mot · GE02Sk424 · 1991-01-25 00:00:00 — Utvecklingenmot ett allt högre skattetryck bröts. till1982 låg det samlade skattetrycket kvar kring cirka 50procent. Eftersom den genomsnittliga kommunalskattenunder dessa år steg med , döljstill och med en viss sänkning av det statliga skattetrycketunder denna totalsiffra.Under valrörelsen skärpte ModerataSamlingspartiet sina tidigare krav på en radikal omläggningav skattepolitiken. Det var uppenbart att det inte skulle gåatt varaktigt lösa ekonomiska problem om inteskattepolitiken lades om. På moderat initiativ enades dockden borgerliga regeringen om en relativtomfattande sänkning av marginalskatterna. ochCenterpatiet frångick sedermera denna överenskommelse.Efter den så kallade ''Underbara natten'' den 24 aprilträffades i stället en uppgörelse mellanSocialdemokraterna, som sköt uppoch urholkade den skattepolitiska omläggning denborgerliga regeringen varit enig om.Marginalskattesänkningarna skulle träda ikraft förstunder . Inflationsskyddet urholkades,marginalskattesänkningen blev mindre omfattande änavsett och symmetrin i skattesystemet bröts genomavdragsbegränsningen. Omläggningen finansierades genomandra skattehöjningar. Uppgörelsen medförde en visssänkning av marginalskatterna, men någon avgörandeminskning av skattebördan blev det inte. Orsaken till dettavar att frågan om skattetrycket negligerades. ''Denunderbara nattens'' omläggning blev ett startskott för en nyperiod med kraftiga höjningar av skattetrycket.Skattepolitiken kom att spela en viktig roll ivalrörelserna . Medan ModerataSamlingspartiet argumenterade för en radikal skattepolitiskomläggning använde socialdemokraterna klassiskafördelningspolitiska argument för att motsätta sig en sådan.Genom att socialdemokraterna trots förluster i valen såväl1985 som 1988 kunde bevara regeringsmakten kom därföräven att bli ett förlorat decennium urskattepolitisk synvinkel. Extremt höga marginaleffekterfanns kvar trots ''Den underbara natten''. Till dessa lades detillväxthämmande effekterna av en socialdemokratiskpolitik som pressade upp skattetrycket till de nästan 57procent som uppnåddes 1990. Totalt höjdes eller infördesuppemot 150 nya skatter.Efter krav från övriga riksdagspartier tillsattes under1987 en utredning om reformerad inkomstbeskattning. Inteförrän började denna utredning,liksom två andra, sitt egentliga arbete. Då presenteradesocialdemokraterna sina riktlinjer för en omläggning avskattesystemet. Av dessa framgick emellertid atthelomvändningen gällde synen på marginalskatterna,medan synen på skattetrycket var oförändrad.Den skatteomläggning som beslutades av 1990innebar kraftigt sänkta marginalskatter i enlighet med detkrav ställt tidigare.Omläggningen utgick emellertid från ett oförändrat högtskattetryck.Under hela 1980-talet försattes således chansen att geden svenska ekonomin en nystart genom successivt sänktskattetryck. Detta är särskilt beklagligt eftersom deninternationella högkonjunkturen ledde till förbättradestatsfinanser vilket i sin tur ökade förutsättningarna för ensänkning av skattetrycket. Under högkonjunkturen hadedet också varit mycket lättare att vidta de förändringar i denoffentliga utgiftsstrukturen som skulle ha kunnatmöjliggöra ett radikalt sänkt skattetryck. Sådana åtgärderhade kunnat leda till ett väsentligt högre arbetsutbud vilkethade kunnat öka tillväxttakten ytterligare.6. Skatteomläggning -- men inte skattesänkningRedan i den moderata partimotionen ''Reformeradinkomstbeskattning'' (1983/84:747) angavs att målet för envaraktig skattereform borde vara att avskaffa den statligainkomstskatten utom för höga inkomster.Moderata Samlingspartiet välkomnade därför demarginalskattesänkningar som kunde beslutas av en kraftigriksdagsmajoritet. Den kritik vi riktat och fortfarande riktarmot skatteomläggningen gäller inte den nödvändigamarginalskattesänkningen utan att den inte kombineradesmed ett totalt sänkt skattetryck. Därmed kommer intemedborgarnas frihet att själva disponera över sina egnainkomster efter skatt att öka.