mot · GE02Jo110 · 1991-03-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:90 En god livsmiljö SammanfattningFolkpartiet liberalerna har i tre partimotioner -- ommiljöpolitiken, naturvård och vatten -- dragit upp riktlinjerna för en merambitiös miljöpolitik än den som har förts i Sverige.Den liberala förvaltarskapstanken ställer krav på skyddför miljön och naturens mångfald -- till gagn för kommandegenerationer. Långsiktiga överlevnadsfrågor får inte bliföremål för avvägningar mot andra värden. Men inom deramar naturen sätter finns utrymme för utveckling,nyskapande och tekniska framsteg.De förslag vi lägger fram i våra samlade miljöpolitiskamotioner till årets har två viktiga utgångspunkter.För det första måste skyddet av miljön utgå från vadnaturen tål. Skyddet för den biologiska mångfaldenprioriteras väsentligt högre än . Naturvården tilldelasdärför kraftigt ökade resurser. Miljölagarna måste skärpasoch kompletteras med s.k. miljökvalitetsnormer.För det andra bör användningen av olika ekonomiskastyrmedel öka. Vi lade fram sådana förslag redan för 20 årsedan men har först mött ökat gensvar blandandra partier. Administrativa styrmedel kan inte undvarasmen de bör i ökad utsträckning kombineras med åtgärdersåsom panter och miljöavgifter.Under förra mandatperioden gick värdefull tid förloradgenom att viktiga beslut sköts . Det gällde bl.a.införande av ekonomiska styrmedel, reformeringen avmiljölagstiftningen och åtgärder mot havsföroreningarna. förra miljöpropositionen 1988 var naturvården ochavfallsproblemen styvmoderligt behandlade.Regeringens nu framlagda miljöproposition saknarvisserligen inte förtjänster. På några punkter kan vivälkomna förslagen. Det gäller t.ex. strategin motklimatförändringarna och restaureringen av miljöskadadeområden.Vi tvingas emellertid konstatera att de ambitioner ochprinciper som redovisas inte i tillräcklig utsträckningmotsvaras av konkreta förslag. Denna brist är särskiltflagrant i fråga om naturvården.Vi vill särskilt peka på fyra allvarliga svagheter medpropositionen:förslagen beträffande naturvården ochbevarande av den biologiska mångfalden är otillräckliga ochdelvis ett steg tillbakaden beställning som påvårt förslag gjorde om en aktionsplan mot bullerproblemennonchalerasalltför få förslag om ekonomiska styrmedelframläggsalltför lite pengar ställs till förfogandeBland de förslag liberalerna framlägger kanbl.a. följande nämnas:I stället för att sänka anslaget förbildande av nya naturreservat vill vi höja det med 60 milj.kr.utöver regeringens förslag.Ett nytt anslag på 30 milj.kr.för frivilliga naturvårdsåtgärder i skogsbruket införs.Målet bör vara att en procent av den produktivaskogsmarken nedanför de fjällnära skogarna skyddas.Fler orörda vattendrag bör undantas från utbyggnad.Enny skyddsform, hänsynsområde, införs i naturvårdslagenoch kan användas bl.a. beträffande större områden därhotade eller sårbara arter förekommer.En rad åtgärdermot buller föreslås, bl.a. en ökad satsning på utbildning ochforskning och en förändring av byggnormerna. En samladaktionsplan bör utarbetas.Miljöavgifter bör införas bl.a.på kadmium i handelsgödsel, träskyddsmedel och vissaorganiska lösningsmedel.Prisskillnaden mellan blyad ochoblyad bensin bör höjas till 50 öre.Skrotningspremien påbilar bör höjas kraftigt till . för att påskyndaförnyelsen av den befintliga bilparken och därmed bl.a.minska utsläppen av försurande kväveoxider.Enåtervinningslag införs.En ny miljöbalk införs därmiljölagarna samordnas och skärps. Inriktningen bör varaett system med miljökvalitetsnormer med utgångspunktfrån vad naturen tål.Ideella miljöorganisationer gestalerätt i miljöfrågor och en miljöombudsman som skalltillvarata den enskildes rätt införs.Ett system medmiljörevisorer införs.Mer kraftfulla åtgärder motradonproblemen vidtas och anslagen för radonsaneringhöjs.