mot · GE02Ub127 · 1991-03-14 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:85 Växa med kunskaper -- om gymnasieskolan och vuxenutbildningen InledningDen svenska gymnasieskolan behöver bli bättre på flerasätt. I den internationella konkurrenssituation vi serframför oss måste ambitionsnivån höjas,defintivt inte sänkas. liberalerna presenterar idenna motion ett kvalitetsprogram för gymnasieskolan medbl.a. följande punkter:Bättre läromedel, upprustadeämnesinstitutioner, bättre skolbibliotek, åtgärdsprogramför att garantera eleverna de lektioner som läroplanenförutsätter, fler lektorer, återinförande av geografi påschemat etc,Större valfrihet för eleverna,påspråk, bl.a. genom större tillvalsmöjligheter,Förbättringav yrkesutbildningen, bl.a. genom att flera av dem förlängstill , modulindelad kursplan som medgeretappavgångar, förbättring av möjligheterna tillåterkommande utbildning samt ett större utrymme förlärlingsutbildningar.Regeringens nu föreliggande proposition motsvarar intede förväntningar vi haft på en gymnasiereform. Det ter sigheller inte realistiskt att utbildningsutskottet underriksdagsbehandlingen kan rätta till de allvarliga brister somfinns i förslaget.Propositionen bör därför i de delar som avsergymnasieskolan avslås och återförvisas till regeringen medsikte på ett riksdagsbeslut om gymnasieskolan -- medannorlunda utformning och bättre förankring -- våren 1992.Vår kritik mot propositionen gäller främst följandepunkter:Den sänker kvaliteten på såvälstudieförberedande som yrkesförberedande linjer genomatt kommunerna åläggs att låta 40 000 ungdomar gå längre i skolan utan ettresurstillskott som tillnärmelsevis motsvarar de ökadekostnaderna.Den överskattar -- med andra ord -- derationaliseringsmöjligheter som föreligger i gymnasieskolanoch bortser dessutom från de andra behov avkvalitetssatsningar som finns, vid sidan av förlängningen avyrkeslinjerna.Den innehåller inte relevantbeslutsunderlag. Vi anser det nödvändigt att innanriksdagen tar ställning till strukturen i en ny gymnasieskolaregeringen redovisar mer information eller förslag påföljande punkter:Utvärdering av ÖGY-försöketUtformningen av gymnasieskolans läroplanBeslut omvilket betygssystem som ska tillämpasRemissynpunkterfrån berörda instanser, som inte har haft tillfälle att yttra sigi denna omgång, eftersom förslagen i propositionen till stordel är helt nya.Den innebär en kraftigkostnadsövervältring på kommunerna, trots att regeringenlovat ett oförändrat statsbidrag.Den medför inte denvalfrihet den påstår, ty de snävare ekonomiska ramarna kani praktiken stoppa många grupper i tillvalsämnen.Denger inga bra alternativ för de 15-åringar som föredrar attvälja en kortare utbildning. Utslagningen frångymnasieskolan kommer sannolikt att öka. Elever som intevill eller orkar fullfölja en treårig utbildning riskerar att fåen stämpel som misslyckade på sig. Vi kan inte förstå varfören frivillig skolform, där valfriheten betonas, inte ocksåskall kunna innehålla regelrätta linjer som är kortare än sexterminer.Den hotar det existerande systemet medlärlingsutbildning, som för många visat sig vara en mycketbra utbildningsform.Den innebär en nedläggning avStatens skolor för vuxna i och , trotsatt behovet av dessa skolor skall utredas -- det naturligamåste vara att avvakta utredningen innan ettnedläggningsbeslut fattas.1. Gymnasieskolans och vuxenutbildningens rollI en rad analyser av konkurrenskraft nu och iframtiden framhålls kunskapens betydelse. Vår relativthöga och jämna utbildningsstandard har varit en fördel förSverige. är läget sannolikt annorlunda.Flera av våra viktigaste konkurrentländer satsar kraftigt påutbildning. Det är en naturlig slutsats att också vi bör sökahöja kvaliteten i vårt eget utbildningsväsende. Det kräveråtgärder i alla delar av systemet, från förskola till högskola.Men inte minst företrädare för våra universitet ochhögskolor brukar framhålla betydelsen av insatser pågymnasienivån. De framhåller att goda förkunskaper,liksom