mot · GE02Fö16 · 1991-03-14 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:102 Verksamhet och anslag inom totalförsvaret under /92 Utökad användning av reservareMed stor tillfredsställelse konstaterar jag attpropositionen förordar ett bibehållande avDrakensystemet. Här finns en möjlighet att till begränsadekostnader använda befintliga moderniserade flygplan. Tillföljd av moderniseringen är underhållskostnaderna perdivision låga , omkring hälften av vad enViggendivision kostar i underhåll.För att ytterligare minska kostnaderna föreslårförsvarsministern att en av dagens tre divisioner medDraken (vid i ) får en lägre beredskap. Detinnebär att den kommer att bemannas med förare som inteär i daglig tjänst vid divisionen. Det kan då dels vara föraresom i fred tjänstgör på andra ställen inom försvaret, t.ex. istaber, förvaltningar eller skolor. Dels kan det varareservare, förare som lämnat flygvapnet för anställning vidcivilt flygbolag.Försvarsministern vill att man även inomViggensystemet bör övergå till reservare vid en division. Isammanhanget kan noteras att de hittillsvarande attack-och spaningsdivisionerna med fått en kraftigtutökad vapenmässig flexibilitet och kapacitet, också ijaktrollen, som en följd av försvarsbeslut.Förslaget kom den gången inte från myndigheterna, utanfrån försvarskommittén som begärde att sjömålsrobotenRobot 15 inte skulle ligga i förråd i väntan på JAS utan istället integreras redan i (AJ 37). När dettaintegrationsarbete inleddes kom man underfund med attsom en sidoeffekt kunde man då till en ringa kostnad fåintegration också för övriga JAS-vapen. Detta arbetegenomförs också på Spaningsviggen, vilket betyder att allaattack- och spaningsdivisioner får en långt störremångsidighet än hittiills, och detta för en mycket lågkostnad. Den operativa effekten av denna integration, somkostar omkring 40 milj. kr, är därför mycket påtaglig.Det är av stort principiellt intresse att försvarsministernpå detta sätt uttalar sig för användning av reservare påförband med stridsflygplan. Man kan nämligen gå vidare pådenna väg och därför nå en rad stora fördelar i försvaret.Kanske har vi genom detta en av de störstaförnyelsemöjligheterna för försvaret under 90-talet.Nämligen en föryngring av officerskåren och en störreflexibilitet och därmed uppväxlingsförmåga inte bara inomflygvapnet utan även i marinen och armén.I liberalernas partimotion anges skäl för i Drakensystemet bör ha handlingsfrihet att även sättaupp en fjärde division. Men denna bör tillåtas ha betydligtlängre uppsättningstid, och i fredstid bör man inte satsaflygtid på den. Bakgrunden till att den ändå bör finnas somhandlingsfrihet ligger i forskningsresultat från experimentjust med tidigare Drakenpiloter. disputeradeFOA-forskaren påavhandlingen ''Prisvärd militär flygning med rimligarisker''.Hon har tillsammans med olika andra experter gått djuptin i psykologiska och medicinska studier kringansträngning, motivation och sinnesstämning hos föraresom efter lång bortovaro från flygning med Draken satts isimulator och sedan i några fall givits återinflygning. Honvisar att detta kan organiseras så att närmast förbluffandegoda resultat kan nås trots att kostnaderna minimeras.En grupp bestod av tidigare Drakenförare som undersenare år bara flugit transport- eller sambandsplan. ''Resultaten var häpnadsväckande goda och frågan väcktesvilken betydelse tillhörigheten till flygvapnet kunde ha förförarna och deras resultat.'' I nästa grupp ''inkallades därförtill en identisk återinflygning i simulator åtta fd.Drakenförare som tagit avsked. Fyra av dessa var SAS-styrmän. Av de återstående var en lantbrukare, en läkare,en bilförsäljare och en flygledare. Avgången personalvisade lika häpnadsväckande goda resultat. ''Under disputationen framkom att SAS-styrmännen tagiten del intryck av sitt dagliga arbete och kom in väl högt införlandning, medan lantbrukare kom