införs som inskränker våra fri- och rättigheterställer grundlagen särskilt stränga krav på sådanlagstiftning. Inskränkningarna får inte göras meromfattande än nödvändigt och de måste också varaändamålsenliga. Regeringen har visat attden även är okänslig för t.ex. grundlagens krav påändamålsenlig lagstiftning. I det förslag till ny utlänningslagsom regeringen lade fram föreslogs fleranya frihetsinskränkande bestämmelser. Kritiken var kraftigmot regeringsförslaget. När en minoritet i bl.a. avdessa skäl begärde och fick s.k. vilandeförklaring av lagentrodde vi att detta skulle leda till en förnyad prövning avgrundlagsenligheten i förslaget. Så skedde inte. Riksdagensmajoritet valde i stället att -- helt utan debatt -- klubbaigenom exakt samma lagförslag, fast senare.Viktigare lagar skall granskas av lagrådet. Lagrådetutgörs av domare från högsta domstolen ochregeringsrätten. Lagrådets granskning rör hur lagförslagetförhåller sig till grundlagarna och annan lagstiftning, om detär förenligt med rättssäkerhetens krav, om lagen ärutformad så att den tillgodoser angivna syften samt omproblem uppstår vid tillämpningen.Under senare år har socialdemokraterna både iregeringen och vid upprepade tillfällen visat attde inte är intresserade av lagrådets synpunkter. Mångakontroversiella lagförslag har aldrig underställts lagrådetsgranskning trots oppositionens önskemål om detta. I flerafall då lagrådet riktat skarp kritik eller t.o.m. avstyrkt nyalagförslag, vilket t.ex. skedde i samband medengångsskatten på pensionssparandet, harsocialdemokraterna viftat bort lagrådets kritik.Ett ytterligare exempel på detta var regeringens s.k.kompletteringspropositioner . 1989 årskompletteringsproposition innehöll bl.a. ett förslag omtillfällig momshöjning. stod detklart att regeringen inte skulle kunna samla tillräckligt stödi för att kunna genomföra förslaget. Nya förslag --som t.ex. tvångssparande, införande av en s.k.arbetsmiljöavgift, investeringsskatt och extrafastighetsskatt -- presenterades istället.Den enda av de nya lagarna som regeringen ansåg varavärd att skicka till lagrådet var lagen om tvångssparande.Om denna skrev lagrådet följande:Det remitterade lagförslaget är knapphändigt motiverat,och något yttrande av berörda myndigheter har inteinhämtats. Lagrådet har därför haft begränsade möjligheteratt med ledning av det föreliggande materialet bedömasådana frågor om lagförslagets praktiska konsekvenser ochtillämpning som avses i 8 kap 18§ tredje stycket 3-5 i regeringsformen.De övriga nya lagarna brydde sig majoritetenöverhuvudtaget inte om att underställa lagrådet. Gottomdöme går inte att lagstifta fram. Vi vill endast framhålladet angelägna i att regeringen, i avsaknad av annan opartiskprövning av förestående riksdagsbeslut, visar stor respektför lagrådets synpunkter.LagstiftningenEn utgångspunkt i vårt rättssystem är skyldigheten attkänna till gällande rättsregler. I praktiken är det emellertidlänge sedan det fanns någon rimlig chans för enskilda attkänna till innehållet i den totala mängden lagar ochförfattningar.Inom vissa ramar accepterar medborgarna att dedrabbas av regler vilkas existens de inte känt till.Delegationen av normgivningsmakten har dock inneburiten fortgående maktförskjutning från de politiska organentill de administrativa. fattar beslut om lagreglerav en allmän inriktning och överlämnar till regering ochmyndigheter att utfärda de egentliga föreskrifterna.Ser man det som angeläget att den enskilde får sin rättså snabbt och enkelt som möjligt fordras att myndigheternahar klara regler att följa. Konsekvensen blir alltså att manbör skärpa kraven på den materiella lagstiftningensutformning. Genom att användningen av ramlagar sålundaminskar blir också behovet av verkställighetsföreskriftermindre.FöretagsbotEtt område där ramlagar aldrig kan godtagas ärstraffrätten. Efter en ofullständig och hastig utredning avden s.k. ekokommissionen och en ogenomtänkt propositionbeslutade socialistiska majoritet 1986 att införaden nya sanktionen företagsbot i Brottsbalken.Lagförslaget