mot · GE02Ju40 · 1991-04-09 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:130 Ändringar i vapenlagen (1973:1176) m.m. Hanteringen av vapen och ammunition för civilaändamål har under en följd av år omgärdats av enomfattande kontroll. Kontrollen syftar till att omintetgöraatt vapen och ammunition används på ett otillbörligt sätt.En viktig faktor i kontrollsystemet är att förhindra att vapenanvänds i brottslig verksamhet. I samband med grovbrottslighet är det inte ovanligt att vapen används.Det nu presenterade förslaget rörande ändringar ivapenlagen m.m. syftar till att stärka kontrollen så attbrottslig användning av skjutvapen och ammunitionförsvåras.Av direktiven (1987:34) till den s.k. vapenutredningenframgår att syftet med den begärda översynen avvapenlagen skulle vara att dels ''åstadkomma deförbättringar som behövs för att lagstiftningen skall svaramot nutida krav på skydd mot att skjutvapen ochammunition kommer i orätta händer eller används ibrottsliga sammanhang'' dels ock ''åstadkomma enförenkling av det nuvarande ganska komplicerade ochresurskrävande förfarandet i vapenärenden''.Vapenutredningen presenterade i sitt slutbetänkande(SOU 1989:44) Översyn av vapenlagstiftningen ett stortantal förslag till förändringar i vapenlagstiftningen som röntett synnerligen blandat mottagande av remissinstanserna. Idet nu presenterade förslaget avvisas också flera av deinsatser som vapenutredningen förordat. Propositioneninskränks därmed till att omfatta dels en närmastredaktionell översyn av gällande lagtext, dels vissaändringar som inte rymmer sådana förslag att förfarandet ivapenärenden förenklas. Förfarandet torde tvärtomkompliceras ytterligare.Inte heller föreslås insatser som kan förväntas medföraatt skjutvapen i mindre omfattning än nu kan användas ibrottslig verksamhet. I vissa fall har förslagen fått en såoklar utformning (t.ex. 28 a§ när annan än vapeninnehavaren transporterar vapen)att rättstillämpningen förväntas avgöra vilka krav som skaställas.Propositionen, i den del den omfattar förslag tilländringar i vapenlagen, bör därför avvisas av riksdagen.Ändringarna medför en ökad byråkrati utan att särskildavinster kommer att uppnås. Förslaget kommer därmed inteatt påverka våldsbrottsligheten. bör dock tainitiativ till en parlamentarisk utredning i syfte attpresentera förslag till ändringar dels så att hantering avskjutvapen och ammunition i brottslig verksamhetförhindras, dels så att hanteringen av vapenärendeneffektiviseras och förenklas.En viktig del i ett sådant arbete är att se övermöjligheterna till en säker förvaring av skjutvapen ochammunition. I den mån förvaringsfrågorna kan lösasbegränsas behoven av detaljreglering av tillstånd att innehaskjutvapen och ammunition som innehas för jakt m.m.Därutöver är det självklart viktigt att tillse att den som fårtillstånd att bruka vapen har sådana kunskaper omvapenhantering som kan erfordras.En förnyad översyn, som vi föreslår, måste omfatta ettbredare område en den slutförda vapenutredningengjorde. Det är ostridigt så att vapen som innehas för jaktm.m., och för vilka vapentillstånd beviljats enligtvapenlagen, i begränsad omfattning tillgrips och används ibrottslig verksamhet. Andra vapenstölder, t.ex. urmilitärens vapenförråd, och illegalt införda vapen tilllandet, används i betydligt större omfattning.I det fall avvisar vårt förslag rörande förnyadöversyn av vapenlagstiftningen och avser pröva förslagentill ändringar i denna lag bör dock följande beaktas:1. Reglering av köp av ammunitionKontrollen vid ammunitionsköp har varitotillräcklig. Mot den bakgrunden är principerna bakomförslaget till skärpningar rimligt. Såväl lagtext sommotivuttalanden har dock fått en olycklig utformning.Enligt vår uppfattning är det rimligt att den som inköperammunition kan visa upp intyg på rätt att använda vapen.Vapenlicensen är ett sådant intyg. Vid licensgivningen skapolismyndigheten pröva att licensinnehavaren harerforderliga kunskaper om vapenhantering och därutöveren sådan personlig lämplighet att tillstånd kan beviljas.Den som kan uppvisa en vapenlicens bör därför få köpaammunition även om den inköpta ammunitionen inte kananvändas för det vapen licensen omfattar.Regleringen kring ammunition innebär att en personendast får inneha ammunition till skjutvapen somvapenlicens är beviljad för. Bakgrunden till den föreslagnaskärpningen torde vara att lagstiftaren utgår från attlicensinnehavaren inte har behov av annan ammunition änden han själv får använda. Så är självfallet ofta fallet. Det ärdock inte ovanligt att jägare dels inköper dels ock förvararammunition för ett jaktlags eller en jaktkamrats räkning.Ur lagstiftarens synpunkt finns det inte rimliga skäl attmotverka ett sådant samarbete. Det viktiga måste vara attden som faktiskt innehar ammunitionen har rätt att innehaskjutvapen. Ammunition bör därför också genom ombud fåöverlåtas till den som har rätt att inneha skjutvapen.2. Reglering av ammunitionsinnehavDet är inte ovanligt att människor har ett fåtal patroneri sin ägo -- även om de själva inte har bedrivit och inte hellerhar för avsikt att någonsin bedriva t.ex. jakt eller skytte.