Återställande av våtmarker bör prövas för attminska utsläppen av närsalter till haven.Mer kraftfullaåtgärder för renare dricksvatten bör vidtas bl.a. genomrenovering av ledningsnäten och åtgärder mot försurning ienskilda brunnar.1. Inledning 1.1 Liberal miljöpolitikFolkpartiet liberalerna redogjorde för huvuddragen ipartiets miljöpolitik i ett antal riksdagsmotioner i januari1991. Vi föreslog en rad åtgärder i syfte att förbättra miljönmen avvaktade på vissa punkter regeringens förslag i denaviserade miljöpropositionen.Vår miljöpolitik tar sin utgångspunkt i den enskildamänniskan. Det är hennes överlevnad och önskan om ochbehov av en god miljö som utgör motivet för det liberalamiljöengagemanget.Liberalismen innebär tilltro till människans möjligheteratt rädda naturen och utvecklas i samklang med den.Människan har en unik egenskap i det att hon är medvetenom konsekvenserna av sina handlingar och kan planera förframtiden. Det kan endast vara människan själv som sättergränser för sitt handlande. Men långsiktigaöverlevnadsfrågor får inte bli föremål för avvägningar motandra värden.En liberal och engagerad miljöideologi utgår från attnaturen inte får utnyttjas mer än vad den tål. Människan harrätt att bruka och utveckla men inte att utnyttja och utarma.Denna förvaltarskapstanke med historiska rötter i enkristen och humanistisk tradition hör ideologiskt sammanmed liberalismens ideal om livschanser för alla. Enoförstörd miljö och bevarande av en mångfald avnaturmiljöer utgör förutsättningen för överlevnad ochvalfrihet även för framtidens generationer.Liberalismen kännetecknas av ett starkt internationelltengagemang. Vår miljöpolitik inriktas därför också mot ensträvan till samarbete med våra europeiska grannländer ochen vilja att hjälpa länderna i tredje världen att undanröjafattigdomen och möta miljöhot som markförstöring,skogsskövling och havsförorening.För liberalerna står det klart att ett svensktmedlemskap i påtagligt ökar möjligheter attpåverka våra egna miljöförhållanden. Det står också klartatt de krafter i EG som vill driva en radikal miljöpolitikskulle stärkas om blir medlem. De internationellamiljöfrågorna behandlas utförligare i miljömotionen från ijanuari.Inom ramen för vår biståndsbudget föreslog vi i vårbiståndsmotion sammanlagt 85 milj.kr. utöver regeringensförslag för olika miljöinsatser. Merparten av dessa satsas påmultilateralt miljöbistånd men även en ökning av SIDA:ssärskilda miljöanslag föreslogs. Vi har också begärt att ettliknande anslag tillförs proposition 1990/91:90 om en god livsmiljöbaseras på ett omfattande utredningsarbete. Det finns ettmycket imponerande underlagsmaterial som speglartillståndet i miljön och som innehåller en lång rad förslag tillförbättringar. Naturligtvis har det inte varit möjligt attsamla allt i propositionen.Regeringens proposition är omfångsrik och deninnehåller många välvilliga fraser. Det är lätt att hålla medregeringen om det mesta i de tio punkter som sammanfattarmiljöpolitikens inriktning och de mål och strategier somföreslås för att minska skadlig påverkan på atmosfären,klimatet, naturen, sjöar och hav. Men när det gällerkonkreta förslag och åtgärder för att leva upp till högtställda målsättningar finns det klara brister.En del av förslagen, som kan uppfattas som nya ochoffensiva, är i själva verket konsekvenser av redan fattadebeslut eller resultat av oppositionens påtryckningar. Mångatankegångar i propositionen blir aldrig förslag utan fastnari resonemang om vad regeringen kanske kommer att göra.Riksdagens beställning om en aktionsplan mot bullernonchaleras. I en del fall är regeringens förslag heltotillräckliga och kan närmast betraktas som steg tillbaka.På flera punkter kan vi välkomna regeringens förslag.Det gäller t.ex. förslag till klimatstrategi, nytt program förövervakning av miljötillståndet och återställning avmiljöskadade områden.Helhetsintrycket av propositionen är ändå att den intemotsvarar de förväntningar som regeringen själv har skapatgenom att samla miljöinitiativ . Dettaförsvårar också oppositionens arbete med miljöfrågorna.Det är kännetecknande för den socialdemokratiskamiljöpolitiken att anslaget till inköp