mot · GE02Jo208 · 1991-01-25 00:00:00 — S.k. dikväveoxider (N 2O) har en uppehållstid i atmosfären på ca 170 år.Sedan har emissionerna och därmedhalterna i atmosfären ökat väsentligt. Ökningstakten är förnärvarande 0,. De globala emissionerna av N 2O är ca 15 milj ton/år, uttryckt som N (kväve).Till år 2030 uppskattas uttunningen av ozonskiktetglobalt till 1,på grund av N 2O och ytterligare 5--beroende på utsläpp avfreoner (CFC). Ökningen av atmosfärens N 2O-halt uppskattas vidare ge en temperaturhöjningpå ca 0,2 grader C.N 2O-budgetarna är osäkra. En uppskattning av deglobala emissionerna ger dock följande resultat:Förbränning av fossila bränslen 2±1 Mton N/årFörbränning av biomassa 1,5±0,5 Mton N/år Hav 2±1Mton N/år Emission orsakad av gödselmedel 1,5±1 MtonN/år Naturlig nitrifikation och denitrifikation i jord 6±3Mton N/år När åkermarken brukas är omsättningen snabboch förlusterna stora. De största N 2O-avgångarna uppstår vid en sekvens av kraftigdenitrifikation och ett efterföljande kraftigt regn.Den senaste uppskattningen visar att den globala N 2O-produktionen från jord kan vara 2 Mton N/århögre än vad som anges i tabellen ovan. Gödsling av markoch nedhuggning av regnskog bidrar förmodligen med enstörre andel än vad som tidigare antagits.Växtnäringsförluster till luft omfattar främstammoniakavgång vid hantering av stallgödsel och urin samti viss mån i handelsgödsel. Detta är den helt dominerandekällan till ammoniakemission i (). Avgångenkan ske dels inne i stallet, dels vid lagring och spridning. Enminskad uppehållstid i stall och nedmyllning av stallgödselpå åkrar, kan minska avdunstningen högst avsevärt.Höga ammoniakhalter i luft orsakar skador på växteroch träd. Ökad ammoniakdeposition bidrar också starkt tillförsurning av mark och vatten.Ammoniakavdunstningen från det svenska jordbruketutgör ca en tredjedel av den samlade kväveemissionen tillluft från inhemska källor. Ungefär hälften avkvävedepositionen över landet utgörs av ammonium.En stor del (ca 1/3) av emitterad ammoniak deponerassom gas nära källan, ofta mindre än därifrån. Restenomvandlas till små partiklar, vilka diffunderas i höjd- ochsidled och tvättas ut i molnen eller deponeras på marken.Mer än hälften av den ammoniak som emitteras i Sverigekommer därför att deponeras inom landet.På flera håll i landet har man konstaterat att det sker enöveroptimal gödsling, med ökat växtnäringsläckage somföljd. Detta sker huvudsakligen på gårdar medanimalieproduktion, d.v.s. vid utnyttjande av stallgödselsom växtnäringskälla.Undersökningar utförda vid SverigesLantbruksuniversitet (SLU) visar att kvävehushållningen ärsämst på mjölkkogårdar. Här utnyttjas bara en tredjedel avtillfört kväve till gården.Dålig kvävehushållning till följd av dåligstallgödselhantering är ett av våra största miljöproblem.Källa: Jord och skog nr. 6--7/89Riksdagen fattade efter förslag i prop.1987/88:128 beslut om vissa miljöförbättrande åtgärderinom jordbruket. Stor enighet rådde om behovet av attbegränsa jordbrukets negativa miljöpåverkan vidutformningen av den framtida produktionsinriktningen.Besluten innebär minskad djurtäthet, begränsademöjligheter att sprida stallgödsel och krav på utvidgadlagringskapacitet av sådan gödsel.Ett generellt spridningsförbud skall gälla i hela landetunder perioden --om intenedbrukning kan ske . Därutöver gäller försödra att spridning endast skall få ske i växandegröda eller före höstsådd --den30 november. Reglerna rörande vinterspridning trädde ikraft , medan övriga restriktioner gäller först närföretagens lagringskapacitet är utbyggd, dock senast den 1januari 1995. Denna lagringskapacitet skall då motsvara 8--10 månaders gödselproduktion, varav den lägre gränsenavser grovfoderbaserad nötkreaturshållning. Bidrag utgårför investeringar i lagerbyggnader av kostnaden,dock max. fram till 1991.Det kan redan konstateras att ovannämnda restriktionerpå flera håll i landet, särskilt i , inte lett tillnågra påtagliga resultat till förmån för en bättre miljö.Många lantbrukare -- inom vissa områden avgårdarna -- saknar fullgoda gödselvårdsanläggningar och pågrund av den i flera fall klart otillräckligalagringskapaciteten lämnas dispenser, innebärande tillståndatt sprida flytgödsel under januari och februari.Dispensgivningen har varit ytterst generös särskilt i M- ochL-län. Såväl denna dispensgivning som det faktum attrestriktionerna för höstspridning träder i kraft först göratt lagen blivit tämligen verkningslös. Detta betyder attvarken den yttre miljön eller arbetsmiljön vid spridning avstallgödsel har förbättrats i enlighet med riksdagsbeslutensintentioner.Avdunstningen av kväve är synnerligen omfattande bådefrån omrörningen i brunnen, spridningen av gödseln ochden uteblivna nedmyllningen. Detta gäller inte minstgödselspridning på betesmark och klövervallar, som inteskall plöjas upp . Spridning på tjälad markförekommer också fortfarande i inte obetydlig utsträckning.I många fall har detta lett till att djururin runnit ut ivattendrag och därifrån till havsmiljön med åtföljande svåramiljöskador.För att komma till rätta med de stora miljöproblem somuppstår i samband med hanteringen av stallgödsel krävs enskärpning av nuvarande regler. Det generellaspridningsförbudet måste utsträckas i tiden.Restriktionerna för höstspridning föreslås träda i kraftsenast . I konsekvens härmed skallföretagens lagringskapacitet vara fullt utbyggd vid sammatidpunkt. Ingen spridning skall få ske, om inte gödselnmyllas ner . Befintliga spridningssystemmåste bli föremål för hårdare kontroll urarbetsmiljösynpunkt.Jordbruksutskottet har i bet. 1990/91:JoU6 avstyrkt ettstort antal motioner avseende vatten- och luftvård medhänvisning till aviserad miljöpolitiskproposition. Då det föreligger ett akut behov av åtgärderför att begränsa miljöskador förorsakade av kväveläckagesärskilt i intensivt odlade delar av landet är det mycketangeläget att nödvändiga beslut i dessa frågor kan fattasunder innevarande vårriksdag. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om restriktioner vid spridning avnaturgödsel.