mot · GE02Ub101 · 1991-03-14 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:82 Folkbildning Genom folkbildningen kan människor i gemenskap medvarandra utvecklas, vinna ökade kunskaper och finna nyavägar till delaktighet i samhälls- och kulturlivet. Genom sinsärart erbjuder folkbildningen närmast unika möjligheteratt på de mest skiftande områden förmedla kunskaper tillde många.De grundläggande dragen, att ifrågasätta, förnya ochutveckla samhället, består. Men till det yttre förändrasuppgifterna från tid till annan. Förmågan till föränderlighetoch till anpassning efter tidens krav avgör vilken rollstudieförbunden kan spela i människors liv och församhällsutvecklingen.I propositionen anges det övergripande skälet för attstödja folkbildningen vara att den bidrar till en demokratiskgrundsyn och utveckling i samhället, bl.a. genom att denbygger på ett fritt och frivilligt kunskapssökande, stärkermänniskornas möjligheter att påverka sina livsvillkor ochtillsammans med andra förändra förhållanden enligt egnavärderingar och idéer samt medverkar till att utveckla enfolklig kultur.Det sägs vidare att ''folkrörelserna länge präglat svenskdemokrati just genom sin förmåga att förena individualitetoch solidaritet. En försvagning av de ideella folkrörelsernainnebär därför en försvagning av vår demokrati. Uppgiftenmåste nu vara att förnya och vitalisera demokratin.'' ''Ökadvalfrihet för den enskilda människan och decentraliseringav befogenheter och ansvar blir en naturlig strategi för attbana väg för en sådan demokratisk förnyelse. ''Mål och kompetensområde för studieförbundenDet är bl.a. mot den här bakgrunden som propositionenbeskriver en framtida folkbildning byggd på frihet ochfrivillighet. Staten kan, framhålls det, inte föreskriva måloch syften för folkbildningen. Varje studieförbund skallsjälvt fastställa mål och inriktning för sin verksamhet.Vi kan konstatera att den inledande delen avpropositionen ägnar många ord åt den frihet somfolkbildningen skall åtnjuta. Vad vi förstår är självahuvudmotivet för propositionen en förändrad syn påfolkbildningen och en tilltro till dess förmåga att styra sigsjälv.Vid en fortsatt läsning av propositionen förtas emellertid''frihetsintrycket'' och studieförbundens kompetensområdesnävas in alltmer. Målgrupperna pekas ut, invandrare,handikappade, glesbygdsbor. Att studiecirkeln skullekunna fylla viktiga behov i ett storstadsområde, därisoleringen, socialt sett, kan vara minst lika stor som iglesbygd, har tydligen inte föresvävat regeringen.Samma begränsade synsätt gäller deverksamhetsområden som skall få omfattas. Vi delaruppfattningen att studieförbunden normalt sett inte skallbedriva direkt kompetensgivande verksamhet, men det börfinnas ett betydligt större utrymme förfolkbildningsverksamhet än vad som skisseras ipropositionen. Vi menar, som exempel, att studiecirkelnkan vara en mycket lämplig studieform när det gäller attgenomföra fortbildning för personal.För att särskilt exemplifiera vad vi avser vill vi peka pådet utbildnings/ fortbildningsbehov som uppstått genomden s.k. Ädelreformen. Här handlar det om tiotusentalsarbetstagare som måste förändra sitt arbetssätt. Här skullestudiecirkeln utgöra en närmast oöverträffad studieformdär man skulle kunna nå ut till alla arbetstagare ochyrkeskategorier och där man i små blandade grupper skulleha en unik möjlighet att lära av varandra, dela med sig averfarenheter och tillsammans utveckla ett gemensamtsynsätt. Vi vill hävda att samhället genom att frånhända sigsådana här möjligheter inte tar till vara den resurs somstudieförbunden utgör.UtvärderingenAtt regeringen har svårt att frigöra sig från ettdetaljstyrande tankesätt framgår också av kapitlet somhandlar om uppföljning och utvärdering av folkbildningen.Här återkommer en detaljuppräkning som anknyter till demålformuleringar som regeringen tidigare i propositionenfelaktigt ägnat sig åt och som dåligt överensstämmer med enförändrad ansvarsfördelning mellan staten ochfolkbildningen.Det måste ankomma på folkbildningsrådet att avgörahur studieförbunden har lyckats uppnå de mål som de, ienlighet med vad propositionen föreskriver, självauppställt. Det är alltså, enligt vår bestämda uppfattning,inte regeringen som skall utvärdera egna uppställda mål.I