mot · GE02Fi36 · 1991-05-08 00:00:00 — En sådan norm är en fast växelkurs.En orsak till att tyngdpunkten i stabiliseringspolitikenbör läggas på penningpolitiken är att åtgärder på dettaområde slår igenom betydligt snabbare än finanspolitiskaingrepp. Inom de ramar som sätts av kravet att försvara denfasta växelkursen gäller det då att genommarknadsoperationer påverka likviditet och räntenivå så attarbetslöshet och inflation hålls nere.Sveriges höga kostnadsläge har medfört ett växandeunderskott i utrikesbetalningarna. Den viktigaste uppgiftenför penningpolitiken är därför att försvara kronans yttrevärde. Därvid måste beaktas att det vid sidan avunderskottet i bytesbalansen förekommer en omfattandeutflyttning av placeringskapital i samband med köp avföretag, fastigheter och aktier utomlands. Detta utflöde ärmånga gånger större än motsvarande inflöde till Sverige.Problemet kompliceras av att kapitalutströmningen istor utsträckning är långsiktig till sin karaktär, medanfinansieringen till betydande del har formen av kortfristigupplåning. Den förhållandevis höga räntenivå somframtvingas avhåller ytterligare från investeringar i Sverigeoch lockar i stället till insatser i andra länder.För att återställa tron på som ett land att satsa påoch verka i krävs en effektiv penningpolitik i syfte attförsvara en fast växelkurs. Förtroendet för en sådan politikökar om den svenska valutan knyts till EG-valutan ecu.Vi vill i detta syfte också stärka oberoendeställning i förhållande till regering och riksdag. Därmedunderlättas inträdet i den europeiskacentralbanksfederationen och den framväxandeekonomiska och monetära unionen.5.6 Sänkt skattetryckSverige har länge varit ett högskatteland. Men fram till1970 skilde sig inte skatteuttaget väsentligt frånförhållandena i andra välfärdsländer i nordvästra är dock det svenska skatteuttaget högre än i andrajämförbara länder.Mycket talar för att tillväxten i ekonomin hämmas av ettså högt skattetryck som det svenska.Det är angeläget att ge enskilda människor möjlighet attsjälva disponera över en större del av sina inkomster.Familjer och enskilda skall kunna förbättra sin situationgenom egna insatser.Behovet av att sänka skattetrycket förstärks avinternationaliseringen av ekonomin. Individernas ochkapitalets rörlighet påverkas av skillnader i skatteuttagmellan länderna, men, särskilt när det gäller personer,naturligtvis också av skillnader i välfärdssystem, miljö m.m.Skattetrycket i , mätt som de totala skatternasom andel av BNP (bruttonationalprodukten), uppgick år1990 till . Vi ser det som nödvändigt attsänka skatterna. Detta arbete måste ske stegvis, men detmåste påbörjas omedelbart.Vi vill börja med att sänka de skatter som är mestskadliga för utveckling och tillväxt. Den pågåendeinvesteringsflykten visar att bättre villkor behöver skapasför sparande och företagande. Skatten på arbetande kapitali små och medelstora företag skall avskaffas, ochkapitalbeskattningen även i övrigt lindras.När gränserna mot successivt öppnas genomförst , och sedan svenskt medlemskap i ,måste olika skatter anpassas. Det gäller framföralltmervärdeskatten, som successivt bör sänkas från dagens 25procent till omkring 18--20 procent.Takten i denna sänkning av momsen får delvis avpassasefter de krav som EG-inträdet ställer. Det är ännu oklartom, och i så fall i vilken utsträckning, EG kommer att ställakrav på harmonisering av skatter. Självklart måste detfinnas beredskap att om nödvändigt anpassa de svenskaskatterna efter sådana krav.Det är också angeläget att sänka löneskatten, d.v.s. dedelar av arbetsgivaravgifterna (och egenavgifterna föregenföretagare) som inte grundar förmåner utan