hade vid lagrådsgranskningen utsatts för enoerhörd kritik, bl.a. för sina oklara och öppnaformuleringar och för sin karaktär av ramlagstiftning.Folkpartiet liberalerna motsatte sig förslaget och yrkadeavslag på propositionen. I vår kritik förutsåg vi ocksåbetydande svårigheter vid tillämpningen av reglerna. Vi vill tillägga att såvitt vi har kunnatutröna måste vår kritik i det tysta delas av åklagare ochdomstolar eftersom lagen knappast har utnyttjats. Åklagaremed större respekt för rättssäkerheten än densocialdemokratiska regeringen har inte velat åberopa en lagsom ger utrymme för så skönsmässiga bedömningar.ÅtalsunderlåtelseÅr 1985 fick åklagarna vidgade möjligheter att underlåtaatt väcka åtal. Utvidgningen innebar bl.a. attåtalsunderlåtelse kan ges när det kan antas att påföljden vidåtal skulle bli villkorlig dom.Åtalsplikten, dvs skyldigheten för åklagare att åtala närnågot brott uppdagats, innebär en rättssäkerhetsgaranti förallmänheten och en trygghet för åklagarna. Genom att varaålagda åtalsplikt behöver åklagarna inte försätta sig isituationer där det kan riktas misstanke mot dem för attfatta beslut om åtalsunderlåtelse utifrån ovidkommandehänsynstagande, t.ex. deras intresse att i vissa situationerminska sin arbetsbörda.För den allmänna laglydnaden är det demoraliserandenär samhället, genom att åklagaren beslutar omåtalsunderlåtelse, till synes inte reagerar mot vissa typer avbrott som anses vara ''bagatellbrott''. För att undvika attmedborgarna ''tar lagen i egna händer'', exempelvis genomatt bilda medborgargarden, krävs att allmänheten tilltrorpolis och åklagare intresse av och resurser för att beivrabrott mot den enskilde och hans egendom.Vidare innebär ett användande av åtalsunderlåtelse,annat än i undantagsfall, att centrala rättsprinciper somlikhet inför lagen och förutsägbarhet i rättskipningen sättsåt sidan.Ett yrkande om att begränsa användningen avåtalsunderlåtelser framförs i vår partimotion om en liberalkriminalpolitik.Effektivare domstolarI en rättsstat behövs inte bara klara lagregler. Det krävsockså fungerande domstolar och förvaltningsmyndighetersom skall tillämpa lagen. För att rättsskipningen skallfungera är det viktigt inte bara att vi har tillräckligt medpersonal utan också att det är hög kvalitet på den personalsom söker sig till domstolsväsendet och att de trivs med sittarbete så att de vill kvarstanna där.Vår domarkår har gott anseende och har kunnatfullgöra sina uppgifter tillfredsställande. Det gäller trots attdomarrollen är svår i vårt genomreglerade samhälle, därinte ens jurister alltid kan överblicka och behärska denväldiga av lagar.Domarbanan har också av tradition dragit till sig godakrafter. har dock allvarliga orosteckenframträtt. Alltför många av de unga juristerna lämnardomstolarna och går över till den enskilda marknaden.Tendensen sprider sig till äldre grupper. Den goda praktiskautbildning som något eller arbete i hovrätt ellerkammarrätt ger medför att näringslivet är berett att betalamycket högre löner och ge bättre arbetsvillkor i övrigt ändomstolarna kan erbjuda.Justitieutskottet har vid sin granskning av anslagen tilldomstolsväsendet uttalat sin oro överarbetsförhållandena vid domstolarna. Ett antal utredningarhar också lagts fram och som berör skildadelar av domstolsväsendet. Det flitiga utredandet ärnaturligtvis orsakat av en oro för domstolsväsendetsframtida utveckling som allt fler känner.Domstolsväsendets kris behandlar vi utförligaretillsammans med andra delar av rättsväsendet i en särskildmotion som läggs fram till detta riksmöte.Enhetligare domstolsorganisationFrån rättssäkerhetssynpunkt är det viktigt attdomstolsorganisationen inte ger den enskilde medborgarenett intryck av splittring, svåröverskådlighet ochinkonsekvens. Därför finns det anledning att övervägahuruvida man kan avskaffa vissa specialdomstolar ochliknande organ och att införa en sådan ordning att vissasådana domstolars och organs avgöranden i vanlig ordningkan prövas av hovrätt och högsta domstolen.Hyresnämndernas och bostadsdomstolens uppgifter