ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GE02Jo135 · 1991-03-14 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:99 Stödet till jordbruket och livsmedelsindustrin i norra , m.m. beslutade om en omläggning avlivsmedelspolitiken. Beslutet innebär att prisstödet till stordel avvecklas till förmån för mera direkta stöd tillmiljöförbättrande åtgärder, landskapsvård, regionalfördelning och beredskap.Eftersom jordbruket i norra har enregionalpolitisk betydelse för att upprätthållasysselsättning, befolkning och samhällsstruktur i dessa delarav vårt land fann skäl att även fortsättningsvis geregionalpolitiskt stöd i form av prisstöd till jordbruket inorra nuvarande utformningen av jordbruksstödet tillnorra har kritiserats för att möjliggöra ekonomisktfusk. Ett sådant missbruk ger stödformen vanrykte och riskfinns att stödet ifrågasätts om missbruket tillåts öka.Ett annat problem är att stödets utformning kan medföraatt djur transporteras lång väg genom landet för att sedanförvaras inom stödområdet . Syftetmed detta är att att djurägaren skall komma över stödet.Både transporten och förvaringen kan ibland ifrågasättas urdjurskyddssynpunkt.Regeringen är medveten om denna kritik och avpropositionen framgår att det inom jordbruksnämndenpågår ett arbete med att utveckla alternativa former förutbetalning av stödet.För att undvika att statliga stödmedel missbrukas med deföljder detta kan få för bibehållandet av jordbruksstödet villvi understryka vikten av införandet av stödformer som inteuppmuntrar till missbruk. Det är också angeläget medkontroll och uppföljning av jordbruksstödet till norraSverige för att säkerställa att stödet når sitt syfte. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utformningen av jordbruksstödettill norra samt behovet av kontroll och uppföljningav stödets användning.
mot · GE02Jo136 · 1991-03-14 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:99 Stödet till jordbruket och livsmedelsindustrin i norra , m.m. I regeringens proposition om stödet till jordbruket ochlivsmedelsindustrin i norra m.m. konstaterarjordbruksministern att det är den samlade bedömningen avfördelarna med en produktion även i norra somligger till grund för det särskilda prisstödet. ''Det är således inte enbart sämre avkastning sommotiverar ett särskilt stöd. Avgörande är de samladeregional-, sysselsättnings-, miljö- och beredskapspolitiskaövervägandena'' slås fast i propositionen.Jordbruksministern anser att det är olämpligt att förnärvarande genomföra större förändringar av prisstödet.Detta gäller såväl stödets konstruktion somområdesfördelningen. Jordbruksministern anser att deninternationella utvecklingen bör avvaktas innan större ellerprincipiellt viktiga förändringar genomförs.Vi tillstyrker propositionens förslag om oförändradeområdesgränser under förutsättning att jordbruksnämnden(eller dess framtida motsvarighet) ges i uppdrag, att medbeaktande av ovan angivna kriterier, undersökaförutsättningarna för att del av skördeområde 1912(, , ) skulle kunna ingå iett framtida prisstödsområde, eventuellt i någon form avbuffertzon. Detta för att motverka den mycket kraftigatrappstegseffekt som uppstår mellan stödområde--ickestödområde. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om den framtidaområdesindelningen.
