mot · GE02A25 · 1991-03-14 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:113 En ny jämställdhetslag, m.m. SammanfattningDet är dags för en ny jämställdhetsoffensiv. Det är dagsför män och kvinnor att ge och få hälften var: arbete,pengar, ansvar och fritid. Det ställer krav på insatser,politiska och andra, över ett brett fält. Det handlar både omnya attityder och om politiska förändringar.Jämställdhetsarbetet i skolan måste intensifieras.Släpploss den kvinnliga entreprenörsandan -- då skullehundratusentals kvinnor få fler arbetsgivare att väljamellan.Den offentliga sektorn får inte misshushålla medkvinnokraft. De anställda inom vården och andra typiskakvinnoyrken måste få större ansvar och större inflytandeöver verksamheten.Jämställdhetslagen måste förändras;ge kvinnor som diskriminerats vid anställning rätt till dentjänst de sökt, höj skadestånden, låt inte facken ocharbetsgivarna avtala bort reglerna om aktiva åtgärder ochinför ett förbud mot sexuella trakasserier.Inför ettvårdnadsbidrag med jämställdhetsprofil.Det måstefinnas barnomsorg och äldreomsorg av god kvalitet tillalla.Stöd kvinnojourerna.Ett svenskt medlemskap iEG skulle stärka kvinnors ställning.Jämställdhet -- en liberal hjärtefrågaFolkpartiet liberalernas arbete för jämställdhet mellankvinnor och män har sin utgångspunkt i liberalismensmänniskosyn som sätter den enskilda individen i centrum.Hon skall vara fri att utvecklas utan att präglas av roller ochfördomar.Eftersom kvinnor länge har varit diskriminerade harmånga reformer som syftat till ökad jämställdhet varitsärskilt viktiga för kvinnor: den allmänna rösträtten,särbeskattningen, utbyggnaden av barnomsorg,jämställdhetslagen, pappaledigheten. Vid alla dessareformer har liberalerna varit pådrivande. Menmycket arbete återstår innan jämställdheten harförverkligats. Det är dags för en ny jämställdhetsoffensiv.Det är dags för män och kvinnor att ge och få hälften var:arbete, pengar, ansvar och fritid. Det ställer krav påinsatser, politiska och andra, över ett brett fält. Det handlarbåde om nya attityder och om politiska förändringar.Det börjar i skolanJämställdhetsarbetet i skolan måste intensifieras.Utbildning är ett av de viktigaste sätten att ge människormöjlighet att påverka den egna livssituationen. Vi vill verkaför valfrihet utan fördomar.Den sneda könsfördelningen vad gäller dem som haransvaret för utbildningen försvårarjämställdhetssträvandena. Vi ser nu tecken på att antaletkvinnliga skolledare ökar. I förskolan och på lågstadietmöter barnen nästan bara kvinnliga barnskötare,förskollärare och lågstadielärare. Ju äldre barnen sedan blirdesto fler manliga lärare möter de. Den här snedakönsfördelningen motverkar nytänkande hos eleverna.Snedrekryteringen till läraryrket måste brytas.Vägen till förändringSkolan måste aktivt ta ställning för att bekämpa dettraditionella könsrollstänkandet som möter oss överallt isamhället. Det handlar mycket om att förändra attityder.Eleverna måste få möta såväl kvinnliga som manligaförfattare och lära sig såväl kvinnornas som männenshistoria. De måste också få möjlighet att studera bådekvinnors och mäns villkor i olika kulturer.Jämställdhetsfrågorna måste ingå som en naturlig ochobligatorisk del i undervisningen. Denläromedelsgranskning som sker skall bl.a. göras frånjämställdhetssynpunkt. För att lärarna skall kunna leva upptill de här kraven måste dessa få en framskjuten plats ilärarutbildning och fortbildning.