mot · GE02T918 · 1991-01-25 00:00:00 — En majoritet anser numera att trafikensmiljöpåverkningar och tillkortakommanden måstebegränsas och förändras. Synen på hur detta ska ske gårdäremot starkt isär. En del vill förbättra trafikmiljön genomatt ytterligare bygga ut vägar och anläggningar för bilismen.Andra vill begränsa bilismen genom stora satsningar påtraditionell kollektivtrafik. Kanske kan helt nyatransportinnovationer ge nya möjligheter.Den fria rörlighet som bilen har gett önskar flertaletbehålla. Denna rörlighet är inte utan vidare möjlig attersätta med kollektivtrafik. Man räknar med att bara kunnaersätta av bilismen med kollektivtrafik av nuvarandeslag.I våra större städer pågår ett politiskt arbete för att få tillstånd nya trafikprojekt för omkring 100 miljarder kronor.Förutom nya kringfartsleder vill man satsa på nya spår förfjärrtåg, regionaltåg, spårvagnar och även trådbussar.Vanliga dieselbussar hoppas man kunna bygga om ochersätta med fossilgas- eller ännu hellre vätgasdrivna bussar.Utgångspunkten för denna motion är möjligheten till enhelt ny transportinnovation, som kombinerarkollektivtrafikens miljö- och energifördelar med bilenstillgänglighet.En sådan innovation kanske redan finns i det så kalladespårbilskonceptet, vilket några entusiastiska uppfinnareoch kunniga ingenjörer har redovisat. Flera liknandeförslag har presenterats. Förslaget kan enklast beskrivassom att man har satt automobilen på spår. Teknik,kunnande och råvaror finns i . Konceptet börutvecklas till prototyp genom en förening av statligt ochprivat risktagande.Transportforskningsberedningen har studerat olikaspårbanor ute i världen och har anslagit medel förstudier av spårbilskonceptet. Likaså har styrelsen förteknisk utveckling anslagit en mindre summa för fortsattritbordsutveckling av konceptet. Några kommuner har visatett särskilt intresse för att vara med om den förstautvecklingsfasen, bland andra , ,, och Solna.BakgrundSedan har transportarbetetexpanderat i takt med urbaniseringen och det omfattandevägbyggandet. Bilismen är nu helt dominerande medanjärnvägen, som nådde en kulmen vid världskriget, hartappat sin då centrala roll. harjärnvägens tillbakagång förstärkts av flygets expansion.Buss- och lastbilstrafik, som del av den totala bilismen, hartagit över stora delar av järnvägens tidigaretransportuppgifter. De stora järnvägslinjerna upprustasdock gradvis.Bilismen som transportsystem visar sig ha betydandenackdelar. Dess välkända miljöbelastning med avgaser,buller, utrymmeskrav, sidoanläggningar och visuellanedskräpning paras med ett växande importberoende ochkostnadskrävande uppoffringar för hushållen.Bilens ovedersägliga fördelar ligger i dess flexibilitet ochdess till synes oberoende av tid och rum. Bilen ger mångaen tillgänglighet och en känsla av frihet som tycks svår attuppnå på något annat sätt.I kommuner, landsting och riksdag kämpar mångapolitiker för satsningar på kollektivtrafiken ochrestriktioner mot privatbilismen. Men vi vet ännu inteeffekterna av miljöavgifter, biltullar, spårvagnar ochtrådbussar.DebattlägetPolitiskt har bilälskare och bilhatare grävt ned sig iskyttegravar och debatten rullar fram enligt känt mönster,år . På ena sidan står vissa folk- och miljörörelser ochkräver krafttag mot bilismens miljöförstöring. På andrasidan står motorbranschens och bilismens företrädare.Bilälskarna är välorganiserade och inflytelserika.Bilhatarna lyckas dock göra sig hörda när miljöförstöringenblir allt tydligare. Verkligheten är dock komplicerad.Bilhatare och bilälskare kan ofta vara samma person. Detär ju svårt att alltid undvika bilen så som samhälle ochtrafiksystem har formats.Debatten skulle vinna på en diskussion om helt nyatrafiksystem, system som utgår från visionen om ettekologiskt sunt samhälle.Sådana system måste vara fria från låsningen tillmasstransport såväl som till bilismens förbränningsteknik.De måste kunna förena bilens tillgänglighet medkollektivtrafikens miljö- och energieffektivitet.Spårbilskonceptet fyller väl de nya kraven.SpårbilskonceptetNågra uppfinnare och ingenjörer har envetet undermånga år utvecklat ett helt nytt transportkoncept. Först i århar de fått vissa anslag för det fortsatta arbetet.Lätta stålbanor, som regel ett plan ovan mark, bär småpersonbilsliknande men buller- och avgasfria vagnar.Vagnarna är förarlösa och drivs elektriskt med återmatningav bromsenergin till elnätet. Energibehovet har beräknatsvara en tiondel av bilens! Vagnarna är av personbils storlekoch kan ta 4 alternativt 8 passagerare eller motsvarandegods. Genom en inbyggd växling kan vagnarna köra utanstopp hela vägen från start