mot · GE02Jo137 · 1991-03-14 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:99 Stödet till jordbruket och livsmedelsindustrin i norra , m.m. I proposition 1989/90:146 föreslår jordbruksministern attprisstödet till jordbruket i norra skall anpassas tilleventuella framtida förändringar på ett sätt som gör attlönsamhetsnivån inte skall tillåtas att ''sjunka nämnvärtunder dagens nivå''.I proposition 1990/91:99 redovisas ett i förhållande tilldetta ställningstagande ändrat underlag för uppräkning avstödet. Täckningsgraden -- som är en beräkning av denfaktiska ersättningen i förhållande till vad som skulle krävasmed utgångspunkt i lantarbetarlön och kalkylränta -- sattesi proposition 1989/90:146 till 53 % efter justeringar för olikatillägg. I den nu aktuella propositionen sänkstäckningsgraden till . Motiveringen är att lönsamhetenför jordbruksföretagen som Norrlandsföretagen jämförsmed har försämrats och att detta även bör gälla för norraSverige. Den utfästelse om bevarad lönsamhet som ställdesut regeringsproposition och riksdagsbeslut skullealltså gälla endast fr.o.m. , då avregleringenav jordbruket träder i kraft i sin helhet.Det bör prövas om beslut på proposition1989/90:146 stämmer med det förslag som framläggs omstöd till jordbruket i norra är för oss viktigt att jordbruket i kanutvecklas utefter en fast och långsiktig jordbrukspolitik.Jordbruket är en viktig näringsgren också sett i ettregionalpolitiskt perspektiv. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om stödet till jordbruket i norraSverige.
mot · GE02Jo138 · 1991-03-14 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:99 Stödet till jordbruket och livsmedelsindustrin i norra , m.m. utbetalas s.k. djurbidrag per mjölkkosom ersättning för utebliven höjning av produktpriset perliter levererad mjölk.Utbetalningen grundar sig på det antal djur som anges ilantbruksregistret . Till denna huvudregel finns ettantal undantag. Ett undantag är de företag som enligtlantbrukets företagsregister i förhållande till detantal mjölkkor som avses i huvudregeln har ökat sittdjurantal med , dock minst tre mjölkkor.I norra har ett icke oansenligt antal lantbrukareförändrat sitt djurantal under åren 1988, 1989 och 1990.Investeringar i ekonomibyggnader har påverkat djurantaletpå olika sätt. sänker lantbrukarenmedvetet koantalet och många senarelägger inkalvningarnaför att få mera tid över till ombyggnadsarbeten.Jag anser att reglerna för djurbidrag är djupt orättvisaoch diskriminerande. Eftersom prisstödet för norra som djurbidrag blir förhållandena helt oacceptabla.Det finns exempel på att lantbrukare ''gått miste'' om ca på grund av antagna regler. En ökning från 40 kortill 58 räcker inte för en tillämpning av undantagsregeln. Jaganser att en tillämpning av lantbruksregistrets uppgifter förvarje år vore en rättvis och naturlig grund för utbetalning.En sådan tillämpning skulle inte heller på något sätt verkaproduktionsstimulerande. Lönsamheten i det norrländskajordbruket skall enligt riksdagsbeslutet ejförsämras och produktionsvolymen skall hållas uppe. I entid då många mindre besättningar försvinner är detnödvändigt att några ändock ökar produktionen för attnågot kompensera bortfallet. För enskilda lantbrukareinnebär jordbruksnämndens regeltillämpning attlönsamheten starkt försämras i en förut hårt pressadekonomisk situation. Nuvarande regler för utbetalning avdjurbidrag måste omprövas och stödet bör utbetalas efterdet verkliga djurantalet . Jagföreslår alltså att Norrlandsstödet skall utbetalas efter detverkliga djurantalet. Med stöd av ovanstående hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om omprövning av regler förutbetalning av djurbidrag.
