mot · GE02K222 · 1991-01-25 00:00:00 — SammanfattningI motionen föreslås en utredning om ökat politisktinflytande för barn och ungdom . En möjlighetsom nämns är sänkt rösträttsålder. En annan är enpolitisk ''barnkammare'', d.v.s. en beslutsförsamlingsom utses i allmänna val som riksdagsvalen, avalla ungdomar och barn över en viss minimiålder (som intespecificeras). ''Barnkammaren'' skulle antingen kunna vararemissinstans för vissa sorters frågor eller fungera som ensorts ''överhus'', med rätt att behandla alla frågor sombehandlas i , men med begränsad rätt att påverkariksdagens beslut. ''Barn måste dras in i ett samhälle som är gemensamt föralla, som ger mening, innehåll och ideal.'' (Ur miljöpartietsidéprogam. )Politikens egentliga innebörd har förändrats sedandemokratins införande. Följderna av dagens beslut sträckersig i allt högre utsträckning in . Det gäller särskiltmiljöförhållanden, men också de flesta andra beslut sompåverkar byggnads- och samhällsstruktur, forskningensutveckling och inriktning, utbildningssystemet m.m.Ett flagrant exempel på hur i verkligheten beslut fattasav människor som inte kommer att drabbas, medan de somfår bära följderna saknar politiskt inflytande, är frågan omkärnkraften.Där fattades beslut, som tolkas så attkärnkraften kan behållas till 2010, av bl.a. bortåt 3 miljonerväljare som kommer att ha avlidit 2010, medan c:a 1,8miljoner barn som var födda icke hade inflytande, trots attde kommer att utgöra åldersgruppen 30--48 år,d.v.s. den mest ''produktiva'' och ''samhällsbärande''.Om man betänker hur känsliga beslut om slutförvaringav kärnavfallet skjuts in , då beslutsfattarnakommer att vara pensionerade eller avlidna, blir problemetmed demokratins nya situation än mer påtagligt.Samtidigt sker en förskjutning av den totalaåldersstrukturen. Andelen äldre och mycket gamla ökarmedan andelen barn länge har minskat eller varit låg. Ävenom födelsetalen just nu (tillfälligt?) ökar, kommerålderspyramiden att vara mycket ''topptung''.På samma sätt som forskare kan visa att yrkes- ochsocialgrupper, liksom könen, röstar olika och i betydandemån med utgångspunkt i upplevda egenintressen, sker dettagivetvis också med åldersgrupper.Det har funnits tider då det av samhällets makthavarebetraktats som självklart och demokratiskt att vissayrkeseller inkomstgrupper icke skulle ha rösträtt ellerbegränsad sådan, liksom att kvinnor inte skulle ha det. Idagbetraktas det som helt självklart att medborgare under enviss ålder inte skall ha någon rösträtt alls.Detta förhållande ifrågasattes avBarnläkarföreningen som föreslog en utredning om någonform av ''barns rösträtt''. Någon sådan utredning kom aldrigtill stånd. Efter en kort tids debatt förföll frågan. Samtidigthar barns ställning i samhället blivit sämre (se miljöpartietsmotion om barns rätt). Långtidseffekten av beslut harblivit allt påtagligare (t.ex. beträffande genteknik).Komplikationsgraden på politiken gör också att det kanifrågasättas hur stor andel av den ''vuxna'' väljarkåren somträffar sitt politiska val på en högre kunskapsnivå än t.ex.grundskolans högstadieelever skulle ha. Inga jämförandeundersökningar existerar över politiskt/demokratisktrelevanta skillnader i kunskap, mognad, påverkbarhet avtillfälliga strömningar etc. mellan olika grupper överrespektive under nuvarande rösträttsålder.Kan barn få rösträtt?Barnläkarföreningen tänkte sig som en möjlighet attföräldrarna skulle få förvalta barns rösträtt tills barnet blevmoget att självt rösta. I debatten förekom också förslag omatt sänka rösträttsåldern till 16 eller till och med till 12 år.Erfarenhet av s.k. skolval visar att skolelever ganska långtner i åldrarna är fullt kapabla att välja mellan olika partier.Barnjournalen har gjort politiska sympatiundersökningarmed så unga elever som sjundeklassare. För övrigttillerkänns barn redan viss juridisk kapacitet,t.ex. Rätten att välja förälder kan innebäraväl så livsavgörande beslut som en eventuell politiskrösträtt.Det hävdades i debatten att barnfamiljer skulle fåoproportionerligt inflytande i frågor som inte särskilt berörbarn. Det anfördes också att föräldrar till minderårigaskulle få flera röster, vilket vore odemokratiskt. Dessutomkom starka reaktioner från barn och ungdom som alls inteville representeras av sina föräldrar.Förslaget att ge barn och minderåriga rösträtt, somskulle förvaltas av deras föräldrar, har således visat sigförenat med betydande svårigheter. Detta betyder inte måste överge alla tankar på att ge i varje fall en stor delav de nu rösträttslösa barnen och ungdomarna delaktighet idet politiska beslutsfattandet.Det enklaste sättet att vidga rösträtten vore att sänkarösträttsåldern. Att det finns en gräns för hur långt ner iåldrarna man kan gå när det gäller att tillerkänna ungdomarfull rösträtt, som de själva skall utöva, är uppenbart.En politisk ''barnkammare''En annan möjlighet att lösa en del av svårigheternakunde vara att inrätta en ''barnriksdag'' med företrädarevalda på vanlig politisk grundval i ett allmänt val samtidigtsom riksdagsvalet. För representanter i barnriksdagenkunde en maximiålder fastställas, t.ex. . Barnriksdagenskulle antingen kunna fungera som en remissinstans ellersom en ''barnkammare'' till (efter modellen''överhus'') med rätt att debattera och yttra sig i alla frågorsom behandlas i , men med begränsning i denformella beslutsrätten.Eftersom detta är ett helt nytt område för demokratinmåste experiment få göras. Förslag måste alltså kunnatidsbegränsas.Det bör noteras att förespråkare för någon form avrösträtt för barn inte bara var , utanbl.a. Förslagetframfördes av ytterst ''etablerade'' kretsar i samhället.Tyvärr blev det aldrig föremål för tillfredsställande politiskbehandling. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär en utredning om hurrösträttslösa barns och ungdomars politiska inflytande överframtiden skall kunna organiseras på ett demokratisktrimligt sätt, mot bakgrund av vad i motionen anförts.