in på lägre höjd (dockinte traktorhöjd).Tiden sedan flygning med Draken varierade mellan fyraoch 147 månader, med ett medeltal . Hurkunde en grupp mycket kunniga förare som varit borta frånsystemet efter en veckasspecialutbildning i simulator åstadkomma lika bra resultatsom en grupp aktiva, fullt utbildade flygförare medvarierande erfarenhet?Det visade sig nämligen att erfarna förare som varitborta kunde prestera bättre resultat än de yngreförarna på divisioner. Erfarenhet betyder alltså mycket, ochdet människan en gång lärt och praktiserat under ett antalår kan snabbt väckas till liv. En mer ytlig kunskap ocherfarenhet däremot kan gå förlorad på kort tid.En duktig pilot som tjänstgjort i flygtjänst kanalltså mycket väl stå i reserv kanske . När hankallas in och får en kompletterande utbildning kan han återingå i ett förband.Det här betyder att till låg kostnad kan få en''kärnmodell'' inom flygvapnet. Ty genom den inhemskaflygplananskaffningen med dess successiva tillförsel kanman i de flesta lägen ha ett något större antal flygplan änsom motsvarar de i fred kontinuerligt uppsatta divisionerna.Detta förhållande är särskilt påtagligt genom attlivstidsförlängningar numera gör att flygplan kan varamoderna under betydligt än man trodde.Draken kan vara i tjänst till omkring efter typensförsta flygning 1955, och motsvarande exempel finns frånett stort antal länder.I samband med att jag skrivit i denna fråga har jagkommit i kontakt med några förare som lämnat flygvapnetför civil tjänst. Det rör sig om mycket intresserade ochduktiga förare, som gärna skulle fortsätta som reservare.Deras utbildning har kostat l5 milj. kr. Denreservare som tjänstgör då och då vid i Ängelholmkände sig välkommen, medan de andra hade fått beskedetpå sina flottiljer att de snart inte skulle få flyga mer. Inteberoende på brister i deras förmåga utan därför att man nuutbildade nya piloter, och när dessa kan krigsplaceras tasreservarna bort. Som skattebetalare måste man ställafrågan om detta kan vara rimlig ekonomi. Men jag erkänneratt man kunde se frågan annorlunda dåberedskapskraven kunde synas större än . Att användareservare ger ju något lägre beredskap än vid ett förbandsom har hela sin personal i tjänst. Men systemet medreservare är klart fördelaktigt i ett försvar med''kärnmodell''. '''s own''Jag vill gå ett steg till och säga att användning avreservare under vissa förhållanden till och med kan ge högreprofessionalism än i linjeförband. besökte jag ochsvenske flygattachén 110th Tactical Fighter Squadron i StLouis, ingående i kallas '''s own'' eftersom CharlesLindbergh tjänstgjorde i den . En fjärdedel avpersonal är fast anställd, övriga finns ute i civila livet ochkommer in för övningar . Man har38 förare i åldrarna . Skvadronen flyger tvåsitsigaPhantom, ett plan i samma generation som Draken.Brigadgeneral är Commander 131thTactical Fighter Wing, som omfattar skvadronen i ,en skvadron i och en i . Det kannoteras att han själv tjänstgör på 75 procents tid, resten ärhan civil trafikflygare.En mycket stor del av jaktflyg utgörs av ANG-förband, och ANG finns även för attackflyg och transport.Särskilda beslut krävs för att ANG-enheter ska kallas in tilltjänst utomlands, men detta skedde under kriget i Gulfen,med mycket gott resultat för dessa förband. ANG uppgeskosta hälften per skvadron i drift jämfört med förbanden idet reguljära flygvapnet. Det är inte helt rättvisandeeftersom ANG kan ta sina piloter och annan personalfärdigutbildade från linjeskvadronerna. talas omen förestående reduktion av amerikanska flygvapnet medkanske en fjärdedel av antalet Wings (flottiljer). En intesällan uttalad förmodan är att reduktionen kommer attinnebära en relativ ökning av ANG-förbanden, helt enkeltdärför att dessa är billigare. Med fler reservare blir det totaltfler förband för en viss summa pengar. Vid övningar visarANG-förbanden ofta bättre resultat