mot · GE02Jo139 · 1991-03-14 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:99 Stödet till jordbruket och livsmedelsindustrin i norra , m.m. Svinproduktion i är till stor del förlagd tillVästerbottens län. Av totalt 4 100 suggor inom de fyra nordligaste länen fanns 3 300 i . Det totala antalet inom helaNorrland var 7 300. har antalet minskat något på grundav att flera företag övergått från specialiseradslaktsvinproduktion till produktion som är integrerad medegen smågrisproduktion. Utvecklingen har varit betingadav problem med djurhälsan i besättningar där smågrisarmed olika ursprung sammanförts.Det finns nu starka skäl som talar för att åstadkomma enbättre djurhälsa genom en lokal produktion. Blandning avsvin från olika regioner medför alltid risker för överföringav smitta. Ett ''uppförökningssystem'' för avelsdjur baseratpå inköpt material från avelsbesättningar i södra innebära alltför stora risker för djurhälsoproblem.Lokal produktion är i långa loppet säkrare.Avelsproduktion i norra kan också ha ett nationelltvärde om landet utsätts för smitta av någon av de svåraresvinsjukdomarna. Avståndet till de storaproduktionsområdena inom landet och de klimatiskaförhållandena i norr kan göra det möjligt att hållaproduktionen i norr smittfri. Även beredskapsskälmotiverar en bibehållen hel produktionskedja från avel tilloch med färdigt livdjur i Norrland.Det är därför angeläget att ett produktionsstöd tillavelsproduktion av svin tillkommer om staten villupprätthålla en svinproduktion i . De ekonomiskavillkoren för avelsproducenterna måste förbättras genomkompensation för de merkostnader somNorrlandsproducenterna har i förhållande till övriga landet. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om avelsproduktion av svin iNorrland.
mot · GE02Jo140 · 1991-03-14 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:99 Stödet till jordbruket och livsmedelsindustrin i norra , m.m. När fattade beslut om Norrlandsstödet i junil990 gjorde man det på basis av regeringens propositionl989/90:l46. beslut var att prisstödetskonstruktion i huvudsak skulle bibehållas som det då var.Eventuella kraftigare sänkningar av produktpriserna ijordbruket i övriga delar av landet skulle inte tillåtas fåmotsvarande återverkningar i norra . Stödets nivåskulle därför anpassas till eventuella framtida förändringarså att lönsamhetsnivån i jordbruket i norra inteskulle tillåtas sjunka nämnvärt under dagens nivå.För min del konstaterar jag att jordbruket i norr har enavgörande betydelse för särskilt glesbygden. har jordbruket genomgått en omfattandestrukturförändring, vars konsekvenser inneburit en kraftigbefolkningsminskning. En fortsatt omstrukturering i formav nedläggning av enheter är för del synnerligenallvarlig, då alternativa utkomstmöjligheter förmänniskorna är mer begränsade än i andra delar av landet.Mellan och av de förvärvsarbetande i glesbygderna är beroendeav lantbruket.I den nu lagda propositionen syns regeringen gå ifrån dettidagare riksdagsbeslutet och konsekvenserna förNorrlandsjordbruket syns bli allvarliga.I propositionen har regeringen nu följandeutgångspunkt:Enligt min uppfattning bör täckningsgraden användassom lönsamhetsmått även framöver. Den koppling som förnärvarande finns till lönsamheten i det mellansvenskajordbruket bör emellertid släppas. I stället börutgångspunkten vara att täckningsgraden i det norrländskajordbruket inte bör sjunka nämnvärt från nivån vidavregleringens början.Detta uttalande strider emot uttalande frånjuni l990. Därav framgick att dagens lönsamhet -- dvs. vidl990 års beslut -- skulle bibehållas. Utgångspunkten då varen täckningsgrad på . Vid den nu aktuella beräkningen har nivån ändratstill ''nivån vid avregleringens början''.För Norrlandsjordbrukets överlevnad är det angelägetatt som utgångspunkt för det framtidaNorrlandsstödet lägger fast den lönsamhetsnivå som förelågvid tidpunkten för riksdagsbeslutet. Den nivå som skulleetableras genom regeringens förslag i propositionen liggerklart under. Det har nämnts beräkningar om ca l70 milj.kr.förutsatt att produktionen minskar under l99l/92.l990/l99l betraktas som ett mellanår i avvaktan påavregleringens formella början den l juli l99l. Denlångsiktiga nivån för stödet till jordbruket i norr bordedärför fastställas till i kostnadstäckningsgrad. Det kan inte vara samhälletsavsikt att tillåta en djup nedgång i lönsamheten förjordbruket i norr. Det råder som jag uppfattat en starkuppslutning kring behovet att bevara jordbruket i norr påen någorlunda rimlig nivå. Norrlandsbönderna ställer uppför de omställningar som har skett . Menytterligare nedskärningar inom jordbruket -- vilket blirföljden om inte det generella Norrlandsstödet följer tidigarebeslut -- kommer att få svåra konsekvenser för bådebönderna och livsmedelsförsörjningen. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om Norrlandsjordbruket.