Även i det dagliga arbetet på skolorna kan konkretjämställdhetsarbete bedrivas. Eleverna bör få ta ett störreansvar för sin skola, både genom att fatta beslut och genomatt vara med i den praktiska skötseln, som städning och atthjälpa till i matbespisningen. I det arbetet bör man fördelauppgifterna så att flickorna ofta får göra sådant sompojkarna traditionellt sysslar med och tvärtom.Det är vidare väsentligt att försöksverksamheten medenkönade undervisningsgrupper i t.ex. data ochlaborationsundervisning i fysik och kemi utökas.Därigenom får flickorna större uppmärksamhet iundervisningen.Eleverna bör redan från lågstadiet få möta kvinnor ochmän som valt otraditionella yrken och utbildningar. Syftetär att eleverna genom detta skall få en frånjämställdhetssynpunkt positiv bild inför framtida studie-och yrkesval.Motverka traditionella yrkesvalEtt intensivt informationsarbete för att öka ochstimulera nyrekrytering av flickor till tekniska yrken ochpojkar till serviceyrken bör göras.Den snäva inriktningen av elevernas yrkesvaltillsammans med arbetsgivarnas traditionella sätt attrekrytera leder till att vår könsuppdelade arbetsmarknadcementeras. Kommunerna bör därför sträva efter atterbjuda arbetslösa flickor särskild yrkesorientering i formav studiebesök, sommarkurser och annat som ger inblick itypiskt manliga yrken.Arbetsförmedlingarna bör också uppmuntra tillokonventionella val av kurser, utbildningar och yrkesval.Alla elever skall enligt läroplanen få prova på yrken somär typiska för det motsatta könet i samband med prao. Enpositiv praotid på en icke-traditionell arbetsplats kanförändra den sneda könsfördelningen till högre utbildningoch yrkesval. Det är viktigt att detta genomförs i allakommuner samt att det förbereds noga med eleven,handledaren på arbetsplatsen och elevens föräldrar. Imöjligaste mån bör inte endast en elev komma till enarbetsplats helt dominerad av motsatt kön.Kommission om jämställdhet i utbildningenLäget i jämställdhetsarbetet i skolan är på flera sättbekymmersamt. På vissa områden har utvecklingen gått åtfel håll. Som framgått av det som sagts finns en del idéer pååtgärder, men osäkerheten om vilka vägar som är de bästaär stor.Vi tycker att det är nödvändigt att pröva nya grepp ijämställdhetsarbetet. Det bör självfallet ske kontinuerligt,men vi tror att det också vore på sin plats med en statligutredning som fick till uppgift att komma med nya förslag.Vi anser att den bör kartlägga läget, skaffa sig en bild av deförsök som pågår, söka utvärdera vilka resultat som olikanya grepp har fått, komma med tips tillutbildningsanordnare samt föreslå vilka beslutstatsmakterna bör fatta för att främja en större jämställdheti hela utbildningsväsendet. Jämställdhetslagen är begränsadtill arbetslivet. Men med stora behov avvidareutbildning och omskolning kan gränsen mellanförvärvsarbete och utbildning vara flytande. Genomstudiesociala åtgärder och lagstadgadestudieledighetsrättigheter har utbildning och förvärvsarbeteflätats samman. Vi menar därför att den kommission viförordar också borde överväga om inte jämställdhetslagenskulle kunna utformas så att den också skulle vara tillämpligpå utbildningsområdet.Ge kvinnor större makt i arbetslivetKvinnors arbetsmiljöKvinnor återfinns ofta i de slitsammaste och mestmonotona jobben. Att förbättra arbetsmiljön för dessakvinnor är en huvuduppgift i en ny jämställdhetsoffensiv. Vitror att stora förbättringar kommer att ske när ett nyttsystem i sjukförsäkringen införs där arbetsgivaren betalarsjuklön och får motsvarandesänkning av arbetsgivaravgiften. Det skulle bli en morot förarbetsgivarna att förbättra arbetsmiljö ocharbetsorganisation.Socialförsäkringssystemen har fram till nu inte innehållitnågra stimulanser för att nedbringa antalet fall genomförbättringar av arbetsmiljön. Ur arbetsgivarens synvinkelfinns varken några inslag av ''självrisk'' eller''premiedifferentiering'' i systemet.Det bör övervägas om socialförsäkringssystemet börkompletteras med ett inslag av ''premiedifferentiering''genom att avgifterna relateras till i vilken grad försäkringenutnyttjas. Med sådana ekonomiska styrmedel tror vi attarbetsmiljön för kvinnor skulle kunna förbättras.Det är viktigt att särskilt intresse fästs vid de gravidakvinnornas situation. Det är angeläget att dessa ges ettbättre skydd i arbetsmiljöer som är eller kan vara skadligaför fostret. Vi har föreslagit att kvinnor skall ges rätt tillomplacering under graviditeten. Kan omplacering inteverkställas bör rätten till utbyggd