mot · GE02Ub553 · 1991-01-25 00:00:00 — Den traditionella industrialismens epok är avslutad iSverige. Det innebär inte att tillverkning av varor förlorarsin betydelse. Däremot innebär det att sysselsättningenstyngdpunkt förskjuts från den direkta, fysiska hanteringenav varor över mot sysselsättning inom kunskapsyrken, medkommunikation och produktion av tjänster i direkt samspelmed andra. Kunskaper, information och samspel avlöserdet fysiska arbetet i fabriker, i gruvorna och skogen. Detdirekta, fysiska varuhanterandet kommer att understiga enfemtedel av sysselsättningen vid det kommandesekelskiftet.Mittnorrland är inget undantag från denna omvandling.Men dess snabba omvandling sker från ett sämreutgångsläge. Olika kommuner i , Västernorrlandoch ligger ett till två decennier efter deprogressiva regionerna i sin strukturomvandling. Den högreutbildningen har inte varit någon motor i Mittnorrlandsstrukturomvandling.Kunskapernas och de regionala ekonomiernasutveckling förstärker varandra. En stark kunskapsbas är enförutsättning för nya produkter. Produktionen ochanvändningen av de nya produkterna utvecklarkunskapsnivån. Det finns en ''learning-by-doing'', som blirsärskilt tydlig i samhällen med snabbproduktionsutveckling. Det driver på efterfrågan påutbildning -- inte bara utbildning i gymnasier, högskolor ochuniversitet utan lika mycket inom företagens internautbildningar och i frivilliga kurser av olika slag. Samtidigtväxer kravet på formell och mera allmängiltig utbildning änden som ges inom arbetslivet. tillhör de femledande nationerna i fråga om kostnader för forskning,utveckling och annan kreativ verksamhet, satt i relation tillbruttonationalprodukten.Utbildning, forskning, utvecklingsarbete, formgivning,utredningar, marknadsföring och annanmasskommunikation innebär mer eller mindre omfattandehantering av kunskaper. Dessa kunskapsyrken står för del av den svenska arbetsmarknadens dynamik. Frånen bas av drygt 300 000 personer har ''kunskapshanterarna'' vuxit med under de tre . var antalet kunskapshanterare drygt 850 000 och i början av det nya seklet kommer antalet medsådana arbetsuppgifter troligen att överstiga 1,2 miljonersysselsatta i . Förutsättningen för denna expansionär naturligtvis utbildningarnas successiva utbyggnad. Dessayrken kräver mycket formell utbildning. Våra beräkningarvisar att av de kunskapssysselsatta kommer att ha långakademisk utbildning, dvs. mera än utbildning vidhögskola eller universitet.De längre akademiska utbildningarna kräver ettproduktionssystem som förenar normal akademiskutbildning, vetenskaplig forskning och forskarutbildning.Det finns en samhällsekonomisk analys och amerikanskaerfarenheter som entydigt slår fast att samhällsekonomiskt,företagsekonomiskt och pedagogiskt effektivhögskoleproduktion endast kan uppnås om vanlighögskoleutbildning, vetenskap och forskarutbildningutvecklas inom samma miljö, dvs. i synergi med varandra.De större högskolorna bör med andra ord kompletterasmed vetenskaplig forskning och forskarutbildning medexamination på licentiat- och doktorsnivå.Ökad akademikertäthet i näringslivetAlla är överens om att också de senaste årtiondenapräglas av en accelererande teknisk utveckling.Teknikfaktorn har fått än större betydelse för olikaekonomiers utveckling som faktorns komplexitetblivit alltmer uppenbar, bl.a. därför att utvecklingen ocksåhar skapat många nya kopplingar och beroenden inomnäringslivet. Relationerna mellan stora huvudleverantöreroch mindre underleverantörer har påverkats av attproduktionssystemen blir alltmer integrerade. Tidigarerelationer till stora företag har blivit en allt viktigareförutsättning för unga, kunskapsintensiva företagsutveckling. Genom avknoppningar och nyaupphandlingsmönster har sysselsättning