skullet.ex. enligt vår mening kunna överföras till allmän domstol.Det är från rättssäkerhetssynpunkt betänkligt atthyresmarknadens parter finns representerade i de dömandeinstanserna. Detta har även lett till en fällande dom motSverige i , det s.k. Langborgermålet. Denlagändring som föreslås i promemorian DsJu 1990:33 ianledning av Langborgerdomen är inte tillräcklig.1985 infördes regler om att vidlyftiga och kompliceradebrottmål med ekonomiska eller skatterättsliga förhållandenav väsentlig betydelse för bedömningen skulle handläggasav vissa tingsrätter. liberalerna motsatte siginförandet av dessa s.k. eko-domstolar. Denna form avspecialdomstol har också visat sig vara ett misslyckande.Utomordentligt få mål har prövats av eko-domstolarna.Regeringen har därför tagit konsekvensen och vidtagitåtgärder för att avveckla denna särskilda rättsordning.Riksdagen kommer sannolikt att besluta om att avskaffadessa domstolar senare i vår.En översyn för att ytterligare nedbringa antaletspecialdomstolar bör göras. I denna översyn bör manbeakta intresset av att bevara en bred kunskap och allmänöverblick över hela det juridiska fältet hos dem som ärverksamma inom det ordinära domstolssystemet.I första hand föreslår vi att bostadsdomstolen ochhyresnämnderna avvecklas. Överföringen av derasuppgifter och därmed avvecklingen av dessa bör påbörjasunder /92 och vara avslutad senast vidutgången av /93.Rättssäkerhet och skattelagstiftningenFrån rättssäkerhetssynpunkt är det ytterstotillfredsställande att många människor är oförmögna attberäkna eller kontrollera sin skatt. Skattebetalarna blir påså sätt utlämnade till skattemyndigheterna. Svårigheternaatt förstå skattereglerna leder också lätt till att personerbryter mot reglerna utan egentligt uppsåt. Särskilt avsmåföretagare, konstnärer, lantbrukare eller andrakategorier av skattskyldiga som inte har vanligatjänsteinkomster krävs ofta ett stort mått av kunskaper föratt de skall undvika att bryta mot skattereglerna.Alternativt tvingas de köpa redovisnings- ellerdeklarationstjänster till betydande kostnader. Det är därförav hänsyn till både rättssäkerheten och effektiviteten i vårtekonomiska system angeläget att vårt skatte- ochuppbördssystem förenklas. Den nu genomfördaskattereformen syftar bl.a. till att förenkla regelsystemet.Den behandling som bilhandlaren för visar med önskvärd tydlighet att den enskildesrätt lätt kan förloras i av regler.Trots att vi fått ett enklare skattesystem kvarstår enmängd lagar och regler som tillkommit för att på olika sättkontrollera att medborgarna uppfyller sina skatte- ochuppbördsförpliktelser gentemot staten. Många av dessaregler står i strid med vad ett rättssamhälle kan accepterai lagstiftningsväg. När och den socialdemokratiskaregeringen kritiseras i den allmänna debatten för övergreppmot rättssäkerheten är exemplen för det mesta hämtadefrån skatteområdet. I en kommittémotion till dettariksmöte lägger vi fram ytterligare förslag beträffanderättssäkerheten i skattelagstiftningen.En förutsättning för ett fungerande skattesystem är attdet finns en tillfredsställande kontroll av skatteunderlaget.Det är i alla medborgares intresse att skattemyndigheternahar en hög ambition att motverka skattefusk ochförutsättningar att kunna beivra sådant i de fall detförekommer. Mot denna strävan kan ibland komma att ståden enskildes intresse av integritet och rättssäkerhet.Från rättssäkerhetssynpunkt är kraven på förutsebarhetoch legalitet inom skattekontrollen utomordentligt viktigaatt bevaka. Vidare är likabehandlingsprincipen viktig, dvs.att alla behandlas lika vid skattekontrollen.I och med att myndigheterna fått allmänna befogenhetervad gäller kontrollen av de skattskyldiga blir dessakontroller beroende av tjänstemännens personligainställning, med risk för stora skillnader i behandling somföljd. Det är därför nödvändigt att myndigheternasmöjligheter att företa ingrepp mot enskilda och företag ärordentligt reglerade i lag.BetalningssäkringslagenBetalningssäkring är en mycket omfattandetvångsåtgärd. Åtgärden innebär