ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GE02Kr21 · 1991-04-08 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:123 Fornminnesbrott m.m. I propositionen föreslås ett generellt förbud motanvändning av s.k. metallsökare. Syftet är att därigenomförsvåra brott mot fornminneslagen.Ett generellt förbud mot användning av en vissutrustning är emellertid ett långtgående ingripande som kanfå orimliga konsekvenser om det tillämpas i lagstiftningen.Mycket av det vi brukar kan användas på ettfelaktigt eller farligt sätt. Men detta kan knappasträttfärdiga ett generellt förbud mot användning.En lämpligare väg är att i stället förbjuda den felaktigaanvändningen som sådan. Detta gäller även beträffandemetallsökarna.Det är högst angeläget att åstadkomma ett verkningsfulltförbud mot missbruk av metallsökare på fastafornlämningar. Det är dock inte en lämpliglagstiftningsmetod att generellt kriminalisera brukandet avmetallsökare bara för att vissa personer använder dem påett felaktigt (brottsligt) sätt.Enligt svensk lag är det förbjudet för enskilda attutforska fasta fornlämningar. Ett förbud mot användning avmetallsökare garanterar inte skyddet av vårafornlämningar.Det är viktigt att lagstiftningen mot felaktig användningav metallsökare utformas så att skyddsvärda objekt får detskydd som lagstiftaren avser. Brott mot lagen skall såledesha ett högt straffvärde.Mot bakgrund av ovanstående är det logiskt attåstadkomma en straffskärpning för brottslig användning avmetallsökare. Däremot bör inget generellt förbud motanvändning av sådan utrustning införas. Någonadministration av särskilda tillstånd blir därmed inte helleraktuell.Det bör ankomma på utskottet att utforma erforderliglagtext. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår regeringens förslag till förbud motanvändning av metallsökare,2. att beslutar om straffskärpning vid felaktigt(brottslig) användning av metallsökare i enlighet med vadsom i motionen anförts.
mot · GE02Kr23 · 1991-04-08 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:123 Fornminnesbrott m.m. Vi noterar med tillfredsställelse att regeringen nuåterkommer med förslag till en skärpning av straffet förvissa brott mot lagen om kulturminnen. Den som plundrarfornminnen vet att påföljden är så ringa och polisensmöjligheter att ingripa så små att det inte avskräcker någonfrån att försöka.För att ge de svenska fornlämningarna ett ännu starkareskydd föreslås också att användandet av apparat för att påelektronisk väg spåra metallföremål under markytan(metallsökare) inte längre skall tillåtas. Undantag görsendast för , militären och de övrigamyndigheter där det kan vara befogat.Regeringsförslaget innebär ett totalförbud emotanvändande av metallsökare i riket i sin helhet. Statsrådetsäger att av hänsyn till behovet att värna de fastafornlämningarna och fornfynden får intresset att användametallsökare för hobbybruk stå tillbaka.På och där fornlämningarna ligger tätt ärtotalförbudet befogat, men riksantikvarieämbetetsredovisning av den plundring som förekommit visar inte attdet även måste gälla resten av landet.Vi anser inte att det finns skäl nog att utvidgaanvändningsförbudet för metallsökare till hela landet. yttrande lär heller ingen länsstyrelse utfärdadispens för hobbybruk av metallsökare. Missbruk skallbeivras men det vore orimligt att de som på ett ansvarsfulltsätt brukar denna apparatur indirekt skulle straffas. Ävenom vissa myndigheter undantas från förbudet så finns detandra som i sin yrkesutövning använder metallsökare,liksom hembygdsforskare och amatörarkeologer,människor som aldrig skulle drömma om att ge sig på fastaoch kända fornlämningar, och som har stor glädje av justdetta hjälpmedel.Inte heller är vi övertygade om att fornlämningarnaskulle få ett bättre skydd bara för att man totalförbjuderanvändningen av metallsökare. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår det i propositionen framlagdalagförslaget såvitt däri föreslås generellt förbud i hela landetmot användningen av metallsökare,2. att avslår förslaget såvitt däri föreslåsändringar i 19 och 20 §§,3. att beslutar om de följdändringar tillförslagen i mom. 1 och 2 som kan vara påkallade medanledning av i motionen föreslagna ändringar.