är renskatt. I vilken takt och omfattning detta kan ske avgörs bl.a.av den ekonomiska utvecklingen.För att inte marginalskatten åter skall höjas efter desänkningar som har skett är det nödvändigt att detautomatiska inflationsskyddet ligger fast och att det totalakommunala skatteuttaget inte ökar. Tvärtom måstekommunalskatten sänkas till högst så att alla fårbehålla minst hälften av en löneökning eller enextrainkomst.Sänkningen av skattetrycket måste vad beträffar taktoch inriktning avvägas mot de krav som den fortgåendeeuropeiska integrationen och världsekonomins utvecklingställer på , men också mot kraven på att kunnafinansiera angelägna offentliga utgifter, t.ex. pensioner ochandra välfärdsåtaganden.Finansieringen av skattelättnaderna måste ges en sådanutformning att varken den samhällsekonomiska eller denstatsfinansiella balansen äventyras. Behovet av finansieringberor bl.a. på hur den ekonomiska tillväxten utvecklas.5.7 Minskade offentliga utgifterFör att inte nödvändiga skattesänkningar skall leda tillbudgetunderskott som späder på inflationen måste denoffentliga utgiftsandelen nedbringas.De offentliga utgifterna motsvarar avBNP. De består av två ungefär lika stora delar, delskonsumtion och investeringar, dels transfereringar, d.v.s.överföringar av bidrag till bl.a. hushåll, företag ochutlandet. För statens del dominerar transfereringarna, vilkautgör av utgifterna.De offentliga utgifterna har ökat mycket snabbt underde . Vi anser det inte minst mot dennabakgrund nödvändigt att nu minska den offentligautgiftsandelen. Detta kommer att ställa stora krav påbesparingar och rationaliseringar för att skapa utrymme försåväl de angivna skattesänkningarna som nödvändiga ochönskvärda ytterligare utgifter på angelägna områden.De samhällsekonomiska effekterna av skatter ochoffentliga utgifter beror dels på hur skatterna tas ut, dels påhur skattepengarna används. När skattemedel används föratt finansiera offentliga monopol eller för att finansierabidrag som minskar arbetsutbudet kan denna användning isig leda till negativa samhällsekonomiska effekter.Detta gör det nödvändigt att också från dennautgångspunkt diskutera omfattningen och utformningen avvissa bidragssystem.Många bidragssystem fungerar inte som de en gångvar tänkta. Ett exempel var länge sjukförsäkringen som gavupphov till orimligt hög korttidsfrånvaro och som i vissa fallgav en kompensation som översteg lönen vid närvaro påarbetsplatsen. Ett annat är arbetsskadeförsäkringen sombl.a. motverkar rehabilitering.Dessa och andra bidragssystem har lett till en orimligthög frånvaro på svenska arbetsplatser. Det s.k. ohälsotaletökade med till 1990. Detförefaller nu minska något till följd av bl.a. företagnaförändringar i sjukförsäkringen. Målet måste vara attåterföra det till samma nivå som . Detskulle innebära en utgiftsminskning med ca 25 miljarderkronor. Det förutsätter ytterligare förändringar av bl.a.sjuk- och arbetsskadeförsäkringarna.Ersättningen från sjukförsäkringen bör under en viss tidi början av en sjukdomsperiod utgå i form av sjuklön frånarbetsgivaren. När arbetsgivaren tar över uppgiften attbetala sjuklön skall arbetsgivaravgiften reduceras imotsvarande mån. Vi kommer i annat sammanhang attpröva regeringens framlagda förslag med dennainnebörd.Det bör dessutom prövas huruvida det är lämpligt attersätta den nuvarande lägre ersättningsnivån under de treförsta dagarnas sjukdom med i föreningmed ett ''högkostnadsskydd'' för astmatiker och andra medofta återkommande sjukdomsfall.Rätten att erhålla sjukpenning under utbildningstid börväsentligt begränsas.Föräldraförsäkringen bör ses över. Bl.a. kan betydandeadministrativa resurser