Även om skattesystemets struktur förbättrades genomskatteomläggningen kvarstår således det högaskattetryckets starkt negativa effekter för tillväxttakten ochdärmed den framtida välfärden. I sin rapport (''Isamtidens bakvatten?'') säger de så kallade SNS-ekonomerna med hänvisning till skatteomläggningen:Det mycket höga totala skattetrycket i den svenskaekonomin gör att de totala marginalskatterna, de så kalladeskattekilarna där alla skatter är inräknade, endast minskasmed . (sid 25)För att bibehålla ett högt skattetryck genomförs i syfteatt finansiera marginalskattesänkningarna skattehöjningarsom leder till nya skador på samhällsekonomin. De medförökad inflation, försämrad kostnadsutveckling och risk förminskat sparande och nyföretagande. Detta kan leda till attmarginalskattesänkningarna och omläggningen avbolagsbeskattningen inte får fullt genomslag i exempelvisökat arbetsutbud, ökat sparande och högre produktivitet.Ett motiv för vissa av de skatteskärpningar somgenomfördes inom bland annat kapitalvinstbeskattningenoch mervärdesbeskattningen var att uppnå enhetligaskatteregler. Det är självfallet eftersträvansvärt, menomöjligt vid ett så högt skattetryck som det svenska.Genom att en stor del av tjänsteproduktionen momsbeladesmed en så hög skattesats som minskar särskiltden privata tjänstesektorns utvecklingsmöjligheter. Denkraftigt ökade ''skattekilen'' kan, tillsammans med attkonsumenterna har stora möjligheter att själv utföratjänsten, till och med leda till minskad produktion.6.1 Höjd inflationstaktUnder 1990 och 1991 medför finansieringen avskatteomläggningen, genom bland annat höjdmervärdeskatt och skärpningar av andra indirekta skatter,att konsumentpriserna stiger i väsentligt snabbare takt änvad som annars skulle varit fallet. Priseffekterna kan förbägge åren uppskattas till mellan sex och sjuprocentenheters extra inflation.Eftersom den underliggande inflationstakten redan äralltför snabb och kraftigt överstiger vad som gäller i fleraav våra viktigaste konkurrentländer, får prisgenomslaget tillföljd av skatteomläggningen starkt negativa följder. Detfinns en uppenbar risk, trots den ekonomiskaavmattningen, att en inflation som kommer att uppgå tilltvåsiffriga tal underblåser en pris- ochlönespiral som leder till en stor försvagning avkonkurrenskraften.6.2 Ökat bidragsberoendeDen sammantagna effekten av skatteomläggningenssänkta marginalskatter och finansiering genom främst höjdindirekt beskattning är att ett stort antal inkomsttagare fårhöjd total skatt. För att i någon mån begränsa de negativaeffekterna genomfördes därför bidragsökningar tillhushållen på netto nästan räknat påkort sikt. Bidragen ökar därefter med automatik till . Till detta skall läggas ytterligare femmiljarder i subvention till byggandet som kompensation förden höjda byggmomsen.Skatteomläggningen leder således till en kraftig ökningav bidragsberoendet för enskilda hushåll. Ytterligarehundratusentals personer blir till exempel beroende avbostadsbidrag som trappas av vid stigande inkomst. Dessafår i många fall mindre behållning av en inkomstökningefter skatt nu än före skatteomläggningen.Ett stort antal pensionärer får sin ekonomi urholkadgenom skatteomläggningen. Skattehöjningen kompenserasinte fullt ut av olika bidrag.Hade marginalskatterna sänkts somskattetrycket minskat hade alla kunnat få sänkt skatt. Dåhade bidragsberoende och rundgång inte heller behövt ökaytterligare. Flera hade kunnat leva på sin lön.6.3 En nödvändig kostnadsanpassning försvårasSveriges höga marginalskatter har varit en starktbidragande orsak till urholkningen av Sverigeskonkurrenskraft. De har lett till väsentligt högrebruttolönekrav än vad samhällsekonomin tålt. De sänktamarginalskatterna kommer självfallet att förbättrasituationen. Detsamma gäller det återinfördainflationsskyddet av skatteskalan.Det är emellertid inte bara marginalskatterna sompåverkar lönebildningen. Det är