mot · GE02Sk632 · 1991-01-25 00:00:00 — Avgifter på miljöfarliga utsläpp Miljöföroreningarna i våra kustvatten och vattendraghärrör till stor del från jordbrukets användning avkvävegödselmedel. En ofta förbisedd miljöstörning äremellertid den som orsakas av att industrier och enskildafastigheter (ofta jordbruksfastigheter) antingen utgör ensärskilt svår belastning för de kommunala reningsverkeneller inte är anslutna till sådana reningsverk.Inventeringar i har visat att ett mycketstort antal enskilda hushåll saknar sådan anslutning.Åtskilliga av dessa hushåll är inte heller försedda med urmiljöskyddssynpunkt godtagbara reningsanordningar. går avloppsvattnet från hela 2.000 enskilda hushåll iHelsingborgs kommun vid sidan av kommunensreningsverk. Motsvarande siffra i grannkommunenHöganäs är hela 1.000 hushåll, och i sammanhanget skall dåobserveras att sistnämnda kommun har ett invånarantalsom uppgår till ca. en femtedel av Helsingborgs.I samband med analyser av badvattnet längsÖresundskusten har konstaterats att anmärkningsvärt högacolibakteriehalter kan hänföras till orenat avloppsvattensom via bäckar och mindre vattendrag rinner ut ikustvattnet. I flera fall har det rört sig om stora mängderdjururin.Kostnaderna för kommunens VA-anläggningar bestårofta av dels en särskild VA-avgift och dels en del somfinansieras via kommunalskatten. I kommuner med totalanslutning av samtliga fastigheter till det kommunala VA-systemet kan det vara motiverat med en hundraprocentigavgiftsfinansiering. Då blir avgiften relaterad till denenskildes vattenförbrukning och lika för alla.I de kommuner där en större eller mindre del avfastigheterna emellertid saknar sådan anslutning ochdessutom har bristfälliga reningsanordningar på sinaavloppsanläggningar leder emellertid ett system med enbartavgiftsfinansierade VA-taxor till stora orättvisor. Detinnebär ju nämligen att de enskilda hushåll som står utanfördet kommunala VA-nätet inte bidrar till kostnaderförorsakade av deras orenade utsläpp och heller inte lämnarnågot bidrag till det gemensamma miljövårdsarbete sommöjliggörs genom de kommunala reningsverken.Regler om kommunala VA-avgifter återfinns i 26§ 70, som emellertid bara anger att avgiftsskyldighetenskall fördelas mellan fastigheterna efter skälig och rättvisgrund. En differentiering av avgifterna torde alltsåteoretiskt sett vara möjlig, men i praktiken har det visat sigatt förutsättningen för särskilda ''utsläppsavgifter'' är attskillnaden mellan olika typer av fastigheter skall vara''avsevärd''. Det kan t.ex. röra sig om klart identifierbarafall där industriellt avloppsvatten belastar ett reningsverk ilångt högre grad än hushållsspillvattnet.Fördelningsreglerna i 70 får enligt kommentarer tillLagen (1970:244) om allmänna vatten- ochavloppsanläggningar (förf. /, )anses innebära att endast tekniska omständigheter fårbeaktas vid fördelningen.Enligt statens innebär gällande reglerskyldighet att ta ut extra avgifter från fastigheter, varsavloppsvatten är avsevärt dyrare än övrigt avloppsvatten attomhändertaga. Detta sker i regel genom särskilda avtal medstörre avnämare av sådant avloppsvatten, normaltspillvatten.Någon vägledning för de förhållanden beträffande storamängder orenat avloppsvatten från enskilda hushåll somredovisas ovan ger emellertid inte nuvarande VA-lag. I detpågående utredningsarbetet (bl.a.Miljöavgiftsutredningen) har diskuterats avgiftsuttag påstora miljöutsläpp som t.ex. klorutsläpp, svavelutsläpp ochutsläpp av farliga kemikalier. Däremot beaktas inte heller idetta arbete de miljöstörningar som tas upp i denna motion.I finns ett system med differentierade avgifterpå avloppsvatten. Detta system har enligt uppgift medförten märkbar minskning av föroreningar som leds tillkommunens avloppsnät.Enligt den danska miljöskyddslagen har kommunernarätt att kräva avgifter enligt reglerna i kungörelsen omvattendragsreglering för att täcka utgifter i samband meduppförande, drift och underhåll av offentliga och privataavloppsvattenanläggningar. Miljöskyddslagen angeremellertid inga närmare kriterier för utgiftsfördelningenmellan olika brukare, utan beslut därom har i principöverlåtits till kommunerna. I praktiken har detta medförtvitt skilda fördelningskriterier mellan olika kommuner.Som en konsekvens av detta systems administrativanackdelar har en särskild lag antagits om betalningsreglerför avloppsvattenanläggningar. Lagen trädde i kraft den 1januari 1988 med vissa undantagsregler. Fr o m den 1januari 1992 skall lagen gälla för samtligaavloppsvattenanläggningar. Denna lag bygger på en principom 100-procentig brukarfinansiering och innehåller reglerom uppbörd från såväl bostads- som affärsfastigheter.Det är ur miljösynpunkt ytterst angeläget attmiljöstörande utsläpp till vattenmiljön förhindras. I principbör detta ske genom en klar och otvetydig lagstiftning. Ipraktiken har det emellertid visat sig att kommunensmöjligheter att med stöd av gällande miljölagar ingripa mott.ex. ovan beskrivna utsläpp till vattenmiljön är ytterstbegränsade. Som komplement till ML borde därför ettsystem av dansk modell prövas även i . Införande avutsläppsavgifter bör också här omfatta såväl företag somenskilda hushåll. Ett införande av en utsläppsavgift för ettenskilt hushåll med bristfällig eller obefintlig rening avavloppsvatten torde i många fall kunna få en väsentligstyreffekt, innebärande att fastigheten i fråga finner det merlönsamt att ansluta sig till det kommunala VA-nätet.I bet. 1989/90:SkU31 behandlas flera motioner medförslag om miljöskatter och miljöavgifter. Motionernaavslås med hänvisning till MIA:s arbete. MIA:s förslagkoncentreras dock på förslag till åtgärder motindustriutsläpp och utsläpp från bekämpningsmedel ochhandelsgödsel i jordbruket.Det av oss aktualiserade problemet har inte blivitföremål för analys i denna utredning. Mot den bakgrundenfinner vi det angeläget att väcka frågan om utsläppsavgifterpå avloppsvatten. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om införande av utsläppsavgifter.