till målpunkt. Hastigheten äranpassad till miljön. Dörr-till-dörr-tiderna blir kortare änför de allra flesta bilresor !DatorstyrningSystemet är uppbyggt med avancerad datorstyrning.Beställning och programmering av färd sker med personligtbehörighetskort i en typ av ''bankomat'' vid hållplats. Färdkan ske enskilt eller gemensamt, vilket naturligtvispåverkar priset. Utan passagerare förvandlas vagnen till engodsbärare, som kan programmeras att föra gods till valfristation i nätet. Vagnen har ett datoriseratfelsökningsprogram genom vilket den automatiskt styrs tillverkstad vid servicebehov.Vittförgrenat linjenätEftersom vagnarna är mycket lätta, jämfört medtraditionella lösningar som moderna spårvagnar etc, så blirstålbanorna lätta och förhållandevis billiga. Spårsystemetkan med fördel byggas ut med tvärförbindelser eftersomcentrala omstigningsplatser inte behövs och bör undvikas.Nätet begränsas därmed inte enbart till storstadsområdenutan kan byggas ut i hela landet med undantag för den renaglesbygden, där vanlig biltrafik, gärna hyrbilar, kankomplettera. I princip kan varje by och stadsdel av rimligstorlek få en banslinga och kopplas till nätet. Produktion istora serier av vagnar passar svensk bilindustri och tordemedföra att styckepriset sjunker.Flerfaldigt utnyttjandeGenom banans och spårbilens måttliga tvärsnittsareakan banorna relativt smidigt förläggas i gatornas luftrum; dekan även byggas in i exempelvis nya järnvägs- ochflygplatsterminaler. Markparkering och parkeringshus kananvändas på bättre sätt. Vagnarna behöver sällan ståoanvända. När de inte används av passagerare kan deautomatiskt leverera post, tidningar, färskvaror och annatgods mellan valfria stationer/hållplatser, företrädesvisnattetid.Centrala hållplatser för spårbilar blir järnvägsstationerdär omstigning till höghastighetståg sker. Vid periferahållplatser mot lands- och glesbygd kompletterasspårbilarna med vanlig biltrafik; bilarna kan med fördelhyras.Vagnarna kan användas av alla -- handikappade, ungaoch gamla. Förutsättningen är att man har behörighet ochgiltigt kort. I vagnarna kan cyklar, rullstolar, barn- ochvaruvagnar medföras. Hållplatserna ligger alltid i plan medvagnsgolvet.Systemets återverkningarEtt nytt transportsystem av detta radikalt nya slag kräveren kombination av samhälls- och företagsengagemang ochett nytt betraktelsesätt -- annars är det inte möjligt attintroducera. Det får återverkningar i hela samhället.Strukturrationaliseringar inom bilsamhället är kanske ändåoundvikliga. Man måste se konceptet ur ett industripolitisktoch internationellt makroperspektiv.Det bilsamhälle vi har byggt upp i den industrialiseradevärlden är inte möjligt som en lösning för hela världen.Ändå är man i färd med att kopiera det västerländskabilsamhället i tredje världens gastkramade stadsghetton.Detta är ohållbart. Spårbilen är ett långt bättre system ochen möjlighet att undvika den mördande koncentrationen avfolk och verksamheter till alltmer kaotiska stadsgytter.Väg- och trafikinstitutet har definierat den ur miljö- ochsäkerhetssynpunkt optimala hastigheten på vägarna till 70. Inför vi sådana hastigheter överlag kan viförändra vägnätet betydligt. Spårbilsbanor kan med fördelsammanläggas med de stora motorvägarna ochmotortrafiklederna som tätare på- och avfarterkan anläggas och därmed minska parallellkörning påsmåvägarna. Underhållet av hela vägnätet kostar årligenomkring 10 miljarder kronor.Det folkliga kravet på regional järnvägstrafik pånedlagda banor eller banor som inte finns kan mötas medspårbilsbanor. kan traditionellakollektivtrafikprojekt i storstäderna kompletteras och påsikt ersättas med spårbilsnätet.Svensk bil- och bussindustri kommer att ha kvar enmarknad vid sidan av detta nya transportsystem samtidigtsom man med fördel bör kunna delta i produktionen avvagnar och banelement. Spårbilssystemet kan i ettinternationellt perspektiv bli en svensk industrinisch medstörre uthållighet än lite lyxiga bilmodeller.Utopi eller realistisk teknikutveckling?Vi är övertygade om att spårbilskonceptet kan bli mer änen utopi. Men det kräver en uppslutning från både industrioch samhälle. Första steget är att uttalar sitt stödoch att regeringen därefter tar de nödvändiga stegen för attstarta ett innovationsförlopp.De berörda anslagsgivande forskningsorganen har eftermånga års tvekan nu äntligen börjat intressera sig förspårbilsidén. Men det räcker inte. Staten måste aktivt gå inmed ett riskkapital för att en prototyp och provbana skakunna framställas. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ett samlat statligt initiativ förutveckling av spårbilssystem.