mot · GE02Ub296 · 1991-01-25 00:00:00 — Samhällets mål är att integrera de handikappadeeleverna i och gymnasieskolan. Detta sägsäven i regeringens proposition 1990/91:100 Bilaga 10. Detframgår också av nämnda proposition att strävan attintegrera handikappade elever varit framgångsrik.Tyvärr kan man inte säga vad gäller hörselskadadeelever att integrationen varit framgångsrik. Att placeraelever i den vanliga skolan betyder inte att det är frågan omintegration. Kraven måste vara högre än så.Det måste finnas en social och övrig gemenskap mellande handikappade och de icke handikappade. Det är intefråga om att normalisera den handikappade utan dennessituation.Undersökningar visar att situationen för hörselskadadeelever som går i vanlig klass inte är bra. Hörselskadan är ettkommunikationshandikapp och skolorna fungerar i regel påett mindre bra sätt, ljudmässigt. Ständig koncentration föratt höra och läppavläsa kräver sitt pris i form av trötthet ochhuvudvärk. Den sociala gemenskapen utanför skolan kanvara lika problematisk, det uppstår en social dövhet.Alternativet för hörselskadade elever är särskildaundervisningsgrupper. Men ofta är dessa små och elevernahar inga möjligheter att välja kamrater.Med talspråkig undervisning blir hörselskadan ettproblem och då används olika tekniska hjälpmedel för attkompensera. Dessa hjälmedel fungerar sällan på det sättman hoppats på, det som kvarstår ärkommunikationssvårigheter i dålig ljudmiljö.En visuell kommunikation med teckenspråk däremot,gör att alla elever, oavsett hörselskada, kan följa med i endiskussion. På detta sätt kan barndomshörselskadade få enundervisning som inte hämmas av hörselsvårigheter.Hörselskadade bör liksom döva få möjlighet till en skolasom tillgodoser deras behov av egen identitet somhörselskadade och i samband därmed en stärkt positivsjälvuppfattning, gruppgemenskap och verkligkommunikation. Dagens skolförslag om integreringtillgodoser inte detta.Enligt beslut kommer ett nyttstatligt inom skolväsendet attinrättas. I institutet inordnas också den regionalastödorganisationen för handikappfrågor, som ligger pålänsskolnämnderna.När det gäller hörselskadade och även döva barn ochungdomar är det landstingens hörselvårdskonsulentersom ansvarar för att föräldrar får den information sombehövs för att rätt skolplacering sker och att eleverna i denvanliga får sina ''hörselprov'' tillgodosedda. Inuvarande organisation köper länsskolnämndernahörselpedagogisk expertis från landstingen. Detta är ejtillfredsställande, men direkta kanaler behövs till denstödorganisation som finns för handikappfrågor. medden nya organisationen blir det nödvändigt med personalsom har kunskap om hörselskadade och döva elever inomden regionala stödorganisationen.Det nya institutets uppgifter skall enligt direktiven vara''inriktade på de särskilda stöd- och utvecklingsinsatser somkrävs för att elever med handikapp skall få sådanaförutsättningar att genomföra sin skolgång så likvärdig sommöjligt med andra elever''. ''Så likvärdig som möjligt'' är inget acceptabelt uttrycknär ett centralt mål i svensk utbildningspolitik är att främjajämlikhet och rättvisa. Alla ska ha rätt till likvärdigutbildning. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om hörselskadades behov av enskola som tillgodoser deras behov,2. att som sin mening ger regeringen till kännaatt det nya får i uppgift attuppmärksamma hörselskadades skolsituation,3. att som sin mening ger regeringen till kännaatt den regionala stödorganisationen behöver ha personalmed kunskap om hörselskadade och döva,4. att som sin mening ger regeringen till kännaatt alla har rätt till likvärdig utbildning.