mot · GE02Ju802 · 1991-01-25 00:00:00 — Frånsåväl principiella som samhällsekonomiska utgångspunkterär dessa förhållanden oacceptabla. Bevakningen av intagnamåste förbättras.För närvarande gäller att vissa intagna kansärbehandlas. Detta betyder att de placeras i slutenriksanstalt och endast kan beviljas permission underbevakning. Särbehandling kan ske beträffande den som hardömts till fängelse i lägst för grovnarkotikabrottslighet och för den som har dömts tillfängelse i lägst för annan brottslighet.Allmänhetens skyddsintresse måste sättas i förstarummet. I princip bör alla intagna som erhållit två årsfängelse särbehandlas.Reglerna för permissioner måste stramas upp.Obevakade permissioner bör starkt begränsas för intagnasom gång på gång återfaller i brott. När det gäller intagnasom begått allvarliga våldsbrott och narkotikabrott börpermission endast undantagsvis få förekomma.På många fängelser finns stora narkotikaproblem. Dettaär givetvis inte acceptabelt.Många av dem som intas i anstalt har både sociala,utbildningsmässiga, psykiska och medicinska problem. Detär viktigt att en intagen får vård för alla former av missbruk.Den intagnes möjligheter att klara sig i samhället efterfrigivningen skall förbättras bl.a. genom yrkesutbildning.För att minska risken för återfall i brott bör det allmännata ett större ansvar för de dömdas rehabilitering i samhället.Här kan tilläggas att om vårt förslag om att skyddstillsynskall avskaffas genomförs får den s.k.frivårdsorganisationen väsentligt minskad arbetsbörda. Dåkan ytterligare resurser avsättas för att stödja de personersom just avtjänat ett fängelsestraff.Psykiskt störda lagöverträdareDet inträffar att den som begått ett allvarligt brottbefinns vara psykiskt störd. Han eller hon överlämnas då tills.k. sluten psykiatrisk vård. Det sker beträffande 300-400personer . Inte sällan har det hänt att en sådan personinom kort försätts på fri fot och gör sig skyldig till nyaallvarliga brott.Detta har med fog upprört allmänheten. Det harifrågasatts om nuvarande lagar inom detta område tartillräcklig hänsyn till medborgarnas anspråk på skydd motbrott. Regeringen har lagt en proposition sominnehåller förslag om vissa förändringar beträffandebehandlingen av psykiskt störda lagöverträdare. Frånmoderat sida har regeringens förslag avvisats, eftersom detinte kommer att medföra någon större skillnad jämfört medvad som gäller för närvarande.Enligt vår mening måste allmänhetens rätt till skydd motnya brott tillmätas avgörande betydelse då frågan ombehandlingen av psykiskt störda lagöverträdare beslutas.Psykiskt störda lagöverträdare bör dömas till ettfängelsestraff. skall domstolen kunna förordnaatt den dömde skall genomgå rättspsykiatrisk vård. Närdenna vård -- enligt ansvarig läkare -- inte längre behövsskall den dömde avtjäna resterande tid av det ådömdafängelsestraffet.Undantagsvis skall något straff inte utdömas. Det gälleren synnerligen begränsad grupp personer, något tiotal perår, som kan anses ha varit helt ur stånd att uppfatta att debegår ett brott. Att sådana ''icke tillräkneliga'' personerslipper straff är en sedan århundraden väl etablerad principi bl.a. västeuropeiska länder. Även beträffande denna lillakategori av lagöverträdare skall dock strängare reglertillämpas vad gäller utskrivning och vistelse utanförsjukhuset.Oroande ungdomsbrottslighetMånga brott begås av unga människor. Det heltövervägande antalet ungdomar som begår brott gör detendast vid enstaka tillfällen. Men det finns en grupp ungasom inte upphör med sin brottsliga aktivitet utan tvärtomökar den och begår fler och svårare brott. Det finnstonåringar som har utvecklat vanebrottslighet.Det borde vara självklart att det allmänna med olikaåtgärder ingriper på ett tidigt stadium för att hindra en ungperson från att fortsätta med en brottslig bana. Så äremellertid inte fallet. Reaktionen kommer ofta sent ochsaknar ofta verkan. Inte sällan överlämnas en ung brottslingtill för ''vård''. I sämsta fall saknar denna vårdvarje innehåll. Den unge upplever att han har fåttsamhällets tillstånd att fortsätta att begå brott. Då denbrottsliga verksamheten har pågått tillräckligt ellertagit sig synnerligen allvarlig form kan emellertid plötsligtden unge finna sig vara dömd till fängelse. Detta system ärminst sagt otillfredsställande.Det krävs omfattande åtgärder för att komma till rättamed ungdomsbrottsligheten. Moderata