överförts fråntillverkningsindustrins storföretag till tjänstesektornsmångfald av mindre företag. Omfattning och styrka i olikainternationella beroenden har ökat snabbt och spritt sig tillallt fler företagskategorier.Denna växande mångfald av beroenden och relationerger nya utgångspunkter för det enskilda företagetsutveckling. Stabiliteten i de nätverk som förmedlaraffärsidéer och nya kunskaper minskar. Därmed ökarkraven på kommunikationskunnande liksom beroendet avmänniskor som skapare, förmedlare och användare avkunskap. Förmågan att omvandla kunskap till affärsmässigkompetens väger allt tyngre i många företags immateriellabalansräkningar.Utbildning är en nödvändighet för att ge människorförutsättningar att kreativt möta de utmaningar -- och intebara de snävt tekniska -- som all denna dynamik skapar.Från näringslivshåll finns det därför ett närmast unisontbudskap. En målmedveten, snabb förstärkning av detoffentliga utbildningssystemets resurser, på i stort sett allanivåer, är den offentliga satsning som ges i särklass högstprioritet.Från främst större företag betonas att väsentligt utökadforskning och forskarutbildning är en förutsättning förutbildningssystemets expansion. Argumentet är attuniversitetens resurser för kunskapsöverföring (lärarna)måste ha nära koppling till kunskapssökande ochkunskapsbildande forskning. Det är detta som geruniversitetens utbildning en unik karaktär; den kan ske i enform och en miljö som ger eleverna motiv och verktyg föreget kunskapssökande och egen kunskapsbildning. Attforskningsresultat från svenska högskolor och universitet dåoch då kan omsättas i kunskaper, produkter ellernyföretagande, som på mer direkta vägar höjerteknikfaktorn i ett företag, i en företagsgrupp, i en branscheller i en region, är således ur företagssynpunkt sekundärapositiva resultat av -- inte ett primärt mål för -- en ökadoffentlig forskningssatsning.Antalet akademiker inom svensk industri har ökat medca . har industrinssysselsättning gått ner. Effekten har blivit attakademikertätheten ökat i alla branscher. I någrautvecklingsintensiva branscher, som maskinindustrin, harakademikertätheten fördubblats.Drygt 60 % av industrins akademiker är civilingenjörer. Enhelt övervägande del finns inom den kemiska ochverkstadstekniska industrins storföretag. Inslaget avinternationellt inriktade, tekniskt-kommersiellaarbetsuppgifter ökar.Åttiotalstrenderna har i gett grundför scenarier för år 2000.Man konstaterar att näst intill en fördubbling avutbildningskapaciteten för civilingenjörer fram är ett nödvändigt villkor för en gynnsamindustriell utveckling i . Med ''gynnsam'' avses dåinte bara en strukturell omvandling mot större andel''högteknologiska'' branscher. Betoningen ligger i att enökad efterfrågan på högre utbildade är ett generelltfenomen, som skär igenom alla branscher. Eller om man såvill -- inslag av utbildningsintensiva (akademikertäta)verksamheter finns inom alla branscher och alla störreföretag. Det är dessa inslag som dels blir fler, dels meromfattande. Sammantaget skapar detta en accelererandeefterfrågeökning.De externa skeenden, som drivit destora företagen att i snabbt ökande takt rekryteracivilingenjörer, kommer att få genomslagockså bland mindre företag. Om detta finns en bred enighetinom företagsvärlden. Den allt snabbare tekniskautvecklingen leder till ett tryck uppåt på kompetensnivånockså i mindre företag. Att mindre företag ofta är under-eller delleverantörer till större accentuerar detta.När produktionssystemen integreras, vilket sker iallt snabbare takt, måste underleverantören anpassa sinteknik till huvudleverantörens om platsen iproduktionskedjan skall kunna försvaras. Attunderleverantören gränslösa måstevidga sin marknadssyn ger ytterligare tryck