mot · GE02Bo57 · 1991-04-15 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:144 Vissa följdfrågor om ny bostadsfinansiering, m.m. BakgrundRiksdagen beslöt att införa en nybostadsfinansiering där det nuvaranderäntebidragssystemet ersätts av en möjlighet att omfördelalåneräntor över tiden med hjälp av räntelån.Miljöpartiet de gröna stödde detta förslag med vissa kravpå modifieringar och klarlägganden. Ett sådantklarläggande återfinns i den nu aktuella propositionenbeträffande hanteringen av statens regressfordringar i defall där den statliga kreditgarantin för bostadslån måsteutnyttjas.Det principiellt viktiga i det nyabostadsfinansieringssystemet är att de verkliga kostnadernaför boendet i betydligt ökad utsträckning skall betalas avmedborgarna i egenskap av boende och inte i egenskap avskattebetalare. Detta leder till en ökad frihet förmedborgarna att själva välja hur de vill använda sina pengaroch motverkar en skattesubventionerad överkonsumtion avenergi- och naturresurskrävande boendeytor.Hantering av existerande lån med räntebidragDet nya bostadsfinansieringssystemet avses träda i kraftför nybyggda hus och för redan byggdahus med räntebidrag . För de senarehusen kan låntagarna välja mellan att övergå till det nyasystemet med räntelån eller att få behålla nedtrappaderäntebidrag mot att de avstår från statligkreditgaranti för räntelån och från realräntebidrag.Miljöpartiet de gröna anser det viktigt att omläggningenför existerande lån med räntebidrag görs på ett sådant sättatt inte enskilda som tagit dessa lån i god tro blir drabbadeav oskäliga kostnadsökningar eller kapitalförluster. Statensåtagande att lämna räntebidrag är visserligen, formellt sett,inte ett avtalsrättsligt åtagande, men de personer som byggteller köpt hus som till väsentlig del finansierats av lån enligtnuvarande regler har byggt sin boendekalkyl och ofta helasin privata ekonomi på att lånekostnaderna enligtnuvarande regler kan hållas. Det är då viktigt att de intedrabbas av negativa ekonomiska överraskningar som kanäventyra deras boende eller privatekonomi. Dessa negativaöverraskningar skulle kunna inträda på två sätt, dels i formav ökade boendekostnader, dels i form av fallandefastighetspriser.När det gäller boendekostnaderna innebär alternativetmed räntelån att utgifterna för boendet på kort sikt inteändras. Räntebidragen ersätts av räntelån. På längre siktblir kostnadsutvecklingen med räntelån inte lika fördelaktigsom den hade blivit med räntebidrag. I båda fallen sjunkerdock, främst på grund av inflationseffekten, den realaboendekostnaden, men den sjunker i långsammare taktmed räntelån jämfört med räntebidrag. Detta är effekten avatt den boende själv då skall återbetala den finansiering somvar svår att klara av då huset var nytt.Denna effekt av övergången till räntelånesystemet äracceptabel och det är rimligt att existerande lån härbehandlas på samma sätt som nya lån. Om så inte skulle skeskulle de som haft turen att uppbära lån med räntebidragstrax före omläggningen få en ansenligskattesubvention som kraftigt minskar deras utgifterför boendet jämfört med dem som tagit lån strax efteromläggningen.FastighetsprisernaNär det gäller fastighetsprisernas utveckling till följd avomläggningen för existerande lån kvarstår dock frågeteckensom inte på ett tillfredsställande sätt belysts i propositionen.Från teoretiska utgångspunkter kan man vänta sig fallandereala priser på fastigheter som inte längre åtnjuterförmånen av skattesubventioner via räntebidrag. I dettaligger att den som köpt huset, antingen nytt eller i andrahand, i den summa han varit beredd att betala för husetockså räknat in ett kapitaliserat värde av framtidaräntebidrag. När räntebidragen tas bort skall husägarensjälv stå för finansieringen av räntelånen och en framtidaköpare av huset