mot · GE02Ub575 · 1991-01-25 00:00:00 — i firade sitt 900-årsjubileum undertecknade universitetsrektoreren universitetens . Fyra grundläggandeprinciper framhålls som ledstjärnor för högre utbildning ochforskning.Universitetet är en autonom institution ihjärtat av samhällen, som skiljer sig till sin uppbyggnad somresultat av skilda geografiska och historiska förutsättningar.Det frambringar, undersöker, värderar och vidareförkulturen genom forskning och undervisning.För att tillgodose omvärldens behov måste universitetensforskning och undervisning vara moraliskt och intellektuelltoberoende av alla politiska, ideologiska och ekonomiskamaktgrupperingar.Undervisningen och forskningen viduniversiteten får inte åtskiljas om utbildningen skall kunnamotsvara förändrade behov, samhällets krav ochvetenskapliga framsteg.Frihet i forskning och utbildningär grundläggande livsprincip. Statsmakternaoch universiteten måste inom sina respektive områdenrespektera detta grundläggande krav.Genom att motarbeta intolerans och alltid vara öppet fördialog är en idealisk mötesplats för lärare, medförmåga att dela med sig av kunskapen och med möjligheteratt utveckla den genom forskning och förnyelse, ochstuderande med såväl rätt som förmåga och vilja att tatillvara denna kunskap.Universiteten är den europeiskahumanistiska traditionens förvaltare, deras ständiga strävanär att uppnå universell kunskap. För att kunna fylla sinuppgift måste de bortse från alla geografiska och politiskagränser och därigenom bekräfta den tvingandenödvändigheten av att skilda kulturer får lära känna ochpåverka varandra.Vi instämmer i denna universitetens frihetsförklaring.Dess anda bör också genomsyra den svenska högskolan.Den högre utbildningen och forskningen skall vägledas avvetenskapliga mål. Universitet och högskolor skall intefrämst vara institutioner för yrkesutbildning. Derasviktigaste uppgift är att utveckla mänskligt vetande. Starkaoch självständiga skall de garantera gentemotstatsmakterna oberoende tänkande och kritik. Detta är avsärskild vikt när den offentliga makten nått sådanomfattning som i vårt land.2. Nedrustningen av högskolanAvgörande för ett lands framtid är dess satsning på högreutbildning och forskning. stora satsning på forskningoch utbildning och landetsframgångar är tydliga bevis på detta.I har de s.k. högskolereformerna fått raktmotsatt effekt. Satsningen på högre utbildning har minskatsåväl kvantitativt som kvalitativt. Vi har varken elit- ellermassutbildning. År har Moderata samlingspartietpåtalat problemen inom den högre utbildningen. Vi harsärskilt betonat behovet av långsiktiga lösningar.Professorn och ''företagsdoktorn'' har påuppdrag av universitetslärarförbundet studerat krisen inomden högre utbildningen och forskningen. är detenda industriland i världen som utbildar färreakademiker med minst treårig teoretisk utbildning och färreforskare än . I internationellt perspektivsatsar mindre på högskolan, mätt som andel avBNP, än en rad andra industriländer.Bristerna emanerar huvudsakligen års s.k.högskolereform. Som en följd av denna fördes 1977 allpostgymnasial utbildning in under begreppet högskola ochorganiserades i sektorer baserade på olika yrken. Allt skulleske på ''vetenskaplig grund''. Den gamlaämnesutbildningen klassificerades nu som enstaka,sedermera fristående kurser och skulle främst utgöraalternativ för fortbildning.De många korta kurserna, på någon eller ett par poäng,kom att öka i det nya linjesystemet. De gav ofta bara ytligkunskap. Ämnen som inte fick plats i linjesystemet gick enoviss framtid till mötes.Många såg förändringen som ett hot mot utbildningenskvalitet. angrep den ''ödesdigrahögskolereformen'' 1982 och , nustatssekreterare, talade om avintellektualiseringen avgrundutbildningen, som skulle göra det omöjligtatt hålla jämna steg med utvecklingen internationellt.En ännu hårdare kritik har riktats motsystemet av ekonomiprofessorn , ordförande iSULF och till socialdemokratiskriksdagsledamot:Vi har