havandeskapspenningomedelbart inträda.Vi har utvecklat dessa tankegångar i folkpartietliberalernas partimotion om arbetsmiljö som väckts tilldetta riksmöte.Det kommer oroande rapporter om att kvinnor itraditionellt manliga yrken, t.ex. präster, poliser ochforskare, utsätts för utfrysning/mobbning på arbetsplatsen.För att komma till rätta med detta innan kvinnorna ärmärkta för livet bör man försöka med kontaktpersonerinom arbetsplatsen dit kvinnorna kan vända sig för att få rådoch stöd.Förnya den offentliga sektornDagens samhälle misshushållar med kvinnokraft. Deanställda inom vården, men också inom andra typiskakvinnoyrken, måste få större ansvar och större inflytandeöver verksamheten. Vad det handlar om är att uppvärderatraditionellt kvinnliga arbeten, att bättre ta till varakvinnokraften.Professionalismen måste erkännas också inomomvårdnads- och omsorgsyrkena. Det mest extremauttrycket för bristen på ett sådant erkännande ärmiljöpartiets förslag att dessa arbetsuppgifter skall kunnatas över av några ''värnpliktiga'' amatörer. Vi avvisar sådanatankegångar. Sjuka och handikappade om några behöver fåhjälp av kunnig och erfaren personal. Större resurser måstesatsas på fortbildning och vidareutbildning.En mer decentraliserad arbetsorganisation måste byggasupp, inte minst inom vården. Då kan man bättre fånga uppoch ta till vara varje medarbetares kunskaper ocherfarenheter. Eget budgetansvar för avdelningar, arbetslagoch barnstugor är en viktig väg. Det måste ges tid och möjlighet tillmålformulering, till beröm och uppmuntran, till hjälp ochstöd.Forskningsinsatserna måste öka inom t.ex.omvårdnadsområdet. Det viktigaste är att satsaresurser på högskolelektorer, forskarassistenter, m.m.Ytterligare professurer bör tillföras allt eftersom kompetensutvecklas.Förskollärare, sjuksköterskor och andra måste fåmöjlighet att göra karriär. Deras kompetens och erfarenhetbehövs på chefsposter och i administrationen ochplaneringen av verksamheten.Släpp loss den kvinnliga entreprenörsandanFörskollärare, sjuksköterskor, sjukgymnaster, lärareoch andra måste få möjlighet att starta eget. Det måste blien ändring på de regler, t.ex. lex Pysslingen, som hindrar attidéer om en bättre barnomsorg, omvårdnad eller utbildningförverkligas. I praktiken fungerar de som ett slagsnäringsförbud för kvinnor.Varför skall man få utveckla idéer om och tjäna pengarpå att göra skruvar, pistoler och bilreparationer men inte pådet som kvinnor traditionellt har sin kompetens ocherfarenhet på?Om man släppte loss den kvinnliga entreprenörsandanskulle hundratusentals kvinnor kunna få fler arbetsgivareatt välja mellan, vilket skulle ge dem en starkare position,inte minst när det gäller att få inflytande och förbättraarbetsvillkoren. På detta område vill regeringen föra enpolitik som innebär att kvinnor fortfarande i storutsträckning kommer att vara hänvisade till en arbetsgivare.Man konstaterar i propositionen att det inte finns någongrund för antagandet att kvinnors förhållanden påarbetsmarknaden -- såväl lönemässigt som i fråga ominflytande -- skulle förbättras om verksamhet bedrivs bådei offentlig och privat regi. Detta är en uppfattning som vikraftigt vill ta avstånd i från.Vi menar att en förutsättning för en framgångsrikjämställdhetspolitik är att det finns alternativa arbetsgivareäven inom utbildnings-, vård- och omsorgsområdet. Omstatsbidragsreglerna och kommunernas bidragsregler pådessa områden görs neutrala skulle kvinnor på ett helt annatsätt än få möjlighet att välja arbetsgivare. Dettakommer att ge personalen en starkare position när detgäller att skapa goda arbetsvillkor och en större frihet attvälja under vilka former de vill arbeta. Detta skulle genomspridningseffekter komma all personal tillgodo, också demsom arbetar i offentligt driven verksamhet.En förutsättning för kvinnornas högaarbetskraftsdeltagande är en väl fungerande barn- ochäldreomsorg. Vi vet erfarenhetsmässigt, inte minst avlångtidsutredningens betänkande, att