kan inte längre väntas vara villig att betalanågot kapitaliserat värde av de framtida bidragen. Dettabör leda till realt sett sjunkande fastighetspriser.Att fastighetspriserna sjunker realt sett till följd av attskattesubventionerna kraftigt minskar är i och för sig en avde eftersträvade effekterna med omläggningen. Det harinte varit rimligt att den förste ägaren av ett hus, som ,kunnat kapitalisera hela värdet av framtida räntebidrag iform av ett högre försäljningspris efter kanske bara någraårs boende i huset.I de flesta fall är det också troligen så att enskildahusägare inte behöver drabbas av omläggningen på annatsätt än att deras vinst vid en framtida försäljning blir mindreän den blivit om räntebidragen varit kvar. I de orter därefterfrågan på bostäder är god kommer troligen denominella fastighetspriserna att fortsätta att öka om ock i enlugnare takt efter en omläggning av lånesystemet. I dessafall riskerar knappast en husägare att drabbas av attförsäljningslikviden inte räcker till för att betala lånen viden försäljning.På orter med en vikande efterfrågan finns emellertid riskatt även det nominella priset kan sjunka på en fastighet somidag har räntebidrag och tvingas gå över till räntelån. Oftaär på dessa orter priserna på relativt nybyggda hus högre änpå äldre på grund av den mer förmånliga finansieringen.Om då finansieringen försämras kan det leda till att prisernasjunker på de nyare husen. Det kan leda till att en personsom relativt köpt ett sådant hus och belånat dethögt, om han, t ex på grund av arbetsbrist, tvingas säljahuset både kan gå miste om sin kontantinsats och stå kvarmed en kvarstående skuld efter försäljningen som i värstafall kan bli förödande för hans ekonomi. Ett sådant falltäcks inte av den statliga kreditgarantin för räntelånen.Risken för att liknande situationer kan uppkomma ärtroligen inte obetydlig om konjunkturen fortsätter att varasvag och inflationen minskar. Det är otillfredsställande attpropositionen inte närmare belyser denna problematik ochföreslår åtgärder om problemen skulle uppkomma. Det ärinte acceptabelt om en person på detta sätt kan få sinprivatekonomi förstörd genom att han i god tro tagit lånenligt nuvarande regler som sedan förändras.En parallell kan här dras med omläggningen avjordbrukspolitiken som beslutade . Idenna proposition diskuterades särskilt övergångsfrågornaför vissa skuldsatta jordbrukare som till följd avavregleringen kunde råka på obestånd (prop 1989/90:146,avsnitt 5.4). I propositionen uppmärksammades särskilt attpriserna för jordbruksfastigheter skulle kunna falla till följdav omläggningen och föreslogs att staten i sådana fall skullekunna inlösa sådana fastigheter under vissa villkor ellergenom ackord efterskänka en del av statliga lån om sådanafinns. beslöt enligt regeringens förslag.Miljöpartiet de gröna kräver att även omläggningen avbostadsfinansieringssystemet kompletteras med åtgärdersom skyddar dem som kan råka ut för att tvingas sälja tillkraftigt sjunkande nominella fastighetspriser till följd avomläggningen av finansieringssystemet. Hur sådanaåtgärder skall utformas måste närmare utredas. En tänkbarmöjlighet kan vara att staten, precis som vid omläggningenav jordbruksstödet, under en viss övergångsperiod åtar sigatt lösa in bostadsfastigheter där de nominella priserna tillföljd av omläggningen sjunkit under inköpspriset. En annanmöjlighet kunde vara att staten i sådana fall genom ackordefterskänkte en del av det statliga bostadslånet. Riksdagenbör hos regeringen hemställa om skyndsamt förslag i frågan. Med anledning av det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag till åtgärder tillskydd för husägare som till följd av omläggningen avfinansieringssystemet kan drabbas av förluster till följd avkraftigt fallande nominella fastighetspriser.