åstadkommit skador för svenskt samhälle ochsvensk ekonomi som det kommer att ta årtionden attreparera.I utbildas nu ca 12 500 studenter. Cirka 1000 personer avlägger licentiat eller doktorsexamen.Antalet borde för att täcka det framtida behovet vara minstdet dubbla d.v.s. ca 2 000. Av en åldersklass på ca 100 000personer avlägger således akademiskgrundexamen och endast en procent högre examen. Dit harplanhushållnings- och dimensioneringstänkandet lett oss.3. Utbildning skall löna sigUnder har grundutbildningen fått vidkännasbåde öppna och dolda besparingar. Arbetssituationen ochlöneläget gör högskolan föga attraktiv. Trots vissaförbättringar är löneläget för svenska universitetslärareändå bland de lägsta i en internationell jämförelse.Universitet och högskolor har problem med attrekrytera och behålla vetenskapligt kvalificerade lärare.Särskilt svårt är det att behålla personal inomkonkurrensutsatta sektorer. Detta problem börjar nu görasig allt mer märkbart. Företag som verkar i flera länderlägger nu allt mer av sin forskning och utvecklingutomlands. Skälet härtill är till icke ringa del svårigheternaatt rekrytera tillräckligt kvalificerad personal.Att vi trots detta har åtskillig forskning inom landet somåtnjuter hög renommé kan tillskrivas två faktorer: Dels harSverige inom ett antal områden en mycket hög kompetenssom förvaltats väl, dels blir forskning som utförs i --till följd av de förhållandevis låga lönerna -- billig ijämförelse med den som bedrivs i andra länder.Många ungdomar föredrar att efter avslutadgymnasieutbildning ta ett relativt väl betalt arbete framföratt dra på sig studieskulder utan garanti för att få ett bättrebetalt arbete efter studierna.Att en högre utbildning inte självklart ger vad som kananses vara rimliga ekonomiska fördelar torde vara denfrämsta förklaringen till snedrekryteringen till högreutbildning. Utbildning måste löna sig.Den främsta orsaken till problemen är vårt högaskattetryck. Till detta kommer den belastning somåterbetalningen av studiemedel utgör. Dagens systeminnebär att man redan vid måttliga lån inte kan bli fri frånsin skuld före pensioneringen. En sådan ordning motverkarstudiemedelssystemets syfte, som skall vara att rekryterafler till den högre utbildningen. Vi redovisar i en separatmotion våra utgångspunkter för ett reformeratstudiemedelssystem.Vi anser också att krav på doktorsexamen för vissatjänster inom det statliga området bör återinföras.Regeringen bör återkomma till med förslag tillstatliga tjänster för vilka doktorsexamen bör utgörabehörighetskrav.Regeringen angav i sin forskningsproposition att denavsåg att genomföra en omvandling av samtligautbildningsbidrag till doktorandtjänster. De belopp somregeringen anvisade låg emellertid under den nivå somkrävdes för att målet skall kunna uppnås.Vi har länge krävt att doktoranderna skall få en sådanarbetssituation att examen kan avläggas på rimlig tid.Åtgärden bör också leda till att fler vågar satsa på en fortsattutbildning. Därtill har vi krävt att det sker en särskildavskrivning av studieskulden med ett basbelopp för den somavlägger doktorsexamen.Vi föreslår att för detta ändamål anvisarytterligare 20 miljoner kronor.4. Dimensioneringen av högskolanEtt lands främsta tillgång är dess ungdom. All erfarenhetvisar också att den bästa framtidssatsning som över huvudtaget kan göras är på ungdomens utbildning. I den kritiksom har riktats mot det nuvarande högskolesystemet är enav de främsta punkterna just stelbentheten i systemet ochden i förväg på politisk och byråkratisk väg bestämdadimensioneringen.Sveriges anslag till högre utbildning är små i förhållandetill andra länders. Det behövs således helt andra satsningarpå den högre utbildningen och forskningen om skallkunna behålla sin position och inte ytterligare falla tillbakai jämförelse med övriga industriländer.Intressanta jämförelser kan göras med vad man väljer attanslå medel till på andra samhällsområden. Cirka 13,5miljarder kronor av allmänna