mot · GE02L19 · 1991-04-08 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:128 Sjöfylleri m.m. PromillereglerRiksdagen uttalade sig, som redovisas i propositionen,för en strängare syn på onykterhettill sjöss. föreslog 1989 att regeringen skulleverka för att lagstiftningen jämställde onykterhet till sjössmed onykterhet i trafiken samt att kontrollen ökades avnykterheten hos båtförare. Några promilleregler försjötrafiken föreslås dock inte i propositionen.Det finns ett starkt opinionsstöd för en lagstiftning somjämställer onykterhet till sjöss med onykterhet ivägtrafiken, d.v.s. innehåller promilleregler. Den tekniskakontrollmöjligheten har förbättrats radikalt genom attluftutandningsprov nu kan tillämpas i praktiken. Dettaborde ha avspeglats i ett bestämt uttalande i propositionenom inriktningen av den utredning som förordas. Riksdagenbör därför ge regeringen till känna att utredningsarbetetskall avse bl.a. förslag om promilleregler.Propositionens förslagPropositionens förslag om skärpta bestämmelser omonykterhet till sjöss har dröjt onödigt länge och är intetillräckligt kraftfullt. Eftersom beslutsunderlag saknas förinförande av promilleregler är dock propositionens förslag iavvaktan på en kompletterande utredning bättre än nugällande regler.Den föreslagna bestämmelsen om störande sjötrafikinriktas på problem som t.ex. Svenska Båtunionenframgångsrikt uppmärksammar i utbildning ochinformation för båtförare. Bestämmelsen kan därför varaett tyvärr nödvändigt stöd för de ansvarskännandebåtorganisationerna i deras arbete för bättre sjövett ävenhos de få procenten misskötsamma båtförare.InformationDet finns anledning att understryka att de flestamänniskor som drunknar vid småbåtsolyckor äralkoholpåverkade. Den vanligaste typen av olycka är att enberusad person utan flytväst faller över bord från en liten,öppen båt i en mindre insjö i samband med fritidsfiske. Hanär berusad på grund av att han har druckit för mycketalkohol. Den som dricker mycket blir kissnödig. Ett vanligtolycksförlopp är därför att en mansperson drullar överrelingen och drunknar med öppen gylf. Denna typ avolyckor förebyggs kanske bäst genom lämpligt utformadinformation, t.ex. genom sjösäkerhetsrådet som visat storskicklighet i sitt kampanjarbete. Om människor i småbåtarhöll sig nyktra och ''gubbarna lärde sig att kissa i öskaret istället för över relingen'' skulle kanske 10--20drunkningsolyckor förhindras.Ändringarna i sjölagen avses träda i kraft den 1 juli 1991.Det ställer stora krav på snabba informationsinsatser, somlämpligen bör uppdras till sjösäkerhetsrådet genomianspråktagande av medel ur det särskilda anslagetInformation om lagstiftning m.m. Detta bör geregeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att det fortsattautredningsarbetet bl.a. skall inriktas på förslag ompromilleregler,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om informationsinsatser.
