mot · GE02So635 · 1991-01-25 00:00:00 — Familjepolitik för barnens bästa SammanfattningI motionen påvisas de brister och problem somkännetecknar den socialdemokratiska familjepolitiken. Påområde efter område redovisas den situation alltför mångabarnfamiljer hamnat i. Det gäller svikna löften,skatteomläggningen som ökat bidragsberoendet,barnomsorgsbristen, den rigida inställningen till alternativtill den offentliga barnomsorgen o.s.v.Som en kontrast till den kollektivistiska synen påfamiljen, som socialdemokraterna förfäktar, redovisas imotionen våra förslag till nya lösningar, vilka sätter familjeni centrum.I motionen redovisas en långsiktig politik för en tryggoch rättvis barnomsorg. Denna innebär bland annat attstödet till den offentliga barnomsorgen omfördelas tillsamtliga barn, alltså även de som inte omfattas av denkommunala barnomsorgen. Den redovisade långsiktigainriktningen av familjepolitiken utgör i denna del ennaturlig fortsättning på det i annan motion redovisadegemensamma borgerliga förslaget om vårdnadsbidrag.Samtidigt föreslås att de regler som hindrar alternativbarnomsorg tas bort, vilket innebär att barnfamiljernasjälva får bestämma hur de vill lösa omsorgen om sina barn.Vidare dras riktlinjerna upp för ett skattesystem som tarhänsyn till försörjningsbörda. Däribland finns förslag omett grundavdrag för alla barn vid den kommunalabeskattningen.På barnens sidaSveriges framtid är också våra barns framtid. Det ärviktigt att skapa förutsättningar för att skall kunnabli ett bättre land att leva i för nuvarande och kommandegenerationer. Det kräver inte bara att den materiellavälfärden utvecklas och att miljön förvaltas och förbättras.Det kräver också att varje enskilt barn tillförsäkras dentrygghet, den omsorg och de uppväxtförhållanden som gördet bäst berett att klara vuxenlivets påfrestningar och att tasin del av ansvaret för samhällets utveckling.Det brister allvarligt i dessa avseenden i dagens Sverige.Den socialdemokratiska övertron på den socialaingenjörskonstens förmåga att skapa patentlösningar, sompassar alla, har fått ödesdigra följder. Den har steg för stegurholkat familjernas egna möjligheter att ordna sin tillvaropå det sätt som passar dem bäst under olika skeden av livet.Detta gäller barnomsorgspolitiken med dess ensidigagynnande av barnomsorg, det gäller skolan, detgäller boendet. Det krävs därför en helt ny familjepolitiksom stärker familjernas rätt och möjlighet att få ta ansvarför sina barn.1980-talet, ett förlorat decenniumDe rekordhöga skattehöjningar som drivits igenomsedan regeringsskiftet har drabbat barnfamiljernahårdare än andra grupper med samma inkomster. Dettidigare förvärvsavdraget har avskaffats liksom densärskilda skattereduktionen för barnfamiljer med endast eninkomst. Detta drabbar enbart barnfamiljer. Höjningarnaav moms och andra indirekta skatter som el och bensin harslagit särskilt hårt mot barnfamiljerna. Effekterna avavdragsbegränsningen för boenderäntor har varit hårdastför unga familjer som inte hunnit bygga upp ett egetsparande och som har de högsta boendeskulderna.Skattehöjningspolitiken har därför gjort barnfamiljernaännu mer utsatta och beroende av bidrag och stöd, även omde på papperet har hyggliga inkomster.Barnbidragshöjningarna kan synasimponerande men de motsvarar endast en mindre del av deskattehöjningar som drivits igenom.Det samlade familjestödet har förskjutits alltmer mot bidragen till den kommunala barnomsorg, som allamåste vara med och finansiera, vare sig de får del av deneller inte. Vidare har småhusägandet missgynnats starkttrots att den är den boendeform som de allra flestabarnfamiljer föredrar. Allt detta har gjort det ännu svårareän tidigare för barnfamiljerna att själva bestämma över sintillvaro.Mycket få föräldrar har genom den förda politikenekonomisk möjlighet att ta hand om barnen själva. De somvill eller måste göra det lever ofta på en standard långtunder den som betraktas som skälig. Många föräldrar harockså av rent ekonomiska