medel satsas påhögskola och forskning. Den offentligt subventioneradebarnomsorgen kostar ca . En platspå daghem kostar nu i genomsnitt . Attutbilda en student på ekonomlinjen får kosta 13 000 kronoroch juristutbildningen ca per år.UHÄ har föreslagit att antalet nybörjarplatser på linjerskulle ökas med 8 000 och på fristående kurser med ca 10000 fram . Regeringen förhåller sig kallsinnig.Frågan kan dock inte förhalas hur länge som helst. Oronblir allt större på samhällslivets olika områden. Från såvälSACO som TCO har efterlysts en ökad dimensionering avhögskoleutbildningen. Regeringen bör återkommatill med förslag till ökad dimensionering.Under alla omständigheter är det nödvändigt att utandröjsmål förstärka de fristående kurserna. Vi finner detoacceptabelt att resurserna för dessa urholkas genom attmedel tas från LIF-anslaget för att finansiera nylinjeutbildning. Vi föreslår därför en utökning av antaletplatser på de fristående kurserna och anvisar för dettaändamål sammanlagt utöverregeringens förslag.5. Antagning och urvalModerata samlingspartiet anser att var och en somuppfyller kraven på behörighet och förkunskaper för högrestudier också skall få bedriva sådana. Det är ett slöseri attvarje år hindra flera tusen ungdomar från att genomgåutbildning. Antagningen till högre utbildning bör därför iprincip vara fri.Efterfrågan på viss utbildning kan dock vara så stor attdet blir nödvändigt med någon form av gallring bland desökande. Det borde ankomma på varje universitet ochhögskola att lokalt fatta beslut om hur urval av sökande börske. I avvaktan på en sådan mer genomgripande förändringmåste nuvarande system radikalt förändras.Dagens system med kvotgrupper för urval till högreutbildning gynnar dem som väljer att taktikstudera. Detframstår som mer angeläget att i gymnasieskolan väljataktiskt än att välja den utbildning som ger de bästaförkunskaperna. Detta leder till att studerande medotillräckliga förkunskaper antas, som väntetideruppstår mellan gymnasium och högskola.Tillträdessystemet bör förändras, så att de nuvarandeolägenheterna undanröjs. Reglerna måste utgå från desökandes faktiska kunskaper. Behörighetsreglerna skallgarantera att de som antas har tillräckliga förkunskaper föratt klara av studierna.För längre och mer krävande högskoleutbildning skallkrävas treårig studieförberedande gymnasieutbildning.Kraven skall skärpas på svenska och engelska i denallmänna behörigheten. Den s.k. självprövningsrätten,d.v.s. att äldre studerande själva skall få avgöra om de ärbehöriga till en viss utbildning, bör avskaffas.Meritvärdering av arbetslivserfarenhet och proportionellkvotering mellan olika grupper av sökande skall inteförekomma.Om yrkeslivserfarenhet är nödvändig för en vissutbildning, skall det anges som ett särskilt förkunskapskrav.Möjlighet bör finnas att använda viktade betyg och attkomplettera betygen.Vid urval mellan behöriga sökande skall merparten tasin på grundval av betyg. Den andel ungdomsstuderandesom antas i betygsurvalet direkt från gymnasieskolan börinte understiga , om inte synnerliga skälföreligger.6. Ämnesstudier och linjesystemLinjesystemet inom det förutvarande filosofiskafakultetsområdet är stelbent och hindrar förnyelse. Fastautbildningslinjer kan inte täcka behoven på en föränderligarbetsmarknad. De fristående kurserna har intetillnärmelsevis en anslagsnivå jämförbar med denutbildning som bedrivs på linjer. De fria ämnesstudiernamåste enligt vår mening inta en central ställning.En översyn bör göras inom det förutvarande filosofiskafakultetsområdet. Fördjupade ämneskunskaper är enförutsättning för ett i egentlig mening kritiskt tänkande ochför att bredda basen för rekrytering till forskarutbildning.Vi föreslår följande förändringar:-- Institutionerna skall erbjuda de studerandetraditionella ämneskurser på grundläggande nivåsamt påbyggnadskurser.-- Tillträdet till dessa kurser skall i huvudsak varafritt.