mot · GE02Jo115 · 1991-03-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:90 En god livsmiljö En god miljö är en grundläggande mänsklig rättighetCiviliserade samhällen accepterar inte att människorförtrycks. Grundläggande mänskliga rättigheter måsterespekteras. Arbetarrörelsen tog sitt ursprung i kampen försocial rättvisa och demokratiska rättigheter. Kampen förmänniskors rätt till en god miljö är en fortsättning påarbetarrörelsens ursprungliga kamp. Att tvingas leva i endålig miljö och utsättas för risker, för att någon annan skagöra sig vinster, är att bli bestulen på grundläggandemänskliga rättigheter.När det gäller miljöproblemen finns det en tydligklasstruktur i hur de drabbar. kommer (om vi intelyckas vända utvecklingen) miljöproblemen att drabbadirektören lika hårt som arbetaren, men arbetaren drabbasförst! Det gäller särskilt skadliga arbetsmiljöer ochbristfällig kemikaliehantering. Men när det gäller helamänniskans livsmiljö finns det uppenbaraklasskillnader i . Skillnader som är så stora att de gertydligt utslag i kortare livslängd och ökadesjukdomsfrekvenser. Rätten till en god miljö borde varasjälvklar, men är det inte. bör särskilt uttala atträtten till god miljö är en grundläggande mänsklig rättighet.Ett sådant uttalande löser inte i ett steg miljöproblemen,men det tvingar fram en annan prioritering avmiljöfrågorna.Makten över miljönMiljöfrågor handlar om makt -- och om maktlöshet. Desenaste tjugo åren har den svenska miljöpolitiken blivit alltmer omfattande. , länsstyrelsernas ochkommunernas miljöskyddsarbete är exempel på detta.Många lagar med tillämpning på miljöområdet haromarbetats och många har nyskapats. Ändå känner sig --och är -- de flesta maktlösa inför miljöproblemen.Facit över de gångna decennierna kan sammanfattaskort: Punktvis har förbättringar uppnåtts. Halterna av DDToch PCB har gått ner, (även om nedgången nu verkar hastannat av). Utsläppen av svavel från stora punktkällor harminskat. Detta är mycket glädjande och visar att problemenkan lösas, målen kan nås, om medlen är tillräckliga. Menmiljöåtgärderna är så sporadiska. Nya miljöproblemtillkommer och vi saknar fortfarande reella möjligheter attförebygga dem. Så ökar exempelvis halterna av PBDE(polybromerade difenyletrar), i prover somnaturvårdsverket analyserat, från djur och sediment.Sammantaget så är miljöproblemen större än . Vi kommer ingen vart genom att förnekadenna obehagliga sanning. Det är de politiska partiernasskyldighet att ärligt redovisa fakta och ange hur man villlösa problemen.Det moderna samhällets grundläggande problem är attvi inte lyckats inordna produktion, transporter, konsumtionoch avfallshantering i fungerande kretslopp. Om vi intelyckas med det så kommer vi inte heller attkunna hantera miljöproblemen på ett kontrollerat sätt. Föratt komma dit måste vi bryta med den grundläggandefilosofi som vårt samhälle vilar på. Nämligen att produceraför ekonomisk vinst och inte för mänskliga behov.Den kollektiva oansvarighet som präglar hela samhälletsförhållande till miljöproblemen ska brytas och vändas i sinmotsats -- ett kollektivt ansvarstagande! För att uppnådetta, krävs det att rollfördelningen görs klar och tydligmellan olika aktörer.Den enskilda människan har ett ansvar att forma sintillvaro på ett miljömässigt ansvarsfullt sätt. På företagenvilar producentansvaret för de produkter man tillverkareller importerar och för det sätt man producerar på. På depolitiska partierna vilar ansvaret att forma lagar,regelsystem och övriga styrmedel så att miljöproblemenverkligen kan åtgärdas. På partierna vilar också ett ansvaratt formulera visioner som ger uttryck för i vilken riktningman vill att samhället ska utvecklas.Tyvärr utgår den miljöpolitiska debatten inte från ensådan klar och tydlig rollfördelning. Den bygger i stället påatt alla skyller ifrån sig på alla. Och i denna, deninternationella fria marknadens era skylls det särskilt oftapå nödvändigheten av internationell anpassning. Den tas tillursäkt för att inte vidta åtgärder, sällan används den för attdriva fram bättre miljöskydd.