av skyddsvärd natursänks. Det torde vara bidrag tillregeringens åtstramningspaket. Trots vackra ord och högtsatta mål om att bevara fauna och flora ilivskraftiga bestånd prioriteras anslaget för det ändamåletlägst i regeringens miljöbudget.2. Miljöpolitikens mål och strategierI propositionen föreslår regeringen mål för minskadmiljöpåverkan inom fem olika områden. Strategier för hurmålen skall nås anvisas också. Regeringens miljöpolitiskamål är:Uttunningen av atmosfärens ozonskikt hejdas.Utsläppen av samtliga klimatpåverkande gaser begränsas.Sverige verkar för att de totala koldioxidutsläppen iVästeuropa inte överstiger nuvarande nivå för attdärefter minska.Nedfallet av kväveoxider, svaveloxideroch flyktiga organiska ämnen begränsas till nivåer som inteskadar naturen eller människors hälsa. Målen att de svenskasvaveloxidutsläppen skall minska mellan åren1980 och 2000 och att kväveoxidutsläppen skall minska med30 % skall vara vägledande.Ammoniakutsläppen bör minska till 1995.Luftkvaliteten i tätorterna förbättras så att hälsoriskerorsakade av utsläpp från trafik, industri ochenergianläggningar undanröjs. Värdefulla kulturmiljöerbevaras och behovet av tätortsnära grönområdentillgodoses.Buller minskas till nivåer under nuvaranderiktlinjer.Förnybara resurser utnyttjas inom ramen förnaturens produktionsförmåga, användningen av ickeförnybara resurser präglas av ansvarsfull hushållning.Biologisk mångfald och genetisk variation bevaras.Naturligt förekommande arter i havs- och vattenområdenskall bevaras i livskraftiga populationer. Föroreningar skallinte begränsa användningen av yt- och grundvatten somvattentäkt. Kväveutsläpp till vatten från mänskligaaktiviteter skall halveras . Utsläppen avstabila organiska ämnen -- särskilt massaindustrinsklorutsläpp -- begränsas till oskadliga nivåer . Utsläppen av tungmetaller till vatten minskasmed 70 %.Folkpartiet liberalerna finner att det torde vara lätt förde flesta att sluta upp kring dessa mål. Vi har själva imotioner till fört fram likartade tankegångar. Deflesta målen -- och strategierna för att uppnå dem -- präglasav realism. Det är också ärligt av regeringen att erkänna attmålet om reducering av kväveoxidutsläpp till luft med 30 %kan bli svårt att nå till 1995 och troligen inte kan uppfyllasförrän 1998.Man kan dock lasta regeringen själv för detta då denförhalat en rad åtgärder, t.ex. skärpta avgasreningskrav,som liberalerna velat tidigarelägga. Mot denbakgrunden, och med vetskap om att naturen kräver störrereduktioner, har vi tidigare föreslagit attkväveoxidutsläppen bör reduceras ännu mer, nämligen med50 % till 1995.Även om vi kan tänka oss att vidta fler åtgärder än demregeringen föreslår -- t.ex. en ökad satsning påjärnvägen och på en förnyelse av bilparken -- är det inte heltrealistiskt att vidhålla det högre målet. Vi vill dock föreslåatt regeringen för redovisar vilka åtgärder sombehövs och vilka konsekvenser det får, för att en 50-procentig kvävereduktion skall uppnås 1998.Vad man kunde kräva av regeringen är att den tydligttalade om vilken prioritering den gör mellan målen. ärdet svårt att se och framgår först efter en noggranngenomgång av de åtgärder som föreslås i propositionen.Man kan därför förledas tro att regeringens miljöpolitiskaambitioner är högre än vad som verkligen är fallet.Det är t.ex. helt klart att regeringen som vanligt anser attskyddet för flora och fauna och känslig natur inte behövervärderas särskilt högt. Det framgår med önskvärd tydlighetav den minskningen av anslaget för inköp av reservat.Likaså är skrivningarna om skydd av vissa fiskresurser, t.ex.