uppåt.Mot denna bakgrund är en utbyggd kapacitet inom denhögre utbildningen närmast en ödesfråga för många mindreföretag. Fortsätter efterfrågan på t.ex. civilingenjörer attvara betydligt större än utbudet kommer nämligenmarknaden att i första hand tillgodose de storakoncernernas efterfrågan. Eller annorlunda uttryckt:Nittiotalets efterfrågebild vad gäller ''industriakademiker''är sannolikt sådan att utbildningssystemet måste ha enavsevärd överkapacitet för att de mindre företagens, avomvärldsskäl framtvingade, kompetensmässigauppgraderingar skall kunna säkerställas.Universitetens roller och arbetsuppgifterUniversitet är miljöer som måste ha följande treegenskaper:Förenad produktion av utbildning, särskiltforskarutbildning, och vetenskaplig forskningUniversalitet i mångfalden av frågeställningar ochvetenskapliga disciplinerStarka inre och yttreintellektuella nätverkUtvecklingen av starka inre och yttre nätverk är en viktigförutsättning för att uppnå effektivititet i utbildning ochforskning samt kollektivitet i den vetenskapliga världen.Genom starka inre och yttre nätverk får de studerande entillräcklig mångsidighet, som senare förstärker förmåga tillkreativ användning av de akademiska kunskaperna.Kollektiviteten är en oundgänglig del av vetenskapligforskning. Vetenskapliga forskningsresultat får sin störstaverkan om de kan användas i mångasjälvständiga, men ibland samarbetande, forskningsmiljöer.Hemlighetsmakeri är inget för de vetenskapliga nätverken.Vetenskapliga forskare har också utvecklat starkaincitament för ömsesidigt utbyte av kunskaper. Man blirhelt enkelt inte inbjuden till samarbete med de bästaforskningsmiljöerna om man inte är kunnig, kreativ ochgenerös med sina egna forskningsresultat. Denvetenskapliga världen är uppbyggd på kommunikation iöppna och reciproka nätverk. Det är nödvändigt att tillhöradessa nätverk.De nya vetenskapliga nätverken domineras av deframgångsrika K-regionerna, dvs. regioner som utöveruniversitets- och annan forskningskapacitet förfogar överkraftfulla, moderna kommunikationer, kreativa företag ochen mångsidig kulturmiljö, som attraherar välutbildadarbetskraft och deras familjer. I , ochJapan är den ekonomiska tillväxten koncentrerad tillsådana regioner. I utvecklas enexpansionskorridor från sydöstra genom ,och in i . Till dennakorridor koncentreras mycket av EG:s forsknings-,utbildnings- och kommunikationskapacitet. Det ärnödvändigt att nya och därmed initialt små vetenskapligamiljöer snabbt etablerar goda relationer tilluniversitetsmiljöer inom denna utvecklingskorridor. Ävenom goda relationer till de främsta amerikanska och asiatiskauniversitetsmiljöerna kommer att ha stor betydelse även iframtiden så kommer sannolikt denna västeuropeiskakorridor att stå för en betydande vetenskaplig, kulturell ochannan intellektuell dynamik.Produktionssystemet och universitetenUniversitet har alltid stått i en komplicerad relation tillövriga delar av samhället, dvs. enskilda människor,näringsliv och samhällsorgan. I de flesta samhällen haruniversitet och fria akademier krävt och fått politisk ochintellektuell oavhängighet, ibland till priset av finansiellaproblem. har huvuddelen av samma ländersledarskap i näringsliv, politik och samhällsadministrationhämtats från samma universitetsmiljöer. I länder somSverige har denna dubbelhet skapat spänningar, somkanske varit en av de främsta orsakerna till att vi fåttfackhögskolor som de tekniska högskolorna, StockholmsHandelshögskola, och . Den universiellaoch kollektivt nyttiga forskningsmiljön har kanskeuppfattats som motstridiga krav på direkt matnyttig högreutbildning och näringsanpassad, tillämpad forskning. Vitror att detta är en långsiktigt improduktiv prioritering.Det är sannolikt långsiktigt bättre att låta