uppenbart att det högaskattetrycket i sig, som leder till att många hushåll har småekonomiska marginaler (ungefär en halv miljonmedborgare tvingas till socialbidrag), också spelar en storroll.En starkt negativ faktor för lönebildningen är således attskatteomläggningen genomförts med utgångspunkt i ettoförändrat skattetryck. För många leder den till och med tillett höjt totalt skatteuttag. Omläggningen leder på grund avfinansieringen till ett tryck på höjda nettolöner som kan heltförta och överstiga effekten av de sänkta marginalskatternaunder kommande år.6.4 Minskat sparandeSänkta marginalskatter leder i sig till ökathushållssparande. Det lönar sig bättre att spara, eftersomsparandets avkastning beskattas mindre hårt. Det lönar sigvidare sämre att låna, eftesom kostnaden är mera kännbar.Skatteomläggningen innebär en försämring av villkorenför de långsiktigt bundna hushållssparandet i form avpensionssparande och sparande till och i en egen bostad.Med tanke på att ett sparande inför ålderdomen och till denegna bostaden torde vara de två största sparmotiven ärdetta allvarligt för hushållssparandets utveckling.Visserligen stiger hushållssparandet från en alltför låg,negativ, nivå. Denna ökning är sannolikt till stor delföranledd av det ekonomiska krismedvetande som sprittsig. Ökningen hade självfallet blivit ännu större omsparandet i pensioner och egna bostäder inte hadediskriminerats.6.5 Lägre riskvilligt sparandeEtt av de främsta motiven för socialdemokraterna närdet gäller skatteomläggningen har varit att förskjutaskatteuttaget från arbete till vad man kallar ''kapital''.Skatteskärpningen för ''kapital'' gäller emellertid till störredelen bostäder, pensionssparande, aktiesparande ochsmåföretagande. Den föreslagna beskattningen drabbarsåledes i stor utsträckning vanliga hushåll.Den skärpta beskattningen av riskvilligt kapital innebärdessutom att riskkapitalförsörjningen försämras ochförutsättningarna att uppnå en tillfredsställande ekonomisktillväxt minskar. Nyföretagande motverkas genom flera avinslagen i skatteomläggningen. Rätten att kvitta underskotti en nystartad rörelse mot exempelvis inkomst av tjänstslopas. Detta ökar kostnaden och risken för att starta ettnytt företag. skärps kapitalvinstbeskattningen såatt utbytet av ett lyckat risktagande minskar.7. En ny skattepolitikModerat skattepolitik syftar till att ge enskildamänniskor möjlighet att själva disponera över en större delav sina inkomster. Därigenom minskar deras beroende avden offentliga sektorn. Familjer och enskilda skall normaltkunna leva på sina inkomster och ha möjlighet att förbättrasin situation genom egna insatser.Skattepolitiken är också ett viktigt medel för att uppnåde ekonomisk-politiska målen, god tillväxt, låginflationstakt och arbete åt alla. Alla tjänar på att dessa måluppnås, inte minst de med låga inkomster och i småekonomiska omständigheter. Åttiotaletssocialdemokratiska högskattepolitik måste under nittiotaletersättas av en dynamisk moderat skattesänkningspolitik.I följande avsnitt redvisas den inriktning skattepolitikenbör få som i stort omfattar första hälftenav . Takten i de skattesänkningar vi föreslår ochden tidsmässiga fördelningen av dem får avgöras medutgångspunkt i vad främst den allmänekonomiskautvecklingen och vår anslutning till EG kommer att kräva.Vårt internationella beroende kommer att kräva attbeskattningen av kapital och mervärdebeskattningenlindras. Det skapar förutsättningar för en lugnarekostnadsutveckling och en tillfredsställandeinvesteringsutveckling. Det kan inte uteslutas att kraftfullaåtgärder, utöver vad som framgår av motionen, som syftartill ett återställande av kostnadsläget till enkonkurrenskraftig nivå kommer att krävas.7.1 Sänk skattetrycketDet främsta hindret mot en balanserad tillräckligekonomisk tillväxt är det höga skattetrycket. Det är endastom detta sänks som svensk ekonomi kan tillföras tillräckligdynamik. Det är endast om skattetrycket sänks somenskilda människors