kvinnornafortfarande har huvudansvaret för barnen. Även ansvaretför den äldre generationen vilar i huvudsak på kvinnorna.Kan samhället inte erbjuda bra omsorg om barn och äldrekommer kvinnor i all framtid att få en svagare ställning påarbetsmarknaden. Av den anledningen är kravet på ettupprivande av de offentliga vård- ochutbildningsmonopolen oerhört väsentliga för att främjajämställdheten. Vi vet att t.ex. alternativt drivenbarnomsorg ofta är billigare än den kommunalt drivna. Detkan ha olika orsaker. I den föräldrakooperativa är detföräldrarnas arbetsinsatser, i den personalkooperativapersonalens extra arbetsinsatser som kan jämföras medandra småföretagares.Dessutom finns i den enskilda verksamheten detuttalade ekonomiska ansvar och de korta beslutsvägar sommånga kommuner nu genom resultatenheter ochdecentralisering försöker överföra till de kommunalabarnstugorna. Den större kostnadseffektiviteten i deenskilda alternativen kan ge två positiva effekter. Delsinnebär förekomsten av billigare alternativ i sig att vi kanfå fler platser inom t.ex. barn- och äldreomsorg för en visssumma pengar. Dels kan erfarenheterna föras över till deoffentligt drivna verksamheterna och därmed bidra till attkostnadseffektiviteten ökar.Inom ramen för regionalpolitiken har vi i tidigaremotioner under detta framställt krav på attsystemet med sänkta socialavgifter inom stödområde 1 skallomfatta all icke-offentlig verksamhet. Begränsningen tillvissa branscher gör att stödet med sänkta socialavgifterblivit mindre effektivt; bl.a. är basindustri, service- ochtjänsteproduktion där många kvinnor är verksamma samtjord- och skogsbruk undantagna.Vi menar att systemet med sänkta arbetsgivaravgifterockså bör vidgas så att det omfattar all icke-offentligverksamhet, inklusive statliga affärsdrivande verk.Härigenom skulle nedsättningen i mycket störreutsträckning komma kvinnliga företagare tillgodooch gränsdragningsproblemen försvinna.Kvinnliga cheferEnligt är ungefär en tredjedel avalla chefer i kvinnor. Bland högre chefer ärrepresentationen avsevärt sämre än på lägre nivåer, och denprivata sektorn har betydligt färre kvinnliga chefer än denoffentliga. Dessutom har de kvinnliga chefernagenomsnittligt betydligt lägre lön än männen. Vidinternationella jämförelser är det påfallande att Sverigetrots en mycket hög andel kvinnor i förvärvsarbete har enmycket låg andel kvinnor i chefsbefattningar.Enligt liberalerna är det självklart att cheferskall rekryteras bland både kvinnor och män.Staten och regeringen borde här vara föregångare.Tidsbestämda mål för en jämnare fördelning av kvinnor ochmän på statliga chefstjänster är nödvändiga. Dessa mål börredovisas i myndigheternas fördjupadeanslagsframställningar. Dessutom är det nödvändigt attjämställdhetsfrågor ingår som en naturlig del av allchefsutbildning.JämställdhetslagenRegeringen presenterar i propositionen ett förslag till nyjämställdhetslag. Dispositionen av lagförslaget skiljer sigfrån den hittillsvarande lagstiftningen, men i sak uppvisarlagen inte tillräckliga förändringar. Det är en besvikelse.Det arbete som föregått propositionen, utredning (SOU1990:41) och remissarbete, har pekat på att lagstiftningenbehöver reformeras. Men regeringen har inte varit bereddatt vidtaga nödvändiga åtgärder.Jämställdhetslagen som infördes på liberalt initiativ ärviktig för att förändra attityder i arbetslivet. Genom lagenges riktmärken för hur jämställdhetsarbetet bör bedrivas.Lagen skall utgöra ett skydd för enskilda motdiskriminering på grund av kön. Bakom lagstiftningenligger övertygelsen om att förbud mot könsdiskrimineringhar en betydelsefull uppgift att fylla som ett medel att drivapå utvecklingen. Vi menar att lagen ger ett väsentligt ochpåtagligt uttryck för samhällets erkännande av principenom jämställdhet mellan män och kvinnor. Det som händeri arbetslivet är centralt för strävandena till jämställdhetmellan kvinnor och män och kan indirekt även leda tillåterverkningar inom andra