mot · GE02Ju226 · 1991-01-25 00:00:00 — Endast en av de drygt 200 kvinnor i som varjemånad anmäler att de har misshandlats kan få polisskydd iform av exempelvis regelbunden övervakning. Larm är inteheller utbyggt så att de, som skulle behöva få dem, snabbtkan komma i åtnjutande av åtminstone denna trygghet.Skärpningen av besöksförbudslagen har inte räckt till --straffsatserna är uppenbarligen för låga.De flesta anmälningarna av misshandel rör misshandel ihemmet. När en kvinna slutligen tar steget att anmälamannen har det ändå visat sig att hon oftast försöker tonaned misshandelns omfattning. Man tror detta kan bero påatt hon ändå försöker skydda sig själv, eventuella barn menockså mannen. Detta är något som försvårar för polisen attkunna ta reda på när en misshandel varit av sådanomfattning att fara för liv föreligger.Som ett exempel på detta kan nämnas en kvinna inorrort som polisanmälde sin pojkvän två gånger.Men hon berättade inte att hon även blivit våldtagen ochsvårt misshandlad. Man häktade alltså inte mannen. Hanknivskar henne sedan till döds. Det blev ingen tredjeanmälan från kvinnan.Vad kan vi göra, svarade en erfaren utredare, vi kan välinte fråga kvinnor som ringer om de blivit våldtagna? Detär dock min fasta förvissning att man -- genom ökadkunskap och lyhördhet -- kan lära sig tyda signaler ochkunna ställa de rätta frågorna.Ligger det någon sanning i den uppfattning som många,bl.a. , ordförande i (Riksorganisationenför kvinnojourer i ), har kommit fram till, nämligenden slutsatsen att det verkar som om en del poliser anser attkvinnor har sig själva att skylla om de upprepatmisshandlas, då måste även dessa polisers attityder aktivtpåverkas. Utbildning och upplysning måste förbättras inomdetta område liksom f.ö. även vad gäller övergrepp motbarn. Polis och åklagare saknar ofta den''fördjupningsutbildning'' det här blir fråga om.I de fall män i alla fall dömts till fängelse ochbesöksförbud, men trots detta ändå skrämmer, hotar ochförföljer ''sin'' kvinna (som även kan ha små barn) måsteåtgärder av en helt annan omfattning än vidtas.Det är inte dessa hotade kvinnor som alltid skall behövahålla sig undan. De skall inte behöva föra en ständigtambulerande tillvaro, byta telefonnummer, stänga sig inne,avskärma sig från allt privatliv genom rädslan att mannenskall kunna spåra henne och hota henne till livet. Hon vågarsom regel inte träffa sina släktingar eller vänner.Dessa kvinnor måste i en rättsstat kunna garanteras ettvanligt liv i ett öppet samhälle. Deras barn -- i de fall de harbarn -- blir även de skadade för livet.Hur kommer det sig då att dessa våldsmän, gång pågång, lyckas leta rätt på ''sina'' kvinnor, trots att dessat.o.m. fått myndigheters hjälp att byta bostad, få nytt,hemligt telefonnummer etc. Till stor del beror det på detfullständigt otillbörliga sätt vi använder personnummer iSverige. Samt på trögheten och svårigheten att även imycket svåra och farliga fall kunna få dessa personnummerutbytta.Den läkare -- som av domstolar utpekats som ''skändareav lik'' -- ett lik han måste ha snubblat över eftersom man itingsrätten klart slog fast att man ansåg att han utförtstyckning av kvinnokroppen -- fick mycket raskt en nyidentitet. Men en slagen, hotad kvinna, som ständigt är påflykt för sitt liv, får inte samma snabba hjälp.Alla våldsbrott måste betraktas som allvarliga brott. Ompåföljderna för misshandelsbrott blir för ringa -- många somdöms för kvinnomisshandel slipper t.o.m. helt enfrihetsberövande påföljd -- kan detta ge felaktiga signaler.Man kan förledas att tro att det inte är så allvarligt attmisshandla kvinnor.1983 års folkbokföringskommitté (SOU 1990:50) uppgeratt ett identitetsbyte skulle komma att medföra storasvårigheter för personen själv. Uppgifter om utbildning,arbete och ekonomiska förhållanden kan inte styrkas utanatt den gamla identiteten röjs. Det skulle dessutom medföraavsevärda olägenheter för tredje man och myndigheter.Dock anser kommittén att byte skall kunna ske närsekretessreglerna inte anses ge tillräckligt skydd.En kvinna som är hotad till livet och förföljd -- kanskeblivit misshandlad -- bör, om hon så önskar,garanteras snabbt byte av personnummer. Hennes rätt börkomma före eventuella olägenheter för myndigheter. Med hänvisning till det anförda hemställs[att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om såväl restriktivare användning avpersonnummer som möjligheter att kunna bytapersonnummer,1]att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ökad utbildning och upplysningvad gäller bl.a. utfrågningsteknik vid kvinnors anmälan ommisshandel eller hot.