en särskild rätt för statenatt lägga kvarstad på ännu icke fastställda skattefordringarhos en förmodat skattskyldig. Om det skall finnas en lag ombetalningssäkring skall den utformas så att den uppfyllerhögt ställda krav på rättssäkerhet. Den tjänsteman och dendomare som handlägger ett betalningssäkringsärende kanvid ett felaktigt beslut ruinera en enskild persons helaekonomiska och sociala ställning. Betalningssäkring ärsåledes ett maktmedel där det måste ställas samma högakrav på precision som då människor döms till fängelse.Riksdagen beslöt om en del förbättringar ilagen, men ännu kvarstår några inslag i denna lagstiftningsom liberalerna inte kan acceptera.Begränsa åtgärden till att gälla sabotageÄven efter förra höstens ändringar gäller lagen både fördet fall att det föreligger påtaglig risk att gäldenären inte villbetala och då han förvisso gör allt han kan för att betala mendomstolen ändå finner det föreligga påtaglig risk att haninte kommmer att kunna betala.Betalningssäkring kommer således i praktiken attanvändas innan konkursgrund föreligger, t.ex. i det fall atten skattskyldig har dålig ekonomi men inte är insolventdärför att skattefordringarna ännu inte är förfallna tillbetalning. Beslutas om betalningssäkring hos en gäldenärsom kämpar för att undvika konkurs lär denna åtgärdsäkerligen medföra att han hamnar på obestånd.Betalningssäkring synes i dessa fall bara vara ett sätt attkringgå det ordinära konkursförfarandet och att förse detallmänna med ytterligare ett instrument utöver det som allaandra borgenärer har att tillgå.Betalningssäkring skall således enligt vår mening endastomfatta de fall då det s.k. sabotagekravet är uppfyllt.Förkorta handläggningstidernaEn tidsgräns , inom vilken det allmännahar att väcka talan eller fordringen fastställs i annanordning, har införts. Längre tid skall inte en förmodatskattskyldigs medel få vara betalningssäkrade. Mot vår viljabeslöt emellertid att fristen skulle kunnaförlängas om särskilda skäl föreligger. Med särskilda skälavses t.ex. att utredningsmaterialet är omfattande. Poängenmed en tidsfrist är att skattemyndigheten med störstaskyndsamhet skall utreda ärendet. Om förlängning kanåstadkommas utan vidare blir regeln om tidsbegränsning ettslag i luften. Enligt vår uppfattning bör förlängning endastkunna ske om synnerliga skäl föreligger och endast med enmånad i taget.Enligt vår mening räcker det inte med en tidsfrist förfastställande av fordran eller väckande av talan iskattetvisten. Vi anser också att handläggningstiden ilänsrätten för själva skattefordringen måste tidsbegränsas.Bestämmelser bör därför införas om att den aktuellafordran skall prövas från beslutet ombetalningssäkring.Bättre motiverade domar/beslut om betalningssäkringI förvaltningsprocessen skall skälen för beslutet anges,men då så sällan synes ske i mål om betalningssäkring,finner vi det angeläget att det även vidtas åtgärder på dennapunkt.SkadeståndEn förutsättning för att beslut om betalningssäkring inteskall vara helt orimliga från rättssäkerhetssynpunkt är attdet finns ett fungerande system för ersättning. Risken förfelaktiga beslut är mycket större i betalningssäkringsmål äni annan statlig verksamhet, vilket regeringsföreträdareockså medgett. beslöt att utvidgastatens ersättningsskyldighet. Skadeståndsskyldigheten ärändå på några punkter begränsad. Vi föreslår att denutvidgas i följande avseenden. Enligt lagen skall statenersätta för ren förmögenhetsskada om fordringen intefastställs eller fastställs till ett väsentligt lägre belopp än vadsom har betalningssäkrats. För att ersättningsrätten inteskall urholkas genom en restriktiv tolkning avväsentlighetsrekvisitet anser vi att avvikelsen får vara högstett basbelopp. Statens strikta skadeståndsansvar böräven omfatta betalningssäkring där fordran är fastställd.Då skattemyndigheterna begått fel bör deras ansvar intevara begränsat på något sätt. Den nuvarande självrisken på5 . Inte heller skall skadeståndet fåjämkas annat än om det finns ett klart orsakssambandmellan den skattskyldiges