mot · GE02Ju815 · 1991-01-25 00:00:00 — Frågan om samhällets åtgärder mot unga lagöverträdarehar ånyo kommit i centrum för debatteninom det kriminalpolitiska området. Ett begränsat antalunga personers kriminella verksamhet är ett av skälenhärtill. Det starkaste skälet till fokuseringen tordeemellertid vara samhällets oförmåga till adekvat agerande.Socialtjänstens på goda grunder långt drivna frivilliglinjei förening med brist på adekvata resurser har lett till attfängelsestraff i ökad omfattning kommit att användas förpersoner i åldrarna under 18 år.I olika sammanhang, bl.a. i fängelsestraffkommittén, hardiskussioner förts om ett förbud mot fängelsestraff förpersoner . Förekomsten av ett sådant förbudskulle sannolikt ha tvingat fram adekvata vårdresurser inomramen för socialtjänsten.De ingripanden som erfordras i vissa fall är emellertid såomfattande till sin karaktär att de svårligen låter sig förenasmed den inriktning som bör prägla socialtjänstensverksamhet.De statliga ungdomsvårdsskolorna tillgodosåg på sin tidbehovet av tvångsomhändertaganden för den aktuellaåldersgruppen 15--. Det ansågs emellertid efterhandmedföra betydande nackdelar, tidsobestämdheten ivistelsen, det rent administrativa förfarandet vidfrihetsberövandet, den negativa påverkan eleverna utövadepå varandra m.fl. faktorer, utgjorde den väsentliga grundenför kritiken mot dessa institutioner.I valet mellan de risker för allvarliga skador det kaninnebära för unga personer att vistas i kriminalvårdensinstitutioner tillsammans med äldre fängelsedömda utan attdet är praktiskt möjligt att i tillräcklig omfattning tillgodosede ungas särskilda behov och tvångsmässig vistelse i förungdomar särskilt inrättade institutioner torde det inte rådanågon tvekan om att det minst olämpliga är den senarelösningen.Vissa av de olägenheter som var aktuella förungdomsvårdsskolorna bör utan större svårighet kunnaelimineras i ett nytt system. Innehållet i verksamheten börkunna utformas efter modell från de bäst fungerandebehandlingshemmen. Tidsobestämdheten kan eliminerasgenom att vistelsetiden alltid beslutas av domstol, somockså fastställer vistelsetidens längd, relaterad till brottenssvårighetsgrad.Ett på modern grund baserat, aktivt behandlingsinnehållbör kunna väga upp en del av de svårigheter som uppstår vidsammanförandet av unga personer med likartade problem.Det är väsentligt att här skisserade institutioner, förslagsvisbenämnda ungdomshem, har möjlighet till slutetomhändertagande för att verkligen kunna stoppa upppågående kriminalitet och dessutom framstå somtrovärdiga.Våldskommissionen har framlagt en promemoria ivilken liknande idéer framförs. Däremot föreslås inte attfängelsestraffet för ungdom avskaffas, vilket ären brist.Sammanfattningsvis föreslås sålunda att förbud mot fängelse för personer under 18 årinförs,att en ny påföljd benämnd ''vistelse iungdomshem'' utdömd av domstol införs,att domstolen utdömer vistelsetidens längd, sombör variera beroende av brottets svårighetsgrad, i regelmellan lägst 3 månader och högst 12 månader. Om särskildaskäl föreligger med hänsyn till brottets allvarligabeskaffenhet och därmed särskilt stort behandlings- ochvårdbehov kan tiden förlängas av domstolen, dock högstmed 6 månader.att särskilda institutioner med staten somhuvudman inrättas för ändamålet,att verksamheten vid dessa institutioner skallpräglas av ett aktivt behandlingsinnehåll i rehabiliterandesyfte.Regeringen tillsatte en särskild kommittéangående ''Översyn av det allmännas insatser vid brott avunga''. De förslag som tas upp i motionen bör närmareutredas av denna kommitté. anse sigförhindrad eller av andra skäl inte kunna ta upp dessafrågor, bör det ankomma på regeringen att i tilläggsdirektivtill kommittén påtala detta behov.Då frågorna om förbud mot fängelse för barn ochungdomar och inrättande av särskildaungdomshem är de mest angelägna frågorna beträffandebeivrandet av ungdomsbrottslighet bör dessa behandlasskyndsamt och med förtur. Förslag bör kunna framläggassnarast. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om samhällets behandling av ungalagöverträdare.