universitet ståför en basal, mångsidig och kreativt orienterad utbildningoch en kollektiv tillgänglig basal vetenskaplig forskning,medan näringslivet och samhällsorganen bygger ut egnaforsknings- och utvecklingsenheter med tydlig inriktning pådynamisk konkurrenskraft. Det utesluter inte forskarbyar,teknologiparker och kunskapscentra i anslutning tilluniversiteten. Men det ger en klar rollfördelning mellanuniversiteten och de omgivande näringslivs- ochsamhällsorganen. Att ett frihetligt och öppet universitet gåratt förena med vinstorienterade och expansivakunskapsföretag illustreras särskilt väl av utvecklingen iCambridge, . Där har och dessolika colleges koncentrerat sig på sin huvudsakliga uppgift --vetenskaplig forskning och utbildning -- som manaldrig genom finansiella krav och andra restriktionerbegränsat möjligheterna för enskilda institutioner ochforskare att i näringslivet sprida och utveckla de allmännakunskaperna för specifika produktiva ändamål. I Sverigehar samspelet mellan universitet och näringsliv inte haftdenna öppna och generösa karaktär. Därmed har vårauniversitet förlorat mycket av sin attraktivitet på kreativabegåvningar, vilket ytterligare förstärks av låga löner ochbrist på resurser för internationellt samarbete.Följaktligen har en besvärande obalansmellan näringlivets forskning och utveckling och basalvetenskaplig kunskapsutveckling inom samma områden.Samtidigt som vi har en mycket omfattande forsknings- ochutvecklingsverksamhet inom våra högteknologiskakommunikations-, läkemedels-, transport- ochmaskinföretag har vi en mycket låg andel av världensproduktion av vetenskapliga resultat inom matematik,fysik, kemi och basal teknologisk forskning. Likabekymmersam är situationen inom den teoretiskasamhällsvetenskapen. Endast inom de medicinska ochbioteknologiska områdena finns en tillräckligt god balansmellan tillämpad och grundläggande vetenskapligforskning. Vi har en grav obalans mellan den kortsiktigtekonomiskt lönsamma FoU-verksamheten och dessinfrastruktur i form av högre utbildning och vetenskap.Denna obalans kan bara rättas till genom utbyggnad av vårtuniversitetssystem.Efterfrågan på högre utbildningTillväxten av kunskapsyrken går mycket snabbt iSverige. På nationell nivå innebär denna expansiontillsammans med kunskapsfördjupningen av administrationoch annan informationshantering att den långa universitets-och högskoleutbildningen (dvs. mera än högreutbildning) bör expandera med fram . En sådan utbyggnad skulleinnebära ett behov av minst ytterligare 700--800 professureri landet som helhet vid oförändrad professorstäthet.Beräkningar av stordriftsfördelar och därmed kritisk massahos universitet antyder att det går en kritisk gräns försvenska universitets dimensionering vid 100 till 150professurer och 6 000--9 000 studenter. Under 100professurer och 6 000 studenter blir universitetsmiljöerna med andra ordekonomiskt ineffektiva, åtminstone med nuvarande inreorganisation och struktur av universiteten. Erfarenheternafrån nystartade universitet visar att effektiviteten kanförbättras i den nedre storleksgränsen, om man lyckasförena ett system med initiativrika unga professorer medstor egen rätt till beslut om utbyggnadsinriktningar inom sittvetenskapliga ämnesområde och en platt, decentraliseradorganisation. Vi rekommenderar en sådan lösning förMittnorrlands universitet.Ett exempel är i . Detär ett relativt nytt universitet, som byggt sin attraktionskraftpå en mycket medveten personalpolitik. Man satsade på ettantal ''founding professors''. De 14 personer som utvaldesför dessa uppgifter gavs utrymme att utveckla institutioneroch forskning enligt de principer de själva ansåg bäst. Detinnebär bl.a. att de själva fick ett avgörande inflytande föratt välja vilka