mot · GE02Jo40 · 1991-03-06 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:87 Näringspolitik för tillväxt Sockernäringen på och skall utvecklas,inte avvecklas !I många år har betodlarna och de anställda vidsockerbruken på och tvingats leva underständigt hot om nedläggning. Inom ramen förjordbruksprisregleringen har livsmedelskonsumenternaårligen betalat i storleksordningen tillSockerbolaget (tidigare Volvoägt, numer /staten-ägt)för att produktionen på öarna skulle upprätthållas. Pengarsom aldrig användes till framsynta satsningar för attutveckla öbruken. kommer regeringen med detdefinitiva beskedet: öbruken ska läggas ner. FörstMörbylånga 1992 och sedan 1995. Vänsterpartietaccepterar inte detta miljö-, natur-, sysselsättnings- ochregionalpolitiskt katastrofala beslut.Vårt samhällesgrundläggande problem är att produktion, konsumtion ochavfallshantering inte inlemmats i kretslopp, som liknarnaturens egna. I stället föröder vi jordens naturresurser ochskapar växande miljöproblem. En större del avproduktionen måste baseras på de areella näringarna.Sockerbetan är en råvara, som kan användas förutom tillsockerproduktion också till energi (etanol) och somindustriråvara (bioplast). Produkterna finns redan, t exbärkassar men också hårdplaster. Det som behövs är ettintensivt praktiskt utvecklingsarbete i produktionen underde närmaste åren.Sockerbetan har också genom sin långavegetationsperiod miljömässiga fördelar, dånäringsämnesläckaget hålls nere.Ett uttalat och avalla accepterat mål för den nya livsmedelspolitiken ärett jordbruk som tar stor naturvårdshänsyn och därnaturbetesmarker bevaras eftersom de utgör värdefullaväxtplatser för många utrotningshotade växter och ävenerbjuder småviltet naturliga levnadsbetingelser.Nedläggning av öbruken motverkar dessa ambitioner.Betodlingen ingår i ett jordbruk som också inbegriperdjurhållning, och betodlingen är en nödvändig del. Utanden faller helheten. Det nuvarande stödet är i själva verketen jämförelsevis billig och kostnadseffektivnaturvårdinsats. Den kan inte tillnärmelsevis ersättas medde knappa anslagen för (naturvårdsåtgärder iodlingslandskapet) och för landskapsvård.Vi befinneross i en ekonomisk svacka. Sysselsättningen måste värnas.För och får nedläggning av brukenlångtgående konsekvenser inte bara för dem som är direktsysselsatta med odlingen eller förädlingen. Det påverkarhela öarnas näringsstruktur ytterst ofördelaktigt.En framsynt näringspolitik kan inte koncentreras till destora etablerade företagen i de mogna (t.o.m. övermogna)branscherna. En framsynt näringspolitik måste satsa på attutveckla det nya och framtidsinriktade. Näringar somsysselsätter människor i hela landet inte bara istorstadsregionerna, näringar som för kulturarvet vidareoch utvecklar det, näringar som ger människor ettmeningsfullt arbete och som ger hopp om en framtid inomde ekologiska ramarna.Vi avvisar regeringens förslag om nedläggning avöbruken. Vi kräver i stället utveckling genom framtagandeav nya produkter från sockerbetorna. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att bevara och utvecklasockernäringen på och .