frihet att själva disponera sinainkomster ökar och förutsättningar för en snabbare tillväxtav de resurser som garanterar en bibehållen och utveckladvälfärd skapas.I den långtidsbudget som redovisades ikompletteringspropositionen sades:Av stor betydelse för samhällsekonomin och inte minstsparandet är det samlade skatte- och avgiftstrycket. Ett högtskattetryck skapar i sig problem för ekonomins sätt attfungera. /91 beräknas skattetrycketmotsvara av BNP. Internationellt sett ärdetta mycket högt, vilket måste tas i beaktande med tankepå utlandsberoende.Som framgår av ovanstående resonemang talar ett antalomständigheter för ett sänkt skattetryck.Det är i och för sig bra att regeringen hade fåttinsikt om att den politik man tidigare fört skadadesamhällsekonomin. Det är emellertid beklagligt -- om änväntat -- att insikten inte lett till någon åtgärd som syftar tillatt sänka skattetrycket. En förutsättning för att klara denuppgiften är uppenbarligen en ny regering med starktmoderat inflytande efter valet 1991.Huvudlinjen i den moderata skattepolitiken är strävanatt successivt och uthålligt sänka det totala skattetrycketned mot den nivå som gäller för motsvarande andravästeuropeiska länder.Riktlinjen skall vara att minska skattetrycket med igenomsnitt en procentenhet under denna period.Takten kan komma att variera under olika skeden. Densamlade ekonomiska utvecklingen och de politiskaförutsättningarna spelar en viktig roll.Ett successivt sänkt skattetryck måste kombineras medavreglering och avmonopolisering av den offentligasektorn. Medborgarna ges därmed möjligheter att väljamellan olika alternativ. Deras valfrihet ökar somden offentliga sektorns resurser utnyttjas bättre ochmöjliggör att det som endast den offentliga sektorn kanansvara för sköts tillräckligt väl.Det skulle, med den riktlinje som angivits, ta mer än ettoch ett halvt decennium att sluta skattetrycksgapet mellanSverige och övriga . Ambitionen måste därförvara att, bland annat genom en omläggning av den allmännaekonomiska politiken, åstadkomma en sådan utveckling attdenna uppgift kan snabbare.Målen för skattepolitiken måste vara bestämda. Dekonkreta medel som används och tidtabellen måstedäremot utformas efter de förutsättningar som föreligger iolika skeden. För varje budgetår måste den kortsiktigaskattepolitiken utformas med utgångspunkt i denlångsiktiga strävan som ovanstående mål är ett uttryck för.Det är självfallet viktigt att genomföra den nödvändigasänkningen av skattetrycket så att de för samhällsekonominmest skadliga skatterna sänks i första hand. Hänsyn måstesjälvfallet också tas till de krav som den fortgåendeeuropeiska integrationen och utvecklingen ivärldsekonomin direkt eller indirekt kommer att ställa påSverige.7.2 Finansiering av skattesänkningarnaFinansieringen av de nödvändiga skattesänkningarnamåste få en sådan utformning att den samhällsekonomiskabalansen inte äventyras.Den bör utformas så att i första hand balansen iutrikesbetalningarna inte försämras. Det skulle kunna skeom huhållens disponibla inkomster ökar snabbare än deninhemska produktionen och används för konsumtion. I denmån en ökad disponibel inkomst sparas eller motsvaras aven produktionsökning som kan ''betala'' för den ökadeefterfrågan behövs därför inga särskildafinansieringsåtgärder.Hänsyn måste självfallet också tas till det statsfinansiellautfallet. Den offentliga sektorns finanser får inte utvecklasså att underskott uppkommer. Detta skall också gällastatsbudgeten i sig.Utrymme för de nödvändiga skattesänkningarna kansåledes skapas på följande sätt:Ökad produktion.Den ökade produktion som blir följden av de mindreskattekilar som lägre skattetryck medför kompenserar enstörre köpkraft genom att tillgodose denna eller ''betala'' förden import den ger upphov till. Den leder också till ökadestatsintäkter genom att skatteinkomsterna ökar. Dessa''dynamiska effekter'' kan exempelvis uppkomma genomökat arbetsutbud till följd av lägre marginalskatter