samlingspartiet hari en särskild motion av m.fl. angåendeungdomsbrottslighet utvecklat vad som behöver göras.Bl.a. krävs följande förändringar:För gravt kriminellt belastade unga måste det inrättasinstitutioner som effektivt kan ta hand om dem. Dettaförutsätter bl.a. att huvudmannaskapet för institutionerna(f.n. kallade § 12-hem) vilar på staten. Sociala myndighetermåste ingripa mera bestämt mot unga som begår brott ellerpåbörjar missbruk av alkohol eller narkotika. Brott av ungapersoner måste utredas snabbare. Det bör på försök införasjourdomstolar för unga brottslingar.Redan 1987 riktade JO skarp kritik mot § 12-hemmenssätt att fungera. tog moderatasamlingspartiet upp frågan i form av en motion i riksdagenoch krävde snabba reformer för att skapa fungerandeinstitutioner för unga brottslingar. Vi upprepade -- tyvärrförgäves -- kraven och . Undersommaren 1990 framförde våldskommissionen ipromemorian Ungdomar och brott förslag som i fleraavseenden överensstämde med de moderata kraven.Regeringen har därefter tillkallat en parlamentarisktsammansatt kommitté för att se över nuvarande regelsystemför unga lagöverträdare. Kommittén beräknas avsluta sittarbete . Detta betyder att någralagändringar knappast kommer att ske förrän någon gångunder 1993 och inte kommer att kunna träda i kraft förrän1994.Regeringens passivitet är upprörande av flera skäl. Fördet första har handlingsförlamningen lett till att många ungapersoner under en följd av år fritt har kunnat utvecklas tillvanekriminella. Vidare har den förda låt-gå-politiken fåtttill resultat att ett stort antal människor drabbats av oftaallvarliga brott utan att några egentliga reaktioner vidtagitsmot de unga brottslingarna.Det är mot denna bakgrund uppenbart att regeringenmisslyckats vad gäller hanteringen avungdomsbrottsligheten.Strängare straff för våldsbrottPåföljderna för misshandelsbrott är för milda. Mångasom döms för misshandel slipper helt frihetsberövandepåföljd. Det stora flertalet av dem som döms för det svårarebrottet grov misshandel ådöms endast det stadgademinimistraffet fängelse.Den nuvarande situationen är oacceptabel. Våldsbrottupplevs av allmänheten som synnerligen allvarliga brott.Denna inställning måste avspegla sig i straffskalor ochådömda påföljder. Annars uppstår en förtroendekris mellanmedborgarna och de lagstiftande och lagtillämpandeorganen i samhället. Dessa frågor behandlas närmare i ensärskild motion av m.fl., Strängare straff förvåldsbrott.Fängelse för rattfylleriUnder antog en majoritet i nylagstiftning gällande trafiknykterhetsbrott. De nya reglernainnebar bland annat att betydligt färre personer skulledömas till fängelse trots att de fällts för grovt rattfylleri.Endast moderata samlingspartiet motsatte siglagändringarna i . Enligt vår uppfattning vardenna typ av brott så allvarlig att fängelse borde varanormalpåföljd liksom tidigare.Utvecklingen har visat att det vi varnade för nu inträffar.I ökad utsträckning utdöms mildare straff för personer somgjort sig skyldiga till grova trafiknykterhetsbrott. Fängelseutdöms inte ens för förare som varit så berusade att de intekunnat stå upprätta utan stöd. Detta har med fog upprörtallmänheten. Enligt vår uppfattning ligger det i sakens naturatt utvecklingen måste resultera i minskadlaglydnad. Vi kommer därför att få uppleva att antaletrattfylleribrott ökar. I och med att fler förare -- på grund avde milda påföljderna -- kör bil berusade kommer antalettrafikolyckor också att öka.Enligt vår mening bör grovt rattfylleri bedömas som ettså allvarligt brott att det skall stadgas fängelse i högst två åri stället för som . Fängelse måste varanormalpåföljden för denna typ av brottslighet.Moderata samlingspartiet har i en särskild motion avRolf m.fl., Skärpta straff förtrafiknykterhetsbrott, närmare utvecklat vilka lagändringarsom är nödvändiga.Skärp narkotikastrafflagenDet finns ett klart samband mellan brottslighet ochnarkotikamissbruk. Narkotikapolitiken måste utformas såatt det inte kan uppstå någon tvekan om att befattning medillegal narkotika inte accepteras.Moderata samlingspartiet har i en särskild motion avRolf m.fl., Stoppa narkotikamissbruket,utvecklat vilka lagändringar som är nödvändiga. Bl.a. krävsatt fängelse skall stadgas för narkotikakonsumtion ochsträngare straff för narkotikabrott och grovt narkotikabrott.För de grövsta narkotikabrotten måste livstidsstraff