skäl tvingats öka sin arbetstidfrån kort deltid till lång deltid eller till heltidsarbete.Därigenom har de fått mindre tid över för barnen.Hushållssparandet ligger nära och undersenare år t.o.m. under noll. Många unga familjer harberövats möjligheten att bygga upp ett eget sparande förvardagens påfrestningar eller som grundplåt till ett egethem.Den nya fattigdomen har härigenom blivit ett begrepp.Många saknar möjlighet att själva ta sig ur fattigdomsfällan.Det gäller många av dem som måste förlita sig tillinkomstprövade bostadsbidrag eller socialbidrag, somminskar eller försvinner när inkomsten ökar. Har dedessutom att betala inkomstprövade avgifter till denkommunala barnomsorgen kan det vara helt omöjligt fördem att av egen kraft förbättra sin familjs ekonomi. Dettagäller inte minst många ensamföräldrar.Också många frånskilda män har stora ekonomiskasvårigheter på grund av underhållsbidrag som skall betalasoch höga boendekostnader, i andra handdärför att de efter skilsmässan inte lyckats få tag i en egenbostad. Det kan också innebära allt sämre möjligheter attfå träffa sina barn.1990 och 1991 har försuttitsRedan 1990 stod det klart att den socialdemokratiskabarnomsorgspolitiken kapsejsat. Löftet om ''fullbehovstäckning'' 1991 inom den kommunala barnomsorgenhar svikits liksom löftena om utbyggnad avföräldraförsäkringen enligt inkomstbortfallsprincipen till 18månader.Allt oftare har redan befintliga daghem tvingatsbegränsa öppethållandet eller t.o.m. stänga på grund avpersonalbrist. Inte ens de föräldrar vars barn är inskrivna iden kommunala barnomsorgen har således någon garantiför att barnen verkligen får den omsorg de behöver.Kan kommunen inte ordna barnomsorgen stårfamiljerna utan skyddsnät, rättslösa och utlämnade, utanmöjlighet att på egen hand klara sin barnomsorg. Dagligenmöter vi föräldrar som skulle vilja ta hand om sina små barnsjälva ännu och som skulle kunna göra det med ettbetydligt mindre ekonomiskt stöd än det som kommer denkommunala barnomsorgen till del. Inte ens kommunernahar möjlighet att ge ett sådant stöd, annat än om föräldrarnakan visa att de står i både barnomsorgskö ocharbetslöshetskö.De problem föräldrar och barn möter är till stor delonödiga och konstruerade. De får betala priset för attbarnomsorgen skall tvingas in i de ramar somsocialdemokratisk dogmatik uppställer. Trots detta vägrarsocialdemokraterna kategoriskt att ändra sin rigidainställning mot valfrihet och rättvisa på barnomsorgensområde. Alla förslag om ett barnomsorgsstöd som följerbarnen, oberoende av hur tillsynen ordnas, avvisas medförakt. Hårt trängda har de tvingats medge viss rättför personalkooperativa daghem att få del av statsbidragen.Villkoren är dock så hårda att mycket få sådana daghemtorde komma att startas.Den oförsonliga inställningen fortsätter också till dens.k. Uppsala-modellen, som innebär att dagbarnvårdare --liksom barnstugepersonal -- får ha sina egna barn''inskrivna''.Motståndet mot vårdnadsbidrag innebär tillsammansmed det svikna löftet om utbyggd föräldraförsäkring attmånga föräldrar måste återgå till sitt förvärvsarbete medanbarnen ännu är mycket små. måste kommunernagenom den förda politiken fortsätta sin ensidiga utbyggnadav den allra dyraste formen av barnomsorg,heltidsdaghemmen, även för de mycket små barnen. Ennybyggd daghemsplats för en l- eller 2-åring kan kostabetydligt i driftskostnader.Skatteomläggningen 1990 och 1991 har ytterligare ökatbarnfamiljernas bidragsberoende. Inte nog med attbarnbidragen måste höjas kraftigt. För att begränsaskadeverkningarna på barnfamiljernas ekonomi av dekraftiga skattehöjningarna på boendet har rätten tillinkomstprövade bostadsbidrag måst utökas. Det innebär än 100 000 fler föräldrar måste uppbärabostadsbidrag. Eftersom bostadsbidragen trappas av av en inkomstökning innebär det att mångaföräldrar får behålla mindre av en inkomstökning äntidigare. Stick i stäv med hela syftet medskatteomläggningen.Möjligheterna att vrida över utvecklingen mot