sparas genom en förenkling avregelsystemet.Arbetsskadeförsäkringen måste samordnas medsjukförsäkringen. För att fullgod ersättning skall utgå vidarbetsskada/olycksfall bör därutöver en obligatorisk privatansvarsförsäkring införas för arbetsgivarna, varvidavgiftsuttaget skall stå i relation till det förväntadeskadeutfallet.Såväl sjuklönen som den reformeradearbetsskadeförsäkringen skulle ge fördelar såväl för denenskilde arbetstagaren som för samhället genom en bättrearbetsmiljö och därmed minskad frånvaro och minskadearbetsskador.Egenavgifterna i arbetslöshetsförsäkringen bör höjas.Arbetslöshetsförsäkringen kan därigenom ges en sådanutformning att den positivt påverkar lönebildningen.En av de snabbast växande utgiftsposterna istatsbudgeten har varit bostadssubventionerna. Det nyligenbeslutade systemet med räntelån innebär av allt att dömalångsiktigt inte någon förändring i detta avseende.Behovet av fasta spelregler kräver att beslutet attavveckla alla existerande räntebidrag och omvandla dem tillräntelån upphävs. Besparingar kan sedan uppnås genom attsuccessivt trappa upp den garanterade räntan, d.v.s. denränta som låntagarna själva måste betala. Långsiktigt måstede generella bostadssubventionerna till stor del avvecklasoch skatterna i motsvarande grad sänkas.Ett väsentligt bidrag till utgiftsminskningen kan erhållasgenom att bostads- och försäkringskassebyråkratin bantasliksom den statliga förvaltningen i övrigt. Ett antal bidragsom tillfaller organisationerna på arbetsmarknadenbör dessutom avskaffas, t.ex. det bidrag som getts förMBL-information.Som framgått ovan måste besparingarna i huvudsakinriktas på de offentliga transfereringssystemen och då isynnerhet på de system som har starkt snedvridandeeffekter. Om dessa genomförs som skatternasänks blir det samlade utfallet för de enskilda hushållenpositivt redan på kort sikt.Men framför allt får besparingarna ochskattesänkningarna positiva effekter på den ekonomiskautvecklingen och därmed på möjligheterna att långsiktigtklara välfärd, miljö och sysselsättning.5.8 Avreglering, slopade monopol och privatiseringEn väl fungerande ekonomi förutsätter en frikonkurrens. Genom fri konkurrens pressas priser samtidigtsom ny utveckling och nya idéer främjas. Konkurrensen germakten åt konsumenten.Den verksamhet där det finns minst konkurrens ärden som monopoliseras av offentliga sektorn. Mångakänner maktlöshet när det gäller sjukvården,äldreomsorgen, barnomsorgen och skolan.Den offentliga sektorn skall ha ett ansvar för att tjänsterav detta slag erbjuds men det inslag av förmynderi somdagens system innebär måste avlägsnas. Strävan skall istället vara att ge största möjliga valfrihet åt de enskildamedborgarna och hushållen.Med utgångspunkt från system med gemensamfinansiering bör utbetalningen av det offentliga stödet ibetydligt högre grad följa de val som individerna själva göri egenskap av konsumenter av sociala tjänster.Ett självklart inslag i en politik för avreglering av denoffentliga sektorn är att bidragsvillkor m.m. utformas så attde uppmuntrar tillkomsten av privata alternativ. Vi villdärför att enskilda alternativ inom exempelvis barnomsorg,sjukvård, äldreomsorg och utbildning skall få sammaekonomiska villkor som kommunala.Detta leder inte bara till mer konkurrens och ökadvalfrihet utan öppnar också för nyföretagande inom ettbrett område av tjänster där småföretag bör ha särskilt storamöjligheter att tillfredsställa konsumenternas önskemål.För dem som är verksamma inom denna socialatjänstesektor innebär förekomsten av alternativ både attmöjligheterna att starta eget blir avsevärt större och att desom förblir anställda får flera