östersjölaxen, mycket otydlig. Andra svaga avsnitt är desom berör buller och försurningsproblem i enskildafastighetsägares brunnar.Som grund för regeringens klimatstrategi finnstrepartiöverenskommelsen mellan liberalerna,och socialdemokraterna.Genom överenskommelsen slås det fast att utsläppen avsamtliga klimatpåverkande gaser, inklusive koldioxid, skallbegränsas. Viljeinriktningen kompletteras nu medkonkreta åtgärder. Koldioxidmålet innehöll ingaåtgärdsförslag men har ändå tack vare varma vintrar, ännuinte överskridits. Den höjning av bensinskatten som var endel av skattereformen har också inneburit att utsläppenbegränsats i förhållande till vad ett lägre bensinpris skulleha medfört. Med förslaget till klimatstrategi ökarförutsättningarna för att utsläpp av koldioxid och andraklimatpåverkande gaser inte ökar i onödan. bidragtill klimatförändringar kommer att stabiliseras och såsmåningom minska.3. Ekonomiska styrmedelPropositionens avsnitt om ekonomiska styrmedel är enbesvikelse. Det tycks som om införandet av miljöavgiftersom styrinstrument i svensk miljöpolitik i stort sett äravslutat med detta. Beskrivningen av som ettföregångsland på området är endast delvis sann.Det är bra att fattat beslut om avgifter påutsläpp av koldioxid, svavel och kväveoxider bl.a. som ledi skattereformen. De åtgärderna kommer att ge påtagligaeffekter i form av miljöförbättringar. Här finns det ocksåfog för att säga att står i främsta ledet. Dess värretycks ambitionerna nu svikta.Folkpartiet liberalerna har förespråkat ekonomiskastyrmedel som komplement till andra styrmedel imiljöpolitiken . Vi tycker att en av deallvarligaste bristerna i propositionen är den storaosäkerheten om vad den socialdemokratiska regeringenämnar göra för att vidareutveckla användandet avekonomiska styrmedel. Regeringen skriver att ekonomiskastyrmedel är lämpade för att minska utsläpp från mångasmå utsläppskällor och att de bör komma till ökadanvändning i miljöpolitiken. Hur detta skall gå till framgåremellertid inte. Vi menar att med etttillkännagivande bör markera att arbetet med deekonomiska styrmedlen bör gå vidare. Vi lägger också framnågra förslag bl.a.:miljöavgift på kadmium ihandelsgödselmiljöavgift på träskyddsmedelmiljöavgift på vissa organiska lösningsmedelmiljörelaterade landningsavgifter för flygetökadprisskillnad mellan blyad och blyfri bensinMed ekonomiska styrmedel avses främstutsläppsavgifter och överlåtbara utsläppsrätter. Ocksåpanter räknas dit. Mot dessa styrmedel skall då ställasdirekta regleringar, t.ex. i koncessionsvillkor.Vid direkt reglering åläggs företagen att minska sinautsläpp till vissa bestämda nivåer. Metodens nackdelar ärmest uppenbara när målet är att begränsa många småutsläpp. Det är ofta svårt att uppnå kostnadseffektivitet,dvs. att utsläppen reduceras först där det är billigast, meddetta styrmedel. Eftersom reningsinsatser som går längre änvad reglerna kräver inte ger någon vinst är motiven tillytterligare insatser små. Teknisk utveckling drivs i förstahand fram genom skärpta krav, inte av ekonomiskaincitament. När antalet utsläppspunkter är relativt få ärmetoden lättare att hantera. Om målet är att reducerautsläppen från ett fåtal stora och väl definierade utsläpp kandirekta regleringar ge god effekt.Utsläppsavgifter innebär att alla utsläpp beläggs med enviss avgift per enhet. Företagen kan sedan välja mellan attbegränsa utsläppen eller betala avgiften. Således ligger deti företagens ekonomiska intresse att begränsa utsläppen tillden nivå där kostnaden för ytterligare åtgärder är högre änutsläppsavgiften. Ett system med utsläppsavgifter ger starkaincitament till kostnadseffektiv rening. Metoden ger godaekonomiska motiv till teknisk utveckling. Den lämpar sigbra för att reducera utsläpp från många små utsläppskällor.Överlåtbara utsläppsrätter innebär att företagen ges rättatt göra sammanlagda utsläpp upp till en högsta total nivå.Populärt uttryckt placeras företagen inom en ''bubbla''.Företagen i bubblan kan köpa och sälja utsläppsrätter tillvarandra. De kan således välja mellan att rena sina utsläppeller köpa fler utsläppsrätter. Också detta styrsystem ledertill att företagen söker kostnadseffektiva lösningar.Metoden är mycket lämplig för att reglera totalautsläppsnivåer. Myndigheterna har kontroll överde totala utsläppen.4. Bättre miljölagstiftning 4.1 Samordning av lagstiftningen 4.1.1 MiljöskyddskommitténTill följd av hårt tryck