mot · GE02L21 · 1991-04-08 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:128 Sjöfylleri m.m. Propositionens lagförslag innehåller vissa preciseringarav bestämmelsen 325 § 1 sjölagen i förhållande tillnuvarande lydelse.En stor brist i den föreslagna lydelsen är dockavsaknaden av en fast promillegräns för fylleri och grovtrattfylleri. Bortsett från fall där det föreligger påtagligapåverkanssymtom är möjligheterna att i den praktiskatillämpningen göra en tillförlitlig, individuell bedömning avförares nykterhetstillstånd starkt begränsade.Flera studier har visat att klinisk läkarundersökning ochvittnesmål för att bedöma graden av påverkan ärförhållandevis otillförlitliga. En fast promillegränskompletterad med annan bevisning är att föredra. Det harvisat sig att en lagstiftning som bygger på den individuellapåverkansgraden inte kan vara effektiv.För att göra en tillförlitlig bedömning av föraresnykterhetstillstånd krävs ofta avanceradelaboratoriemätningar av funktionsnedsättningar i fråga omsyn, reaktionstid m.m., som av praktiska skäl är omöjligt attanvända i rättstillämpningen. Man lämnar då obeivrade ettstort antal fall där det faktiskt föreligger alkoholpåverkanoch ökad olycksrisk. Detta är bl.a. orsaken till att man i alltfler länder har gått ifrån det system som uteslutande byggerpå ett påverkansrekvisit och i stället har infört enpromillelagstiftning med en fast promillegräns.Även om det finns vissa skillnader mellan sjötrafik ochvägtrafik finns ingen anledning att inte använda någonpromillegräns i sjölagen.Föreslagen lydelse av punkterna 1--3 i 325 a §komplicerar rättstillämpningen av bevisningen avsjöfylleribrott och -- enligt vår mening -- underlättas inteansträngningarna att förbättra säkerheten till sjöss som harett samband med fylleri i sjötrafik.Vi tillstyrker regeringens proposition. Den bör dock såsnart som möjligt kompletteras med promilleregler försjöfarande. Ett underlag bör beredas. Med hänvisning till det anförda hemställs att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om promilleregler för sjöfarande.
mot · GE02L24 · 1991-04-23 00:00:00 — med anledning av skr. 1990/91:143 Den lokala konsumentverksamheten I skrivelsen redovisas inriktningen av den kommunalakonsumentverksamheten och att insatserna ytterligare börförskjutas mot budgetrådgivning, tvistlösning, utbildningoch kontakter med skolan, marknadsbevakning samtvaruförsörjning.Som framgår av skrivelsen är det av största vikt att ökakonsumentmedvetandet. En grupp som särskilt måsteuppmärksammas för att konsumentinflytandet även på siktskall stärkas är ungdomar och unga hushåll.Den förebyggande verksamheten måste få en meraframskjuten roll i skolans verksamhet. Det är iungdomsåren grunderna måste läggas till att bli enmedveten konsument. Om man kan garantera att allaelever erhåller en viss mängd konsumentinformation skulleförutsättningarna för ungdomarna att undvika felaktigainköp bli väsentligt bättre. En förebyggandekonsumentverksamhet skulle också bidra till att hindraunga hushåll att hamna i ohållbara skuldsituationer. Att geeleverna färdighet i avtalsskrivning och kännedom om hurmarknaden ser ut skulle innebära att de står bättre rustade.Konsumentfrågorna måste integreras iskolverksamheten.Konsumentvägledarnas insatser i skolan framstår somytterst angelägna och kan inte endast begränsas tillinformation direkt till eleverna eller genom studiebesök.För att ge dessa frågor en större genomslagskraft krävs attdet byggs upp en mera kontinuerlig information ikonsumentfrågor än de besök som konsumentvägledarnakan göra inom ramen för hela sin verksamhet, insatsernamåste också riktas mot lärarna. Konsumentvägledarnaskunskaper skulle kunna utnyttjas på ett bättre sätt genomatt ge utbildning till lärarna och medverka i ett kontinuerligtsamarbete för att ge obligatorisk konsumentupplysninginom läroplanens ram.Ett sådant utvidgat samarbete förutsätter attkonsumentverket tar fram material som lärarna kananvända i syfte att informera ungdomar ikonsumentkunskap, främst inriktat på de ungdomsproblemsom finns. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ytterligare insatser förkonsumentverksamhet inom utbildningen och utökadekontakter med skolan.