naturligtvis viss vana av studier som ställer störrekrav än , är en förutsättning för framgångsrikahögskolestudier. Från många håll i arbetslivet, inte minstindustrin, har också länge hörts krav på förbättringar avgymnasiets yrkeslinjer.Ett paradoxalt inslag i reformförslaget är attyrkeslinjerna, trots förlängningen, blir mindreyrkesspecifika. Det beror på att antalet linjer minskar, ävenom man tar hänsyn till programmens grendelningar.Utbildningarna blir med andra ord mer allmänna. Detta äri sin tur en del av reformens finansiering, då det gör att endel små undervisningsgrupper kan undvikas. De flestaremissinstanser som yttrat sig över ochSÖ:s gymnasieförslag har varit beredda att godta enutveckling i denna riktning. Det är också vi. Men vi är inteberedda att binda oss för exakt den lösning som regeringenstannat för. Det har förekommit kritik mot en del avförslagen -- t.ex. slopandet av konsumtionslinjen -- och dethade varit önskvärt om olika branschorgan liksom andraberörda haft på sig att analysera det slutligaförslaget. Det uppskjutande av beslutet vi förordar gersådana möjligheter. Vilken slutlig avvägning man görmellan yrkesspecifik och allmän utbildning på yrkeslinjernapåverkar också reformens kostnad.I fortsätter nästan alla ungdomar pågymnasieskolan direkt efter . Det är en storframgång för en frivillig skolform.I propositionen föreslår regeringen, att den reformeradegymnasieskolan skall erbjuda plats åt alla ungdomar mellan16 och . Vi anser att det är en riktig ambition. Vihar under åtskilliga år motionerat om, och flera gångerockså fått igenom, en vidgad dimensionering avgymnasieskolan. Det är mycket olyckligt om ungdomar somvill läsa på gymnasieskola avvisas, och i största möjligautsträckning bör systemet vara så flexibelt att det kananpassas till elevernas skiftande utbildningsönskemål. Detgår naturligtvis aldrig att garantera att alla kan få läsa exaktpå de linjer eller program de önskar men ambitionen måstevara att nästan alla skall få sina förstahandsvaltillgodosedda. Det underlättas självfallet i ett system medfärre och bredare linjer.Om gymnasieskolan skall ha denna roll måste dessstudievägar motsvara förväntningar och behov hos bådestuderande och avnämare. Branschföreträdare önskar igymnasieskolan finna sådan utbildning, som förbereder föryrkesverksamhet och fortsatt yrkesutbildning.Regeringen föreslår också att alla studievägar igymnasieskolan skall ge allmän behörighet förhögskolestudier. I en viss mening ansluter sig regeringendärmed till en åsikt som vi har förfäktat ,nämligen att treårig gymnasieskola skall vara ett krav förallmän behörighet till de flesta högskolelinjer. Meneftersom vi inte anser att alla utbildningsvägar igymnasieskolan måste vara treåriga anser vi heller inte attdet är något stort problem att alla inte blir behöriga att läsapå högskola. Vår inställning kan sammanfattas i följandepunkter:Eleverna skall ha valfrihet.De skall erbjudasbåde två- och treåriga linjer, i undantagsfall ocksåutbildningar av annan längd.Ur samhällets synvinkel ärdet önskvärt att en stor andel väljer treåriga utbildningar.Det är vår bedömning -- bl.a. med ledning av det vi vet omÖGY-försöket -- att fler och fler kommer attvälja treåriga utbildningar.Utbyggnaden av de treårigalinjerna skall ske i sådan takt att efterfrågan i allt väsentligtkan tillgodoses.För den som valt en utbildning som visarsig för lång skall det finnas etappavgångar som gör att tidenpå gymnasiet inte behöver uppfattas som ettmisslyckande.Alla skall ha rätt att komplettera sinutbildning, antingen i gymnasieskolan eller, om personenfyllt , på komvux.Regeringen aviserar att man har för avsikt att uppdra tillUHÄ att se över dagens regler för allmän och särskildbehörighet för högskolestudier. Eftersom vi begär attregeringen skall återkomma till med ett nyttförslag beträffande den framtida gymnasieskolan bör det,om det yrkandet vinner bifall, vara möjligt att iett nytt förslag också inkludera en redovisning av UHÄ:sförslag