-- Direktfördelning av medel till högskolan gerinstitutionerna möjlighet att erbjuda ett basutbud avämneskurser. Institutionerna skall själva avgöra ommedlen skall användas till linjeutbildning ellerämneskurser.-- Linjer som har som enda och egentliga syfte att medhjälp av sektorsanslagen ge en stabilare bas till institutionenbör avvecklas.-- Förutsättningarna för ämnesstudier måste förbättrasgenom ett ökat utbud av fristående kurser. Per capita-resurserna för dessa kurser ökas inom i första hand dehumanistiska, samhällsvetenskapliga ochnaturvetenskapliga ämnesområdena.-- Systemet med individuella studieprogram kräver enförbättrad studievägledning. Rekommenderadestudieprogram får sannolikt en stor betydelse.-- En parlamentarisk utredning bör tillsättas med uppgiftatt utvärdera linjesystemet och redovisa hur enförändring till det av oss föreslagna systemet börgenomföras.7. Sambandet mellan forskning och utbildningI universitetens framhävs att ''forskningoch undervisning är oskiljaktiga'' samt att detta skall varavägledande vid rekrytering av lärare.Det naturliga sambandet mellan forskning ochundervisning bröts när universitetslektoraten inrättades1958. De nya tjänsterna utformades som renaundervisningstjänster. I stället skapades begreppetforskningsanknytning. Lärarna skulle ''ges möjlighetatt följa'' forskningen. infördes tjänst somhögskolelektor, vilket innebar en sammansmältning av fleratjänster för vilka det krävdes doktorsexamen.Det är inte rimligt att tjänstestrukturen vid svenskauniversitet och högskolor är helt olik den som gällerinternationellt. Det skadar trovärdigheten och försvårardeltagande i internationellt utbyte.Det är ett slöseri med resurser att låta forskarutbildadelärare förlora kontakten med utvecklingen inom sitt ämnegenom att de inte själva deltar i forskning. För atthögskoleutbildningen skall kunna bygga på vetenskapliggrund krävs inte bara att läraren genom sin doktorsexamenhar fått en grundläggande vetenskaplig träning. Ett litetland som har dessutom behov av att ta tillvara helasin forskningspotential.Vi anser att alla behöriga universitets- ochhögskolelärare skall åläggas forskning i tjänstenmotsvarande minst en tredjedel av arbetstiden. Dennareform bör vara helt genomförd senast fr.o.m. budgetåret1993/94.Därigenom skulle grundutbildningen få en naturliganknytning till forskningen, vilket skulle leda till envitalisering av den högre utbildningen. Att varauniversitetslärare skulle bli mer attraktivt, och sannoliktskulle fler studenter stimuleras till att påbörja enforskarutbildning.För att stimulera forskningen bör befordringssystemetses över. Den docentkompetente högskolelektorn kanendast hoppas på att kvalificera sig för en ledig professur.Det svenska systemet är i hög grad hierarkiskt till skillnadfrån t.ex. det amerikanska, där en produktiv ochframgångsrik ung forskare kan bli -- med amerikanskterminologi -- ''full professor'' på de egna meriterna utan attbehöva avvakta att en tjänst råkar bli ledig. Det lönar sigsåledes alltid att prestera bra forskning och öka den egnakompetensen.Det svenska befordringssystemet bör förändras i syfteatt stimulera till goda prestationer. har inte ens hälftenav lärarna inom högskolan doktorsexamen. Vi anser attdenna andel bör öka genom att icke disputerade lärareuppmuntras avlägga doktorsexamen.8. De nya högskolornaEn rad nya högskolor har tillkommit, främst avregionalpolitiska skäl. Genom att högskolorna är små ochhar en lätthanterlig organisation har kontakter snabbtetablerats med näringsliv och förvaltningar. Nyautbildningar har utformats i enlighet med lokala krav.Svårigheten att få behöriga lärare, utrustning m.m.innebär att de mindre högskolorna måste ha en realistiskambitionsnivå och ett begränsat utbud. För att upprätthållakvaliteten måste de mindre högskolorna profileras motlokala behov. Sådana specifika utbildningar blir då --förutsatt att kvaliteten är tillräckligt hög -- ocksåriksrekryterande.Vi vill framhålla att en utlokalisering av högre utbildningtill nya orter inte är skäl nog för att också inrätta