mot · GE02Jo43 · 1991-03-06 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:87 Näringspolitik för tillväxt Fiskenämnderna utgör den enda regionalakompetensen på fiskets område. I landets glesbygds- ochkustområden drivs hundratals utvecklingsprojekt somsyftar till att skapa sysselsättning genom satsningar påfisketurism, matfiskodling och yrkesmässigt fiske.Fiskenämnderna gör också mycket viktiga insatser påmiljöområdet vad gäller vattenkvalitén i landets sjöar, skyddav utrotningshotade fiskearter och åtgärder för attförhindra spridning av fisksjukdomar.Riksdagen har såväl som betonatvikten av att fiskenämndernas kompetens ochlokalkännedom tillvaratas på länsnivå, och den har lagt fastatt fiskefrågorna skall hanteras av den nyalänsförvaltningen.Regeringen föreslår att sparas på dennuvarande fiskeadministrationen varav 7 miljoner påanslagen till fiskenämnderna.Det bör i sammanhanget påpekas att den regionalaandelen av utgör mindre än en fjärdedel avpersonalresurserna. Inom satsas således 3/4 avresurserna på central samordning ochundersökningsverksamhet. Den andel av verksamhetensom svarar för produktion och genomförande är såledesmycket begränsad.Regeringens förslag innebär att den regionalafiskeriadministrationen drabbas av en proportionellt störrenedskärning än den centrala delen av verksamheten.Jag menar att vissa samordningsvinster kan göras närlänsmyndigheterna slås samman. Denna besparing, som förfiskets del beräknats till , har redanaktualiserats i årets budgetproposition. Vi anser däremotatt förslaget till nedskärningar i fiskenämndernasförvaltningsanslag om sammanlagt 3 miljoner kronorkommer att ge som resultat att viktig kompetens ochverksamhet undandras från den regionala nivån. En sådanbesparing är olönsam för samhället. I första hand bör därförbesparingen avvisas, i andra hand yrkas om enomfördelning av besparingar till den regionala från dencentrala fiskeriadministrationen. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en minskning av föreslagnabesparingar på regional nivå.
mot · GE02Jo46 · 1991-03-06 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:87 Näringspolitik för tillväxt Regeringen föreslår att sockerbruken på ochGotland, efter en övergångsperiod, skall läggas ner. Manhänvisar till att sockernäringen bör ges möjlighet attutvecklas och göra nödvändiga strukturrationaliseringar. Ipropositionen föreslås också att det särskilda stödet tillöbruken skall utgå , då åtgärdervidtas för att underlätta omställningen. Stöd tillMörbylånga sockerbruk skall lämnas längst årssockerkampanj och till sockerbruk längst t.o.m. 1995års kampanj.De som utbetalas iform av arealbidrag föreslås framöver komma att förstärkalänsanslagen i berörda län. Syftet är att underlättaanpassningen och finna alternativ sysselsättning förbrukspersonalen.Då tog beslutet om en nylivsmedelspolitik (JoU 25, rskr. 327) fastslogs också viktenav att sockernäringen ges möjlighet att utvecklas och göranödvändiga strukturrationaliseringar. Detta ansågsnödvändigt för att även klara den ökadeinternationella konkurrensen. Utskottet konstateradeockså att sockerproduktionen på och spelaren regional och sysselsättningspolitiskt mycket stor roll ochatt den fortsatta betodlingen och driften av öbruken bordebli föremål för regional- och sysselsättningspolitiskaöverväganden.Det är helt uppenbart att realistiska alternativasatsningar måste till om den nu aviserade avvecklingen skallkunna fullföljas.Jordbruket står nu mitt uppe i en svår och arbetsamomställnings- och anpassningsprocess där förberedelsernaför anslutning till EG är en mycket viktig faktor.Mot den bakgrunden kan svårigheterna att också vidtaså drastiska åtgärder som de föreslagna bli mycketsvårbemästrade.Vad