mot · GE02So621 · 1991-01-25 00:00:00 — Familjepolitik för ökad valfrihet Familjepolitiken skall göra det lättare för föräldrarna attbära sitt ansvar för barnens uppfostran och utveckling.Barn har olika behov. Föräldrar har olika önskemål.Familjepolitiken måste därför ge alla familjer möjligheteratt ordna den barnomsorg som passar dem bäst men inteföreskriva hur möjligheterna skall utnyttjas. Bådaföräldrarna måste ha reella möjligheter att kombineraförvärvsarbete och föräldraskap och också i praktiken delasitt gemensamma ansvar för barnen. Föräldrar skall ocksåha möjlighet att själva, om de så önskar, ta hand om sinasmå barn. Familjepolitiken skall främja både valfrihet ochjämställdhet mellan kvinnor och män.Under de borgerliga regeringsåren togs en rad viktigainitiativ i detta syfte:Föräldraförsäkringen byggdes utfrån (varav de tre sista med likaersättning för alla)Män fick rätt till tio dagars ledighet isamband med barnets födelseSmåbarnsföräldrar fick rättatt förkorta sin arbetstidRätt till ATP-år infördes för vårdav barn upp till ålderBarnbidraget förstärktesFlerbarnsstödet infördes som komplement tillbarnbidragetAntalet daghemsplatser fördubblades.BakgrundValfriheten för småbarnsfamiljerna är starktbegränsad. För flertalet familjer är det svårt att klara sig påen lön. Möjligheten för den som så önskar att stannahemma och själv ta hand om sina barn är liten. I de fall bådaföräldrarna eller en ensamförälder förvärvsarbetar krävs attnågon form av barnomsorg ordnas. De långa köerna tillbarnomsorgen är ett stort misslyckande för densocialdemokratiska politiken. Denna går ut på attbarnomsorgen i första hand skall ordnas inom ramen förkommunala daghem eller familjedaghem. Reglerna förstatsbidrag till barnomsorgen är så utformade att andraalternativ än daghem och familjedaghem i praktiken äruteslutna. Statsbidragen prioriterar dessutomheltidsdaghemmen framför familjedaghem ochdeltidsförskolor.Samtidigt som således vissa föräldrar tvingas anlitasådana barnomsorgsformer som de inte själva skulle valt,får andra föräldrar stå i kö därför att daghems- ochfamiljedaghemsplatserna inte räcker till. Få har ekonomiskmöjlighet att själva ordna någon alternativ omsorgsform,även om detta skulle kunna ske till en lägre totalkostnad.Kostnaden för icke subventionerade daghem eller ickesubventionerade familjedaghem blir för de flestaoöverstiglig. Valfrihet har främst de verkligt förmögnaföräldrarna.Familjernas situation och förutsättningar varierar starkt.Många barn växer upp i splittrade familjer och med endasten vuxen. De sociala strukturerna har de senastedecennierna starkt förändrats, dels som följd av höjdförvärvsfrekvens, dels på grund av stor rörlighet påarbetsmarknaden.Den socialdemokratiska familjepolitiken bygger på enensidig föreställning om familjernas situation ochprioriteringar. Skillnaderna mellan olika kommuner ochlandsdelar är dramatiska. Särskilt missgynnad är denutpräglade glesbygden.Det är därför följdriktigt att det offentliga stöd som i dagutgår inte ger föräldrarna någon egentlig frihet att väljamellan olika alternativ. De flesta föräldrar är helt hänvisadetill det alternativ kommunen erbjuder om sådant finns.I åldrarna till skolåldern finns 1991 ca 609 421 barn. För 348 800 ordnades enligt SCBbarnomsorgen genom 231 500 kommunala daghem och 117 300 familjedaghem. Övriga fick sin barnomsorg utanförhemmet ordnad på annat sätt (privat dagmamma, släktingo s v) eller fanns hemma hos föräldrarna.Förvärvsfrekvensen för småbarnsföräldrar är hög. Avfäderna förvärvsarbetar eller studerar . Motsvarande siffra för mödrarna är , varav ca hälften arbetar deltid.Stora resurser anvisas till den kommunalabarnomsorgen. Statsbidragen föreslås i åretsbudgetproposition bli för nästa budgetår.Kommunerna bidrar med ett ungefär lika stort belopp.