mot · GE02L25 · 1991-04-23 00:00:00 — med anledning av skr. 1990/91:143 Den lokala konsumentverksamheten Regeringen redovisar i skrivelsen vilka åtgärder manvidtagit för att stödja den lokala konsumentverksamheten.Vänsterpartiet har i tidigare motioner ställt krav som syftattill att stärka den kommunala konsumentrådgivningen, ochvi har också uttryckt vår uppfattning om vikten av välfungerande verksamhet i alla kommuner.Vi är därför i princip positiva till de av regeringenföreslagna åtgärderna men anser att de inte är tillräckligaoch därför inte kommer att få avsedd effekt. Anledningenär att regeringen tror sig kunna utveckla och stödja denlokala konsumentverksamheten -- varav den kommunalakonsumentrådgivningen och inom överskådlig framtidär den ojämförligt väsentligaste verksamheten -- utan attanvisa nya medel för detta.Lokal konsumentverksamhet är förhållandevis ny,åtminstone om man jämför med merparten av den övrigakommunala eller landstingskommunala verksamheten.Fortfarande är det alltför många kommuner som saknar enkonsumentverksamhet värd namnet. Konsumentverketsstatistik redovisar inte i detalj hur det faktiskt ser ut i olikakommuner. Det finns, som vi tidigare påpekat, kommunersom visserligen uppger att de har konsumentrådgivningmen där verksamheten är synnerligen torftig ellervolymmässigt begränsad.I det trängda ekonomiska läge som kommunernabefinner sig i är det svårt för många att ge utrymme försådan ny och icke obligatorisk verksamhet somkonsumentvägledning är -- hur viktig, värdefull och på siktlönsam den än kan vara.Vänsterpartiet anser därför att det under enuppbyggnadsperiod är nödvändigt att ge direkt ekonomisktstöd i form av ett statsbidrag till kommunerna för attkonsumentverksamheten ska kunna utvecklas och verka pådet sätt som beskrivs bl a i regeringens skrivelse och iriktlinjerna för den statliga konsumentpolitiken. Det börankomma på regeringen att närmare anvisa hur ett sådantstatsbidrag ska utformas, för hur det ska kunna utgåoch eljest vilka andra förutsättningar som ska uppfyllas föratt en kommun ska komma i åtnjutande av det. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag om statsbidragtill konsumentverksamhet liksom omutformningen av detta bidrag i enlighet med vad somanförts i motionen.
mot · GE02L27 · 1991-04-23 00:00:00 — med anledning av skr. 1990/91:143 Den lokala konsumentverksamheten I skrivelsen redogörs för en rad åtgärder som regeringenvidtagit och ämnar vidta för att stödja den kommunalakonsumentverksamheten.Vi noterar särskilt de åtgärder som syftar till att utvecklaformerna för en effektivare kommunalkonsumentverksamhet och de som syftar till att ökakunskaperna hos kommunerna själva om de positivaeffekter som en väl fungerande budgetrådgivning gergenom att behovet av socialbidrag minskar avsevärt liksomåtgärder i avsikt att stärka de frivilliga organisationernasmöjligheter att arbeta med konsumentfrågor. Allt dettaöverensstämmer med krav och förslag som framfördes imiljöpartimotioner under allmänna motionstiden i år.Vi uppskattar även de åtgärder som skall leda till bättrelokala insatser vid medling i konsumenttvister och stödet tillprojekt som vill stärka ungdomarna i deras roll somkonsumenter.I endast ett hundratal kommuner arbetar emellertidkonsumentvägledarna med miljöaspekterna påkonsumtion. Trots detta föreslås i skrivelsen inga åtgärderför att förstärka detta arbete. Det är emellertid helt klartatt det även på kort sikt vore lönsamt för kommunerna omkonsumenterna bleve mer miljömedvetna vid valet av varoroch förpackningar redan i samband med inköpet. Det skulleminska de kommunala kostnaderna för sophantering ochomhändertagande av övrigt avfall. Volymen skulle minskaoch innehållet av