arbetsgivare att välja mellan.Erfarenhetsmässigt leder det till en positiv utveckling avlöner och andra arbetsvillkor.Ett annat inslag i en politik för avreglering är attsystematiskt skilja på rollen som beställare och producentav tjänster. Detta kommer att ställa stora krav på förändringoch nytänkande inte minst inom sjukvården.Det räcker inte med att verksamhetavregleras. Staten måste också upphöra med att försökastyra genom detaljföreskrifter, ofta i form av villkor förstatsbidrag. Ett slopande av många statliga normer är enförutsättning för att kommuner och landsting skall kunnaiaktta den återhållsamhet på utgiftssidan som krävs för attde skall kunna sänka skatterna och visa återhållsamhet medavgiftshöjningar.Det finns även utanför den offentliga sektorn betydandeområden där konkurrensen är bristfällig. Även där krävsinsatser för avreglering. Det gäller t.ex. inomlivsmedelsindustrin, byggmaterielindustrin ochtransportsektorn. Även delar av den finansiella sektornkännetecknas av brist på konkurrens.De statliga företagen bör privatiseras, varigenom detillförsäkras ägare som kan och vill ta ett aktivtföretagaransvar, vilket ger de bästa förutsättningarna förlönsamhet och expansion.Försäljningen av de statliga företagen skall i första handske till de anställda och allmänheten för att medverka till ettvidgat aktieägande.Vi avser att privatisera statliga företag i en omfattning avca . Som exempel på företag sombör försäljas kan nämnas , , Ncb ochNordbanken. Detta program kommer att genomföras underen . Intäkterna används med fördel bl.a.för att finansiera nödvändiga investeringar iinfrastrukturen.5.9 InfrastrukturenUnder en lång följd av år har infrastrukturen i form avbl.a. kommunikationsnät samt högre utbildning ochforskning eftersatts. Den snabba offentligautgiftsexpansionen har i stället kanaliserats till de storabidragssystemen. Detta har gått ut över underhåll ochupprustning av verksamhet, som egentligen ingen annan änstaten kan sköta.Försummelserna på infrastrukturens område harnegativt påverkat den svenska ekonominstillväxtmöjligheter. För att bryta den ekonomiskastagnationen krävs det en snabbare förbättring avproduktiviteten, och i detta sammanhang har en satsning påinfrastrukturen stor betydelse.Tillgång till billiga och tillförlitliga kommunikationerkommer att få allt större betydelse för näringslivetskonkurrenskraft. Detta är en följd av den ökadeekonomiska integrationen i världen och gäller naturligtvis ihög grad ett avsides liggande land som . I dettasammanhang vill vi framhålla värdet av fast förbindelse förbil- och järnvägstrafik över Öresund.En viktig åtgärd blir då att främja konkurrensen. I destatliga kommunikationsverken bör först denmyndighetsutövande rollen skiljas ut. Därefter finns detanledning att separera den del som upprätthåller nätet frånden som -- i konkurrens med andra -- utnyttjar detsamma.Den sistnämnda enheten bör ombildas till aktiebolag ochprivatiseras.Därutöver krävs det en ökadmedelstillförsel för investeringar i bl.a. vägar och järnvägar.För finansieringen spelar, som nämnts, försäljningen avstatliga företag en viktig roll. Även om staten har ettgrundläggande ansvar för en väl fungerande infrastruktur,kan dessutom i enstaka fall särskilda projektbolag skapasför att möjliggöra samfinansiering med näringslivet.Finansieringen kan underlättas av att statsbudgeten återdelas upp i en drift- och en kapitalbudget. Lönsammainvesteringar skulle då inte behöva finansieras medskattemedel, utan det kunde ske genom upplåning.En väl fungerande infrastruktur omfattar ocksåutbildning och forskning. Studier har visat att svenskindustri har en lägre andel gymnasie- och