Ändå kommer bristerna i många fall att vara påtagliga. Detar sig uttryck bl a i köer och hög personalomsättning.PrinciperBarnens situation måste stå i centrum förfamiljepolitiken. Enligt vår mening måste familjepolitikenförändras så att den bättre tillgodoser barnfamiljernasönskemål. Varje enskilt barn måste tillförsäkras dentrygghet, den omsorg och de uppväxtförhållanden i övrigtsom gör det bäst berett att klara vuxenlivets påfrestningaroch att delta i samhällsutvecklingen.Barn är olika. Barn har olika behov. Barn mognar olikafort. Barn utvecklas motoriskt, intellektuellt ochkänslomässigt olika. Det finns ingen patentlösning för hurbarn bäst tas om hand under uppväxtåren. Vad som passarett barn utmärkt kan vara fel för ett annat.Att avgöra vad som är bäst för det enskilda barnet är intealltid lätt. Det kräver en mångfald av möjligheter. Likasjälvklart är att de som bäst kan bedöma ett barns behov ärdess föräldrar. Denna rätt förmenas dem i dag.Familjepolitiken måste i stället skapa förutsättningar förföräldrarna att själva välja den arbetsfördelning och denvård och fostran av barnen som passar just dem och barnenbäst och som passar . Familjepolitiken måstesjälvfallet vara så utformad att den är neutral i förhållandetill familjernas önskemål om arbetsfördelning ochbarnomsorg. Det måste finnas större ekonomiskamöjligheter för föräldrar som så önskar att själva ta handom sina barn när de är små, som de som väljer attförvärvsarbeta skall få ekonomiskt utbyte av detta.Rätten att själv bestämma hur barnomsorgen skallutformas är särskilt viktig för enföräldersfamiljerna, därman inte har fördelen att kunna dela det löpande ansvaretför vården och tillsynen av barnen på två.En verklig förändring kan åstadkommas om en väsentligdel av det allmännas stöd utformas som ett stöd som följerbarnet fram till skolstarten i stället för ett stöd för främstkommunal barnomsorg.En sådan förändring kan inte genomföras medomedelbar verkan. Det måste delvis bli beroende av densamhällsekonomiska utvecklingen. Med tanke på de gravaorättvisor som vidlåder dagens familjepolitik måste dock enreformering av stödet till barnomsorgen prioriteras högt.Det förslag om vårdnadsbidrag, kombinerat med avdrag förstyrkta barnomsorgskostnader, som moderatasamlingspartiet, liberalerna och centerpartietnedan föreslår är emellertid en god grund för en ny syn påbarnomsorgen.MålVåra förslag syftar till att tillgodose högt ställda mål förbarnen, föräldrarna och för familjerna som helhet. Vi villfrämja följande delmål:Ökad valfrihetDe förslag vi här framlägger är inriktade i första hand påatt skapa ökad valfrihet för småbarnsföräldrar.Om varje barnfamilj får möjlighet att lösabarnomsorgen på det sätt den själv önskar skapas störretrygghet och ökad valfrihet. Därför bör en större del av deresurser som ställs till förfogande för barnomsorgdisponeras av föräldrarna själva. Det förutsätter också attolika alternativ finns tillgängliga. Målet om fullbehovstäckning inom barnomsorgen står fast. Det innebäratt den som vill ha barnomsorg utanför hemmet skall kunnafå det.Mer tid för barnenBarn och föräldrar behöver mer tid för varandra. Inteminst gäller detta för föräldrar vars arbetsresor är långa ochtidskrävande. Den egna familjen måste vara det centrala ibarnets liv. Föräldrarna måste inte bara ha lagstöd utanockså ekonomiskt utrymme för att kunna korta sin arbetstidså att förvärvsarbete kan förenas med ett gott föräldraskap.Särskilt utsatta i detta sammanhang är de ensamståendeföräldrarna och deras barn.Rättvisa villkor för alla delarav landetFamiljepolitiken måste utformas så att de offentligaresursinsatserna för barnomsorgen fördelas rättvist mellanalla delar av vårt land. Dagens bidragssystem, sommissgynnar kommuner i glesbygd och kommuner med lågskattekraft och gynnar storstadskommuner med högskattekraft, måste förändras.FörslagEn politik i linje med de angivna målsättningarnaförutsätter att insatserna sker på flera olika områden.Centerpartiet, liberalerna och moderatasamlingspartiet utarbetade ett förslag tillvårdnadsbidrag som vid flera tillfällenmotionsvägen framförts i . I sina huvuddraginnebär det att:ett skattepliktigt vårdnadsbidrag somutgår per barn och år införs för alla förskolebarn över 1år.avdragsrätt per barn och år införs för styrktabarnomsorgskostnader.statsbidragen till den kommunalabarnomsorgen minskas.pensionsår inom ATP räknas förarbete med egna barn i hemmet fram till och med året förbarnets skolstart.Sedan detta förslag presenterades första gången idecember 1987 har förutsättningarna i flera avseendenförändrats. Föräldraförsäkringen har byggts ut.Barnbidragen har höjts. Statsbidragsreglerna förbarnomsorgen har ändrats. Skattesystemet har reformerats.Inflationen har urholkat kronans värde.Detta motiverar ingen ändring av de principer som vitidigare lagt fast. Däremot kan det finnas skäl att motbakgrund av de förändrade förutsättningarna, och medhänsyn till den samhällsekonomiska utvecklingen, se övernivån för och den närmare utformningen avvårdnadsbidraget. En