mot · GE02N243 · 1991-01-25 00:00:00 — InledningEn motion med ungefär samma innehåll som denna haravgivits både 1989 och 1990. De har i båda fallen avvisatsav . har utvecklingen redanhunnit bekräfta många av de slutsatser som dragits imotionerna och därigenom gjort att avvisandeav de framställda utredningskraven än mer ogenomtänkt.Av det som tidigare kunde betecknas som tänkbara hot haråtskilligt övergått till att bli reell kris.Bilindustrin är utan konkurrens den största branscheninom verkstadsindustrin. Detta torde gälla i ett flertal av destora industriländerna. Den är utan konkurrens den störstaförbrukaren av järn och stål. Bilindustrins produkt, bilaroch lastbilar, är också en mycket stor energiförbrukare. ISverige förbrukar bilismen ungefär en tredjedel av denimporterade oljan. I andra länder som och de storaeuropeiska länderna är denna andel ännu högre. Bilismensexpansion har varit stark . Efteren viss uppbromsning i oljekrisernas spår ånyo skjutit fart . De svenskabiltillverkarna har varit relativt framgångsrika. Från att hatillverkat relativt anspråkslösa småbilar som ochSaab 92 och 93 har de alltmera satsat på bilar i en högreoch lyxigare prisklass.Den svenska bilindustrin är emellertid betydligt merabetydelsefull relativt sett när det gäller lastbilar. Och närman skall bedöma bilindustrins framtid bör de tvåsektorerna diskuteras var för sig även om det finns en heldel gemensamma faktorer.Vi har i upplevt nedläggningen av en storindustrigren på ett årtionde: varvsindustrin. 1976 varantalet sysselsatta på varven 32 000 personer. omfattarsvensk varvsindustri ca 1 000 personer. Då är inte alla desom arbetat som underleverantörer till varven inräknade.För den som upplevt hur aningslöst man inom alla berördasektorer -- varv, rederier, banker -- gick in i varvskrisenmåste frågan inställa sig: Kan man inte något bättre förutsekommande problem? Bristen på förutseende på sjöfartensområde var inte speciellt svensk. Med samma nästan totalablindhet gick praktiskt taget alla skeppsbyggnads- ochsjöfartsnationer in i krisen. Den nästan totala utslagningenav varvsindustrin gäller de flesta europeiska länder och ävenJapan drabbades svårt av krisen.De flesta påstår att krisen var omöjlig att förutse, denberodde på den politiskt iscensatta oljekrisen . Detta ärbara delvis sant. Redan åren före oljekrisen varnade dockinsiktsfulla bedömare för att överetableringen inomshipping var våldsam och skulle leda till kris några årsenare. Därtill fanns varningar för att de dominerandetransporterna -- oljetransporterna -- omöjligen skulle kunnafortsätta att växa . Tyvärr ville få lyssna, ochde som lyssnade menade att man ingenting kunde göra.En lärdom kan man dra av varvskrisen. Det är nästanomöjligt för dem som själva arbetar inom branschen att påett realistiskt sätt bedöma framtiden, framför allt attbedöma risken för allvarliga kriser. Företagsledare ochstyrelser i branschen skulle bli mindre effektiva i sin ledningom de förutsåg eller misstänkte kris. För dem gäller det attköra för fullt och expandera så länge det går.Olyckligtvis har det varit så, att de som har velat bedömaen branschs framtid -- det må ha varit politiker, bankmäneller journalister -- har med sina frågor regelmässigt vänt sigtill branschens ledande företrädare, vilka vanligen har giviten glättig och ljus framtidsbild. Och den som lyssnar kännersig trygg och välinformerad. Han har ju lyssnat till defrämsta experterna i landet. ''Experten'' har vanligen tregoda skäl för att ge en ljus framtidsbild:a. Han tror antagligen på den själv för den stämmer såväl med hans personliga önskningar.b. Skulle han till äventyrs gå med några tvivel så döljerhan dem säkert för bankmannen. Skulle han avslöja demkommer givetvis kreditvärdigheten att urholkas, vilket ärmot firmans intressen.c. Gentemot politikern har han alla skäl att hålla innemed eventuella farhågor. Många av företagets villkor, detkan gälla stadsplan, vägar eller bostäder för de anställda,dikteras i stor utsträckning av politikerna. Det skulle skadaföretagets intressen att tveka om den ljusa framtiden.Alla dessa mekanismer och några till har varit lättiakttagbara i samband med varvskrisen, men ävenstålindustrins nedgång liksom textilindustrins ger fleraexempel på samma sak.Psykologiskt kallas fenomenet förträngning, och vårtsamhälle vimlar av exempel på detta. Journalisten ochförfattaren har i en artikel i exemplifierat hur förträngningsmekanismernafungerar när det gäller miljöfrågorna:Enskilda politiker, gamla kloka professorer,riksdagsmajoriteten, industriledare, finansministern -- alladeltar de i det stora förträngningsspelet som pågår mittibland oss. Vi inbillar oss att vi lever i den bästa av världar --trots att vi är välinformerade om att grundvattnet förgiftas,skogen försuras, haven dör och att luften vi andas fylls avföroreningar.Denna ganska fylliga inledning är skriven för att vi skallha ett öppet sinne och inte väja för att tänka på att en krisär en sannolik framtid.Bilindustrins betydelseI hela den västliga industrivärlden är bilindustrin denutan konkurrens största industrigrenen, den störstaförbrukaren av stål och en av de allra största förbrukarna avoljeprodukter. Dessvärre är bilismen en av deallra värsta miljöförstörarna -- kanske den värsta.I arbetar över 100 000 människor inombilindustrin och över 300 000 arbetar med service inombilismen. Det betyder att minst var tionde anställd i landetär för sin utkomst beroende av bilindustrin och bilismen. Iovanstående siffror är inte inräknat alla underleverantörertill bilindustrin.Varvs- och rederinäringens kris var mycket allvarlig,men en kris inom bilindustrin skulle bli värre, det inses lätt.Därför finns det goda skäl att göra en seriös utredning kringfrågan: Hur ser bilindustrins framtid ut, vilka löften ochvilka hot ser vi framför oss? Att ställa de frågorna äransvarsfullt med hänsyn till bilindustrins roll i vårtnäringsliv. Denna motion är ingen utredning, men den villpeka på några frågetecken som även enamatör lätt kan se. Frågetecknen är av två slag, delskonventionella frågor inför en industri som konkurrerar påen stor världsmarknad där man tror sig ha funnit vissanischer: Hur sårbar är man för konkurrens? Vidare har manandra beroenden av världsmarknaden såsom eventuellalågkonjunkturer, konkurrens från expanderandeindustriländer -- de s.k. NIC-länderna. Det andrafrågetecknet gäller mera långsiktiga perspektiv: Bilismensinverkan på miljön. Tillgången på bränslen.Det konventionella perspektivetÄven om personbilstillverkningen är den mest omtaladeär det på lastbilsområdet som har en stark ställningpå världsmarknaden. Här talar både teknik och volym tillSveriges fördel. De faror som här är störst ligger påmiljöområdet, och därför kan den kris som säkert drabbarpersonbilsområdet förr än vi anar det vidgas tilllastbilsområdet. Man kan uttrycka det så: Ommänskligheten tar miljöhoten på allvar måste det bli kris pålastbilsområdet, då måste nämligen lastbilstransporterna --globalt -- minska.När det gäller personbilarna är riskerna större och meromedelbara. Saabs och Volvos strategi har varit attsakta växa mot ett mera sofistikerat och exklusivt program.För SAABs del har programmet inte varit tillräckligt ochkatastrofen hade varit ett faktum om man ej funnit enkvalificerad samarbetspartner i GM. Ett företag som dockhar problem på sin hemmamarknad. Alla vet att mankänner hotet från den japanska bilindustrin allt starkare närden med sina större modeller vuxit ikapp våra svenska bilar.Parallellen till skeppsbyggeriet ligger nära till hands.Inför lågkonjunkturen har den japanska bilindustrin harbetydligt större motståndskraft än den svenska. Att Sverigeskulle kunna återgå till småbilssegmentet är det ingen somtror på, allra minst i ett läge med minskande efterfrågan.Den linje som de svenska personbilstillverkarna valt är ensatsning på bekvämlighet och säkerhet. Kreativiteten hartill mycket stor del varit koncentrerad till säkerhetsdetaljersom låsningsfria bromsar, högspänningständsystem,krocksäkerhet etc., men också till diverse lyxdetaljer.Dessvärre visar det sig att bilförarna tar ut den ökadesäkerheten och den ökade motorstyrkan i ökad hastighet,vilket varje förare som håller sig till tillåtna . påmotorvägen har rika tillfällen att iaktta. Utvecklingen inombilismen är oroväckande. 1989 var det år sommedelförbrukningen av bensin för nya bilar började öka iSverige. Det är varken sannolikt eller önskvärt att densortens energikrävande lyxbilar som produceras i Sverigekommer att öka volymmässigt. Exempelvis harkanadensiska myndigheter redan reagerat mot Volvos högabränsleförbrukning.Det finns alltså goda skäl att vara orolig för svenskbilindustris framtid. Till ovannämnda orostecken kommerytterligare några: Kronans konkurrenskraft urholkas ochSverige tappar marknadsandelar. Rapporterna från USApekar i den riktningen. Och kan svensk produktivitet tävlamed konkurrentländernas?MiljöperspektivetDet finns tre starka skäl att inskränka bilismen i världen:Bilismens negativa miljöeffekter, bilismen somfolksjukdom (ingen enskild verksamhet dödar eller skadarfler människor än bilismen) och