mot · GE02L716 · 1991-01-25 00:00:00 — InledningKonsumenten har en avsevärt starkare ställning imarknadsekonomin än i planekonomin. Ett fritt val på enfri marknad med effektiv konkurrens ger konsumenten ettbättre skydd än ett politikerstyrt utbud. Fri efterfrågan ochett varierat utbud är förutsättningar för en fungerandemarknadsekonomi. Marknaden av varor och tjänsterskapas i samspelet mellan konsumenternas efterfrågan ochproducenternas utbud. Det egna ansvarstagandet ochengagemanget utgör en viktig del av konsumentensmöjlighet att undvika en undermålig produkt ellertjänst. Vi har olika behov, olika ideal och olika värderingar,som avgör våra ställningstaganden i vitt skildavalsituationer.Det viktigaste konsumentkravet är att konsumenten kanvälja produkter och tjänster från sinsemellan oberoendeproducenter. I annat fall ökar risken för brister, varvid köeroch därmed orättvisor och nackdelar uppstår förkonsumenterna. Exempel kan hämtas såväl från Östeuropasom från landsting.Vi moderater tror på människans egen förmåga och rättatt själv fatta de beslut, som ligger henne närmast. Vi anserockså att varje människa mår väl av att uppleva att hon kanvälja fritt, bedöma och ta ansvar för sina egna beslut. Dettakommer sedan hela samhället till godo.Konkurrens gynnar konsumenternaDe som erbjuder varor och tjänster bör göra detta ikonkurrens. Den gynnar nämligen konsumenterna, såvälprissom kvalitetsmässigt. Finns konkurrens så harkonsumenten alernativ att välja mellan och behöver intelåta sig styras av olika beslutsfattare. Konsumenten väljerutifrån sina egna förutsättningar, värderingar och behov.I vissa fall är lagstiftning nödvändig för att det skallskapas ett klimat som gynnar såväl näringsidkare somkonsumenter. Fler lagar är dock ingen självklar garanti förkonsumenten att marknaden fungerar bättre.I en fri ekonomi är producenterna beroende avkonsumenterna, under förutsättning attmonopolsituationer motverkas. En vara somkonsumenterna inte vill ha försvinner snart ur handeln. Detär i sista hand konsumenternas efterfrågan -- ett slagsfolkomröstning -- som styr utbudet av varor.Marknadens funktion är väsentlig för att konkurrensenskall fungera. Den kan störas av olika ingrepp frånproducenterna. Men även ingrepp viaarbetsmarknadslagstiftningen eller via kommunala beslutkan få förödande effekter på en lokal marknad. Fackligaförbud mot företag att ta vissa arbeten kan därför inteaccepteras, icke heller kommunala ingrepp i sortimentet.På den senare punkten finns risk för att vissa delar av plan-och bygglagen kan få direkt konkurrenshindrande effekt,vilket är oacceptabelt och riskerar drabba konsumenternagenom högre priser och begränsat varuutbud. Utredningenom Förstärkt konkurrenspolitik bör få tilläggsdirektiv isyfte att förhindra vidare exempel på konkurrenshinder pågrund av arbetsmarknadslagstiftning.Reklam har på vissa håll givits en negativ klang, vilket äri huvudsak oförtjänt. Reklamen för varor hör ihop med denfria konkurrensen mellan företagen. Den ger upplysning tillkonsumenten om vad det finns att välja på. Reklaminnehåller information om varans beskaffenhet. Dessutomkan reklam förbilliga varorna genom att skapa större serieroch låga fasta styckkostnader.Offentliga sektorn och konsumentenStarka krafter har gjort gällande attkonsumenterna behöver stöd och hjälp endast när det gällervaror och tjänster som bjuds ut på den privata marknadenmen att något stöd inte behövs beträffande den offentligasektorns varu- och tjänsteutbud.Inom den privata sektorn stärks konsumenternasställning genom att det normalt förekommer konkurrensmellan flera företag. Dessa måste tillhandahålla bra varortill rimliga priser. Uppfylls inte konsumenternas krav skeren självsanering på marknaden. För den privata sektorngäller dessutom en hel del lagar som har till uppgift attstärka konsumenternas ställning. I samma syfte harmyndigheter inrättats.Under har den offentligakonsumtionen av den totala konsumtionen ökat drastiskt.Medborgarnas ställning gentemot det allmänna haremellertid -- paradoxalt nog -- försvagats ju större denoffentliga sektorn blivit. är medborgarensställning svagare vid en tvist med en myndighet än med ettföretag. En väsentlig orsak till detta är att medborgaren intehar något alternativ då han uppträder som konsument avoffentlig service. För konsumenten är det näst intill omöjligtatt hävda sin rätt exempelvis gentemot ett monopolföretagsom , vilket omväxlande är myndighet ochföretag.Varför skall den som behöver opereras för t.ex. starr --som kan leda till blindhet -- behöva ställa sig flera månaderi en offentlig vårdkö? Varför kan dessa personer inte i ställetfå hjälp hos en privat läkare på samma villkor? Varför gesinte föräldrarna ekonomisk frihet