om behörighetsregler för högskolestudier.När det gäller regeringens förslag påvuxenutbildningsområdet instämmer vi i allt väsentligt idem.En av vuxenutbildningens viktigaste syften är attöverbrygga och utjämna utbildningsklyftor genom atterbjuda utbildning motsvarande den som ges i grundskolaoch gymnasieskola. Den kompetensinriktadevuxenutbildningen skall också ge möjligheter för nyastudiesatsningar av dem, som i vuxen ålder vill kompletterasin ungdomsutbildning. Vi delar regeringens åsikter när detgäller mer av samverkan gymnasieskola--komvux ikombination med en tydligare ansvarsfördelning dememellan samt när det gäller komvux huvuduppgifter.2. Ett kvalitetsprogram för gymnasieskolanAvregleringen av skolan ger, inte minst,gymnasieskolorna stora möjligheter att utveckla sinverksamhet. kommer säkert att geexempel på spännande pedagogisk och verksamhetsmässigförnyelse. Risken är att innehållet i regeringensproposition -- med förslaget att rymma en ny, omfattandeverksamhet i gymnasieskolan utan finansiering -- kommeratt minska förutsättningarna för och dämpa entusiasmeninför det förändringsarbetet.Vi delar följaktligen regeringens uppfattning att det nyastatsbidragssystemet skapar förutsättningar för nyalösningar, som ibland också kan frigöra resurser. Vi är dockinte lika optimistiska om volymen på de resurserna.Rationaliseringar som sänker kvaliteten bör självfallet integenomföras.I vårt kvalitetsprogram för gymnasieskolan ingår enförlängning av flera tvååriga yrkeslinjer. Men det är inte detenda inslaget.Kvalitetsinsatser i undervisningenLäromedelsstandarden behöver förbättras. Aktuellstatistik tyder på att läromedelsinköpen återigen minskat,efter en viss uppgång , då problemet varkraftigt uppmärksammat. Det är mycket viktigt att elevernafår aktuella läroböcker, helst som gåva. Bra skolbibliotek ärviktiga.Ämnesinstitutionerna förfaller på mångagymnasieskolor till följd av det olyckliga beslutet attavskaffa de särskilda tjänstetilläggen förinstitutionsföreståndare. Det är mycket viktigt attämnesinstitutionerna bibehålles och håller en hög kvalitet.Elever går alltför ofta miste om lektioner. De fåralltså inte det antal lektioner som förutsätts i läroplanen.Problemets storlek varierar avsevärt mellan olika skolor,vilket visar att det är möjligt att åtgärda. Ett system medfasta vikarier minskar antalet lektioner som faller bort pågrund av sjukdom hos läraren. Praxis när det gäller ledighetför elever behöver ses över på många håll. Vissa aktivitetersom syo, studiebesök, politisk information m m börplaneras så att de stör den ordinarie verksamheten så litetsom möjligt.Undervisningens forskningsanknytning är viktig. Det ärett allvarligt problem att så många lektorat i gymnasiet ärobesatta. Staten och kommunerna har ett gemensamtansvar att lösa det.Ämnet geografi bör återinföras på skolschemat.Regeringen har i detta förslag och i den framlagdamiljöpropositionen poängterat behovet av att gymnasietskall erbjuda eleverna en bra undervisning i miljökunskap.Vi menar att en förutsättning för detta är att ämnet geografiåterkommer inom gymnasieskolan. Geografi förenaruniversitetsämnena natur- och kulturgeografi och harambitionen att utreda samspelet mellan natur och samhälleoch bör alltså införas på timplanen i de program där det tersig mest naturligt. Den frågan bör, liksom flera andra vi tarupp, beröras i den översyn som möjliggörs om vårt förslagom återförvisning av propositionen till regeringen vinnerbifall.Större valfrihet för elevernaDen nuvarande gymnasieskolan har kritiserats för attden i för liten grad ger eleverna möjlighet att själva väljaämnen. Föreliggande proposition har presenterats som omden ger en stor valfrihet. En närmare analys ger anledningatt sätta frågetecken för den beskrivningen. Möjligheternatill det propositionen kallar individuella tillval är intesärskilt stor i de flesta program. Till det kommer att ett sättatt spara pengar, som nämns i propositionen, är att grupperunder ett visst minimiantal