mot · GE02N310 · 1991-01-25 00:00:00 — skedde en strukturomvandling inomdetaljhandeln,vilken innebar att kvartersbutiker lades nedoch ersattes av snabbköp i stadsdelscentra och varuhus istädernas mitt. Just nu pågår en lika dramatiskstrukturomvandling, men den här gången är detstadskärnornas varuhus och stadsdelstorgens snabbköp somslår igen och ersätts av etableringar på billig mark i periferalägen, på en åker utanför staden eller i ett industriområde,dit det är i stort sett omöjligt (och i varje fall opraktiskt ochotrevligt) att ta sig till fots, med cykel eller kollektivtrafik.Samtidigt är det svårt att över huvud taget få någonlivsmedelsaffär till nya bostadsområden. Detta får fleraallvarliga följder.Den som inte har tillgång till bil får mycket svårt att klarasina inköp. Detta drabbar bland annat pensionärer, vilketinnebär en ökad belastning på den kommunalahemtjänsten. För den som är ensamstående ökar risken försocial isolering och påskyndat psykiskt åldrande. En annangrupp som saknar bil är barn och ungdomar. Omnärbutikerna försvinner, förlorar de möjligheterna att göraegna inköp, gå ärenden åt föräldrarna och successivt tränasig till att bli självständiga och ekonomiskt medvetna.Det är inte heller så att konsumenterna tjänar på enutglesning av butiksnätet. En hushållsekonomiskundersökning visar på att lönsamheten vid ett normaltveckoköp för en tvåbarnsfamilj går vid ett avstånd på 3--vid inköp i lågprisbutik.Ett annat problem är att samhällets bilberoende, ochdärmed också sårbarheten, ökar till exempel vid bristandeoljetillförsel.En samhällsstruktur som gör bilen nödvändig när manskall göra sina inköp är negativ för miljön, eftersombiltrafiken och därmed avgasutsläppen ökar. Värst ur dennaaspekt är givetvis de stora ''köpstäder'', som man villplacera mitt ute på landsbygden med flera omkringliggandestäder som upptagningsområde. Det finns exempel påplanerade externetableringar, där det enligt intressenternasegna beräkningar skulle medföra att trafiken på en av våraeuropavägar, som har 15 000 fordon , skulle öka på en sträckaav ca fem mil.Men även det ökade bilberoendet inom tätorterna är enutveckling, som gör att de diskuterade styrmedleninom trafikpolitiken blir otillräckliga. Om vi får ettsamhälle, där det inte går att klara några inköp utan bil, bliräven åtgärder som biltullar och miljöavgifter på bensinverkningslösa. Omvänt kan en medvetenlokaliseringspolitik, som gör att servicen bekvämt kan nåstill fots, med cykel eller kollektivtrafik, minska behovet avsådana åtgärder.Förra årets matprisdebatt med krav på ökad konkurrenshar gjort kommunerna mer undfallande och ängsliga vidtillämpningen av det kommunala planmonopolet, dvskommunens möjlighet att bestämma vad som är en lämpliglokalisering av olika typer av verksamheter. Detta ärmycket olyckligt. Rättvisa och fri konkurrens behöversjälvfallet inte innebära att samhället avstår från alla kravutan kan lika gärna uppnås genom att man ställer exaktsamma krav på socialt och miljömässigt lämplig lokaliseringpå alla handelsintressenter.De juridiska styrmedlen finns redan hos kommunerna(det kommunala planmonopolet såsom det är reglerat iPBL) men har utvecklingen trots dettagått i fel riktning. Det bör därför utredas om det finnsytterligare styrmedel, t ex ekonomiska, för att få enutveckling som är godtagbar ur ett nationellt perspektiv. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om lokalisering av detaljhandel.