propositionen nedvärderas den kulturverksamhet somstudieförbunden bedriver. Vi menar att detta är fel.Kulturverksamheten har, framför allt , fåtten stor betydelse. Det finns all anledning att förmoda attintresset för och behovet av kulturaktiviteter genomstudieförbundens försorg kommer att öka i takt med denökade internationaliseringen och invandringen. Därför börkulturfrågorna jämställas med cirkelverksamheten vadgäller motiv för det statliga stödet.FolkhögskolornaEnligt propositionen ''Växa med kunskap'' skall såvälgymnasieutbildningen som den kommunalavuxenutbildningen bredda sitt utbud. Vi ser en risk för attdetta kan komma att innebära att folkhögskolornasverksamhetsområde stramas åt ytterligare. Vi vill än engång framhålla att folkbildningens uppgift inte enbart kanvara att hjälpa eftersatta grupper och vara en städgummaåt det ordinarie skolväsendet. Den undervisningsform somfolkbildningen utgör är ett väl försvarbart alternativ sombidrar till en helhetssyn på samhället och som i många fallblir en bro mellan den enskilde och forskarvärlden.Det är enligt vår mening viktigt att bidragsgivningen tillfolkhögskolorna medger att de små skolorna kan växa till4 och att nya folkrörelseförankradefolkhögskolor får starta med ett garanterat bidragmotsvarande 4 000 elevveckor.Vi ser det också som viktigt att varje folkhögskola ocksåi framtiden leds av en egen styrelse.Treåriga anslagsperioderPropositionen innebär i sin helhet stora förändringar förfolkbildningen. En övergång från regelstyrning tillmålstyrning ställer krav på långsiktighet i planeringen ochen ekonomisk framförhållning. Mot den bakgrunden är dethelt oacceptabelt att folkbildningen, som regeringenföreslår, skall tvingas arbeta med en ettårsbudget. Detöverensstämmer dessutom inte med debudgeteringsprinciper som allt oftare tillämpas istatsförvaltningen. Förslaget bör avslås av . Vårtförslag är att anslagsperioderna skall omfatta samt attautomatiska priskompensationer skall ske undermellanåren.FolkbildningsrådetI propositionen föreslås att ett folkbildningsråd bildassom skall ha till uppgift att fördela statsbidragen tillstudieförbund och folkhögskolor samt göra en uppföljningoch utvärdering av verksamheten. Rådet skall alltså övertatidigare statliga uppgifter. Det borde därför enligt våruppfattning vara rimligt att ett belopp anslås tilluppbyggnaden av administrationen. Eftersomfolkbildningen fått vidkännas kraftigainbesparingar är möjligheterna små att inom den egnaanslagsramen finansiera folkbildningsrådet.Vi föreslår därför att anvisas för budgetåret1991/92.Anslaget bör delasVi ifrågasätter förslaget att anslaget till studieförbundenrespektive folkhögskolorna skall slås samman och därefterfördelas av folkbildningsrådet. Det är här fråga omverksamheter som till sin karaktär är tämligen olikavarandra.Vi menar att risken är uppenbar att tvister kan uppståom fördelningen och att det i sin tur kan fördröja attpengarna får komma till användning i praktisk verksamhet.Vi föreslår därför att anslagen behålls åtskilda.Bidrag från kommuner och landstingFör att folkbildningsverksamheten skall fungera måstekommuner och landsting också känna sitt ansvaroch uppehålla en acceptabel nivå på bidragsgivningen. Vivill här gärna markera att ansvaret i första hand vilar på depolitiska partierna att lokalt verka för att folkbildningen gesekonomiska möjligheter att fungera i hela landet. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att med avslag på propositionen i denna delbeslutar att kulturverksamheten skall jämställas medcirkelverksamhet vad gäller motiv för statligt stöd tillstudieförbunden,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om mål och kompetensområde förstudieförbunden,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts beträffande utvärdering avverksamheten,4. att till för budgetåret1991/92 anvisar . i enlighet med vad i motionen anförts,5. att med avslag på propositionen i denna delbeslutar att folkbildningens anslagsperioder skall ,6. att med avslag på propositionen i denna delbeslutar att anslaget till folkbildningen skall fördelas ochutges i form av två anslag, ett till studieförbunden och ett tillfolkhögskolorna,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av bidrag frånkommuner och landsting.