änflygvapenförbanden. En förklaring, utöver att de senare harstörre inslag av unga förare med mindre erfarenhet, är attofficerarna i flygvapnet så ofta avbryter tjänsten för att gåpå skolor av olika slag -- alla ska ju teoretiskt kunna bligeneraler.Marina erfarenheterStrax efter besökte jag amerikanska marinens MoffettField utanför , med 90 stora Orionplan förubåtsspaning över . Två kvalificeradebefattningshavare har var sin övervaknings- ochledningsplats i maskinen för att styra den avanceradeutrustningen. En officer kommer från andra utbildningaroch är i ställföreträdarbefattningen. Därefteråtergår han till jagare eller ubåt där han får nya viktigauppgifter för att återkomma till Orionplan föratt under kanske finnas i ledningsstolen. Och däreftervidare till befattning någon annanstans. På min fråga ominte detta är ett ineffektivt sätt att bemanna utrustningenblev svaret att naturligtvis är en enhet med reservareeffektivare, eftersom dessa är i befattningen under mångaår och därmed får mer befästa kunskaper. Så vore uppgiftenatt ha så effektiv spaning som möjligt efter ubåtar bordeman ha fler reservare. Men ''vårt system'' är ju att vi ocksåska få fram amiraler, och därför blir det detta ständiga byteav arbetsuppgifter.Vi känner igen samma problematik från . I vårakustkorvetter, patrullbåtar, ubåtar och minjaktfartyg krävslångvarig träning för att man ska bli bra på att tolkahydrofonljud eller andra sensorer. Men en officer kan intefå tjänstgöra så länge att han eller hon blir verkligt bra, förstrax är det att gå på nästa skola eller komma till enstab.Det vore en för marinen bättre lösning om en betydandedel av officerarna endast tjänstgjorde till omkring och då under den allra största delen av tjänstgöringfick vara inom ett fack, där vederbörande då verkligenskulle bli expert.När vederbörande närmar sig borde han eller honges en kompletterande utbildning för övergång till civilmarknad. I analogi med vad som sagts ovan om försökenmed tidigare Drakenpiloter får man anta att den befästakunskapen lever kvar. Det betyder att dessa avgångnaofficerare skulle vara en mycket stor resurs fram till 40 åreller äldre, genom att de kan återinkallas i tjänst. Marinenskulle genom detta få en långt större flexibilitet, t.ex. så vid omsättning av fartyg kunde ha denya och gamla fartygen parallellt, alltså en slags''kärnmodell'' även där.Fackligt motståndI stället för dagens ofördelaktiga åldersstruktur skulle vimed detta system ha betydligt fler yngre officerare, varavmånga med mycket befästa specialistkunskaper. I gengäldskulle vi ha färre officerare i åldrarna . Det skulleunderlätta en bättre balans mellan stridande enheter ochlandorganisation, till förmån för de förra -- alltså vad somlänge efterlysts. Att läget inte är värre än det redan är berorpå förtidsavgångar. Men tyvärr är det ofta så att det är debästa officerarna som slutar . Ett bättre system voreatt till stor del bygga på korttidsbefäl men i gengäld kunnasatsa mer på just de officerare som man ser som särskiltlämpade som chefer.Från fackens sida finns ett mycket starkt motstånd motkorttidsbefäl. Jag erfor det starkt i utredningsarbetet inför1982 års försvarsbeslut, men vi kan nu se att utvecklingendärefter varit olycklig och givit en olämplig åldersstruktur. (I en kommittémotion upprepar vi folkpartietliberalernas förslag om åtgärder för att sänkapensionsåldern för befäl -- att i stället höja den som statenförsökt i förhandlingar skulle vara utomordentligtolyckligt.) Jag finner skälen för en övergång till en betydligtungdomligare officerskår vara mycket starka, och de stärksytterligare av önskemålet att få en försvarsmakt som kanväxa vid behov, alltså kärnmodellen. I det här fallet är detuppenbart att facken står för en olycklig linje när de sägernej till korttidsbefäl (däremot är de positiva till tankarna pålägre pensionsålder eller möjlighet till avgång med årligersättning).Föryngring