ellerlägre arbetsgivaravgifter. Även andra skattesänkningar kanmedföra positiva ''dynamiska effekter''. sägs: ''Ett sänkt skattetryck kanförväntas resultera i en högre produktivitets- ocharbetskraftstillväxt. ''Ökat hushållssparande. Detökade hushållssparande som med stor sannolikhet blirföljden av lägre skattetryck och lägre skatter på sparandeminskar den konsumtionsökning som skulle kunna uppståtill följd av sänkta skatter. Ett ökat hushållssparande gersåledes utrymme för minskat offentligt sparande, vilket ärdetsamma som sänkt skatt.Sparkvoten -- hushållens sparande i förhållande till dendisponibla inkomsten -- var 1988 negativ, nästan -. Desenaste åren har den förbättrats något och var 1990 ungefär0. Genomsnittet för är . Skullehushållssparandet i öka till en tredjedel av vad detär i skulle utrymmet för skattesänkningar,med de statsfinansiella restriktioner som ovan angivits, blica . Aktiva sparstimulerande åtgärder kansåledes ge utrymme för skattesänkningar.Rationaliseringar i offentlig verksamhet. Deoffentliga utgifterna kan nedbringas genom attverksamheten rationaliseras. Olika undersökningar avskillnader i kostnader mellan olika kommuner, mellanoffentlig verksamhet i och andra länder och averfarenheter i andra länder visar att utrymmet förrationaliseringsvinster är mycket stort i den offentligaverksamheten.Olika undersökningar visar stora skillnader i kostnadernaför samma slags verksamhet mellan olika kommuner. Detmåste självfallet vara möjligt för kommuner som ligger överden lägsta kostnaden att minska sina kostnader till en i stortsett jämförbar nivå. Detta skulle ge stort utrymme förskattesänkningar.Om bara den negativa produktionsutvecklingen i denoffentliga sektorn hade bytts mot en oförändrad under1970-talet, hade skattetrycket vid slutet av detta decenniumkunnat vara cirka 44--istället för drygt 50procent.Den offentliga verksamheten omfattar nästan 400miljarder kr. En kraftfull satsning på rationaliseringar i heladen offentliga sektorn som ger den kostnadsneddragning , som regeringen förordar för den statligasektorn, skulle medföra ett skattesänkningsutrymme påcirka 40 miljarder kr.Minskad rundgång. Direktaneddragningar av den offentliga verksamheten ochoffentliga transfereringar kan bland annat ske genom attbehovet minskar till följd av sänkta skatter. Omvänt skaparbesparingar utrymme för sänkta skatter. Om exempelvisskatten sänks kraftigt för barnfamiljer kan de statliga ochkommunala (skattefinansierade) insatserna minska.Förutom att det leder till lägre skattetryck medför det störrevalfrihet och effektivare användning av resurserna. Man fårmer för pengarna. Självfallet får besparingarna inteutformas på sådant sätt att medborgarnas tryggheturholkas.De totala transfereringarna uppgår till nästa 420miljarder kronor. Av detta avser cirka 325 miljarder kronortransfereringar till hushållen. Till viss del är självfallet dettabelopp en omfördelning mellan olika hushåll. Till stor delär det emellertid fråga om ren rundgång -- det vill sägahushållen betalar själva sina transfereringar med högreskatt, omvänt kan det sägas att de måste få bidrag för att haråd att betala den höga skatten. Om transfereringarna kanminska med bara en tjugondel innebär det att skatteuttagetkan sänkas med cirka 20 miljarder kronor.7.3 Rättvis inkomstbeskattningUttaget av statlig inkomstskatt har minskat väsentligt isamband med att den av oss moderater sedan längeförespråkade marginalskattereformen nu genomförts. Dekommunala inkomstskatterna, till landsting,primärkommuner och kyrkliga kommuner, blir relativt settännu tyngre. Flertalet inkomsttagare kommer enbart atterlägga inkomstskatt.7.3.1 KommunalskattenGenomsnittligt för hela landet uppgår kommunalskattentill per skattekrona (), det villsäga av inkomsten. Landsting ochprimärkommuner svarar för större delen av verksamheteninom sjukvård, barnomsorg och äldreomsorg med mera.Genom att dessa verksamheter i princip drivs imonopolform utan konkurrens har