att välja den barnomsorgeller skola som passar familjen bäst?I många sammanhang är det fullt möjligt och önskvärtatt det finns konkurrerande privata alternativ till detoffentliga utbudet. Konkurrens är det bästa medlet attstärka konsumenten. Ett systemskifte, innebärande attprivata alternativ tillåts inom tabubelagda områden,skulle påtagligt stärka medborgarnas ställning och leda tillbättre service. I avvaktan på att ett sådant systemskifte kangenomföras måste reformer ske inom den offentligasektorn.En bättre konsumentinformation om den offentligasektorn skulle underlätta för människor att både hävda sinrätt och utnyttja den service som finns. skulle enmedveten konsument med tydliga krav medverka till att denoffentliga sektorn blev mera serviceinriktad och bättreanpassad till människors behov.Även den offentliga sektorns utbud bör omfattas avkonsumentlagstiftningen. Vilken kvalitet är det påsjukvårdens produktutbud och hur mäts skolornaseffektivitet? Varför får den statliga spelverksamhetenmångdubblas utan att någon reagerar?Fler och fler människor anser att det behövs alternativtill den offentliga sektorns verksamhet. Många har upptäcktatt det inte kan sättas likhetstecken mellan offentlig sektoroch välfärd. Konsumenten måste ges möjlighet att bedömaden service som den offentliga sektorn ger och även attkunna välja mellan flera serviceutbud. Det är intepolitikerna som skall besluta vad som är bra för de enskildautan konsumenterna skall själva göra sina val även när detgäller t.ex. social service.Konsumentverkets verksamhet och framtidKonsumentverkets uppgifter är alltföromfattande och leder dessutom till en splittring avveksamheten. Verkets uppgifter bör därför renodlas i syfteatt effektivisera verksamheten inom de områden därverkets arbete visat sig ha en särskild betydelse förkonsumenterna.Vidare bör konsumentombudsmannen ha ensjälvständigare ställning gentemot verket ochmyndighetsuppgifterna där skiljas från verkets andrauppgifter. En översyn av verkets instruktion är därförpåkallad. I den mån så erfordras bör en sådan översyn ocksåomfatta konsumentpolitiska beslut liksomfrågeställningen hur verksamhet eljestkan effektiviseras.Det är allt starkare önskemål från konsumenternas sidaatt före inköp kunna jämföra olika varors egenskaper ochkvaliteter. Detta önskemål bör i möjligaste mån tillgodoses.På grund härav och med hänsyn till att en väl fungerandeprovningsverksamhet ofta leder till bättre produkter påmarknaden bör både på eget initiativutförda jämförande varuprovningar och verketsuppdragsfinansierade provningsverksamhet utvidgas.Det är betydelsefullt att konsumentintressena beaktasvid utveckling och upphandling av produkter. Det kandärför finnas behov av ett särskilt rådgivande organ påområdet. Vi vill emellertid starkt ifrågasätta huruvida denkonsumenttekniska nämnden, som är knuten tillkonsumentverket, har fått en lämplig sammansättning. Somredovisas ovan ingår i nämnden ett stort antal företrädareför olika myndigheter och organisationer. Det stora antaletledamöter i kombination med att de företräder vitt skildaintressen medför nämligen att nämnden i praktikenknappast kan antas kunna fullgöra sina uppgifter. bör därför upplösas.Konsumentverket är central förvaltningsmyndighet förkonsumentfrågor med uppgift att stödja hushållen i derassträvan att effektivt utnyttja sina resurser samt att stärkakonsumenternas ställning på marknaden.Det finns ytterligare en statlig myndighet som haruppgifter som i stor utsträckning berör konsumenterna,nämligen statens pris- och konkurrensverk (SPK). SPKskall bevaka och analysera konkurrensförhållanden,prisbildning och konsumentprisutveckling, och belysa deninhemska utvecklingen i ett internationellt perspektiv. SPKskall vidare utreda frågor som kan vara av betydelse förmarknadsdomstolen och vidtillämpning av konkurrenslagen och förkonsumentombudsmannen vid tillämpning av lagen omavtalsvillkor i konsumentförhållanden. Vidare skall SPKbelysa hur offentliga regleringar påverkar pris- ochkonkurrensförhållanden samt föra kartellregister.Enligt vår mening har och så nära samband att det framstår som naturligtatt sammanslå de båda myndigheterna. En sammanslagningskulle inte endast leda till kostnadsbesparingar på grund avsamordningsvinster. Den skulle vidare sannolikt resultera ien bättre verksamhet. Regeringen bör mot denna bakgrundåterkomma till med förslag om hur och när ensådan sammanslagning kan ske.Bättre prisinformationPrismärkningen på varorna utgör en synnerligen viktigdel i företagens information till konsumenterna. Ingenanledning finns för myndigheter att föreskriva var och hurprismärkning skall ske så länge kunden, utan onödigtidsåtgång, tydligt informeras om priset, som bör vara