mot · GE02Jo769 · 1991-01-25 00:00:00 — miljö -- hot och möjligheterVättern är till ytan näst största insjö. Vätternger 250 000 personer deras dricksvatten. Sjön har enligtnaturresurslagen riksintresse då det gäller fiske ochnaturvård.Därför är det glädjande att många av hoten mot Vätternhar kunnat bekämpas framgångsrikt. Övergödningen harminskats, halterna av PCB och kvicksilver har kunnatsänkas kraftigt. Det innebär emellertid inte att Vätternsmiljöproblem är lösta. Tvärtom, många av de gamla ärolösta och nya kommer till.Till detta kommer att sjön har hög känslighet förmiljöföroreningar beroende på näringsfattigdom och långomsättningstid, hela 60 år.Vätternvårdsförbundet har i vattenvårdsplanen förVättern, 90, angivit ett antal prioriteradeproblemområden för arbetet med miljö. De ärkväve, klororganiska föreningar, farligt gods och militärverksamhet. Dessa anses utgöra de största problemen förVätterns miljö.Enligt 90 har kvävehalterna i i stort settfördubblats . Den störstakvävekällan är kvävenedfall från luften som står för 37procent av den samlade tillförseln.Den största delen av detta kväve kommer från utsläpp iandra länder. Miljöproblemen kan alltså inte lösas medensidigt svenska insatser. Det visar att ett stärkt europeisktmiljösamarbete, med syfte att skapa en gemensameuropeisk miljöpolitik, är något av det viktigaste som kangöras för att rädda miljö. Ett sådant arbete harockså stor betydelse för de delar av som ärdrabbade av försurningsskador.En fjärdedel av kvävet tillförs genom läckage frånåkermark, och en knapp femtedel från de kommunalareningsverken. Reningsverken i och Huskvarnastår för av dessa utsläpp.Skogsindustrin runt svarar för avutsläppen av klororganiska föreningar i sjön. Flera av dessaföreningar är svårnedbrytbara och ytterst giftiga. Därförutgör de klororganiska föreningarna en stor miljöfara.Våra kunskaper om effekterna av utsläpp avklororganiska föreningar är ganskabegränsade. Därför är det viktigt att forskningen om dessautsläpp och deras påverkan på miljö intensifieras.Aspa bruk svarar för den största delen av utsläppen avklororganiska föreningar i . 1988 beslöt regeringenatt brukets utsläpp av klororganiska föreningar skallminskas till /ton massa . Redan 1990lyckades man sänka utsläppen långt under den nivå somregeringsbeslutet angav. Trots det finns inga krav ellerdrivkrafter för bruket att sänka kraven ytterligare, vilketvisar på en allvarlig brist i den svenska miljölagstiftningen.Utsläppen av metaller i kommer främst frånverkstadsindustrier med ytbehandling. Det rör sig främstom utsläpp av krom, nickel och koppar. Dessa metaller ärockså mycket giftiga. harutsläppen från ytbehandlingsindustrin minskats avsevärt.Trots det krävs ytterligare utsläppsminskningar.Gammal miljöpolitik fungerar inteDagens svenska miljölagstiftning härstammar från slutetav . Den är på många sätt gammalmodig ochklarar inte av att möta dagens förändrade miljösituation.Ett tydligt exempel är miljösituationen i Vättern.Rådande miljölagstiftning bygger nästan helt på olikaadministrativa regleringar. Förbud används då ett ämneanses vara så farligt att det överhuvud taget inte skall fåanvändas. Ett känt exempel är DDT.Koncessioner och gränsvärden används flitigt i densvenska miljöpolitiken. Ett exempel är att Aspa bruk fårsläppa ut klororganiska föreningar i , men inte merän den mängd som myndigheterna fastställt.Koncessionssystemet fungerade säkert väl för 20 årsedan, men det har flera allvarliga brister. För det förstainnebär det administrativt krångel. Mängden utsläppskällorär många, och politiker och myndigheter har inte allakunskaper som behövs för att göra riktiga bedömningar.Dessutom lämnar systemet utrymme för godtycke; ettföretag kan mycket väl få kraven sänkta om man hänvisartill konkurrensproblem och sysselsättning.Men den kanske allvarligaste