kunnautdömas.Stärk tullens resurser för narkotikakontrollPraktiskt taget all narkotika som illegalt nyttjas i vårtland smugglas över gränserna. Det är därför givet att tullenhar mycket stor betydelse för narkotikabekämpningen.Tullens förmåga att avslöja narkotikasmuggling måstestärkas. Det är viktigt att denna uppgift får en central roll iett framtida EES- och EG-samarbete. Vid gränserna kanstora partier narkotika upptäckas. Ju svårare det blir attföra in narkotika i vårt land, desto närmare kommer vi vårtmål om ett narkotikafritt . Moderata samlingspartiethar i annat sammanhang redovisat hur kontrollen avnarkotikasmugglingen över gränserna kan förbättras. Bl.a.krävs följande:Tullen måste ges resurser för att hejdanarkotikasmuggling. Det krävs hårdare straff för personersom smugglar in narkotika genom att svälja det. Tullenmåste utrustas med fler knarkhundar.Stöd brottsoffrenOffren för brott har alltför länge blivit bortglömda. Ettantal brottsoffer drabbas av allvarliga kroppsskador ocht.o.m. Många får uppleva kännbara ekonomiskaförluster. Psykiska besvär direkt beroende på brottet ärvanligt förekommande.Moderata samlingspartiet har i en särskild motionredovisat ett flertal förslag gällande hur brottsoffren skallges ökat stöd. Förslagen omfattar bl.a. följande:Staten bör förskottera utdömda skadestånd tillbrottsoffer och sedan återkräva beloppet från brottslingen.Det krävs ökade möjligheter till skadestånd för ideellaskador så att den som till exempel haft inbrott kan fåskadestånd för integritetskränkningen. Kommunernasansvar för brottsoffer måste betonas, bl.a. genom attsocialtjänstlagen ändras. Kvinnojourerna och andrabrottsofferjourer behöver stöd. Informationen tillbrottsoffer om möjligheterna till stöd och uppgifter om detegna ärendets handläggning måste förbättras. De totalakostnaderna för brottsligheten och hur brottsoffer reagerarpsykiskt behöver utredas. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om statens ansvar för att skyddamedborgarna mot brott,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om påföljdssystemets utformning,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att beteckningenkriminalvårdsanstalt i relevant lagstiftning bör ersättas avbeteckningen fängelse,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om familjens betydelse i detbrottsförebyggande arbetet,5. att beslutar att 800 nya poliser skall utbildasi enlighet med vad i motionen anförts,6. att beslutar att polisväsendet skall förstärkasmed 600 administrativa tjänster i enlighet med vad imotionen anförts,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om strängare straff vidvanebrottslighet,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om strängare straff förmisshandelsbrott,9. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om minskad användning avåtalsunderlåtelse och rapporteftergift,10. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om villkorligt fängelse,11. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att påföljden skyddstillsyn skallavskaffas,[att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utvisning av utländskamedborgare som gjort sig skyldiga till brott, 1 s]12. att beslutar att ändra ochlagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt så att denobligatoriska villkorliga frigivningen upphävs,13. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om särbehandling av intagna ifängelser,14. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om permissioner till intagna ifängelser,15. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om narkotikamissbruk i fängelser,16. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om bevakning av fängelsedömda,17. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om rehabilitering av dömdabrottslingar,18. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om påföljder för psykiskt stördabrottslingar,19. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om skärpta straff förtrafiknykterhetsbrott,20. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om åtgärder för att minskaungdomsbrottsligheten,21. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kriminalisering avnarkotikakonsumtion och strängare straff förnarkotikabrott,[att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förstärkning av tullensresurser,2 s]22. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om stöd till brottsoffren.