högskoleutbildadepersoner än motsvarande företag i många andra länder. Detär också välkänt att utbytet av svenska forskningsinsatser iform av ny, innovativ produktion är förhållandevis litet.Kvaliteten i gymnasieskolan måste höjas, inte sänkassom är innebörden av regeringens förslag tillgymnasiereform.För en dynamisk utveckling av svensk högre utbildningoch forskning krävs att universiteten ges en i förhållande tillstatsmakterna mer fristående ställning. Den grundläggandehögskoleutbildningen behöver förstärkas såväl kvalitativtsom kvantitativt. Tillsammans med ökade resurser tillforskarutbildning och forskning skulle detta innebära enbetydelsefull satsning på kunskap och kompetens.Det svenska utbildningsväsendet måsteinternationaliseras. Bl.a. måste språken få en förstärktställning, från och upp i högskolan.Få företeelser torde ha haft en så negativ inverkan påsvenska företags benägenhet att expandera i hemlandet somovissheten på det energipolitiska området. Vi är fastbeslutna att säkerställa tillgången på elkraft och annanenergi till internationellt konkurrenskraftiga priser iSverige. Detta sker bäst genom att energiproducenter fårverka på en fri marknad, vars gränser endast bestäms avpolitiskt fastställda säkerhets- och miljökrav, och däröppenheten mot andra länder blir allt större. Någon förtidaavveckling av kärnkraften bör inte ske.För denna utveckling av energiproduktionen talar inteminst omsorgen om miljön och behovet av att minskaluftförorenande och klimatpåverkande utsläpp. Sverigeskall vara ett föregångsland i och världen i dessahänseenden.Ett krav på den ekonomiska politiken måste vara att dentillväxt som uppnås skall vara långsiktigt hållbar. Dettaförutsätter att de restriktioner som miljön ställer äruppfyllda. När så är fallet, är det även från miljösynpunktönskvärt med en snabb ekonomisk tillväxt, eftersom dettaockså ökar möjligheterna att bedriva en ambitiösmiljöpolitik. Ett svenskt medlemskap i ger ossmedinflytande på hela miljöpolitik.5.10 Näringsliv och arbetsmarknadSveriges framtid ligger i förmågan att bättre och meraeffektivt än andra länder och regioner kunna produceravissa varor och tjänster. Det kräver en ständigförändringsprocess inom näringslivet, som statsmakternaskall underlätta men inte styra. En nyckelroll i dennaprocess spelar entreprenörer och småföretag. Det är i småoch nystartade företag som villkoren för kreativtnytänkande ofta är mest gynnsamma. Goda förutsättningarför nyföretagande ligger därför i allas intresse.För att stärka näringslivets långsiktiga konkurrenskraftkrävs det generella insatser, som leder till ett sänktskatteuttag, låg inflationstakt och rimliga kapitalkostnader.Kostnadsdrivande och produktionshämmande föreskriftermåste tas bort eller ändras. Därmed ges möjligheter för nyaföretag att starta och för existerande småföretag attkonsolideras och expandera.Försörjningen med riskkapital har stor betydelse.Nystartade småföretag förmår inte hävda sig påaktiemarknaden. För dem finns det därför anledning attöverväga en ordning där företag och privatpersoner kanlämna villkorslån, som är skattepliktiga för mottagaren ochavdragsgilla för givaren. Låntagaren kan kvitta lånen motsina utvecklingskostnader och betala tillbaka i form avvinstandelar eller royalty på projekten. Fördelen förlångivaren är att skatt behöver erläggas endast om detverkligen uppkommer en vinst.En grundläggande orsak till ekonomiskaproblem är att lönekostnadsökningen inte ligger i takt medproduktivitetsförbättringen. Det är uppenbart att enutveckling där lönekostnaderna stiger perår men produktiviteten med i längdenär ohållbar. Med sänkt skattetryck, offentliga besparingar,avreglering