Även om ''innehav av enstaka patroner eller ett heltobetydligt souvenirinnehav'' inte bör leda till ett rättsligtingripande (38 §) är lagstiftningen oprecis på denna punkt.Det kommer således att vara olagligt att inneha ammunitionutan vapenlicens när den nu föreslagna lagstiftningen träderi kraft. Särskilt allvarligt är att förbudet att innehaammunition kan komma att leda till att privatpersoneravstår från att lämna in sådan till polismyndigheten.För merparten av de jägare och skyttar som inneharammunition som de förvärvat helt lagligt kommer det attvara mycket svårt att förstå att det lagliga innehavetplötsligt blir olagligt och straffbelagt.Propositionens förslag i sin nuvarande utformningkommer således att leda till oklarheter och till byråkratisktkrångel. För att minimera olägenheterna bör enövergångsbestämmelse införas med innebörden att den somvid lagens ikraftträdande innehar ammunition varom nu ärifråga också fortsättningsvis har rätt att inneha denna. Detfår ankomma på utskottet att utforma erforderlig lagtext.3. Återkallelse av vapentillståndAv propositionen framgår att vapentillstånd ska kunnaåterkallas om vapnet missbrukas, tillståndshavaren förfaritoaktsamt med vapnet och om tillståndshavaren visat sigolämplig att handha vapen. Därutöver skall tillstånd kunnaåterkallas om förutsättningarna för tillståndet inte längrefinns eller och det annars finns särskilda skäl att återkalladetta.I princip skall således tillstånd kunna återkallas på dengrund att en jakträttsinnehavare tillfälligt förlorar sinjakträtt eller när en skytt inteutövar sin idrott och därmed inte heller är medlem iskytteklubb. En jägare kan -- utan att inneha jakträtt --delta i jakt och därmed ha behov av sitt vapen.Enligt vår mening saknas tillräckligt starkaallmänpreventiva skäl för att återkalla vapentillstånd i dessafall. Om vapnen förvaras på ett enligt vapenlagengodtagbart säkert sätt och vapeninnehavaren inte kan ansesolämplig eller inte handskas med sitt vapen på ettotillbörligt sätt bör tillståndet inte återkallas. Ibedömningen om förutsättningar för vapentillståndfortfarande finns bör således lämplighetsaspekterna varaavgörande.Slutligen får tillstånd återkallas om det finns ''skäliganledning'' att återkalla detta. Av specialmotiveringenframgår att återkallelse t.ex. skall kunna ske ominnehavarens möjligheter att ta vård om vapnet motiverardetta eller om förutsättningar för vapeninnehav inte kananses föreligga inom landet, dvs. tillståndsinnehavarenpermanent bosatt sig utomlands.Ett beslut om återkallelse måste generellt kunna ansesvara av mycket ingripande natur för tilllståndshavaren. Förden enskilde innebär beslutet att vederbörande inte längreanses kunna anförtros rätten att inneha och bruka vapen --även om tillståndsinnehavaren besitter erforderligakunskaper och vapnet förvarats och använts på ett heltkorrekt sätt. Återkallelse av vapentillstånd på andragrunder än missbruk och tillståndsinnehavarensolämplighet att inneha vapen bör därför tillämpas med storrestriktivitet och endast komma ifråga i det fall behovet avåterkallelse är uppenbart. Detta bör ges regeringentillkänna.4. VapenamnestiTrots de uppenbara fördelar som en vapenamnesti skulleföra med sig avstår regeringen från att presentera ett sådantförslag.Antalet vapen som illegalt förvaras i enskildamänniskors hem kan svårligen uppskattas. I många fall harinnehavaren kommit i besittning av ett vapen genom arvoch ''ägt'' vapnet ifråga . Om ett sådant vapenöverlämnas till polisen löper innehavaren risk att bötfällasför olaga vapeninnehav.Enligt uppgifter som kommit oss tillhanda förekommerdet att vapen som innehavts , ochsom överhuvud inte brukats därefter, efter överlämnandetilll polisen leder till böter för innehavaren om 500 kr.Enskilda människor uppfattar det som allvarligt attregistreras som lagöverträdare och avstår därför från attlämna in sådana skjutvapen. Vetskapen om förfarandetsprids bland allmänheten. Resultatet blir att mångaenskilda fortsätter att förvara vapen illegalt och dessutomofta på ett osäkert sätt. Vi anser att en period medvapenamnesti skulle kunna minska antalet illegala vapen ilandet. Mot denna bakgrund är det därför rimligt attriksdagen beslutar införa s.k. vapenamnesti i enlighet medvapenutredningens förslag.5. Skärpt sekretess för uppgifter ur vapenregistretCenterpartiet har upprepade gånger krävt en skärptsekretess rörande uppgifter ur vapenregistret. Det är därförmed tillfredsställelse vi noterar att regeringen numerainstämmer i vår uppfattning och föreslår beslutaom skärpt sekretess för uppgifter ur vapenregistret. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår förslag till lag om ändring ivapenlagen (1973:1176),2. att begär att regeringen tillsätter enparlamentarisk utredning med uppgift att föreslå sådanalagändringar att hantering av skjutvapen och ammunition ibrottslig verksamhet förhindras samt att hanteringen avvapenärenden förenklas och effektiviseras,3. att -- om yrkandena 1 och 2 inte bifalls --antar följande förslag till ändring i lydelsen av 12§ första stycket vapenlagen:Den som har tillstånd att inneha vapen för skjutning fåräven inneha ammunition till skjutvapen,4. att antar följande förslag till ändring i 13§ tredje stycket vapenlagen:Ammunition får även överlåtas genom ombud till den somär berättigad att inneha vapen för skjutning underförutsättning att ombudet har vapentillstånd,5. att beslutar om sådanaövergångsbestämmelser rörande ammunitionsinnehav somi motionen förordas,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om restriktivitet rörande återkallelseav vapentillstånd,7. att beslutar att av regeringen begära förslagtill en lag om vapenamnesti så som vapenutredningenförordat.