ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GE02Bo319 · 1991-01-25 00:00:00 — För den sociala funktionen vid länsstyrelserna föreliggerdet ett stort behov av en resursförstärkning. Socialstyrelsenhar också under en följd av år i ett antal yttranden tillcivildepartementet redovisat detta. Statskontoret har påuppdrag av för genomförandet aven ny regional statlig förvaltning övervägt resursbehoven.Av budgetpropositionen framgår att det i olikasammanhang förts fram krav på ökade resurser. Vidareredovisas de möjligheter att överföra arbetsuppgifter frånlänsstyrelserna till kommunerna som den centralaorganisationskommittén pekat på. Ett arbete med dennainriktning pågår inom . Några beslutsom påverkar länsstyrelsernas arbetsuppgifter /92 kommer emellertid inte att fattas.Det är angeläget att det tas beslut om attöverföra vissa uppgifter till kommunerna för att ge desociala funktionerna möjlighet att leva upp till sin roll i dennya regionala organisationen.Den sociala funktionen måste avlastas deindividorienterade ärendena för att kunna koncentrera sigpå de viktiga uppgifterna med uppföljning, utvärdering ochtillsyn inom det sociala området. Intentionerna isocialtjänstlagen får inte heller åsidosättas.Det finns flera problem vad gäller handläggningen avLVM-ärenden. De tar förhållandevis mycket resurser ianspråk. Detta trots att utredningsarbete kan läggas påsocialnämnden i enlighet med den lagändring som blev1989. Ärendena måste handläggas skyndsamt och därmedprioriteras före annat.Vi anser att socialnämnderna besitter den kompetenssom krävs för att ta det fulla ansvaret och bedöma när defrivilliga insatserna är tillräckliga.Socialnämnden har också ingående kunskaper för att kunnagöra en utredning och ansökan. Socialnämndensbedömning blir tydlig och argumenten prövas sedan ilänsrätten.Rättssäkerheten för den enskilde får inte äventyras.Eftersom det finns en tjänsteman som utreder, en politisknämnd som fattar beslut och länsrätten därefter meddomare och nämndemän prövar beslutet bedömer vi att denenskildes intressen tillvaratas. Socialkonsulent kan kallassom expert. Länsrättens beslut kan sedan överklagas tillkammarrätten.Även beslut om icke barnomsorg kanöverflyttas till socialnämnden. Det är somlägger sociala aspekter på frågan efter det att uppgifterinhämtats från miljö- och hälsoskydd, brandskydd ochyrkesinspektionen. Detta beslut kan också överklagas.I linje med den i propositionen framförda möjlighetenmåste det vid förändringen av länsförvaltningen snarastprövas om det går att föra bort ärenden som tyngerverksamheten och försvårar en inriktning mothuvuduppgiften. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om överförande av vissalänsstyrelseuppgifter på det sociala området tillkommunerna.
mot · GE02Bo320 · 1991-01-25 00:00:00 — En utredning om enhetliga regioner i Den nuvarande indelningen av i 24 län börjar blialltmer omodern. Länen är för små enheter för attrationellt kunna tackla många av dagens problem inominfrastrukturen som berör mera än ett län. tordeäven önskemålet att minska den dyra byråkratin inom varjelänsstyrelse medföra krav på större men färre län -- en sorts''länens kommunreform'' skulle man kunna säga.I avvaktan på en reform av landets länsindelning synesdet önskvärt, att en någorlunda enhetlig regionindelning avlandet kunde genomföras. En sådan regionindelning görsidag -- helt separat och utan samordning -- av många statligaverk var för sig. Detta gäller försvaret, domänverket,telegrafverket, SJ, lantmäteriverket och flera statligt ägdaföretag. Bristen på varje form av samordning kommer attmedföra att landet kommer att få en regionindelning förvarje verksamhet. Den gamla ''villervallan'' mellanlandskap och län kommer då att framstå som ett mönster avordning och systematik, om den jämförs med kanske 10olika regionindelningar.En regionalindelning av landet -- med kanske 4 län ivarje region -- skulle kunna ge upphov till oändliga tvisterom man därmed avsåg att även utnämna en huvudort i varjeregion. Men detta är inte vare sig önkvärt eller nödvändigt.Inom varje region skulle utlokaliseringen av verk, filialeroch enheter inte alls behöva innebära någon form avcentralisering. torde väl inte lidasärskilt mycket av att militärområdet är förlagt till ,till och stiftet till . På sammasätt skulle upprättandet av ett enhetligt ''regionsystem'' förSverige inte alls innebära att vissa orter i förväg utsågs tillnågot slags centralorter -- inom varje region skullelokaliseringen vara fri och obunden. Men särskilt då detgäller infrastrukturen skulle upprättandet av enhetligaregioner underlätta samordningen av vägar, järnvägar,flygplatser, sjukvård, telenät, elförsörjning,postverksamhet, lokala skattekontor och försäkringskassor,polisverksamhet och många andra aktiviteter. Med hänvisning till det anförda hemställsatt begär att regeringen tillsätter en utredningmed uppgift att tillskapa en indelning av landet i lämpligaregioner.