handlande och det felaktigabetalningssäkringsbeslutet eller det annars är uppenbartoskäligt att ersättning utgår. Statens ersättningsrätt böräven omfatta den skattskyldiges kostnader för biträde ochutredning i betalningssäkringsmålet.FörmånsrättEnligt betalningssäkringslagen har en betalningssäkringlängre gående rättsverkningar än en kvarstad vad avserförmånsrätt vid konkurs. Enligt vår uppfattning bör inte enbetalningssäkring medföra förmånsrätt vidkonkurstillfället, om inte statens fordran är fastställd då.Riksdagen bör hos regeringen begära förslag om sådanaförändringar i betalningssäkringslagen som vi här harangett.BevissäkringslagenBevissäkringslagen ger mycket vida befogenheter förskattemyndigheterna att själva besluta om att göra s.k.eftersökning, vilket är samma sak som husrannsakan.Bevissäkringslagen ger t.o.m. större befogenheter att sökaigenom privata utrymmen än vad husrannsakan gör. Dettillåts dessutom att lagen används även efter det attstraffprocessuell förundersökning har inletts.Skattemyndigheterna har alltså, genombevissäkringslagen, rätt att intränga i privata utrymmen.Det är vår mening att ett så allvarligt ingrepp i den enskildesrätt inte skall få ske utan att misstanke om brott föreligger.För sådana fall föreligger emellertid rätt att företahusrannsakan enligt . Bevissäkringslagensregler kan således helt undvaras. Husrannsakan kan riktasig mot den som är skäligen misstänkt, mot den plats därbrottet begåtts eller den plats där den misstänkte greps.Därutöver torde s.k. handräckning vara tillräcklig för detfall att den skatt- eller kontrolluppgiftsskyldige vägrar attlämna ut lagstadgat material för granskning. På detta sättfår den enskilde ett skydd via domstolskontrollen men kanändå inte undandra sig att fullgöra sina skyldigheter.Dagens oanmälda skatterazzior, som kan ske utan attmisstanke om brott föreligger, borde inte förekomma i enrättsstat.Riksdagen beslöt om vissaförändringar i bevissäkringslagen. Regeringen motiveradedessa med att ändringarna skulle ''stärka den enskildesrättssäkerhet''.Riksdagsbeslutet innebar att en proportionalitetsregelinfördes, gränsdragningen för vad som gäller eftersökning ibostad i förhållande till verksamhetsutrymme skärptes ochmöjligheterna att undanta visst bevismaterial frångranskning ökade.De förändringar av lagen som gjordes innebar vissaförbättringar av skyddet för den enskilde jämfört medtidigare. Förändringarna var emellertid inte tillräckliga. Vividhåller därför att bevissäkringslagen skall avskaffas.Generella taxeringskontrollerMot våra protester införde sedanen rätt för skattemyndigheterna att företa generellataxeringskontroller. har taxeringskontroller endasttillåtits för att utreda en bestämd personsskatteförhållanden.Ändringen innebär att taxeringsrevision nu kan göras iform av generella kontroller hos varje bokföringsskyldig.Den nya regeln innebär att det är fritt fram att kontrollerahandlingar hos vem som helst, när som helst, så fortgranskningen kan sättas i samband meddeklarationsskyldigheten. Taxeringsrevision kan nu skeplanlöst hos exempelvis privatpraktiserande läkare,advokater, revisorer, banker och andra, vars verksamhetnormalt omfattas av sträng sekretess.Skattemyndigheterna behöver inte heller närtaxeringsrevision utförs uppge namnet på den person somär utsatt för revisionen. Detta innebär att den som blirföremål för revision (som inte är den granskade) intekänner till vad granskningsmannen söker efter, inte kanbedöma om det granskningsmannen vill se är relevant förrevisionen och därför inte heller kan bedöma hurvederbörande utnyttjar sina befogenheter.När lagrådet granskade regeringsförslaget framfördesmycket allvarlig kritik. Lagrådet skrev: ''-- -- -- det nuändock är fråga om att utvidga tillämpningsområdet förbestämmelser som inkräktar på det i 2 kap. 6 §regeringsformen stadgade skyddet för varje medborgaremot husrannsakan och liknande intrång. ''Enligt vår mening uppfyller inte dessa nyataxeringsregler elementära rättssäkerhetskrav. Vi måstenaturligtvis ha en fungerande skattekontroll.