nyaorganisatoriska enheter. Förutsättningarna för enframgångsrik utbildning blir större med ett bevaratsamband till ett universitet eller en större högskola.De nya medierna bör kunna spela en betydligt större rollinom utbildningen än vad som är fallet . I syfte attbättre utnyttja resurserna anser vi att en nationell översynoch redovisning av hur de nya medierna används inom denhögre utbildningen bör utföras.Forskning vid de mindre högskolorna kommer attframdeles öka i omfattning. För att upprätthållaforskningens kvalitet bör vid universiteten ochfackhögskolorna finnas professurer, vars innehavare har endel av sin tjänstgöring förlagd till någon av de nyahögskolorna. Därigenom kan också nya forskarstuderanderekryteras från de mindre högskoleorterna.Det är orealistiskt att bygga ut alla regionala högskolortill universitet. Det skulle möjligen kunna bli aktuellt attunder överskådlig tid bygga ut någon av högskolorna.Därvid bör de tidigare universitetsfilialerna i ,eller komma i åtanke. En annan möjlighet äratt låta flera mindre högskolor samverka och kompletteravarandra i ett ''nätverksuniversitet''.Den skyldighet att forska i tjänsten som vi föreslår skallgälla för alla doktorskompetenta högskolelärare kommeratt få stor betydelse vid de mindre högskolorna. De fårdärigenom en reell forskningsbas. Denna kan sedan utökasmed projektanslag, som får sökas från forskningsråden ochandra institutioner i vanlig ordning.9. Stärk institutionernaVi har i vår partimotion ''Utbildningens ochforskningens frihet'' redovisat våra förslag som syftar till attge universiteten och högskolorna en självständigareställning.Den viktigaste enheten inom högskolan är institutionen.Det är där högskolans huvuduppgift -- att förmedla ochproducera kunskap -- skall ske. Institutionernas inflytandemåste stärkas. Beslut om verksamheten skall i störstamöjliga utsträckning fattas där den bedrivs.Institutionerna skall vara centra för vetenskapligtmotiverat arbete. För detta krävs institutioner av en vissstorlek för att uppnå en kreativ och stimulerande miljö försåväl lärare som studenter.Institutionerna måste själva kunna välja bort uppgiftersom verkar splittrande med hänsyn till huvuduppgiften.Deras ansvar och ekonomiska bas måste öka. Uppdragetsom prefekt skall arvoderas i relation till ansvar ochuppgifter. Prefekten skall garanteras sammanhängande tidför forskning.10. InternationaliseringenUtbildningens och forskningens kvalitet värderas i ettinternationellt samspel. måste ha tillräckligkompetens för att kunna utnyttja och utveckla deerfarenheter som andra vunnit. Svensk utbildning ochforskning måste ha så hög kvalitet, att de utan problemvinner internationellt erkännande som grund föryrkesverksamhet i andra länder.Näringslivet kräver både goda språkkunskaper ochkunskap om de olika ländernas kultur.Industriproduktionen övergår från stora serier tillkundanpassade produkter, vilket leder till förändrade kravpå kontakter, förhandlingar m.m., innan produktenslutligen kan levereras. Alla nivåer i utbildningsväsendetmåste därför förbereda sina studerande föryrkesverksamhet i internationell miljö.Sverige måste också ha behörighets- och tillträdesregler,examinationsformer och normer för kompetens som inteutgör hinder för internationellt utbyte.Verksamheten vid universitet och högskolor skallfortlöpande vara föremål för internationell kritik ochutvärdering. Universitet och högskolor, forskningsråd ochakademier bör i samverkan ta initiativ till och genomförasådana granskningar.Någon systematisk och fortlöpande granskning av denhögre utbildningens kvalitet i i jämförelse medmotsvarande utbildning i andra länder förekommer inte . Sådana jämförelser bör komma till stånd.Vidare bör en översyn göras i syfte att anpassa svenskautbildningar till i första hand EG:s normer.Eftersom ömsesidighet gäller beträffandestudentutbytet inom EG, måste kunna lockautländska studerande i samma utsträckning som svenskastudenter studerar inom EG. Inslagen av litteratur