mot · GE02Bo321 · 1991-01-25 00:00:00 — har debatten om en ny länsindelningi fått nytt liv. Man blir mer och mer medvetenom att de nuvarande länsgränserna, som härrör dels frånlänsindelningen dels från de olika krigenmellan och , är hinder för att inte sägabromsklossar för rationella lösningar av Västsverigesproblem.Det i den så kallade storstadsutredningen föreslagnaGöteborgs län, bestående av ochkommunerna runt , är för litet och skulledessutom skapa problem för det som blir kvar av deomgivande länen.Vi vill i stället förorda ett större västsvenskt län,bestående av (inklusiveGöteborgs kommun) samt , ochHallands län. Det blir en stor och befolkningsrik region medungefär samma antal invånare som län.Avgörande för gränsdragningen är att denna region redanidag har omfattande och väl utvecklade kontakter.Göteborg är också på ett naturligt och oomtvistat sättregion- och kraftcentrum för näringsliv, utbildning ochkultur.En sådan västsvensk region skulle få helt andramöjligheter att hävda sig än vad som gäller ,vilket kommer att få avgörande betydelse i samband medett närmande mellan och EG.Det skisserade västsvenska länet har samma gränser somden västsvenska sjukvårdsregionen. Det bör då bli naturligtatt bilda ett landsting, länsparlament eller länsting avdagens fyra landsting och kommun.De f.d. landshövdingarna ochIngemar Mundebo har skisserat en ny länsindelning --indelat i 7--10 regioner (län). Det västsvenska länetpassar väl in i denna modell.I samband med en ny länsindelning blir det ocksånödvändigt att se över rollfördelningen inom de nyalänen/regionerna. Vi är i färd med att föraöver verksamhet och ansvar från landsting tillkommunerna. På motsvarande sätt bör verksamhet ochansvar flyttas från den nationella nivån till den regionala.Allt för mycket är koncentrerat till centralamyndigheter. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en ny länsindelning iVästsverige.
mot · GE02Bo322 · 1991-01-25 00:00:00 — En tjänst som bitr. Sedan länsstyrelserna 1976 tilldelades ett särskilt ansvarför kulturmiljövården har det skett en kraftig utveckling avkulturminnesvårdens arbetsuppgifter i samhällsplaneringenoch det regionala utvecklingsarbetet. Den av riksdagen1988 antagna kulturmiljöpropositionen åläggerlänsstyrelsen ytterligare nya uppgifter och understrykerbehovet av ett breddat ansvarstagande för tillsyn, planeringoch egna initiativ.Länsstyrelsen har i sinanslagsframställning äskat medel för en tjänst sombiträdande länsantikvarie. Enligt årets budgetpropositionfår inte heller bifall till sinframställning. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar om inrättande av en tjänst sombiträdande länsantikvarie i enlighet med äskandet avlänsstyrelsen i .