inte får starta. Detta kommer attleda till att många som väljer ett tillvalsämne får beskedetatt kursen inte kan arrangeras, på grund av att för få har valtden.Satsning på språkFolkpartiet liberalerna har i en partimotion tillinnevarande framfört en rad förslag på hurspråkens ställning kan stärkas. Flera av dem berörgymnasieskolan. I likhet med bl.a. LMS, Riksföreningenför Lärare i moderna språk, anser vi att propositionen inteinnebär en förstärkning av språkens ställning. Antaletundervisningstimmar i B- och C-språk minskar, vilket vianser felaktigt. Dessutom vore det värdefullt om den nyagymnasieskolan gav ökade möjligheter för eleverna att läsaflera olika främmande språk än i dag.Förbättrad yrkesutbildningDe erfarenheter som kommit fram från det s.k.ÖGY-försöket är över lag goda, även om kostnadernaförefaller bli väsentligt högre än vad som ursprungligenkalkylerades. Det är, bl.a. av de konkurrensskäl som vitidigare anfört som skäl för utbildningssatsningar, viktigt attyrkesutbildningen i förbättras. I många andraländer är huvuddelen av yrkesutbildningen treårig. Också iSverige bör flera yrkeslinjer förlängas så snart som möjligt.Det är viktigt att de yrkesförberedande linjerna är såutformade att de verkligen lockar ungdomar med intresse åtden yrkesinriktningen. En stor brist med det föreliggandeförslaget är att det inledande året på alla yrkesprogram ärogrenat och därmed sannolikt kommer att domineras avallmänna ämnen. Risken är stor att många praktiskt lagdaungdomar, särskilt om de är lite skoltrötta igrundskolan, är obenägna att ge sig in på en treårigutbildning. Den tveksamheten förstärks säkert om detförsta året i mycket liten grad ger dem möjlighet att sysslamed just deras specialintresse, utan mest ter sig som enfortsättning på grundskolan.Vi vill, som tidigare berörts, förorda att yrkeslinjernautformas ungefär efter den modell som ÖGY-utredningenvar inne på, alltså med moduler och etappavgångar.Skolstart och tioårig grundskolaEn viktig kvalitetsfråga för gymnasieskolan är elevernasförkunskaper. Enligt vår uppfattning bör isamband med ett beslut om skolstart görastioårig. Vi förespråkar alltså ett beslut om skolplikt . En sådan skolpliktsålder kan emellertid införasförst , då fått möjligheter att taemot en hel årskull på ett bra sätt. Det kommer att innebäraatt 15--16-åringarna i början på 2000-taletkommer att ha en mera gedigen grundutbildning än dagensungdomar i samma ålder. Hade socialdemokraterna givitupp sitt motstånd mot skolstart tidigare ochdessutom accepterat förslaget om tioårig skolplikt hade vistått i ett bättre läge . Då hade behovet av allmännaämnen i yrkesutbildningen varit mindre än det är . Viförnekar inte att det i dagens läge bör finnas ett ickeobetydligt inslag av allmänna ämnen, som matematik,engelska och svenska, på yrkeslinjerna, men vi vill bestämtvarna för det uttunnade förstaår som propositionen föreslår.När sexårsstarten blivit det vanliga och ett eventuelltbeslut om förlängning av skolplikten har fattats, finnsgivetvis anledning att på nytt analysera utformningen av degymnasiala utbildningarna.Bättre studievägledningEn skola med större valfrihet för eleven kräver en välfungerande studieorientering för att eleven skall kunna göraså välgrundade val som möjligt. Även om valmöjigheternasuccessivt bör öka under terminerna på gymnasiet bör manredan vid det första valtillfället, i nian, få en både korrektoch lockande presentation av vad möjliga tillvalsämneninnehåller.3. Finansiering av fp:s kvalitetsprogramFinansieringen av detta program är av flera skäl svår attnu överblicka.För det första vet vi inte hur stor andel av kullarna igymnasieåldern som kommer att vilja läsa treårigayrkeslinjer om det finns bra alternativ.För det andra är det med tillgängligt beslutsunderlagsvårt att bedöma hur stor del av den rationaliseringregeringen förutsätter, som kan komma till stånd utannegativa effekter på kvaliteten.För det tredje är vi för vår del inte redo för ett slutligtställningstagande