störrevalfrihet och självbestämmande har således försuttits.Bristerna i den förda politikenLåt oss här i punktform sammanfatta några av deallvarligaste bristerna i den förda politiken.Den fördahögskattepolitiken innebär att nära två tredjedelar av deverkliga lönekostnaderna tas ut i skatter av olika slag. Enindustriarbetare och hans hustru som arbetar lång deltidbetalar härigenom i arbetsgivaravgifter, inkomstskatter,moms och andra indirekta skatter runt avsina lönekostnader i skatt. Trots detta kan familjen om denhar flera barn tvingas lyfta inkomstprövade bostadsbidrag.Skatten tas nämligen ut utan någon hänsyn tillförsörjningsbörda eller barntillsynskostnader. Detta tvingarbarnfamiljerna att anpassa sig till den avsocialdemokraterna sanktionerade politiken, vare sig detpassar eller inte.Underhållsskyldiga föräldrar får intelängre göra något avdrag för underhållsbidragen. Har delåga inkomster drabbas även de särskilt hårt av de ökadeboendekostnaderna. Detta kan ytterligare försvåra derasmöjligheter att upprätthålla kontakten med sina barn.Barnomsorgsstödet begränsas till ochkooperativ barnomsorg. Föräldraavgifterna för dennabegränsas härigenom till runt en tiondel av de verkligakostnaderna. De som vill eller måste ordna barnomsorgenpå egen hand får inte någon del av detta stöd. De får inteens dra av dessa kostnader i sina deklarationer.Sådanbarnomsorg som föräldrarna kan ordna själva harhärigenom i stort sett omöjliggjorts. Även om den endastskulle kosta hälften av motsvarande barnomsorgblir den runt fem gånger så dyr för föräldrarna.Statsbidraget omfattar endast daghem öppna minst 8timmar . Familjedaghem får väsentligt lägrestatsbidrag. Trots att de i verkligheten kostar mindre kan dehärigenom bli betydligt dyrare för kommunerna ändaghemmen.Bortåt 300 000 förskolebarn står utannågot egentligt barnomsorgsstöd. Det är väl känt att dessafamiljer har förhållandevis lägre inkomster och/eller flerbarn. Föräldrar utanför storstadsområdena är oftarehänvisade till att ordna sin barnomsorg själva.Föräldraförsäkringen har den stora fördelen att den gör detmöjligt för de flesta småbarnsfamiljer att själva ta hand omde späda barnen under deras första levnadsår.Nackdelarna med dess konstruktion är dock många.Kvinnor som vid den kritiska tidpunkten (förebarnets födelse) studerade, var arbetslösa eller arbetadehemma lyfter endast det s.k. garantibeloppet på 60 kronor.Det kan jämföras med högsta möjliga föräldrapenning, somi år uppgår till . Systemet tvingarhärigenom fram planeringsåtgärder av olika slag, mångagånger i strid med familjens egna önskemål.Föräldrapenningen, av lönen, betalas bara uttill föräldrar som helt eller delvis avhåller sig från attförvärvsarbeta. Måste ensamföräldern eller bådaföräldrarna arbeta heltid betalas inte någonföräldrapenning ut alls. Genom att kostnaderna för vårdenav barnet (barnen) dessutom tillkommer får föräldrarnafaktiskt betala för att förvärvsarbeta.Dessa och andra brister blir givetvis allt mer påtagligaoch upprörande om föräldraförsäkringen skulle byggas ut.Ju mer stödet till barnfamiljerna kanaliseras viaföräldraförsäkringen, desto mer förfördelas de, som intevar ordentligt förankrade på arbetsmarknaden före barnetsfödelse. En fortsatt utbyggnad får den absurda följden attallt fler föräldrar skulle tvingas att planera barnafödandeoch förvärvsarbete efter försäkringens villkor, inte efteregna önskemål och behov. Vi motsätter oss därför enytterligare utbyggnad av föräldraförsäkringen. I ställetkräver vi bland annat ett barnomsorgsstöd, lika stort för allabarn, som följer barnet oberoende av barnomsorgsform.Bostadssubventionerna liksom skattereglerna för boendethar missgynnat eget ägande. Många barnfamiljer måstedärför hyra sina lägenheter trots att verkliga kostnaden fören egen bostad i många fall skulle vara lägre. Det är intebara ett nationalekonomiskt slöseri utan också ettförmynderi mot barnfamiljerna. De nya regler förbostadspolitiken som socialdemokraterna ochvänsterpartiet drivit