ren inflationsuppräkning av dentidigare föreslagna nivån på vårdnadsbidraget, ,skulle motsvara ca . Det kan också finnasskäl att studera avdragsrättens närmare utformning liksomomfattningen av minskade statsbidrag till kommunerna. Desamlade tröskeleffekterna av skattesystem och bidrag måsteockså vägas in i bilden.Riksdagen bör nu uttala sig för införande av ettvårdnadsbidrag enligt de riktlinjer som här redovisats.Enligt vår mening bör föräldraförsäkringen inteförlängas ytterligare. Föräldraförsäkringen är otillräcklignär det gäller att utveckla en politik som ger familjernavalfrihet i barnomsorgen. De stora skillnaderna i förmånermellan olika familjer förstärks. Förslaget tillvårdnadsbidrag är ett bättre alternativ då det ökarvalfriheten under hela förskoleperioden och utgår lika föralla barn.MåluppfyllelseValfriheten förstärks genom att föräldrarna självadisponerar ett bidrag per barn för att ekonomiskt klarabehovet av barnomsorg. Vårdnadsbidraget kan antingenanvändas för att betala nuvarande barnomsorgsplats, vilkeni princip blir i motsvarande mån dyrare, eller för attutveckla föräldradrivna kooperativ eller andra privatalösningar. Det ger också ökade möjligheter, särskilt förflerbarnsföräldrarna, att ägna mer tid åt omvårdnaden av deegna barnen.En ökad valfrihet ger förutsättningar för ett bättreresursutnyttjande inom barnomsorgen. Detta skaparutrymme för fler platser och kvalitetsförbättringar.Vårdnadsbidraget ger småbarnsfamiljerna störremöjligheter att utnyttja den lagstadgade rätten tillarbetstidsförkortning och ger därmed mer tid för barnen. Viförutsätter att kommunerna -- i den utsträckning detefterfrågas -- ställer halvtids- eller deltidsplatser tillförfogande och differentierar avgifterna med hänsyn tilldetta. I många kommuner innebär det ett behov av flersådana platser.Genom avdragsrätten för styrkta barnomsorgskostnaderges familjerna ökad ekonomisk möjlighet att lösabarnomsorgen genom t ex privata familjedaghem elleranställd barnvårdare. När deras inkomster tas upp tillbeskattning och påförs sociala avgifter tillförsäkras desamma sociala skydd och trygghet som andrainkomsttagare. Härigenom skapas förutsättningar för atteliminera en svart sektor i ekonomin.GenomförandeAv de skäl vi har redovisat är det angeläget attså snabbt som möjligt införa ett vårdnadsbidrag.Tidpunkten får avgöras bland annat mot bakgrund av detsamhällsekonomiska läget, eftersom vårdnadsbidragetinledningsvis kommer att leda till ökade statsutgifter.Huvuddelen av bidraget finansieras emellertid genomminskning av nuvarande statsbidrag till barnomsorgen.Skatteintäkterna kommer att öka till följd av att svartbarnomsorg i stället deklareras och till följd avbeskattningen av viss del av vårdnadsbidragen.Socialbidragsberoendet minskar. Kommunernaskapitalkostnader för daghemsbyggande begränsas ochökande driftskostnader motverkas. Nettokostnaden förreformen begränsas härmed.Riksdagen bör nu fatta principbeslut om enfamiljepolitisk reform enligt de ovan angivna riktlinjerna.Det får därefter ankomma på regeringen att återkomma tillriksdagen med förslag om vårdnadsbidragets närmareutformning och om finansieringen.StatsbidragenStatsbidragen till kommunerna skall enligt vårt förslagutgå så att kommunerna i princip får samma resurser som till verksamheten. Statsbidragen minskas medvårdnadsbidragets storlek per förskolebarn som ärstatsbidragsgrundande. förutsätts attkommunerna höjer egenavgifterna ibarnomsorgsverksamheten. Den stimulerande konkurrensoch andra positiva följder som vårdnadsbidraget leder tillbör medföra att avgifterna kan höjas med lägre belopp ände bortfallande statsbidragen. Vi utgår också från attkommunerna även fortsättningsvis tillämparsyskonrabatter. Kommunerna bör dessutom åläggas attutbetala statsbidrag till alla omsorgsformer oavsetthuvudman, vilka uppfyller grundläggande kvalitetskrav.Det är vidare rimligt att anta att det ökadeföräldrainflytandet, som följer av att familjerna självadisponerar en stor del av nuvarande statsbidrag, kommeratt leda till kvalitetsförbättringar också inom den nustatsbidragsberättigade barnomsorgen. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att godkänner de i motionen angivnariktlinjerna för en familjepolitisk reform,2. att hos regeringen begär förslag innebärandeatt kommunerna åläggs att utbetala statsbidrag till allaomsorgsformer oavsett huvudman, vilka uppfyllergrundläggande kvalitetskrav.