forskare som skulle knytas till institutionerna.Fria händer och tillräckliga finansiella resurser har varitgynnsamma villkor för framgångar under deca som det funnits till. Man har drivit en linje somhyllat det ''platta '', där kontaktlinjerna mellanuniversitetsledning och institutionerna gjorts korta. Ingamellannivåer har förekommit. Horisontella kontakermellan institutioner och en i hög grad självorganiserandeforsknings- och utbildningsstruktur har varit Warwicksstrategi.Mittnorrlands universitetJag föreslår omvandlingen av /Härnösandshögskola till ett universitet. Det innebär att tyngdpunktenförskjuts från korta linjebundna högskoleutbildningar tillfriare kombinationer av ett stort antal utbildningar somsträcker sig från 20-poängsnivån till fullständigdoktorsutbildning med fullständig examinationsrätt. Iuniversitetskonstruktionen ingår en mångfald somnödvändigtvis kräver mer än en fakultet. För att betonauniversaliteten i den nya miljön föreslår jag inrättandet aven filosofisk fakultet.Denna filosofiska fakultet skall betona den basalavetenskapliga forskningens betydelse inom de klassiskauniversitetsämnena, dvs. matematik, filosofi,språkvetenskaper, teoretisk samhällsvetenskap ochhistoriskt orienterade discipliner.Även om den kreativa tyngdpunkten inom vårauniversitet nu måste förskjutas mot grundläggandevetenskapliga områden blir det ändå en, både absolut ochrelativt, mera resurskrävande verksamhet än den som haratt göra med produktionen av utbildningar förkunskapsyrken i industri, annat näringsliv och samhälletsproduktion av tjänster. Traditionellt har sådan utbildningskett i handelshögskolor och tekniska eller administrativahögskolor, som varit fristående institut eller delar av destörre universiteten. Många av dessa fackhögskolor harblivit otillräckliga för arbetsuppgifterna i det nyanäringslivet. Kunskapsbasen ochkommunikationsmöjligheterna har förändrats och därmedhar produktionslivet gått in i nya organisatoriska ochteknologiska lösningar. Den traditionella stordriften ienhetliga, integrerade fabriker ersätts nu av kontinentaltoch globalt omfattande koncerner med nätverk av småproduktions- och distributionsenheter med omfattandeömsesidig kommunikaton och flöden av varor, tjänster ochandra resurser. De nya produktionssystemen präglas avmångsidighet i produkter, omfattandeinformationsteknologiskt beroende och logistik -- snarareän processtänkande. I den internationella debatten menarman att klassisk ingenjörsteknisk och företagsekonomiskutbildning bör avlösas av en utbildning i ''manufacturing''.Med bibehållande av termens innebörd föreslår jagbeteckningen produktionssystem. För att möjliggöra ensådan nyorientering av utbildning för näringslivet föreslårjag att flera av de företagsekonomiska, systemvetenskapligaoch ingenjörsvetenskapliga ämnesområdena integreras i enny fakultet för produktionssystem.Konstruktionen motsvarar de ''schools formanufacturing'' som inrättats framför allt iUSA.Genomförandet av förslaget kräver självfallet ensärskild utredning av finansiella och andra organisatoriskaproblem, som nödvändigtvis förutsätter samarbete mellanregionens samhällsorgan och näringsliv med förhandlingarav administrativ och politisk natur på den centrala nivån.En sådan utredning bör ges mycket fria händer vidutvecklingen av ett förslag till finansiellt och administrativtgenomförande. Därvid bör erfarenheter från uppbyggnadutnyttjas. Målet måste inte nödvändigtvis vara tillkomstenav ett universitet med helstatlig finansiering och styrning.Ett nytt universitet i bör inte innehållsmässigt,administrativt eller finansiellt vara en identisk avbild avnågot annat svenskt universitet. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en utredning om ett universitet iMittnorrland.