igenom kommer att göra det ännusvårare för familjer med vanliga inkomster att förverkligasitt önskemål om ett eget småhus.Familjens betydelseFostran av barn och ungdom i hem och skola är avgrundläggande betydelse för att förmedla goda ideal ochvärderingar. Det måste vara möjligt för föräldrar att ge sinabarn den kärlek, omtanke, stöd och ledning som varje barnhar rätt till, och som i sin tur leder till att barnen växer upptill ansvarskännande och harmoniska människor. Ytterstvilar detta synsätt på den människosyn som har sina rötter ivästerlandets kristna och humanistiska traditioner.Familjen måste stärkas. Det är i familjen som de ungalär de grundläggande normerna och värderingarna.Föräldrarna är barnens fasta punkt. De unga måste tidigtlära sig att ta ansvar och visa hänsyn. Därigenom kanfamiljens, liksom senare även skolans, fostran förebyggabrottsliga handlingar, drogmissbruk etc.Den fungerande familjen ger trygghet i livets olikaskeden och skiften. Samhället måste genom skilda åtgärdertillgodose barns primära behov av kontakt med föräldrarnaoch stödja föräldraskap oberoende av om detta kombinerasmed förvärvsarbete eller ej.Familjer är olika och har olika behov och önskemål.Många föräldrar har ensamma ansvaret för barnensförsörjning och fostran. Familjepolitiken måste därförutformas så att den passar alla familjer och gör det möjligtför dem att ta sitt ansvar på det sätt som passar just dem bästi olika situationer. Den socialdemokratiskapolitikerstyrningen av familjerna måste bort. Familjenmåste äntligen myndigförklaras.Utifrån tryggheten i den egna familjen kan barnen,liksom de vuxna, ta tillvara det positiva hos människor ochmiljöer som de kommer i kontakt med och därigenomutvecklas till självständiga och ansvarstagande individer.Föräldrarna måste få avgöra vilken arbetsbörda de klarar avvid olika tidpunkter under barnens uppväxtår ochsamhällets uppgift är att stödja dem i deras egna fria val.Dessa förutsättningar är starkt begränsade genomskattesystemets orimliga belastning på de enskildafamiljerna och det rådande barnomsorgsmonopolet, sominnebär att föräldrarna inte har någon möjlighet att självabestämma hur omvårdnaden av de egna barnen skallordnas.Det alltför utbredda tankemönstret i vårt land, när mansäger att ''någon annan tar hand om det mesta'' måstemotverkas. Uttryckssättet vittnar om farliga attityder. Allamåste känna ansvar och hjälpa, stötta och säga ifrån närmänniskor är på väg in i till exempel ett alkoholmissbruk,innan det är . Här spelar den ''lilla världen'' --familjen, vänner, arbetskamrater -- en viktig roll, som intekan övertas av det offentliga.Genom våra förslag om sänkt skattetryck,barnomsorgsstöd och valfrihet i barnomsorgen möjliggörsföräldrarnas personliga ansvarstagande och som en följddärav deras fria val till gagn för de egna barnen och förfamiljen som helhet.Den moderata familjepolitikenMålet för en ny familjepolitik skall alltså vara att skapaförutsättningar för föräldarna att själva välja denarbetsfördelning och den vård och fostran av barnen sompassar just dem och barnen bäst och som passar just då.Detta mål kräver en rad förändringar för att kunnaförverkligas.Skattetrycket måste målmedvetetsänkas. En sänkning av skattetrycket med en procentenhetper år skulle ge en vanlig industriarbetarfamiljen skattelättnad på runt . Till detta kommertillväxten som då äntligen skulle ta fart. Vid två procentsårlig tillväxt skulle familjen efter skatt förfogaöver 60 000 à mer än i dag.Hänsyn tillförsörjningsbörda skall tas vid beskattningen. Detbör ske genom grundavdrag för varje barn och genomavdragsrätt för nödvändiga, styrkta barntillsynskostnader.Genom dessa åtgärder begränsas starkt beroendet avinkomstprövade bidrag. Barnfamiljerna får äntligenchansen att av egen kraft förbättra sin standard.Föräldrarna skall bestämma över omsorgen om sina barn.Vård av egna barn är lika viktigt och riktigt sommotsvarande förvärvsarbete.Det offentliga stödet tillbarnomsorgen skall därför följa