på regeringen, bl.a. frånfolkpartiet liberalerna, tillsattes ensärskild kommitté, miljöskyddskommittén, med uppgift attse över lagstiftningen på miljöområdet. Det fanns minst tvågoda skäl för en sådan översyn: att samordna och ''rensa''lagstiftningen och att ''höja ribban'' med hjälp av bättre ocheffektivare styrmedel. Detta framgår också av kommitténsdirektiv.Kommittén har presenterat ett första betänkande,kallat principbetänkande. Detta betänkande beskriver vadkommittén vill åstadkomma med utredningen, som kommeratt fortsätta . Kommitténs majoritetav socialdemokrater har gett otydliga och motstridigasignaler om vad socialdemokraterna vill medmiljöpolitiken.Folkpartiet liberalerna har i kommittén, genom att krävaytterligare utredningar från kommitténs kansli och genomatt försöka höja ambitionerna för kommitténs arbete, söktfå en rejäl översyn till stånd, inte bara en delreform.Socialdemokraterna har hindrat detta. Man har motsatt sigen översyn av naturresurslagen och av vattenlagen, och manhar varit tveksam till en översyn av strålskyddslagen ochlagen om kärnteknisk verksamhet samt i viss mån till enöversyn av lagen om kemiska produkter.Socialdemokraterna har vidare varit tveksamma till denstörsta reformen i förslaget, nämligen s.k.miljökvalitetsnormer. De har motsatt sig att låta fler kunnapåverka viktiga miljöbeslut genom en utvidgning avtalerätten. De har motsatt sig inrättandet av en''miljöombudsman''.Folkpartiet liberalerna har reserverat sig mot allt detta.4.1.2 Regeringens synpunkter påmiljöskyddskommitténs arbeteDet är glädjande, om än förvånande, att regeringen eftermindre än en månad ger bakläxa åt den socialdemokratiskamajoriteten i miljöskyddskommittén. Regeringen vill gålängre än miljöskyddskommittén på bl.a. följandepunkter:Regeringen vill att naturresurslagen skall ingå isamordningen.Regeringen vill att även annanlagstiftning, ''även vissa frågor om utnyttjande av mark ochvatten'', skall ingå. Vattenlagen nämns som särskiltintressant.Regeringen uttalar sig klart för att lagen omkemiska produkter skall omfattas av översynen.Regeringen uttalar sig för att kommittén skall fortsättautreda talerättens omfattning.Regeringen uttalar sigförsiktigt positivt om inrättandet av en miljöombudsman,men frågan lyfts från kommittén till en särskild utredare.I alla de uppräknade ställningstagandena stödjerregeringen vår reservation och inte sina partikamraterslinje. På ytterligare fyra fem punkter ger regeringenkommittémajoriteten bakläxa; t.ex. gällande om trafikensmiljöstörningar skall omfattas av kommitténs översyn, ommiljöskadelagen, om naturvårdslagen och t.o.m. om självanamnet på den reform som kommittén skall förbereda.Regeringen vill kalla den nya lagstiftningen för''miljöbalk'' -- precis vad vi föreslagit i kommittén.Vi stödjer givetvis alla de av våra förslag som regeringentagit upp. Vi konstaterar dock att regeringen inte nämnerstrålskyddslagen eller lagen om kärnteknisk verksamhet.Miljöskyddskommittén har visserligen inte ännu klart tagitställning mot att låta dessa ingå i översynen, men vårerfarenhet av kommittémajoritetens ambitioner leder oss tillslutsatsen att det krävs ett klart ställningstagande frånriksdagens sida för att en sådan översyn skall komma tillstånd.4.1.3 MiljökvalitetsnormerDet är vår bestämda uppfattning att det går attkombinera olika styrmedel i miljöpolitiken med varandra.Olika styrmedel har olika syften och olika effekter. Att fådem att harmonisera och samverka kräver noggranneftertanke men behöver i sig inte vara komplicerat. Detkoncessionssystem som infördes med miljöskyddslagen1969 har i stort fungerat tillfredsställande. Även andrakoncessionssystem har givit goda erfarenheter.Miljöavgifter är ett utmärkt komplement till detta. Men inteens en kombination av koncessionssystem och miljöavgifterär alltid tillräcklig för att sätta gränser för miljöfarligverksamhet. Det är därför naturligt att söka efter ettytterligare styrmedel i det miljöpolitiska arbetet -- ettstyrmedel som förmår sätta