och förbättrad infrastruktur påskyndasproduktivitetsökningen i . krävsnaturligtvis en dämpning av lönekostnadsstegringen. Enförutsättning för detta är en stram finanspolitik.En samhällsekonomiskt acceptabel löneutvecklingmåste bygga på en klar arbetsfördelning mellan denpolitiska makten och arbetsmarknadens parter. Statligaingrepp i själva lönebildningen skall inte förekomma, varesig i form av mer eller mindre tydliga påtryckningar påarbetsmarknadens parter eller i form av lagstiftning.Däremot bör staten inrikta sig på att skapa bästa möjligaförutsättningar för parternas förhandlingar. De sänktamarginalskatterna och det automatiska inflationsskydd somhar genomförts är här av stor vikt. Därtill bör finansieringenav arbetslöshetsförsäkringen förändras så att parterna fårekonomiska incitament att motverka stora löneökningarsom urholkar konkurrenskraften och driver upparbetslösheten.Avdragsrätten för fackliga medlemsavgifter liksommotsvarande avgifter till arbetsgivarorganisationer skallavskaffas. Sammansättningen av de organ som handläggerfrågor om samhällsfarliga konflikter bör ses över. Detmaximala skadeståndsbeloppet vid vilda strejker måstehöjas. Åtgärder av detta slag bör kunna medverka till attbenägenheten att tillgripa stridsåtgärder minskar.Ett viktigt komplement till en produktivitetshöjande ochinflationsdämpande ekonomisk politik är en väl fungerandearbetsmarknadspolitik. Denna bör inriktas på att underlättaför arbetssökande och lediga platser att finna varandra.Arbetsförmedlingen måste således fungera smidigt. Detfrämjas av att det statliga förmedlingsmonopolet avskaffas.Arbetsmarknadspolitiken måste även i övrigt inriktas påatt skapa flexibilitet. Det viktigaste blir då att uppmuntrarörlighet och utbildning. Förmågan till omställning ärnaturligtvis inte ett krav bara för dem som söker arbete.Arbetsgivarna måste också vara beredda att anpassa sinaarbetserbjudanden till de arbetssökandes krav, t.ex. i frågaom arbetsmiljö och arbetstid.Bristen på arbetstillfällen drabbar vissa grupper särskilthårt. Det gäller t.ex. ungdomar och andra nytillträdande,invandrare, arbetshandikappade och personer med dåligutbildning eller i övrigt en svag ställning påarbetsmarknaden. Erfarenhetsmässigt drabbas också vissaregioner i landet hårdare än andra, vilket måste föranledasärskilda åtgärder.När arbetslösheten stiger tenderar andelenlångtidsarbetslösa att öka. Människor som är arbetslösalänge tvingas in i hopplöshetens onda cirklar av förloratsjälvförtroende, social isolering och inte sällan missbruk.Det är oacceptabelt, såväl mänskligt somsamhällsekonomiskt, att låta arbetslöshet medföra socialutslagning av människor. Till arbetsmarknadspolitikensviktigaste uppgifter hör därför att motverka uppkomsten avlångtidsarbetslöshet.Uppgiften för den ekonomiska politiken under denärmaste åren är att klara den nödvändiga övergången tilllåginflationssamhälle utan en kraftigt ökad arbetslöshet.Arbetslöshet får inte användas som medel i den ekonomiskapolitiken. Det gäller därför att skapa en sådan trovärdighetför inflationsbekämpningen att en bestående högarbetslöshet kan förhindras.Det enda sättet att långsiktigt bekämpa arbetslöshet äratt föra en ekonomisk politik som skapar nya jobb. Det ärockså nödvändigt att det skapas rimligautvecklingsförutsättningar i alla delar av landet. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att godkänner de riktlinjer för denekonomiska politiken som redovisas i motionen,2. att godkänner de riktlinjer förbudgetregleringen som redovisas i motionen,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om avveckling av löntagarfondernaoch stopp för aktieköp.