till antalet linjer (program) och grenar.Beslutet i den frågan påverkar som nämnts kostnaden.För det fjärde har vi ännu knappast någon erfarenhet avhur kommunerna kommer att behandla skolan i sinabudgetprioriteringar när de har det fulla driftansvaret förskolan.För det femte, slutligen, finns det tecken som tyder påatt företagens intresse av en förbättrad yrkesutbildning ärså stort att dessa skulle kunna acceptera en större andel avfinansieringen än vad som ligger i den nu aktuellapropositionen.Vår grundsyn är att det kvalitetsprogram som vi härpresenterat, inklusive förbättringen av yrkesutbildningen,har en sådan betydelse för konkurrenskraft att dessgenomförande måste ha mycket hög prioritet . Det kan också komma att kräva att ytterligare statligaresurser tillförs. Om, och i så fall i vilken utsträckning, dettablir nödvändigt kan svårligen bedömas . För folkpartietliberalernas del är vi alltså i så fall beredda att inom ramenför en anvarsfull finanspolitik avsätta sådana resurser.4. Propositionens förslag dåligt förankradeEn relativt genomgripande reformering avgymnasieskolan är alltså behövlig. Även om en mängddelreformer utvecklat gymnasieskolan har den i huvudsakvarit oförändrad . Det är alltså dags för enförnyelse av vissa av de statliga riktlinjerna.Propositionen är enligt skolministern resultatet av ett 16-årigt utrednings- och reformarbete inom gymnasieskolansram. Trots detta påstående har propositionen snarare möttsmed förvåning och bestörtning än med igenkännande blanddem, som följer gymnasieskolans verksamhet. Stora delarav propositionens förslag saknar förespråkare blandsakkunniga i svenskt utbildningsväsende.Om regeringen önskar genomdriva en total förändringav gymnasieskolan utan att de grupper, som skallgenomföra förändringen, känner sig informerade ochdelaktiga, kan resultatet knappast bli gott. Tyvärr tycks detvara läget för den nu framlagda gymnasiereformen.5. Propositionens finansieringsförslagDen nya gymnasieskolan, som beräknas kosta 1,8miljarder kronor i tillkommande statliga och kommunalakostnader, föreslås finansieras gemensamt av stat,kommuner och arbetsliv. Verkligheten är enligt våruppfattning att reformen är väsentligt underfinansierad.De kommunala kostnaderna kommer att bli betydande.Dessa består dels av den del av gymnasieskolansfinansiering som kommunen stått för, knappthälften, och dels av kostnader som staten genom beslutetövervältrar på kommunerna, bl.a. kommer detsärskilda statliga bidraget till gymnasieskolans investeringaratt försvinna. Kommunernas ''traditionella'' del avgymnasieskolans finansiering (lokaler, skolmåltider,skolskjutsar, läromedel) beräknas till 400 milj.kr. för de nyaårselevplatserna.Det är notabelt att regeringen väljer att redovisareformens finansiering -- 1997/98 -- då kullarna ärovanligt små. efter det året börjar kullarna öka igenoch kostnaden blir följaktligen betydligt högre.Vi delar uppfattningen att alla offentliga verksamhetermåste underkastas rationaliseringskrav. Som vi nämntmenar vi att skolans avregleringar just nu ger särskildamöjligheter att finna möjligheter att effektiviseraverksamheten.Däremot menar vi att regeringen överskattar denrationaliseringspotential det är realistiskt att räkna med.Faktum är att de 100 milj.kr. som regeringen kan sparagenom bantad statlig skolbyråkrati är de enda s.k. ''friskapengar'' som tillförs reformen, om man i detta sammanhangundantar finansiering av den arbetsplatsförlagdautbildningen.Att det är finansiering ''inom ramen'' det handlar omerkänner skolminister när han i en artikelskriver: ''Det är således en bättre användning av våraskattemedel som ger oss möjlighet att bygga ut ochförstärka den gymnasiala utbildningen i landet.'' (SvD 4/3)40 000 gymnasieelever kostar, även om man tar hänsyntill att de är vissa veckor på arbetsplatser, istorleksordningen per år.Vi har kommit till vår slutsats -- att reformen iskolministerns tappning kommer att leda till oacceptablakvalitetssänkningar -- genom att försöka