mot · GE02Bo323 · 1991-01-25 00:00:00 — Utformningen av den regionala ledningens organisationoch fördelning av beslutskompetens mellan olika organanses i vissa regioner vara mindre effektiv. I länär den administrativa indelningen sådan att i länet finns 20primärkommuner och två sekundärkommmuner. Dessutomfinns för olika avgränsade uppgifter av primär och/ellersekundärkommunalt slag ett antal kommunalförbund,stiftelser och bolag. Detta gäller exempelvis förkommunikationer, avfallshantering, energi ochmarkförsörjningsfrågor. har därtill valt attlägga vissa frågor inom stiftelser eller mer eller mindrepermanenta samarbetsgrupper.Strukturen för såväl beredning som beslut är såledessplittrad. Till detta kan sedan läggas det givna behovet avsamordning över länsgränsen till län av vissafrågor, en länsgräns som tillkommit i en helt annan tidsålderoch som delar naturliga samverkansområden.En förändring skall nu göras av länsstyrelsernasorganisation. I anslutning till detta kan det förefallanaturligt att inte enbart pröva utformningen av denregionala organisationen av verksamheten där staten ärhuvudman, utan att också se på möjligheterna att skapa enför ändamålet helt ny organisation, sammanhållen ellerdelad, där även vissa mellankommunala m m frågor kan tas med.Den komplexa situation som råder i länoch de därav följande samordningsproblem m m som antytts kan om de löses, tjäna som pilotfall förstudier av likartade problem i andra län. En översyn kandärför med olika motiv göras för . Mot denna bakgrund hemställsatt hos regeringen begär förslag till enalternativ regional ledningsorganisation i ienlighet med vad som anförts i motionen.
mot · GE02Bo325 · 1991-01-25 00:00:00 — Med hänvisning till vad som anförts i motion1990/91:K623 hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om delning av kommuner.
mot · GE02Bo326 · 1991-01-25 00:00:00 — Med hänvisning till vad som anförts i motion1990/91:T254 hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ett regionalt organ för .
mot · GE02Bo327 · 1991-01-25 00:00:00 — Miljönämnder och miljöråd vid länsstyrelserna Syftet är attsamordna länsförvaltningen -- bl.a. förs lantbruksnämndenin i -- men också att decentralisera ärendenfrån centrala myndigheter till länsstyrelsen.Länsstyrelserna svarar för miljövårdsfrågorna i länet.Genom den nya jordbrukspolitiken har betydande resursertillförts länsstyrelserna för att hålla landskapet öppet. Enöversyn sker nu av i syfte att flytta nedflera ärenden till regional och lokal nivå. Resurser kandärmed komma att överföras från tilllänsstyrelserna.Länsstyrelserna kommer sålunda att få en ännu störreroll inom miljövården. Det är viktigt att såväl politiker somnäringsliv och miljövårdsorganisationer får inflytande vidhandläggningen av miljövårdsfrågorna inom länsstyrelsen.När den nya omorganiseras i årger länsstyrelseinstruktionen möjlighet att inrätta nämndersom fattar beslut inom bestämda områden. Möjlighet finnsalltså att inrätta miljönämnder -- med rätt att fatta beslut --vid länsstyrelserna. Om en länsstyrelse inte väljer en sådanlösning bör enligt vår uppfattning i stället ett rådgivandeorgan inrättas -- miljöråd. Ett sådant råd kan bli ett mycketvärdefullt stöd i miljöarbetet. I rådet kan ingå såvälpolitiker som företrädare för näringsliv ochmiljövårdsorganisationer. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att det bör inrättas miljöråd vidlänsstyrelserna i de fall länsstyrelserna inte väljer att inrättamiljönämnder med beslutsbefogenheter.