samhällsområden. Som vianförde ovan anser vi nu att tiden är mogen för att övervägaom inte jämställdhetslagen också skulle kunna görastillämplig på förhållandena inom utbildningsområdet.Vi välkomnar regeringens förslag att otillåtenkönsdiskriminering vid anställningar också skall kunnaanses föreligga om två sökande har lika meriter för tjänstenoch att lagförslaget gör det möjligt att också bättre kommaåt indirekt diskriminering.Aktiva åtgärderDen nu gällande jämställdhetslagen läggerhuvudansvaret för de aktiva åtgärderna för att främjajämställdheten i arbetslivet på arbetsmarknadens parter.Det förutsattes att arbetsgivare och arbetstagare skullefinna de arbetsmetoder och lösningar som bäst passadederas förhållanden. Vi kan nu konstatera att dennaförhoppning inte infriats i någon nämnvärd omfattning.Den utvärdering som utredningen gjort har givit vid handenatt det har funnits en betydande passivitet när det gällerjämställdhetsfrågorna både på arbetstagar- ocharbetsgivarsidan. De jämställdhetsavtal som har träffats ärmycket allmänt hållna och har bedömts i de flesta fall intekunnat leda till någon skadeståndsskyldighet. Utredarenhar kommit fram till att det finns anledning att skärpakraven på arbetsmarknadens parter. Vi delar denuppfattningen. Det är anmärkningsvärt att regeringen trotserfarenheterna från det ganska omfattandeutvärderingsarbete som har ägt rum inte har varit beredd attlägga fram förslag om en förändrad reglering.Det kan diskuteras hur en sådan skärpning skall ske. Vihar slutligen fastnat för det förslag som utredningen ladefram. Det innebär att endast jämställdhetsavtal som harminst det innehåll som anges i jämställdhetslagen skallkunna ersätta lagens regler. När det gäller tillsynen överefterlevnaden av avtalen blir detjämställdhetsombudsmannen (JämO) som skall agera föratt förmå arbetsgivaren att vidta en viss åtgärd, om det intefinns avtal som uppfyller lagens krav när det gällerinnehållet. JämO har då att utgå från de krav som lagenställer. Uppfyller däremot avtalet lagens minimikrav är detarbetstagarnas organisationer som skall påtala avtalsbrott.Detta innebär att samhället ställer vissa krav på parternanär det gäller innehållet i avtalen men, när detta krav äruppfyllt, överlåter åt parterna att själva svara för kontrollenatt avtalen efterlevs.Om JämO finner att ett jämställdhetsavtal som träffatsinte uppfyller lagens krav enligt 4--11§§ i den föreslagnajämställdhetslagen kan JämO agera genom att hosjämställdhetsnämnden begära vitesföreläggande motarbetsgivaren. Nämnden har då att pröva om avtaletuppfyller lagens krav och får därigenom sägas få enmöjlighet att överpröva ett kollektivavtal. Det bör dockpoängteras, som också utredningen gör, att denna möjlighetendast ingår som ett led i prövningen av om JämO skallanses ha rätt att föra talan i nämnden. Således är det intefråga om någon egentlig prövning av kollektivavtaletsgiltighet, en prövning som normalt sker i AD. När det gällerJämOs och jämställdhetsnämndens sanktionsmöjligheterfinns det dessutom anledning att betona att vårt ochutredningens förslag innebär att det bara är frågan om attvid vite förelägga en arbetsgivare att vidta en viss åtgärd.Endast om denna åtgärd inte vidtas blir det fråga om attutdöma vitet.LönediskrimineringLöneskillnaderna mellan kvinnor och män har under enföljd av år minskat. har dock en tendens tillökade löneskillnader mellan kvinnor och män kunnatskönjas. Regeringen aviserar i propositionen att man harför avsikt att tillkalla en särskild utredare som skall belysaorsaken till löneskillnaderna mellan män och kvinnor.Utredaren skall också göra en analys av möjligheterna attanvända arbetsvärdering som ett instrument för jämförelserav arbeten som är olika men som ändå är att betrakta somlikvärdiga. Vi anser att det är ett bra initiativ. Det vore avstort värde om utredningen också kunde belysa hur enarbetsvärdering bör utformas.Ett skäl till löneskillnaderna mellan kvinnor och män ärden könssegregerade