i arménÄven i armén finns mycket starka skäl att söka få enbättre åldersstruktur. Men den som ska vara god utbildareoch kunna föra pluton eller kompani måstetroligen genomgå fler kurser än i fallet medhydrofonoperatören. Å andra sidan måste framhållas bör sträva efter att så mycket som möjligt av denutbildningen ges på det egna regementet och mindre än nuvid centrala skolor. För detta talar inte bara besparingsskälutan lika mycket att de lokala förbanden kan kännastimulans av att få stå för mer av det egna befäletsutbildning. De något äldre officerarnas kompetens tas dåbättre tillvara i utbildning av yngre kolleger.Fler yngre befäl och färre äldre betyder alltså att man fårfler reservbefäl som bakom sig har omkring tjänstsom aktiv officer. Inom samma ekonomi ger systemet medbetydande inslag av korttidsbefäl en större årlig kontingentav officersaspiranter och totalt sett fler erfarna befäl i olikaåldrar. Också där analogt med Drakenpiloter gäller att detvid behov av uppväxling alltid går snabbare att friska uppkunskaper hos en redan utbildad kompanichef ännyrekrytera och utbilda -- det senare tar åtskilliga år. Och i''kärnmodellen'' är vi mest intresserade av sådanförstärkning som kan ernås , medanförstärkningar som kräver fem--för förverkligandeknappast har lika stort säkerhetspolitiskt värde.Handlingsfrihet rörande helikoptrarEn särskild fråga gäller den handlingsfrihet som man tilllåg kostnad kan skaffa sig på helikopterområdet. Behovetav betydligt större helikopterkapacitet för sjuktransport --men även för andra transporter -- är uppenbart. Här finnsen av försvarets största brister . är helikoptrardyra i anskaffning och drift. Vi bör sträva efter att anskaffafler helikoptrar, men utöver detta bör vi också ha enberedskap att ta emot fler helikoptrar -- genom att staten ien sämre säkerhetspolitisk situation går ut påvärldsmarknaden och försöker köpa helikoptrar, eventuelltbegagnade. Man kan också köpa från civila utländskaägare, där ju helikoptrar skiljer sig från stridsvagnar ochkanoner. Rimligen går priset upp i ett sådant läge, men omdet svenska behovet då upplevs som stort behöverprisfrågan inte vara avgörande. Däremot kan besättningartill helikoptrar inte tas fram genomgrundutbildning. Även i detta fall är därför den mestnäraliggande lösningen för en ''kärnmodell'' att man sökerklara behovet av kvalificerad personal genomkompletteringsutbildning av förare och tekniker. Att skiftafrån en helikoptertyp till en annan är inte det svåra, menmiljökunskapen -- alltså erfarenhet av att flyga i övreNorrland, även i mörker -- är viktig. Antag att vi i ett visstläge har en krigsorganisation med 25 medeltungahelikoptrar. Arméflyget kan då ges uppgiften att som led ien ''kärnmodell'' vara beredd att t.ex. frånbeslut ha besättningar tillgängliga för ytterligare ett antalhelikoptrar genom utnyttjande av i första handreservpersonal.I denna motion har frågan om föryngrad officerskår ochbättre utnyttjande av dyra utbildningar tagits upp i dettredubbla syftet att höja kompetens, minska kostnader ochge ökad flexibilitet genom en ''kärnmodell''. Alla tre syftenakan knappast tillgodoses i alla tillämpningar, eftersom deverksamhetsmässiga villkoren rimligen varierar. En lekmankan heller inte överblicka alla möjligheter och svagheter iolika fall. Men det synes mig helt uppenbart att de praktiskareformmöjligheterna är betydande om man godtarprincipen att få ett mer rationellt officersutnyttjande ändagens. Med hänvisning till ovanstående hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om möjligheterna att få till stånd enföryngring av yrkesbefälet, ett bättre utnyttjande avkompetens hos reservofficerare och en större flexibilitet ikrigsorganisationen,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om fördelarna med att bättre änhittills ta till vara försvarets utbildning av förare avstridsflygplan och helikoptrar.