Ökade fackliga befogenheter när det gäller den yttremiljönFrågan om det fackliga arbetet med den yttre miljön är ihög grad en fråga om makt. Är det därför man frånregeringens sida aldrig för fram förslag om ökade fackligabefogenheter när det gäller den yttre miljön? Är det ettperspektiv som alltför mycket stör och hotar dem sommakten haver?Sambandet mellan den inre miljön, arbetsmiljön ochden yttre är uppenbart. De ämnen som ger upphov tillarbetsmiljöproblem orsakar också till stor del problem i denyttre miljön. Den omfattande kunskap och erfarenhet somgenom årens lopp byggts upp inom fackföreningsrörelsenkan därför bli till utomordentligt stor nytta förmiljöskyddsarbetet i samhället i övrigt. På alla nivåer isamhället behövs en bättre samordning av arbetet med yttreoch inre miljö och ett större inflytande för facket. Det finnsfortfarande en tydlig tendens att bagatelliseraarbetsmiljöproblem orsakade av miljöfarliga ämnen.Skrämmande ofta får människor med arbetsskadorfelaktiga diagnoser.När det gäller arbetsmiljön har skyddsombuden rätt attstoppa arbeten, som innebär omedelbar och allvarlig faraför arbetstagares liv och hälsa, om rättelse inte omedelbartkan uppnås. Denna rätt måste stärkas och utvidgas till attgälla också den yttre miljön. har i särskildmotion ytterligare fördjupat dessa aspekter.Ökade fackliga rättigheter på detta område kan bli ett avde mest verkningsfulla redskapen i arbetet med miljöskyddoch miljötillsyn. Ökat samarbete med facket kommer attunderlätta övergången till mer miljöanpassadproduktionsteknik, bättre råvaror och bättre slutprodukter.Till allt detta kommer det faktum att ökat inflytande översåväl den inre som den yttre miljön ger arbetet ett mermeningsfullt innehåll, ger människor större inflytande översitt arbete. Så förenas kampen för en bättre miljö medkampen för ett annat samhälle där människor har makt översina liv och tillåts att utvecklas och växa i sitt arbete -- ettsocialistiskt samhälle.Sverige mår illaSverige är en del i världen. Utgångspunkten för enbeskrivning av läget här måste därför vara ett globaltperspektiv. Med den svenska nivån på materiell standardfinns det inom de ekologiska ramarna utrymme för 1/2miljard människor på jorden. Men eftersom det finnsungefär 1 miljard människor som lever som vi, så har viredan sprängt de ekologiska ramarna. Och världensbefolkning uppgår totalt till 5,3 miljarder och ökar medcirka 90 miljoner . Medan 1 miljard lever i lyx så lever1 miljard i uttalad fattigdom och även de övriga 3,3miljarderna lever på en betydligt sämre materiell standardän vi. har vi inte dragit särskilt många slutsatser avdetta konstaterande, än mindre omsatt dem i praktiskhandling. Det första vi måste göra är att formulera mål föratt reducera vår förbrukning av ändlig energi och ändligaråvaror. Den nödvändiga ekonomiska tillväxten måstebaseras på produktion från förnybara resurser ochmiljöanpassad produktutveckling. Vi måste bygga vårtsamhälle på insikten att ökad välfärd inte är detsamma somökat överflöd på vissa materiella ting.Bevara ozonskiktetOm vi överallt slutade användaozonnedbrytande ämnen så skulle det ändå dröja 50--60 årinnan klorhalten sjunkit till den nivå den hade på 1970-talet.Avvecklingen av användandet av CFC (freoner) och andraozonförstörande ämnen i måste gå fortare.Fortfarande används CFC t ex i kylskåp, bilinredningar ochpå kemtvättar.När det gäller de internationella aspekterna så måsteSverige, utöver de åtaganden som gjorts inom ramen förWienkonventionen och Montrealprotokollet, öka debilaterala ansträngningarna för att stödja länder i tredjevärlden till en materiell utveckling som inte baseras påozonnedbrytande ämnen. De industrialiserade länderna hargenom sina stora utsläpp huvudansvaret för att lösa dettaglobala miljöproblem. I särskild motion fördjupas dessafrågeställningar och ställs konkreta krav på området.Det behövs systemskifte i