ochundervisning på främmande språk bör öka vid de svenskauniversiteten och högskolorna, och lärare vid högskolanskall ha möjlighet att vistas vid utländska lärosäten.Sverige och de andra EFTA-länderna har goda utsikteratt få ett avtal om deltagande i EG:s studerande-och utbytesprogram -- . Programmet bygger påfasta samarbetsavtal mellan universiteten och högskolornaoch syftar således längre än att bara vara ett program förstipendiering av utlandsstudier. Genom avtalen reglerasfrågor om samarbete, ömsesidigt tillgodoräknande avkurser, studieplanssamverkan samt student- ochlärarutbyte.De svenska universiteten och högskolorna har i vissa fallredan vidtagit åtgärder för en anpassning till den ökandeinternationaliseringen genom UHÄ:s utbytesstipendier,viss högskoleutbildning på engelska, åtgärder i sambandmed COMETT-utbytet m.m. I några fall finns ocksåfungerande utbytesprogram sedan flera år tillbaka.Flertalet högskolor har dock en mycket begränsaderfarenhet av internationellt samarbete. Det är nödvändigtatt de får en möjlighet att förbereda sitt deltagande iERASMUS. Detta bör bl.a. omfatta framtagning av ettkursutbud på åtminstone engelska, tyska och franska, ettprogram för språkträning av lärare, intensifierat lärarutbytemed utländska universitet och högskolor, samt hur manavser att lösa frågor som ''internationella studentbostäder''och den sociala anpassningen av utländska studenter.Detta ställer krav på vissa resurser. Vi föreslår att 12miljoner kronor anvisas för förberedelser inför ett svensktdeltagande i ERASMUS.11. har påtalat bristerna iden nuvarande utbildningen av civilekonomer.Utbildningen brister i forskningsanknytning och tenderaratt få en yrkesinriktning mer än den akademiska skolningsom krävs för de ledande befattningar somcivilekonomer får. Många kommer dessutom att verka i ettinternationellt sammanhang och deras kompetens kommeratt värderas med hänsyn härtill.Sverige måste således ha en utbildning som tål enjämförelse med vad ledande skolor i andra länder kanerbjuda. Detta innebär rimligen att en förlängning avutbildningen måste övervägas.Ekonomutbildning utöver det s.k. basblocket har -- trotsallvarliga invändningar -- förlagts till allt flerhögskoleenheter. En kvalitetsförstärkning måste nu ske.Den kan, enligt vår mening, ske inom ramen för i huvudsakoförändrade kostnader genom att utbildningsvolymenminskar till förmån för en ökad kvalitet.Vi anser att regeringen bör återkomma till riksdagenmed förslag till förändring av ekonomutbildningen. Vidarebör övervägas om det finns skäl att inrätta kortaspecialinriktade ekonomutbildningar --''mellanekonomer''.12. Nyanskaffning och ersättning av utrustningBehoven av inköp av ny och ersättning av äldreutrustning i första hand för grundutbildningen är nu mycketstora. De som regeringen förmåddebankerna att ställa upp med är förbrukade.Anslagen har därefter inte legat på den nivå som krävs ensför att hålla befintlig utrustning i ett gott skick.Vi föreslår därför att utöver av regeringenföreslagna , anvisar ett engångsanslagom i syfte att åstadkomma enförstärkning som täcker de mest angelägna behoven. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om forskningens och den högreutbildningens samhällskritiska funktion,2. att hos regeringen begär förslag till tjänsterför vilka doktorsexamen bör vara behörighetskrav i enlighetmed vad som anförts i motionen,3. att beslutar om en särskild avskrivning avstudieskulden för den som avlägger doktorsexamen ienlighet med vad som anförts i motionen,4. att hos regeringen begär förslag till ökaddimensionering av högskoleutbildningen i enlighet med vadsom anförts i motionen,5. att till Lokala och individuella linjer samtfristående kurser för /92 anvisar390 . utöver regeringens förslag,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behörighet och urval till högreutbildning,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en översyn av utbildningen inomdet förutvarande filosofiska fakultetsområdet,8.