mot · GE02Jo756 · 1991-01-25 00:00:00 — Bevarande av vårt kulturarv Naturen och de resurser naturen ger utgör grunden förvår kultur. Där ryms också det kulturarv våra förfäderlämnat åt oss att förvalta. Det är en nationell ochinternationell skyldighet att bevara och vårda hela dettaarv; såväl den resursskapande naturen som kulturminnenoch miljöer tillkomna genom bebyggelse, odling och annananvändning av mark, vatten och övriga naturresurser. Allamåste medverka till att det bevaras och vårdas. Förluster avnatur och kulturminnen kan inte ersättas.Naturvård och kulturmiljövård bör inte ses som tvåsärskilda samhällssektorer. Landskapet måste bilda enenhet om det ska kunna förstås och bevarandeåtgärder varameningsfulla.Ett rikt genetiskt och kulturhistoriskt dokument, i formav bl.a. hävdberoende växter och djur i en miljö som gör detlätt att följa förändringar i landskapets utnyttjande genomolika skeden, ska bevaras. Vårt samlade natur- ochkulturarv ska tillsammans med landskapets skönhetsvärdenkunna föras vidare till kommande generationer. En viktigförutsättning för detta är att landsbygden hålls levande.Jämförda med jordbrukets traditionella inkomstkällor skaarbete med naturvård och kulturmiljövård vara prioriteradeverksamheter och kunna finansieras med allmänna medel.Alla skyddsinstitut ska ge samma förutsättningar för engod förvaltning av natur- och kulturarvet.Bevarandearbetet måste ha en bra organisation, godaresurser, bedrivas på bred front och ge utslag inom de flestasamhällssektorer. Bevarandet av fornlämningar ochintressanta byggnader, med de områden som behövs för attbibehålla dessa eller att ge dem ett tillräckligt utrymme medhänsyn till deras betydelse, måste bättre integreras medbevarande av övriga kulturminnen och värden i dennaturliga miljön. Ett steg i rätt riktning har tagits genom deuttryckliga krav på helhetstänkande och samsyn översektorsgränser som lämnats för hanteringen av anslagenNOLA och Landskapsvård.Användningsområdena för de båda anslagen liggermycket nära varandra. En skiljelinje är att inriktaspå bevarande av toppobjekt; högkvalitativa, mindre, lättavgränsbara odlingsdokument och vetenskapligt settintressanta hävdbiotoper. NOLA-objekten måste dock varaså stora att de bildar pedagogiskt fattbara miljöer och kanbevara en biologisk vitalitet.Vissa NOLA-objekt kan vara motiverade att föra övertill den verksamhet som ska finansieras via medlen förLandskapsvård. eller Landskapsvård kan ocksåtänkas (bl.a. av ekonomiska skäl) överta objekt från deverksamheter som har administrerats av lantbruksstyrelsenrespektive riksantikvarieämbetet.Ersättningen bör beräknas på samma grunder oavsettvilka medel (Vård m.m. av kulturlandskap ochfornlämningar, Vård av naturvårdsobjekt, Landskapsvård,osv.) som tas i anspråk för att betala ettbevarandearbete. Jordbrukarna får inte känna av någranackdelar på grund av att vi har olika anslag att arbeta med.Logiskt sett borde anslagen slås samman och ett enda organansvara för arbetet. Varje rationell samordningsåtgärd är enresursförstärkning.Vi anser att det behövs en utredning och ett förslag somsåväl behandlar förutsättningarna för en organisatorisk ochekonomisk samordning av bevarandeintressena sommöjligheterna till en sammanförd och bearbetad lagstiftningomfattande både natur- och kulturminnen.Utredningen bör se hur den centrala administrativa(medelsfördelande) och rådgivandebevarandeverksamheten ska kunna koncentreras till ettenda organ när det gäller vård och förvaltning av vårtsamlade natur- och kulturarv, se över hur man kansamordna de anslag som finns för bevarandeåtgärder ikulturlandskapet och som i övrigt påverkar detta, utredaoch lämna förslag till en fullständig bevarandelag -- dvs. ensammanförd och bearbetad lagstiftning, omfattande såvälkulturminnesvård som naturvård. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utredning av samordnadeåtgärder för bevarande av vårt kultur- och naturarv.