de blivit mindreeffektiva som valfriheten för medborgarna starktbegränsats.Produktiviteten i den offentliga sektorn har, som tidigareredovisats, inte ens varit oförändrad utan minskat under desenare decennierna. Genom att bryta upp de offentligamonopolen och tillåta och stimulera konkurrens kanvalfriheten och effektiviteten öka väsentligt. Därmed kanockså det kommunala skatteuttaget sänkas. En uppgift förstaten är således att genom avregleringar och uppbrytandeav offentliga monopol skapa förutsättningar för kommunalaskattesänkningar.7.3.2 Grundavdrag för barnEn av de flesta, åtminstone i ord, omfattad skattepolitiskprincip är att skatteuttaget skall ske med hänsyn tillbärkraft. Detta innebär bland annat attinkomstbeskattningen måste utformas på ett sådant sätt attskatteuttaget relateras till inkomsttagarnasförsörjningsbörda. Familjer med olika antal barn harsjälvfallet olika stor förmåga att betala skatt, eftersomfamiljens totala kostnader varierar med antalet barn.Inkomstbeskattningen måste därför reformeras i syfte attskapa rättvisa för barnfamiljerna.För att hänsyn till försörjningsbördan skall tas vidbeskattningen bör ett grundavdrag för barn vid denkommunala beskattningen införas. Storleken beräknas medutgångspunkt i att nödvändiga kostnader för barnenskonsumtion (med avräkning för direkta bidrag) skallundantas från beskattning.7.3.3 Justeringar av den statliga inkomstskattenSom tidigare nämnts kommer det stora flertaletinkomsttagare i fortsättningen enbart att erlägga kommunalinkomstskatt. Över en beskattningsbar inkomst på 170 000kronor betalas en statlig skatt på 20 procent.Gränsen för uttag av statlig inkomstskatt bör successivtjusteras uppåt så att allt fler undantas från statlig skatt.Skattesatsen bör efter hand justeras ned till tioprocentenheter i syfte att undvika alltför stora skillnadermellan olika skattesatser i inkomstskattesystemet. Därmedminskar intresset för fortsatt överdriven skatteanpassningoch behovet av särskilda spärregler för exempelvisfåmansföretagare.7.3.4 Bilförmån och reseavdragDe nya skattereglerna har vad beträffar beskattning avbilförmåner och avdrag för bilresor kommit att utformas påett principvidrigt sätt.Reglerna är orättvisa och uppmuntrar i vissa fall till merakörning, vilket leder till onödiga miljöpåfrestningar. De bördärför ändras så att faktiskt utnyttjande ligger till grund förförmånsbeskattning och faktiska kostnader ligger till grundför avdrag.7.4 Slopade löneskatter och individuella socialavgifterDe skatter som tas ut på löntagarnas bruttolöner,arbetsgivaravgifterna, uppgick till 1960och till innevarande år. De har såledesmer än tiodubblats under . I diagram 7 på föregåendesidavisas löneskatternas utveckling sedan 1950.u8o8Diagram 7 eAv diagrammet framgår den nästan explosionsartadeutvecklingen . Höjningen avarbetsgivaravgifterna till följd av Haga-uppgörelserna varen viktig orsak till den kraftiga kostnadskris som drabbadeSverige under den senare delen av 1970-talet.Ursprungligen var arbetsgivaravgifterna ägnade att helteller delvis finansiera vissa socialförsäkringar somexempelvis sjukförsäkringen, arbetsskadeförsäkringen ochden beslutade allmänna tjänstepensioneringen. Sedandess har ytterligare arbetsgivaravgifter av vilka en del haftren skattekaraktär införts. Av tabell 2 nedan framgår delagstadgade arbetsgivaravgifterna 1990 och 1991.u9o9Tabell 2Avgifterp10Procentuellt uttag för avgiftsåret19901991Folkpensionsavgift7,457,45Sjukförsäkringsavgift10,1010,10Barnomsorgsavgift2,202,20Vuxenutbildningsavgift0,270,27Arbetsmarknadsavgift2,162,16Arbetsskadeavgift0,900,90Lönegarantiavgift0,200,20Arbetarskyddsavgift0,350,35Delpensionsavgift0,500,50Tilläggspensionsavgift13,00113,001Arbetsmiljöavgift21,50Allmän löneavgift0,340,343Summa38,9737,47 1 Inkl till löntagarfonderna 2 till och meddecember 1990 3 till och med den 30juni 1,64 procenteVissa av avgifterna, som till exempel barnomsorgs- ochvuxenutbildningsavgiften, är otvetydigt rena skatter.