mot · GE02Bo329 · 1991-01-25 00:00:00 — En ny regional organisation Den nuvarande länsindelningen tillkom i samband med1634 års grundlag. Den anpassades till den tidenskommunikationsmöjligheter, befolknings- ochnäringsstruktur. Nya län tillkom i takt med territoriellaerövringar. Ändamålet var att stärka den enväldigacentralmaktens grepp om alla delar, även de mest perifera,av det dåtida stormakts-Sverige.För att lösa regionala samverkansbehov inom främstsjukvården tillkom i samband med kommunreformen 1862landstingen som en självständig enhet.Landstingsregionernas gränser sammanfaller i alltväsentligt med länsgränserna. Landstingens uppgifter harutökats och deras roll som övergripande regionalt organ harstärkts.På många håll har primärkommuner bildatkommunalförbund och andra organ för regionalsamverkan.Gränsdragningen och ansvarsfördelningen mellan stat,landsting och kommuner har blivit allt mer otydlig.Besluten flyttas allt längre bort från väljarnas insyn ochpåverkansmöjligheter.På senare tid har landstingens roll börjat ifrågasättas.Behovet av en mer rationell länsindelning haraktualiserats ochnödvändigheten av en förändring blir alltmer påtaglig. Inteminst en förestående anknytning till EG aktualiserar kravenpå en rationell administrativ indelning. gäller det intelängre på samma sätt som tidigare att hävda sig i Sverige.Nu gäller det att bli en del av med alla dessmöjligheter och komplikationer.Nationalstatens roll förändras. Statens ambitioner attdetaljstyra måste minska. ökar kraven på ökatregionalt självbestämmande och decentraliserade beslut.Det förutsätter administrativt bärkraftiga och rationellaenheter.Den omstrukturering som sker på en mängd vitalaområden kräver samverkan mellan stat och kommun påregional nivå. sagt alla områden av samhällslivetskulle gagnas av en mer ändamålsenlig regionaladministrativ organisation -- t.ex. näringsliv, trafik, miljö,stadsplanering, högre utbildning, hälso- och sjukvård,räddningstjänst, kultur.Storstädernas sitution har alltmer uppmärksammats.Enligt storstadsutredningen finns det en risk att framdelesStockholm utvecklas snabbast, medan ochGöteborg riskerar att hamna i bakvatten. Detta illustrerarnågot den onda cirkel i vilken storstadsregionerna befinnersig. Dåligt fungerande regioner stärkerkoncentrationstendenserna mot en enda storstadsregion,som för att fungera kräver ständigt ökade resurser. Dennautveckling undergräver såväl som Malmösutvecklingsmöjligheter som alternativa storstadsregionersom många andra medelstora städers utveckling tillfungerande regioncentra.Det är därför av vital betydelse för möjligheteratt hävda sig i ett integrerat , att inom byggaupp konkurrenskraftiga regioner för att möjliggöra enregionalpolitiskt mer balanserad utveckling. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär en parlamentariskutredning om en rationell regional organisation ochlänsindelning.
mot · GE02Bo330 · 1991-01-25 00:00:00 — Att halkat efter de flesta västerländskaindustrisamhällen i bl.a. ekonomiskt avseende är numeraett välkänt faktum. Det beslut som har tagit omett närmande till EG-gemenskapen kan komma attväsentligt förbättra detta förhållande.Sveriges konkurrenskraft i det nya kommer attställa nya krav på organisation, kommunikation och attandra viktiga samband och förutsättningar fungerar.Redan 1988 tog moderata kommunalpolitiker runtMälaren fram en rapport om visionen Mälardalen.Rapporten har fått en uppföljning medtiteln -- från vision till verklighet. Visionenbygger på att man ser som en helhet.Målet är att skapa en gemensam arbets- ochbostadsmarknad. Gränser måste rivas som hindrar ochförsvårar en naturlig utveckling i . Mälardalenmåste ses ur ett internationellt perspektiv.Mälardalsvisionen syftar till att i samarbete mellanenskild och offentlig sektor gemensamt lösa ett antalproblem. Genom att utveckla kan den bli enverkligt framgångsrik region i ett integrerat . Enlevande och framgångsrik Mälardalsregion är av godo förhela landets utveckling.Bland de viktigaste åtgärderna som måste genomförasinom är ordentliga investeringar