lättsynligt.Den ökade datoriseringen inom detaljhandeln får inteleda till att prismärkningen försämras ytterligare. De bristersom förekommer måste undanröjasgenom påverkan, självsanering och frivilligaöverenskommelser. Detaljerade föreskrifter omprismärkning i första hand bör undvikas. Konsumentverketbör få i uppdrag att ta upp prismärkningsfrågorna medhandelns representanter för att söka åstadkomma bättreprismärkning för konsumenterna.Behåll extrapriserDet nuvarande extraprissystemet bör finnas kvar.Prissättningen är ett viktigt konkurrensmedel inomhandeln, och systemet med extrapriser och ''röda lappar''bör ses som ett konkurrensmedel. Det av tidigareutredningar förordade enprissystemet kan enligt vårbedömning däremot tillgodose varken näringsidkarnas ellerkonsumenternas intressen. Ett sådant system leder inte tillnågra lägre priser, men skall naturligtvis kunna tillämpas ifri konkurrens av den handlare som så vill.Miljömärkning med bristerUnder träffades ett avtal mellan staten i (SIS) ommiljömärkning. Avsikten är att verksamheten medmiljömärkning i huvudsak skall finansieras genom avgifteroch ersättningar från de företag som vill miljömärka sinaprodukter. Miljömärkningen handhas av en särskild styrelseoch en referensgrupp organiserade inom SIS.Vi är kritiska mot sammansättningen avmiljömärkningsstyrelsen och anser att det är en allvarligbrist att forskningsintressena är helt orepresenterade.Visserligen skall dessa intressen tillgodoses genom att deblir representerade i referensgruppen, men detta kan inteanses till fyllest. Det är synnerligen viktigt att forskningenfinns representerad i styrelsen, där de slutligabedömningarna görs och besluten fattas. Detta är enligt vårmening av mycket stor betydelse för att nå framgångar inomarbetet med miljömärkningen. Vi vill också erinra om att iden utredning som låg till grund för införandet avmiljömärkning i föreslogs en modell där styrelsenskall bestå av tolv ledamöter, representerande de olikaintressenterna med en fjärdedel för envar av de allmännasamhällsintressena inkl. forskningen, konsumenterna,miljörörelsen och näringslivet. Vi kan för vår del inte senågot skäl varför regeringen i avtalet med frångåttutredningen i den delen. Regeringen bör ta initiativtill en förändring eller eventuell utökning avmiljömärkningsstyrelsen så att även forskningsintressenablir representerade.ProduktskadorUnder 1991 förväntas regeringen lägga fram ettlagförslag gällande ansvaret för produktskador. Syftet meddetta är att förbättra möjligheterna till ersättning för skadorsom orsakas av felaktiga produkter. Vi vill redan i dettasammanhang redovisa att det enligt vår uppfattning är avcentral betydelse att lagstiftning på detta områdeinte avviker från vad som är normal standard inom EG-länderna.Grupptalan inom konsumentområdetDet finns enligt vår mening flera goda skäl att övervägaen annan ordning än den som gäller för prövning avotillbörlig marknadsföring. I de fall där ansökan görs avenskilda skulle en prövning i tingsrätten leda till minskadekostnader och processen föras närmare dem som berörs ochdärigenom på olika sätt främja en lokal förankring. Detfinns också anledning att anta, särskilt mot bakgrund av deerfarenheter man har i och , att den lokalakonsumentrörelsen skulle stärkas med en sådan ordning. Vihar tidigare i aktualiserat denna fråga och det ärnu med tillfredsställelse vi noterar att departementschefenför aviserar att hon avser att verka föratt möjligheterna att införa grupptalan i svensk rätt utreds ilämplig form. Med hänvisning till det anförda hemställs[att begär att regeringen utfärdartilläggsdirektiv till utredningen om Förstärktkonkurrenspolitik i enlighet med vad som anförts imotionen,1][att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om plan- och bygglagens brister urkonkurrenshänseende,2]1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att även den offentliga sektornsutbud bör omfattas av konsumentlagstiftningen,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om renodling av konsumentverketsuppgifter,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att konsumentombudsmannenbör ha en självständigare ställning,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om konsumentverketsprovningsverksamhet,5. att beslutar att upplösa denkonsumenttekniska nämnden,6. att hos regeringen begär förslag om ensammanslagning av och ,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts angående prisinformation,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om extrapriser,9. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en förändring avmiljömärkningsstyrelsens sammansättning,10. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utformning av en nyproduktskadelag.