gränser för samlademiljöeffekter. Miljökvalitetsnormer är förmodligen detbästa styrmedlet av denna typ.Miljöskyddskommitténs socialdemokratiska majoritetkonstaterade att kvalitetsnormer skulle vara en tilltalandemodell. Men sedan tog man genast tillbaka detta: man skrevatt ''ett konsekvent användande av lagfästa kvalitetsnormerär (-- -- --) svårt att genomföra''. Vi delar inte dennapessimistiska och uppgivna inställning. Även om regeringeni viss mån tar klarare ställning för miljökvalitetsnormer änvad kommittémajoriteten förmådde, anser vi att etttydligare avståndstagande från kommittémajoritetensuttalande av är nödvändigt.Som vi tidigare hävdat bedömer vi att ett sådant''konsekvent användande'' kräver eftertanke, men viföredrar att lägga tonvikten på de möjligheter dettastyrmedel medför, framför att lägga tonvikten på desvårigheter man kan måla upp. Det fortsatta arbetet iutredningen får visa om miljökvalitetsnormer lämpar sig förstora eller små områden, för enstaka utsläppsämnen ellerför hela anläggningars utsläpp, för recipienter av ett visstslag eller för alla recipienter i ett område -- eller om alladessa olika system kan tänkas. Erfarenheter från andraländer bör tas till vara. Det saknas alltså inte infallsvinklarför vad den fortsatta utredningen skall belysa, men vibefarar att kommitténs majoritet i och med det citeradeuttalandet givit fel signaler: kraftlöshet och felsökande istället för handlingskraft och initiativ.Vidare skrev majoriteten att det råder kunskapsbrist påområdet, vilket skulle försvåra införandet avmiljökvalitetsnormer. Vi delar inte den uppfattningen.Förmodligen menade majoriteten att man inte på allaområden vet exakt var gränsen för ''vad naturen tål'' går. Avdetta drog man sedan slutsatsen att det i så fall inte är någonidé att göra något alls. Vi drar den motsatta slutsatsen: är detså att man på något område inte vet hur mycket naturentål -- eller inte vet huruvida den gränsen är passerad ellerinte -- är detta ytterligare ett skäl för att vidta skyndsammaoch kraftfulla åtgärder. Just i en situation när man inte harkunskap om alla detaljer är det extra viktigt att användaultimativa styrmedel.Ett system med miljökvalitetsnormer måste, för att bliverkningsfullt, kombineras med en åtgärdsplan för vad somskall hända när inte uppfylls -- dvs. när manpasserat gränsen för vad naturen tål. Det finns tvåhuvudlinjer för agerandet i sådana ''undantagstillstånd''.Den ena huvudlinjen bygger på användandet avplanmässiga styrmedel -- dvs. man fattar politiska beslutom, t.ex., vilken fabrik som måste minska utsläppen ellerlägga ned verksamheten helt, vilka nyetableringar som kantillåtas eller vilka andra prioriteringar som är nödvändiga.Den andra huvudlinjen bygger på marknadsekonomiskastyrmedel. Ett exempel på marknadsekonomiska styrmedeli ''undantagstillstånd'' är det resonemang som kommitténför, om utsläppskvoter i en s.k. bubbla. Ett annat mycketnärliggande exempel vore en ''börs'' för utsläppsrättigheter.Vi har störst förhoppningar på de marknadsekonomiskastyrmedlen här, såsom på många andra områden.Miljöskyddskommittén bör i sitt fortsatta arbete i förstahand söka sådana lösningar.4.1.4 Internationella överenskommelsers genomslag isvensk lagstiftningRegeringen ägnar stort utrymme i propositionen åt enkommentar kring frågan om lever upp till sinainternationella åtaganden på miljöområdet, främst omdessa åtaganden implementerats i svensk lagstiftning.Frågan låg från början på miljöskyddskommitténs bord,men regeringens diskussion mynnar ut i ett förslag om attdetta skall lyftas bort från kommitténs arbete. Det har vi isak inte någon invändning emot; kommittén kommer om vifår gehör för vår politik att ha ett digert utredningsarbeteunder . Den inventering inom somaviseras i stället är tillräcklig. Vi förbehåller oss dock rättenatt kritiskt granska en sådan inventering när denpresenteras. Vi är nämligen inte alldeles övertygade om attregeringen har förstått vad kritiken mot den svenskalagstiftningen gått ut på.