bedömakonsekvenserna av de sparförslag som kan utläsas urpropositionen. De är bland andra:Färre lektioner medlärareStörre klasserNej till små grupper, t.ex. itillvalsämnen (därmed faller mycket av det vackra, somstatsrådet skriver om större valfrihet)Ingen eller kraftigtinskränkt lärarmedverkan vid studieresor, prov etc.Det säger sig självt att dessa åtgärder åtminstone delvisinnebär kvalitetssänkningar.Skolministern är en mästare i att klä sinabesparingsförslag i förledande ord. I avsnittet om reformensfinansiering talas det först om ''statens bidrag''. Det visar sig(förutom de nämnda miljonerna som blir över när SÖ läggsned) bestå i ''en timplanekonstruktion som leder tillminskade anspråk på kommunerna''. I klartext innebär detalltså att staten sänker elevernas rätt till lärarleddundervisning och därför drar ner statsbidraget med 330milj.kr.Sedan talas om ''det kommunala bidraget''. Det skabestå i en förbättrad produktivitet i skolan. Ochslutresultatet blir detsamma som på den första punkten,nämligen att statsbidraget kan minska, här med 617 milj.kr.För att understryka hur lätt det bör vara att spara 617milj.kr., påpekar skolministern att det bara är av det totala statsbidraget till skolan. För att kommatill den låga andelen räknar han alltså in också statsbidragettill grundskola och komvux. Men regeringen har ju lovat attklasserna i ska bli mindre, inte större. Inte skaväl -- med dess dåliga läromedel ochlokalproblem -- behöva bidra till gymnasieskolansutbyggnad? Regeringen har ju för övrigt redan lagt beslagpå en procent av skolanslaget genomhemspråksbesparingen och dessutom krävt attkommunerna ska ta emot de sexåringar som vill börjaskolan. Det är fullständigt orealistiskt att tro attgrundskolan med bibehållen kvalitet kanklara ett större sparbeting än så.Sannolikt har under arbetsgång fått snävare ekonomiska ramar för reformen, menändå beslutat fullfölja förlängningen av yrkeslinjerna. Menatt till nästan varje pris sätta en förlängning av samtligayrkeslinjer framför en bibehållen eller höjd kvalitet i dethittillsvarande utbudet -- det teoretiska såväl som detpraktiska -- är en minst sagt tveksam prioritering. Kan viinte hitta nya resurser att satsa -- utöver de som realistisktkan frigöras inom systemet, bl.a. genom att antalet linjerminskar -- är det en klokare reformstrategi att börja med attbygga ut de yrkeslinjer där behovet av mer tid är störst (elleratt ytterligare utvidga det pågående s.k. ÖGY-försöket) ochsamtidigt lägga ner stor omsorg på kvaliteten på deutbildningar som redan finns.6. De nationella programmenAlla program i den nya gymnasieskolan skall enligtpropositionen ha en gemensam kärna av angivna nioämnen, som tillsammans utgör 30--av den garanterade minsta lärar/handledarleddaundervisningen. De ämnena skall utgöra grund för denallmänna behörighet för högskolestudier, somgenomgången gymnasieutbildning föreslås ge. Dennaämneskärna är huvudorsaken till att de yrkesinriktadeprogrammen föreslås bli treåriga.Regeringens ambition att göra gymnasieskolansprogram så likvärdiga som möjligt har knappast någonförankring hos de studerande. De som väljer enyrkesinriktad linje har också i många fall medvetet valt bortden ämneskärna, som regeringen nu vill tvinga på allagymnasister.Vi anser att alternativ till regeringens uppläggning börprövas.Ett är att bibehålla ÖGY-modellen med fyra ämnen ikärnan. vet vi hur elever och lärare som genomfört entreårig ÖGY-utbildning uppfattar den, vilken andel som gårvidare till högskola, hur ÖGY-eleverna har klarathögskoleprovet etc.Ett annat alternativ är att större delen av den teoretiskaämneskärnan erbjuds eleverna på de yrkesinriktadeprogrammen som ett frivilligt tillval under ett avslutandetredje år. Ett sådant avslutningsår kan också innehållayrkesmässig fördjupning, som motiverar det extra året ävenfrån relativt snäv yrkesutbildningssynpunkt.Om kärnan skall vara så stor som statsrådet föreslårdelar vi uppfattningen att ämnet Idrott och hälsa bör ingå iden.