mot · GE02A806 · 1991-01-25 00:00:00 — I strävan att förändra attityder och få bort fördomar omvad som ''passar sig'' för män respektive kvinnor får manräkna med ett mödosamt arbete och en avsevärd tidsåtgång.Det krävs ett växelspel mellan attitydpåverkan ochpraktiska reformer. Det har därför varit av ettutomordentligt värde, att de reformförslag som föreslagitsriksdagen och som arbetats fram för t.ex. skola ocharbetsmarknad kommit till i stor politisk enighet ochtidigare i en permanent arbetande jämställdhetskommitté.Den socialdemokratiska regeringen lade nedjämställdhetskommittén för att ''inom departementet''arbeta fram förslag till reformer som i bästa fall testas på etts.k. Detta råd är en testgrupp, beståendeav ca 45 personer inklusive ordinarie och ersättare. Arbetetinom rådet kan knappast sägas vara rationellt. Det äruppenbart att jämställdhetsarbetet inte drivits framåtgenom den nya organisationen.Den dåvarande jämställdhetskommittén genomförde ettomfattande arbete i form av förslag till reformer ibetänkanden, informationskampanjer och möten i skolor.Partirepresentanterna i kommittén var starkt pådrivandebåde vad gäller aktiviteter och opinionsbildning. Mannådde också stora grupper av människor, både unga ochgamla. De förslag som togs fram i kommitténs betänkandenvar förankrade hos de politiska partierna, som ocksådärigenom påtog sig en viktig påverkande uppgift och ettansvar. Kommittén var det naturliga centret förinkommande och avgående information om jämställdhet.Nu har informationsarbetet och jämställdhetsinsatsernasplittrats på många instanser, vilket är förvillande ochineffektivt.Det ligger en stor skillnad i den tidigare organisationenjämfört med den nuvarande. Framför allt gäller detta attidéer till utredningar och kampanjer nu initieras från ettsekretariat och inte i tankeutbyte mellan politiker från olikapartier. Förankring av förändringsidéer och förslag behövsunder pågående arbete. Det är både mindre önskvärt ochsvårare att i efterhand förankra förändringar. arbetade aktivt såväl män som kvinnor. Det ärviktigt att även män engagerar sig i ett aktivtjämställdhetsarbete. Jämställdhet är inte enkvinnofråga -- utan en mänsklig fråga, och framstegen iarbetet är beroende av att den andra hälften avbefolkningen eller mänskligheten inser detta.Den kvinnliga andelen politiker är viktig församhällsarbetet. Den andelen påverkas av hurjämställdhetsarbetet utvecklas och av det gehör de politiskarepresentanterna får inom de egna leden. Eftersom detta isin tur är beroende av hur delaktiga och informerade allapolitiker är blir slutsatsen: En förutsättning för framsteg ijämställdhetsarbetet är ett direkt politiskt engagemang iarbetet. I den nuvarande arbetsformen ges inte ,folkets valda ombud, tillräckliga möjligheter att på idé- ochberedningsstadium påverka utvecklingen och den politiskaoppositionens kunskaper tas inte tillvara tillräckligt.Detta är inte bra för demokratin. Partierna är folketsföreträdare och måste ges goda påverkningsmöjligheter i ettförändrings- och utvecklingsarbete. Demokratin måsteockså försvaras, och det innebär bl.a. att de av väljarna sominte finns representerade inom regeringen bör ges ett direktinflytande på jämställdhetsarbetet.Jämställdhetsarbetet är inte någon politisk stridsfrågaäven om uppfattningen om lämpliga metoder för attförändra kan skilja sig mellan partierna.Parlamentarikernas kunskaper och engagemang bör tastill vara bättre än vad som är möjligt i nuvarandeorganisation. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts angående parlamentarikernasdirekta inflytande på jämställdhetsarbetet.