barnet, oberoendeav vilken barnomsorg föräldrarna väljer.Skolpengen skall följa barnet. Detta krav utformasnärmare i våra skolmotioner.Bostadspolitikenskall utformas så att den underlättar -- inte försvårar -- förbarnfamiljer och andra att förvärva ett eget småhus eller enägd lägenhet. Detta krav utformas närmare i vårabostadspolitiska parti- och kommittémotioner.Den bästa barnomsorgenDet är omöjligt att försvara varför vissa föräldrar genomhöga skatter skall betala för en barnomsorg som de inte får,medan andra för dessa pengar får en barnomsorg som dekanske inte själva valt och ytterligare några visserligen fårplats, men en plats som antingen är stängd eller intefungerar. Det är också orimligt att ett viktigt område förmedmänsklig omsorg skall vara uteslutet från människorsegna alternativ eller initiativ.Den enda möjligheten att åstadkomma en verkligförändring är att det allmännas stöd överförs från ett stödför främst barnomsorg till ett stöd som följerbarnet fram till skolstarten. Genom ett successivt lägreskattetryck stärks familjerna och minskas derasbidragsberoende.För barnomsorgens del måste övergången till ettvalfriare och rättvisare system ske så snabbt som möjligt avbåde mänskliga och ekonomiska skäl. Ju längre dennuvarande monopolistiska politiken fortsätter, destoallvarligare blir bristerna och orättvisorna, desto meromfattande felinvesteringarna och desto svårare blir det, attåstadkomma en smidig övergång till ett mermarknadsinriktat system där föräldrarna själva bestämmer.Det förslag om vårdnadsbidrag, kombinerat med avdragför styrkta barnomsorgskostnader, som lagts framgemensamt av m, fp och c, är ett viktigt steg i dennariktning.Den mer långsiktiga politiken för en trygg och rättvisbarnomsorg måste enligt moderata samlingspartietsuppfattning bygga på följande principer.Beslut fattas omatt hela det skattefinansierade barnomsorgsstödet skallfölja barnen. Principen genomförs successivt för barn somföds efter beslutet.Barnomsorgsstödet görsskattepliktigt. Det kombineras med avdragsrätt för styrkta,nödvändiga barnomsorgskostnader. En sådan avdragsrättmotverkar svart barnomsorg, garanterar kvalitet ibarnomsorgen och social trygghet för dem som arbetarinom denna. Ett tak för avdragsrätten sätts vid rimligkostnad för god barnomsorg.Den skolförberedandeverksamheten skall, liksom skolan, vara avgiftsfri. I taktmed att skolstarten sänks till , skall kommunerna haansvar för att även femåringar erbjuds skolförberedandeverksamhet, som deltidsförskola eller motsvarande inbyggdverksamhet. Kommunerna ansvarar också för att alternativskolförberedande verksamhet får motsvarande stöd.Kommunerna skall behålla ett särskilt ansvar för att familjermed särskilda behov eller barn med handikapp fårerforderlig hjälp. Stödet utformas så att familjen ges så storvalfrihet som möjligt.Föräldraförsäkringen gäller underbarnets . Garantibeloppet, det vill sägalägsta föräldrapenning, höjs till ett belopp motsvarandebarnomsorgsstödet.Samordning måste ske mellanföräldraförsäkring och barnomsorgsstöd om det finns fleraförskolebarn i familjen och föräldrapenningen är högre änbarnomsorgsstödet. Detta kan ske genom att familjen fårdet belopp som är högst, föräldrapenningen eller ett beloppmotsvarande barnomsorgsstödet för alla förskolebarn ifamiljen.De specialdestinerade statsbidragen påbarnomsorgens och andra områden ersätts avbarnomsorgsstödet och av statsbidrag som inte styrkommunerna men tar hänsyn till bland annat derasskatteunderlag och åldersfördelning.