miljöskadliga ämnen reduceras. IGöteborg har det visat sig rationellt och ändamålsenligt attlåta konsumentkontoret få hand även omenergisparrådgivningen i kommunen. Även det harmiljömässiga fördelar. Regeringen bör komplettera sittåtgärdspaket med insatser som kan stärka kommunernasmöjligheter att ge bättre miljö- och energiupplysning tillkonsumenterna. Detta bör ges regeringen till känna.När det gäller insatserna för marknadsbevakning förslåsbland annat att kommunernas konsumentsekreteraregenom utbildning i företagen skall öka kunskapen hos dessaom de regler som gäller till skydd för konsumenterna ochstimulera företagen till egenåtgärder. Att på detta sättarbeta med stöd till både konsumenter och företagare kanleda till en oklarhet om vilka intressen somkonsumentsekreterarna egentligen företräder. Det ärviktigt att hålla isär handelns och konsumenternasintressen. Dessutom är det tveksamt att kommunala ellerstatliga resurser skall användas till utbildning av företagenspersonal. Detta torde företagen själva kunna stå för. Ävendetta bör ges regeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att den kommunalakonsumentverksamheten bör uppmuntras till att öka miljö-och energimedvetenheten hos konsumenterna,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att den kommunalakonsumentverksamheten måste hålla isär de intressen denföreträder när det gäller marknadsbevakning och andrauppgifter.
mot · GE02L29 · 1991-04-23 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:171 En prisinformationslag Prismärkning och arbetsmiljönKlar och tydlig prismärkning är den viktigasteinformationen till kunden i butiken.I samband med olika arbetsplatsbesök har jag kunnatkonstatera att den utrustning som används vidartikelprismärkning är svårhanterlig för personalen. Denmekanik som används kräver upprepade handrörelser, föratt ettiketten ska fästa ordentligt fordras också att denanbringas med visst tryck. Verktygets egenvikt påverkarockså arbetssituationen.Frågan om arbetsmiljön i samband med prismärkninguppmärksammas kortfattat i propositionen. Det är ingentvekan om att arbetsskador har uppkommit som förorsakatsjukskrivningar och behov av omplaceringar. För attundvika fortsatta arbetsskador bör det tas initiativ tillteknisk utveckling av verktyg för prismärkning. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om teknisk utveckling av verktyg förprismärkning för att undvika arbetsskador.
mot · GE02L30 · 1991-04-23 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:171 En prisinformationslag I propositionen läggs fram förslag till enprisinformationslag. liberalerna avvisar ensådan lag. Den föreslagna lagen utgör en detaljregleringvars kostnader överstiger de vinster som kan göras. Enligtvår mening kommer konsumenterna som grupp att förlorapå den föreslagna lagen och inte vinna som regeringen tror.Vi delar inte regeringens uppfattning att bristandeprisinformation utgör ett så allvarligt konsumentproblematt det kräver en ny lag. Givetvis skall konsumenterna harätt till en bra prisinformation men till skillnad frånregeringen anser vi att den kan åstadkommas inom ramenför befintliga regler. Vi tror att konsumenterna sannolikt ärmer bekymrade över dagens höga priser på varor ochtjänster än på vilket sätt priserna anges. Det höga prislägetberor som bekant bl.a. på bristande konkurrens ochSveriges allmänt höga kostnadsläge.Den föreslagna lagen innebär att artikelprismärkning ipraktiken blir obligatorisk, åtminstone fördagligvaruhandeln. Detta är ett mycket kostsamt sätt attlämna prisuppgift. Enligt handelns egna beräkningaruppgår kostnaden för en prismärkning till ca en miljardkronor . Även om detta är en överskattning kommersannolikt en prismärkning enligt den