miljöskyddslagstiftningenDet sägs ofta i den aktuella debatten, att vi imiljöpolitiken har tagit steget från att städa upp efteråt tillatt förebygga skadeverkningar på miljön. Det är ettpåstående som ännu saknar täckning i verkligheten. För attåstadkomma detta krävs inget mindre än ett systemskiftenär det gäller lagstiftningen till skydd för miljön. Dennuvarande lagstiftningen, den svenska modellen, bygger påett kompromissförfarande. Man har å ena sidan rätt attbedriva verksamhet som påverkar miljön negativt, men åandra sidan också skyldighet att minska den negativamiljöpåverkan, så mycket som man anses ha råd med. Mennaturen kompromissar inte! Den kan inte ta hänsyn tillförorenarens ekonomiska situation.Det rimliga vore att lagstiftningen inte hellerkompromissade utan utgick från vilken miljöpåverkan somnaturen tål, dvs. Kvalitetsnormer måstevara bindande för alla även för myndigheterna. På dem vilarett ansvar för att se till att normerna inte överstigs och ettansvar för att där gränserna överstigits komma ner tillacceptabla nivåer. Det betyder att inom ett område fåringen ny verksamhet etableras om det innebär attkvalitetsnormer överskrids. En sådan lagstiftning kommeratt revolutionera samhället. Det är ingen enkel förändring,men en nödvändig. Gränsen för vad som kan tolererasmåste sättas så att den kritiska belastningsgränsen inteöverskrids och ibland kan säkerhetsmarginaler behövas.Denna gräns definieras som: Den belastning som leder tilllångsiktiga negativa effekter hos de mest känsliganaturtyperna.Vänsterpartiet kräver att miljöskyddslagstifningenbaseras på bindande kvalitetsnormer för miljöpåverkandeutsläpp. En sådan lagstiftning leder också till att processersätts i gång på många olika nivåer. Lagstiftningen kanliknas vid ett lapptäcke av detaljregleringar, med stora hålmellan lapparna. (Detta kan exemplifieras med det färskalagförslaget om retursystem för PET-flaskor. Förslagetavser dels bara konsumtionsfärdig dryck, alltså inte t exsaftflaskor, dels bara PET-materialet. Om ett nytt nästanlikadant material tas fram så gäller alltså inte lagen för det. )De i lag hävdade miljökvalitetsnormerna måste ocksåkunna utgöra grund för enskildas rätt att kräva god miljö.Om miljökvalitetsnormerna inte efterlevs så skall denenskilde ha rätt att kräva att myndigheter vidtar åtgärder.En samlad miljölagstiftning -- miljöskyddskommitténsfortsatta arbeteDet är ett resultat av många års idogt opinionsbildandearbete, när regeringen nu uttalar att lagstiftningen påmiljöområdet skall samlas till en miljöbalk. Vi delarregeringens uppfattning att alla lagar som i första rummetavser att bevara, skydda och förbättra tillståndet i miljön,att garantera människor rätten till en ren och hälsosammiljö och att säkerställa en långsiktigt god hushållning mednaturresurserna bör samlas i en balk. Naturresurslagen ochnaturvårdslagen skall alltså ingå. Detta synsätt har ocksåvänsterpartiets representant i miljöskyddskommitténframfört. Regeringens ställningstagande innebär attmiljöskyddskommitténs majoritetsförslag om en merbegränsad miljöbalk avvisas. Inför miljöskyddskommitténsfortsatta arbete vill vi särskilt framhålla vikten av attbindande miljökvalitetsnormer blir den grundlagstiftningen vilar på. Vi vill dessutom understrykaföljande punkter:SubstitutionsprincipenDet är mycket uppenbart att substitutionsprincipen intefått genomslag i verkligheten. Principen innebär enskyldighet för tillverkare, importör och användare att bytaut en farlig produkt mot en mindre farlig om en sådan finnspå marknaden. Var och en kan genom att se sig omkringkonstatera att vardagen är full av miljöfarliga produkter,som skulle kunna ersättas. Organiska lösningsmedel är baraett exempel på sådanan produkter.Miljöklasser -- miljöavgifterRegeringen föreslår att produkter skall klassificeras medutgångspunkt i sin miljöpåverkan och att dennakategorisering skall ligga till grund för myndigheters rätt attställa krav på utbyte. Risken med ett sådant system är attansvaret i