Övergången till ettallmänt barnomsorgsstöd utformas så att föräldrar medbarn i den kommunala barnomsorgen kan fortsätta meddetta, som tillkomsten av andra alternativunderlättas.Redan under övergångstiden torde många kommunaladaghem omvandlas till föräldrakooperativ och personal-eller stiftelsedrivna daghem. Ytterligare en del daghemomvandlas förmodligen till deltidsdaghem för att kunnatillgodose både pedagogiska behov hos barnen ochtillsynsbehov för deltidsarbetande föräldrar. Ytterligareandra daghem kan omvandlas till kommunala ellerfristående deltidsförskolor som komplement för de barnsom tas om hand i sina hem eller av kommunala eller andradagbarnvårdare. Många olika pedagogiska, kristna ellerandra inriktningar på verksamheten kan prövas ochutvecklas.Föräldrarna får bättre förutsättningar att omde så önskar ta hand om barnen själva eller turas om meddetta arbete. Även ensamföräldrar får möjlighet att självaordna för barnen eller att arbeta deltid medan barnen ärsmå.Genom att barnomsorgsstödet följer barnenuppkommer skräddarsydda, flexibla och småskaligalösningar. Dessa kan betyda särskilt mycket för familjermed obekväma arbetstider, infektionskänsliga barn ellermånga småbarn. Det blir till och med möjligt förflerbarnsföräldrar att göra ett direkt arbetsbyte med enbarnvårdare och ha kvar den förbättring avfamiljeekonomin som barnomsorgsstödet innebär.Barn och hushåll med särskilda behov får även de dentrygghet att ordna barnomsorgen på bästa möjliga sätt somde mestadels inte har.Förskolepersonalen får i det nya systemet bättremöjlighet att använda sin utbildning. Någon brist på viktigauppgifter för dem torde minst av allt föreligga. Däremotökar deras valfrihet mellan olika anställningsformer,däribland att öppna eget, att arbeta vid heltids- ochdeltidsdaghem respektive deltidsförskolor och olikaförskolepedagogiska alternativ.Familjen och skattenGrundavdrag för barn. I tas, i motsats tillflertalet andra västländer, ingen hänsyn tillförsörjningsbördan.Från moderat håll har vi därför krävt att ettgrundavdrag införs för alla barn vid den kommunalabeskattningen.Vårt förslag innebär:Grundavdrag för barn med ettbelopp som motsvarar den genomsnittliga merkostnadenför barn efter avdrag för utgående bidrag. Avdraget gällerhemmavarande barn och införs stegvisvid den kommunala beskattningen. Grundavdrag skallockså få göras för hemmavarande barn mellan 18 och 20 årsom går i gymnasieskolan och uppbär studiestöd.De somhar så låga inkomster och/eller så många barn att de inte kanutnyttja grundavdraget fullt ut kompenseras genom''negativ skatt''. Därigenom kommer alla att kunnatillgodogöras avdragets effekt fullt ut.Det betyder mycket också för barnfamiljerna att kunnaleva på sin lön efter skatt. I stället för en uppräkning av detallmänna barnbidraget, det förlängda barnbidraget ochstudiebidraget med från l januari 1992föreslår vi därför att ett första steg till grundavdrag för barninförs från inkomståret 1992.Ett barnbidrag på motsvarar 3 290 kronorvid en kommunalskatt på . Vi föreslår attgrundavdraget sätts något högre, till 3 500 kronor.Grundavdraget bör utformas så att det också täcker denökning av flerbarnstillägget för barnfamiljer som annarsskulle ha genomförts.Flerbarnstillägget motsvarar för tredje barnet 1/2barnbidrag, för det fjärde barnet ett helt barnbidrag och förfemte och följande barn 1 1/2 barnbidrag.Vi föreslår därför motsvarande högre grundavdrag förfamiljer med tre eller flera barn.Det betyder ett grundavdrag på för förstaoch andra barnet, på för det tredje barnet ochpå för det fjärde barnet. För femte ochföljande barn bör grundavdraget uppgå till 8 750 kronor.Avdrag för barntillsynskostnader. I dengemensamma borgerliga motionen om familjepolitikenföreslås att en rätt införs till avdrag för styrktabarntillsynskostnader.Med ett sådant system kan förvärvsarbetande föräldrarbetala mer än vad som är möjligt för enskildbarnomsorg. De kan också betala en större del av deverkliga kostnaderna inom den kommunala barnomsorgen.Detta minskar också klyftan i stöd mellan olikabarnomsorgsalternativ.Den moderata målsättningen är dock, som ovanframhållits, att full avdragsrätt skall medges för nödvändigaoch styrkta barnomsorgskostnader. En sådan avdragsrättgaranterar kvaliteten i barnomsorgen och möjliggörmarknadsmässig betalning och social trygghet för dem somarbetar inom denna. Ett tak för avdragsrätten sätts vidrimlig kostnad för god barnomsorg.Ensamföräldrar och underhållsskyldiga.