iinfrastrukturen. Investeringar i vägnät och kollektivtrafikhar eftersatts både i och i den övrigaMälardalen. Med kloka investeringar i vägar, järnvägar ochflygplatser kan utvecklingsmöjligheter skapas, vilka gerförutsättningar för nya bostadsområden och arbetsplatser.En annan viktig förutsättning för en snabb och brautveckling i är att länsgränserna ses över. Denuvarande gränserna är i många avseenden otidsenliga ochutgör i många fall ett hinder i utvecklingen av en integreradMälarregion. Länsgränserna har varit i stort settoförändrade sedan 1634 års länsreform. Dennalänsindelning byggde i sin tur på de medeltidalandskapsgränserna som uppstod då Sverigevar mycket glest befolkat. Näringslivet byggde då påsjälvhushåll och jordbruket var grunden för alltsamhällsbyggande. Kommunikationerna var i huvudsakhänvisade till vattenvägarna och gränserna mellanlandskapen drogs genom skogar och annan svårforceradmark. De har ända in i modern tid fyllt funktionen av atthålla samman landsbygd och mindre städer.I framtiden när rörligheten är än viktigare och där bl.a.näringslivets arbetsformer bygger på olika former avnätverk blir länsgränserna hopplöst föråldrade. Ute i detcivila samhället har man i stor utsträckning redan bildatregioner och samverkan mellan orter som inte på något sättstämmer med den offentliga administrativa indelningen.Det är därför viktigt att staten också ser över gränsernaoch innehållet i den regionala statliga förvaltningen. Med hänvisning till det anförda hemställsatt begär att regeringen tillsätter enparlamentarisk utredning om länsindelningen ochinnehållet i den statliga regionala förvaltningen i syfte attundanröja de i motionen nämnda problemen.
mot · GE02Bo331 · 1991-01-25 00:00:00 — Med hänvisning till vad som anförts i motion1990/91:A491 hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om decentralisering inomlänsadministrationen.
mot · GE02Bo332 · 1991-01-25 00:00:00 — Med hänvisning till vad som anförts i motion1990/91:A497 hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en gemensam statlig organisationför länen kring ,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att åtgärder vidtas för attundanröja hinder, regler och upptagningsgränser mellankommuner, landsting och länsstyrelser i .
mot · GE02Bo333 · 1991-01-25 00:00:00 — Med hänvisning till vad som anförts i motion1990/91:T266 hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att utreda en ny länsindelning.
mot · GE02Bo334 · 1991-01-25 00:00:00 — Ökade resurser till handelsregistret i Med hänvisning till vad som anförts i motion1990/91:A504 hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behov av ökade resurser tillhandelsregistret i .
mot · GE02Bo335 · 1991-01-25 00:00:00 — Med hänvisning till vad som anförts i motion1990/91:Jo818 hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av ökade resurser tillmiljövårdsenheten vid i ,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om planering för källsortering avavfall vid ny- och ombyggnad av bostäder, samt ommarknad för källsorterat avfall.
mot · GE02Bo401 · 1991-01-25 00:00:00 — Vid delning av fastighet kan fel uppstå omfastighetsbildningsmyndigheten vid delning inte har endirekt skyldighet att se till att nödvändiga servitutupprättas.Om en fastighet med flera byggnader på som hargemensamt avlopp delas och myndighet inte bevakar attnödvändiga servitut upprättas kan stora kostnader orsakasen av fastighetsägarna.I det konkreta fall som ligger bakom denna motiondrabbas den ena fastighetsägaren av att plötsligt förlora sittavlopp. Effekten blir densamma som om avloppet hadestulits och vederbörande tvingas nu att bygga ett helt nyttavlopp, trots att denne redan har betalat för det, genom attköpa en fastighet med avlopp. I detta fall tänkte ingen på attbegära servitut och fastighetsbildningsmyndigheten gjordeinget påpekande därom. Därefter sålde en avfastighetsägarna sin fastighet. Den nye ägaren(fritidsboende storstadsungdomar som endast nyttjarfastigheten ) upptäcker attavloppsbrunnen finns på dennes tomt och vägrar den andrefastighetsägaren (permanent boende