praktiken läggs över på myndigheterna. Systemetmåste kompletteras med miljöavgifter som läggs på importoch tillverkning där miljöfarliga ämnen ingår. Därmed ökasstimulansen till tillverkare och importörer att förverkligasubstitutionsprincipen.Enskilda prövningar underordnas generella kravEn övergång till miljöskydd baserat påmiljökvalitetsnormer innebär ett systemskifte. Det gamlasystemet baserat på enskilda prövningar måste successivtlänkas över i det nya systemet. De enskilda prövningarnamåste finnas kvar, men tydligt underordnas det nyalagsystemet. Det betyder att generella föreskrifter ävenskall bli tillämpliga på anläggningar som genomgått enskildmiljöprövning.Generella föreskrifter måste bli ett instrument som imycket högre grad används inom miljöskyddsarbetet.Ökat inflytande för allmänhet och berörda yrkesgrupperKommunernas möjligheter att meddela lokalaförskrifter både med anledning av trafikens miljöeffekteroch på miljöområdet i övrigt måste stärkas. Liksom derasmöjlighet att begära omprövning av tillstånd enligtmiljöskyddslagen.Allmänhetens rätt att t ex via ideella miljöorganisationerföra talan i miljöskyddsärenden måste kraftigt utvidgas.Miljöskyddskommittén måste lämna förslag om detta.Detsamma gäller yrkesgrupper som är särskilt berörda meni dag saknar möjlighet att hävda sin rätt imiljöskyddsärenden, t ex yrkesfiskarena.Joniserande strålning -- ett miljöproblemI sitt fortsatta arbete bör miljöskyddskommittén arbetamed att införa strålskyddslagen, kärntekniklagen ochatomansvarighetslagen i den nya . Det finnsingen anledning att särbehandla miljöskador orsakade avjoniserande strålning.Slopa naturresurslagens fjärde kapitelEn av de allvarliga bristerna i den nuvarandemiljölagstiftningen är naturresurslagens fjärde kapitel, sominnebär att regeringen prövar lokaliseringen av storaanläggningar innan koncessionsnämnden sätter villkoren.Valet av plats kan därefter inte påverkas.Miljöskyddskommittén bör i sitt fortsatta arbete pröva atthelt slopa bestämmelserna i fjärde kapitlet.Behåll särskilda miljö- och hälsoskyddsnämnderRegeringen framhåller och understryker i propositionenkommunernas ökade betydelse när det gällermiljöskyddsarbetet. Men accepterar regeringenatt möjligheterna att hävda miljöskyddet i kommunernaundergrävs. Miljö- och hälsoskyddsnämnderna med sinaförvaltningar svarar för tillsynen enligt en lång rad lagar ochförfattningar. har, i takt med den ökademedvetenheten om miljöproblemen, arbetsuppgifternaökat i en lavinartad omfattning. Miljöproblemenskomplexitet och mängd har också ökat. Nya väsentligauppgifter har förts till kommunerna: Tillsyn enligtmiljöskyddslagen, ökat deltagande i planprocesser, meromfattande ansvar för avfall, förbättrad och utökad tillsynnär det gäller livsmedelshanteringen för att nämna någraexempel.Resursförstärkningar har inte tillförts i motsvarandeomfattning. På flera håll har därför miljö- ochhälsoskyddsnämnder och förvaltningar i besparingssyftelagts samman med andra nämnder och förvaltningar.Kommunerna själva hör till de verksamhetsutövare somskall granskas av miljö- och hälsoskyddsnämnderna. Fördetta ändamål behövs en stark och fristående miljö- ochhälsoskyddsverksamhet. Den instans som beslutar ombyggnadsplaner skall inte också granska dessa planerslämplighet ur miljö- och hälsoskyddsaspekt.De redan nu betydande svårigheterna att behålla ochrekrytera kompetent personal inom miljöområdet kommeratt öka om miljö- och hälsoskyddsverksamheten inte stärks.Vänsterpartiet anser att det är heltnödvändigt att kommunerna även åläggs att hafristående miljöoch hälsoskyddsnämnder. Detta börriksdagen ge regeringen till känna.I framtiden när miljöarbetet nått en annan stadga ochförankring och de ekologiska kraven genomsyrarkommunernas aktiviteter, kan organisationsformernadiskuteras.Stöd till ideella organisationers arbeteRegeringen föreslår att anvisas för ideellaorganisationers internationella miljöarbete. Detta är enangelägen verksamhet. Ideella organisationersopinionsbildande