arbetsmarknaden som i sig befrämjaren bestående löneolikhet mellan kvinnor och män.För att minska löneskillnaderna krävs insatser av olikaslag. Den nuvarande jämställdhetslagens förbud motlönediskriminering håller, som regeringen ocksåkonstaterar, inte måttet vid en jämförelse med EG-direktiven.En internationell konvention om lika lön för arbete avlika värde, ILOs konvention nr 100, som godkände1962, säger bl.a. att åtgärder ska vidtas för att främja enobjektiv värdering av arbetsuppgifterna på grundval av denarbetsinsats som uppgiften kräver, om genomförandet avkonventionens bestämmelser underlättas genom detta.Sverige har också godkänt FNs konvention omatt avskaffa all slags diskriminering av kvinnor. Också denslår fast att principen om lika lön för arbete av lika värdemåste förverkligas i praktiken. Regeringen har tagit på sigett ansvar i och med att godkänt dessakonventioner, och frågan är om man genom propositionensförslag kan leva upp till innehållet. Förslagen innebär enförbättring av lagstiftningen så tillvida, att man inte längreställer upp som krav, att det skall finnas en överenskommenarbetsvärdering för att prövning om lönediskrimineringskall kunna ske.En viktig förutsättning för att kvinnor och män skallkunna få lika löner är att de får möjlighet att utföra sammaarbetsuppgifter. Arbetsgivarens beslut vad gällerfördelningen av arbetsuppgifter har i detta sammanhang encentral betydelse. Det finns i den gällande lagen och även iregeringens förslag en möjlighet att komma åtarbetsgivarens sätt att leda och fördela arbetet. Otillåtenkönsdiskriminering kan anses föreligga om arbetsgivarebehandlar kvinnor på ett uppenbart oförmånligt sätt ijämförelse med män eller vice versa. Vi menar att kravet påatt behandlingen skall vara uppenbart oförmånlig innebäratt det i de allra flesta fall är svårt att komma åtkönsdiskriminering i arbetsledningen. Det borde varatillräckligt att arbetstagaren kan styrka att hon eller hanbehandlats oförmånligt jämfört med arbetskamrater avmotsatt kön. Ordet ''uppenbart'' bör således utgå ur 19§.Vad gäller möjligheten att komma tillrätta medlönediskriminering i individuella fall finns det anledning attanta att regeringens förslag något förbättrar situationen.Men det finns ändå skäl att överväga om 18§ i lagförslagetär tillräckligt effektiv. Regelns första led som innebär attlönediskriminering kan anses föreligga om en arbetsgivaretillämpar olika anställningsvillkor för anställda som utförlika arbete har ett mycket snävt tillämpningsområde.Regeln skulle bli mer användbar utan att förlora sinkaraktär om orden ''arbete som är lika'' byttes ut mot orden''arbete som är att betrakta som lika''. Utredningen föreslogockså en sådan lydelse av regelns första led. Vi anser attlagtexten bör utformas på detta sätt.Rätt till tjänstFolkpartiet liberalerna har krävtförändringar av reglerna vid de s.k. anställningsfallen. I dennuvarande lagstiftningen och i regeringens förslag har denperson som missgynnats på grund av kön rätt till ideelltskadestånd. Däremot får hon eller han inte rätt till dettvisten egentligen gäller, nämligen tjänsten. Vi menar attdet av mer principiella skäl vore rimligt att domstolen ocksåpå yrkande av den diskriminerade kunde ge denne rätt tillden sökta tjänsten. Om en arbetsgivare inte vill ta emotdenna person bör det, som är fallet ianställningsskyddslagen 39§, finnas en möjlighet förarbetsgivaren att lösa personen från anställningen. Viförutsätter då att det skadestånd arbetsgivaren skall betalamotsvaras av det som finns angivet just i 39§anställningsskyddslagen.Överhuvudtaget finns det anledning, på sätt som ocksåutredningen framfört, att kraftigt höjaskadeståndsbeloppen i dessa mål. Självfallet kan fastabelopp för de skadestånd som skall utgå inte fastställas ilagstiftningen. Hänsyn måste bl.a. tas till arbetsgivarensekonomiska förhållanden. Ett belopp, som för enarbetsgivare inte är särskilt kännbart, kan för en annankanske innebära risk för konkurs.