föreslagna lagen attkosta flera hundra miljoner . Handeln kommerknappast att bjuda konsumenterna på detta utan kostnadenkommer snabbt att övervältras på kunderna. Det förvånarknappast någon att de statliga myndigheter som skallbevaka pris- och konkurrensfrågor i --och statens pris- ochkonkurrensverk -- menar att förslaget leder till högre priser.Utöver kostnadsargumentet kan anföras att allaerfarenheter från regleringar på näringslivets område visaratt ett system byggt på förhandlingar och frivilligaöverenskommelser i de flesta fall är effektivare äntvingande regler och förbud. Det nuvarande systemet meddatakassor ger en viktig möjlighet till rationalisering och gerbutikerna förutsättningar att ge en effektiv prisinformation.Vi menar att prismärkning är ett konkurrensmedel blandflera och att graden av prismärkning bygger påkonsumenternas efterfrågan. De butiker som serkonkurrensfördelar i märkningen av varje enskild vara ochhar kunder som efterfrågar denna service kommer attfrivilligt göra det -- utan lagstiftning.Eftersom ingen lyckats visa att den nya lagen kan tänkasfå någon nämnvärd effekt men innebär ett ingreppi marknadssystemet till priset av åtskilliga hundratalsmiljoner kronor bör en detaljreglering påprisinformationsområdet inte införas. Med hänvisning till det anförda hemställsatt avslår regeringens förslag om enprisinformationslag.
mot · GE02N100 · 1991-04-15 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:147 Förstärkt konkurrens på livsmedelsområdet I propositionen föreslås bl.a. att ett straffsanktioneratförbud införs mot gemensam finansiering av underskott vidförsäljning av jordbruksprodukter på export. Regeringen,som vid upprepade tillfällen angripitlantbrukskooperationen för sammanslagningar, är nu denfrämste förespråkaren för i stort sett en enda förening. Påannat sätt kan inte regeringsförslaget tolkas, eftersom dettainnebär ett förbud mot bl.a. samverkan vid export.Förslaget måste avslås och en generellkonkurrenslagstiftning för näringslivet i sin helhet inväntas.Vi menar att det beslut som antog i juni 1990ska ligga fast. var då överens om att kooperativverksamhet ska få bedrivas. Genomförs propositionensförslag kommer detta att medförabetydande ingrepp imöjligheterna att utveckla en svensk rationell och effektivlivsmedelsindustri med en livskraft både på inhemskmarknad, där den kommer att möte en ökad internationellkonkurrens, och på Europamarknaden,åtgärder somomöjliggör en svensk livsmedelsexport somimporten väntas öka i och med ett sannolikt GATT-avtaloch en kommande EG-anslutning.Detta görs som den svenska lantbruksnäringenoch livsmedelsindustrin på allt sätt rustar sig för en aktiv rollpå Europamarknaden. Propositionen ansluter inte heller tillvare sig gällande eller kommande regler på motsvarandeområde inom EG.Samverkansidén inom lantbrukskooperationen ochbehovet av fortsatt strukturrationalisering på grund av dennya livsmedelspolitiken och den framtidainternationaliseringen omintetgörs. Det svenska lantbruketoch den svenska livsmedelsindustrin berövas möjligheternaatt konkurrera på framtida marknader.Enligt vår mening är det orimligt att under enövergångsperiod etablera diskriminerande särsystem försvenskt lantbruk och svensk lantbrukskooperation för attsedan vid en EG-anslutning övergå till ett helt annat system.Lägg därför denna särlagstiftning åt sidan!Konkurrenslagstiftningen får inte utformas så den blir etthinder för en gemensam finansiering av exportförluster.Vi har tidigare i motioner till hemställt omsänkt matmoms. Detta vore ett betydligt bättre sätt för attsänka prisnivån på livsmedel än förslaget tillkonkurrenslagstiftning. Med hänvisning till det anförda hemställsatt avslår proposition 1990/91:147.