verksamhet kan vara spjutspetsen iförändringsarbetet. Det kan dock vara svårt för ideellaorganisationer att finansiera seminarier, studieresor ochannan angelägen verksamhet. föreslår attytterligare anvisas utöver vad regeringen föreslår. Det ärockså viktigt att pengar kan komma föreningar till godo somär uppbyggda med internationalismen som bas och därförinte hör hemma enbart i ett land.Bilismens skadeverkningar måste minskas och bilismenPå inget annat område kommer den politiska feghetenoch ohederligheten, när det gäller miljön, så tydligt framsom när det gäller trafiken. Vägtrafiken står för en mycketstor del av den negativa miljöpåverkan i vårt land. Attkomma till rätta med dessa problem är mycket svårt, meninte omöjligt. Men det kräver konsekventa och långsiktigalösningar. säger nej till Öresundsbron.Satsningarna på kollektivtrafiken måste bli mycket meromfattande än vad regeringen föreslagit. Arbetetmed att ta fram nya drivmedel och nya tekniska lösningarmåste intensifieras. Avgifts- och skattesystemet måste görasom så att det styr mot en minskad bilism. Det utrymme förvägtrafik som naturen möjliggör måste i första hand kommalandsbygdens persontrafik till godo. Det är i tätorter ochstorstadsregioner som de stora förändringarna avtrafiksystemen kan ske. Varutransporter måste också ställasom till i första hand tåg och sjöfart. Detta behandlasytterligare i särskilda motioner om trafik och sjöfart.Miljöundervisningen i skolanMiljöfrågornas vikt för den långsiktiga överlevnaden påjorden står klart för de flesta i vårt land. Men fortfarande ärsteget långt från en allmän insikt om miljöfrågornas vikt handlingsberedskap för att aktivt kunna påverka det somidag hotar och förstör jordens framtida livsbetingelser.Vänsterpartiet har länge arbetat för attmiljöundervisningen skall utökas och förbättras såväl igrundskolan och gymnasieskolan som i vuxenutbildningen.Vi har fört fram krav på en allmän förstärkningav de naturvetenskapliga kunskaperna och vi arbetar för enskola som fostrar till engagemang, ifrågasättande ochhandlingsberedskap.För att varje medborgare dels skall kunna ta aktiv del iden miljöpolitiska debatten och ställa krav på myndigheteroch företag, dels få handlingsberedskap för det förändradelevnadssätt som naturen kräver av varje människa, måsteskolan, i alla årskurser och på alla utbildningslinjer, gemiljökunskaper ett stort utrymme. Det handlar inte enbartom utrymme i skolans timplaner, det handlar också om hurundervisningen i miljöfrågor bedrivs och vilkamålsättningarna är. Miljöfrågorna lämpar sig utmärkt församarbete mellan olika skolämnen, ett praktiskt ochundersökande arbetssätt, ett globalt synsätt och enutbildning som syftar till att aktivt påverka utvecklingen isamhället.Det finns en stor medvetenhet om attmiljöundervisningen i skolan måste stärkas. Lärarna skullegärna vilja undervisa mer om miljöfrågor, det visar en sifo-undersökning . Men lärarna är ofta osäkra ochsaknar själva tillräckliga kunskaper i miljöfrågor. Initiativoch ansvar när det gäller miljöundervisningen vilar iallt för stor utsträckning på eldsjälar inom lärarkåren.Riksdagen har beslutat att i skollagen skriva ''Var och en som verkar inom skolan skall främja aktningför varje människas egenvärde och respekt för vårgemensamma miljö''.I det läroplansarbete som startar är målsättningen attskapa en gemensam läroplan för barnomsorg, grundskola,gymnsieskola och vuxenutbildning. Av direktiven framgåratt miljöfrågor skall ha en central roll i läroplaner ochkursplaner. Detta är helt i linje med vänsterpartietssträvanden.Vi avvaktar det arbete som pågår med att ta fram enny läroplan och nya kursplaner. Det står dock klart att detkommer att krävas stora insatser för fortbildning av lärareför att förverkliga en bra miljöundervisning. Det kan ävenkomma att krävas fortsatta stimulansåtgärder från statenssida av den typ som länsskolnämndernas resurser för inköpav tjänster från miljöorganisationer och stöd tillutvecklingsprojekt