de begränsade tillgångarnapå olja.Om vi börjar med världens oljetillgångar, så framgårläget ganska klart av nedanstående figur hämtad ur denkommissionsrapport som utarbetades på presidentensuppdrag i (The global 2000, New York1981).Det framgår av kurvan att med nuvarande trend kan vivänta oss drastiska prisökningar på olja omkring ochen tvångsvis minskning av oljeförbrukningen. Detta är ettgott skäl för att i varje fall söka stoppa ökningen avoljeanvändningen . borde dels föregå medgott exempel, dels söka påverka världsopinionen i riktningmot först en noll-tillväxt och senare en reduktion avoljeanvändningen. Ett annat skäl som är särskilt aktuellt ijanuari 1991 är givetvis att oljeförsörjningen är ständigtutsatt för politiska hot, den är ytterst sårbar ocholjeberoendet är därför något som världen -- och --av åtminstone tre starka skäl måste komma bort ifrån.Skälen är välbekanta men ändå har man svårt att dra derätta slutsatserna: Oljan är en ändlig tillgång,oljeförsörjningen är sårbar, oljeförbränningen är ett avvärldens största miljöhot, den hotar vår överlevnad.Detta blir desto viktigare om man beaktaroljeanvändningens miljöeffekter och låga energieffektivitetnär det gäller bilar. Den nyttiga energin från bilmotornpendlar och går naturligtvis ned till nolli storstädernas bilköer. Även om man medelst katalysatorerkan nedbringa utsläppen av koloxid, kväveoxider ochkolväten, så är utsläppen av koldioxid omöjliga att påverka.Och än så länge är möjligheterna att drastiskt förbättradieselmotorerna i utsläppshänseende tämligen begränsade.För den tunga lastbilstrafiken kan man inte hoppas på någrastörre förbättringar miljömässigt på många år.Sammantagna pekar dessa fakta på att en begränsning avbilismen är ett måste.Det finns en annan trend som gör sig alltmer märkbar:Mänskligheten måste hushålla med energi och råvaror.Detta bör dels leda till ökad återanvändning, dels till attprodukterna konstrueras hållbarare ochreparationsvänligare, med ökad livslängd. Detta minskarefterfrågan på nya bilar.Slutligen -- bilismen som folksjukdom -- ca 800människor dödas i vägtrafiken. Om man jämför medjärnvägen finner man att i snitt harårligen 100 gånger så många människor dödats av bilismensom av järnvägsolyckor. är ju järnvägens trafikarbetebetydligt lägre än bilismens, men även om man skattar attbilismen svarar för ett fem gånger större trafikarbete änjärnvägen blir de relativa dödstalen 20:1. Ändå ärsituationen i relativt gynnsam mot i andra länder.Utöver de trafikdödade finns en långt större skaramänniskor som tillfogats livslånga skador och lidandengenom bilismen.Kunskapen om ovanstående, för bilismen negativafaktorer ökar både i vårt land och världen och det ligger ihög grad i mänsklighetens intresse att dessa fakta blir kändaoch leder till åtgärder. Åtgärden: Bättre, säkrare ochmiljövänligare bilar, kraftigt sänkta hastigheter, räcker ej.Det krävs en kraftig reduktion av den totala bilismen påsikt. Växthuseffekten är ett tillräckligt skäl för detta. Menom mänskligheten -- inklusive vårt eget land -- tarkonsekvenserna av miljöhoten, kommer det att betyda enminskande bilindustri. Detta måste vägas in iframtidsanalysen.Slutsatsen av analysen är att en reduktion av bilindustrinbåde globalt men framför allt i inte bara är ettsannolikt utan också ett önskvärt framtidsperspektiv. Bådemänskligheten och svenskarna måste ompröva sinatransportbehov och sin transportteknik.UtredningskravMot bakgrund av den globala miljö- ochkonkurrenssituationen och med hänsyn till den kommandelågkonjunkturskrisen och med hänsyn till bilindustrinsbetydelse i svenskt näringsliv är behovet av en grundlig ochallsidig utredning av bilismens och bilindustrins framtid iSverige mycket starkt.En sådan utredning bör företas av personer somintressemässigt står helt fria i förhållande till bilismen ochtrafiknäringen. Den kan lämpligen utgöras av några välkvalificerade kritiska forskare, tekniker och ekonomer medgoda allmänkunskaper om näringsliv och miljöfrågor.Företrädare för politiska partier och miljörörelser bör ocksåfinnas med i utredningen. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om bilindustrins framtid,2. att som sin mening ger regeringen till kännaatt en reduktion av bilindustrin -- globalt och nationellt -- ärett primärt intresse för mänsklighetens överlevnad,3. att begär att regeringen tillsätter enallsidig utredning för att belysa bilindustrins problem ochframtidsutsikter med beaktande av vad i motionen anförtssamt att för denna utredning anslår 5 milj. kr.under anslaget: huvudtiteln .