gäller och bör en utvärdering avsituationen göras efter betkampanjen 1993. Därvid börökad klarhet stå kring jordbrukets övrigaomställningsprocess och nya överväganden görasbeträffande sockernäringens ställning på Gotland.Vad beträffar sockernäringen på måste ocksåklarhet ha uppnåtts huruvida realistiskaproduktionsalternativ står till buds innan avgörande beslutfattas om en definitiv nedläggning. I sammanhanget måsteockså de miljö- och landskapsmässiga aspekterna vägas in.En viktig faktor då det gäller sockernäringen är attmöjlighet skapas att exportera det överskottslager av sockersom pressar ner den inhemska odlingsarealen. Det ärviktigt att odlingsarealen hålls uppe kring en nivå vidproduktionsbalans inte minst för möjligheten att bibehållasvensk sockernäring även efter ett EG-inträde. Näringen äroch kommer att vara fullt konkurrenskraftig om den nivånkan upprätthållas och inga nya ensidiga svenskakostnadsökningar läggs på näringen. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts angående sockernäringen på Ölandoch ,2. att ger regeringen till känna vad i motionenanförts beträffande export av socker samt odlingsarealensomfattning.
mot · GE02Jo50 · 1991-03-06 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:87 Näringspolitik för tillväxt Bevara fiskerilånenFisket har stor regional betydelse för Bohuslänskustbygd. En stark fiskerinäring medutvecklingsmöjligheter är även ett nationelltnäringsintresse, bl.a. livsmedelspolitiskt och för att stärkahandelsbalansen.Fisket har alltid varit en bransch utsatt för storasvängningar. Antalet sysselsatta i det direkta fisket har gåttned starkt under de sista decennierna, och antaletyrkesfiskare har minskat . Fortfarandespelar dock fisket en betydande roll direkt och indirekt försysselsättningen på många orter i Bohuslänskustkommuner, t.ex. i , /och Sotenäskommuner. Om fisket och fiskberedningsindustrinreduceras ytterligare så hotar det möjligheten i mångakustsamhällen att trygga försörjning, arbete och enacceptabel samhällservice.Mot denna bakgrund är det allvarligt att regeringen i sinproposition 1990/91:87 Näringspolitik för tillväxt föreslåratt fiskerilånen slopas.Möjligheterna att finansiera investeringar på ett rimligtsätt är extra viktiga , då det gäller att rusta sig för det änmer konkurrensutsatta läge, som kommer att råda efter1993. Det är bara en rationell och effektiv fiskeflotta somkan hävda sig i den internationella konkurrensen.Regeringen motiverar sitt förslag med statsfinansiellaskäl och behovet av att begränsa de offentliga utgifterna.Dessa motiv är ej bärande när det gäller fiskerilånen. Iproposition 1990/91:100 (bil. 11) föreslog regeringen att ettbelopp beräknas för lån till fiskerinäringen om 40 miljonerkronor. Då det är fråga om lån är dock detta ej den verkligakostnaden. Subventionen för fiskerilånen uppgår enligtregeringens egna uppgifter inte till mer än 3 miljonerkronor, och torde därför inte ens ha marginell betydelse förstatsbudgetens saldo.Erfarenheterna från systemet med fiskerilån visar attlånen haft stor betydelse för möjligheterna att bevara ochutveckla den svenska fiskeflottan. Fiskarna har även sköttsina låneantaganden och staten har således inte gjort någrareella kreditförluster.Regeringens förslag att slopa lånen för fisketsrationalisering bör därför avvisas. Ramen bör tvärtomutökas med och det högsta tillåtnalånebeloppet höjas till . Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännaatt lån för fiskets rationalisering skall finnas kvar,2. att till lån till fiskerinäringen för budgetåret1991/92 anvisar . utöver vad regeringenföreslagit eller således ,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om högsta tillåtna lånebelopp förfiskerilån.