inom miljöundervisningen hittillsutgjort. Även statligt stöd för uppbyggande av resurscentraför miljöundervisning inom de olika skolformerna kan bliaktuellt.Utbildningspolitiska förslag med anledning avmiljöpropositionenMiljöfrågorna berör politikens alla områden. Vi hävdaratt en god miljöpolitik också måste förenas med en rättvisfördelningspolitik.I miljöpropositionen föreslår regeringen vissautökningar vad gäller utbildningar inom miljösektorn,fortbildning av lärare m.m. biträder deföreslagna åtgärderna. Vi kan dock inte accepteraregeringens förslag till finansiering. Regeringen föreslårsom finansiering en överföring av medel från LIF-anslagetoch från anslaget till den tekniska sektorn. Enligtvänsterpartiets uppfattning måste nya resurser tillföras förde åtgärder regeringen föreslår. Vi beräknar kostnaden förde föreslagna åtgärderna till 8 miljoner kronor.Ökad rekrytering till miljösektornI enlighet med vad vi föreslagit i andra motioner omhögskolans ökade dimensionering, linjesystemetsuppluckring och friare studieval i högskolan måsterekryteringen till miljöutbildningar få enbredare bas.De problem vi står inför när det gäller miljön talar ocksåför en bredare kompetens för dem som framöver skallarbeta med olika miljöproblem. Detta på grund av attfrågorna gäller så vitt skilda områden som utvecklingen avnya trafiksystem, bevarandeåtgärder av gamlakulturbyggnader och miljöeffekter av nyaproduktionssystem och produkter. Särskilt angeläget är detatt via fördjupad och bredare vetenskaplig kompetens hittalösningar på avfallsproblemen.Allt detta pekar på behovet av att dagensmiljöutbildningar måste kompetensbreddas. I framtidenmåste t.ex. kunskaper från den samhälls- ochkulturvetenskapliga sektorn tillföras den samlademiljövetenskapliga kompetensen. Man kan säga attmiljöfrågorna kraftigt belyser nödvändigheten av etttvärvetenskapligt syn- och arbetssätt.I enlighet med vad vi nu anfört måste det utarbetasförslag som samordnas med forskningspolitiskabeslut i syfte att öppna nya studievägar för arbete inommiljösektorn. Arbetet med förslag till åtgärder bör läggaspå bord och belysa bland annatföljande frågor:Hur bör studier på fristående kurserkompletteras för att ge färdigutbildade inommiljösektorn?Finns det behov av ett fjärde utbildningsårpå miljö- och hälsoskyddslinjen?Hur bör ansvaret förforskning kring vårt viktigaste livsmedel (vattnet)organiseras?Beträffande arbetet kring de nya miljöutbildningarnaföreslår vi att uppdras att utföra dettaarbete. Vi beräknar kostnaden för detta till 1 miljon kronor.Den avancerade bioteknikenVänsterpartiet har länge efterlyst ett samlat agerandenär det gäller den avancerade biotekniken. Den har redaninneburit stora förändringar på många olika områden ochkommer med all säkerhet att innebära ännu störreförändringar . Inom växtförädling, husdjursavel,miljöskydd, industriella verksamheter och inom detmedicinska området. Många ställer stora förhoppningar påatt olika avancerade biotekniker t ex genteknik skainnebära lösningen på mänsklighetens stora problem, menmånga ser också denna utveckling som ett hot.Vänsterpartiet anser att forskning och utveckling när detgäller förändring av arvsmassan hos levande organismermåste ske restriktivt och i stor respekt för livet självt.Kunskaperna måste användas i första hand för att vi skakunna lära oss förstå naturens egna mekanismer ochanpassa oss till dem. Människan får inte alltför snabbtomsätta sina kunskaper i klåfingrigt manipulerande.I stället för en samlad hantering av biotekniken så harregeringen valt att gå fram med olika små delförslag. Nuföreslås en lag för förhandsgranskning av biologiskabekämpningsmedel. Det är en nödvändig åtgärd, men denmåste baseras på en grundläggande diskussion och analys avvad denna förhandsgranskning skall innebära. Fortfarandefinns inga svar på frågorna kring hur riskbedömningar skallgöras.Vänsterpartiet upprepar därför tidigare krav på ensamlad lagstiftning kring bioteknik och enbioteknikinspektion.