pensionär) att nyttjaavloppet. Ingen har tidigare ens uppmärksammat på vilkenstomt avloppsbrunnen finns. Den permanentboendepensionären har under alla år handlagt driftskostnadernaför avloppet. Det visar sig att rätten till avloppet gått tillägaren av fritidsfastigheten, medan den permanentboendei praktiken blivit av med sitt avlopp. eller mäklare hade gjortnågot påpekande hade ett servitutsavtal upprättats medförre ägaren, som också skrivit och meddelatfastighetsbildningsmyndigheten detta.Genom att myndigheten inte tagit något ansvar för dentotala fastighetsbildningen drabbas i detta fall denpermanentboende ensamstående kvinnliga pensionären (71år) av kostnader på och tungt praktisktarbete (köra jord, lägga nya dagvattenledningar, göra omland, så gräsmattor osv).medanfastighetsbildningsmyndigheten hålls skadesfri. Fastighetenhar haft gemensamt avlopp 30--, varför ingen avfastighetsägarna tänkte på något servitutsavtal. Det är interimligt att begära att den som köper och säljer skall tänkapå nödvändiga servitut om intefastighetsbildningsmyndigheten eller mäklaren gör det.Därför bör ett tyngre ansvar falla påfastighetsbildningsmyndigheten alternativt kan 'De-Facto-Servitut'' ges en starkare juridisk ställning efter kortare tid.I dag krävs att det faktiska servitutet funnits minst enmansålder och då anses 30--inte räcka. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär att frågan om ettmer direkt ansvar för fastighetsbildningsmyndigheten närdet gäller behov av eventuella servitut utreds,2. att hos regeringen begär att frågan om enförstärkning av De-Facto-Servitutets rättsliga ställningutreds.
mot · GE02Bo403 · 1991-01-25 00:00:00 — av fastigheter, m. m. har en omfattande och lönsamspekulation i fastigheter förekommit i vårt land. Antaletanmälningar om tvångsförvaltning av hyresfastigheter harökat kraftigt . Städer med kraftig ökning ärMalmö, , , , , ochHalmstad. Det är uppenbart att klart olämpliga personeroftast via olika bolag har opererat på denna marknad ochinte förvaltat fastigheterna på det sätt hyresgästerna har rättatt förvänta sig.Innan en tvångsförvaltning kan komma till stånd får enfastighetsägare, anser vi, uppträda alltför försumligt och ialltför stor utsträckning underlåta att sköta underhåll ochreparationer. Hyresgästernas rättsliga ställning måstedärför bättre tillgodoses än vad som sker med nuvarandelagstiftning. Lagen om tvångsförvaltning bör skärpas. Ännuviktigare är enligt vår mening att reglerna för tillståndspliktför fastighetsinnehav ses över, så att icke-seriösafastighetsspekulanter gallras bort. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna attlagen om tvångsförvaltning och reglerna för tillståndspliktför fastighetsinnehav blir föremål för översyn.
mot · GE02Bo404 · 1991-01-25 00:00:00 — Allt som oftast står det klart att hyresgästernas rättsligaställning visavi fastighetsägare-hyresvärd inte har denstyrka den borde ha. Nuvarande lagstiftning tycks inte hatillräcklig styrka i det hänseendet.Det har spekulerats kraftigt i fastigheter under senare år.För samtliga ''spekulanter'' har det skett helt i syfte attsnabbt tjäna stora pengar. Hyresfastigheterna har köpts ochsålts i snabb takt. Hyresgästernas intressen som bordekomma i första hand har visats ringa hänsyn.Den mer eller mindre tillfälliga hyresvärden har haftringa intresse av det som normalt ingår i service åthyresgästerna. Underhåll har eftersatts, allmän tillsyn avfastigheten har gått för lösa boliner. Det finns exempel pådär inte påfyllning av olja för värmehållning har skett förränhyresgästerna fått frysa och klaga på olika sätt innan de fåttvärme.Lagen om tvångsförvaltning av fastigheter hartillkommit för att hyresgästernas primära intresse skalltillgodoses och det bör enligt vår mening kunna ske innanakuta brister uppstår.Vi menar att lagen om tvångsförvaltning av fastighetdärför bör skärpas och att också reglerna om tillståndspliktför fastighetsinnehav måste ses över. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tvångsförvaltning av fastighetoch regler om tillståndsplikt för fastighetsinnehav.