invändningen motkoncessionssystemet är att företaget, när det väl fåtttillståndet, inte behöver tänka mer på miljöförbättrandeåtgärder. Det finns alltså ingen att gå vidare ochsänka utsläppen ytterligare. Företagen kan därmed hållautsläppen uppe, för att inte drabbas av hårdare krav vidnästa koncessionsgivning! Påföljderna för brott av den härtypen är sällan speciellt kännbara.Det finns bättre lösningarDärför måste systemet med koncessioner ochgränsvärden kompletteras med andra miljöpolitiska verktygsom kan få ned utsläppen effektivare. De verktygen finns,men de har knappt alls prövats i Sverige.Miljöavgifter har börjat användas iSverige. Avgifterna lägger, till skillnad frånkoncessionssystemet, ett tryck på företagen att hela tidenarbeta för minskade utsläpp. Det förutsätter att avgifternaverkligen styr företagen mot ett miljövänligare beteende.De får inte användas enbart som en ny inkomstkälla förstatskassan, som när socialdemokraterna införde ensvavelskatt för att finansiera skatteomläggningen.Vissa menar att miljöavgifterna är moraliskt oriktiga.Företagen kan köpa sig rätten att förorena miljön. Det ärett problem, å andra sidan är dagens system mycket värreeftersom företaget har rätt att släppa ut utan att betala fördet.Svårigheten med miljöavgiftssystemet är att sätta riktigapriser på utsläppen. Sätts priset för högt, drivs företagen ikonkurs. Sätts de för lågt har företagen ingen anledning attminska utsläppen.Ett annat verktyg är handel med utsläppsrätter.Det har aldrig prövats i men används t ex i USA.Anta att utsläppen av en miljöfarlig förorening skallminskas från till under entioårsperiod. Minskningen skall ske med per år.Således får man släppa ut 20 000 ton.Myndigheterna utfärdar då utsläppsrätter, ett slagsvärdepapper som ger rätt att släppa ut en viss mängdklororganiska föreningar.Företagen skall kunna handla med utsläppsrätterna påen ''börs''. Ett företag som vill släppa ut en viss mängdmåste alltså köpa utsläppsrätter för den mängden. Om manövergår till en renare tillverkningsprocess, eller installerareffektivare rening, kan företaget sälja de utsläppsrätter somman inte utnyttjar. Ett företag som vill öka produktionenmåste köpa fler utsläppsrätter.Genom att successivt begränsa tilldelningen avutsläppsrätter kan myndigheterna strypa utsläppen, ochföretagen får god tid på sig att ställa om till miljövänligareproduktion. Fördelen med detta system är att priset påföroreningarna bestäms av utbud och efterfrågan, och på såsätt hamnar precis där det skall för attutsläppsbegränsningarna skall bli verklighet.I hårt belastade regioner, eller på ställen där en hårdaremiljöpolitik bör råda än annars, kan man inrätta lokala s.k.bubblor. En gräns för utsläppen inom ''bubblan'' sätts ochföretagen i området får sedan köpa utsläppsrätter.Ge en chans -- pröva nya verktygI miljödebatten är det populärt med olika mer ellermindre skrämmande undergångsvisioner. Visst finnsallvarliga miljöproblem, men högljudda slagord ochpanikartade utspel gör inte miljön bättre. För det krävsgoda kunskaper, konkret handling och hårt arbete.Miljöproblemen i -- liksom på många andra hålli -- kräver att den svenska miljöpolitikenmoderniseras och att nya metoder tas i bruk.Avvägningen mellan olika miljöpolitiska verktyg är oftasvår, och måste ske noggrant. Det är inte alltid självklart attdet ena verktyget alltid är bättre än det andra. De beslutenbör fattas av personer med ingående sakkunskaper.Det måste dock finnas en tydlig politisk vilja till attförändra miljöarbetet och ta nya medel för miljöpolitiken ibruk.Därför bör både miljöavgifter och handel medutsläppsrätter prövas i arbetet för en renare miljö i Vättern.Åtgärderna bör främst inriktas på att minska utsläppen avklororganiska föreningar och metaller. Försök iVätternområdet bör också tjäna som exempel för vidareanvändning av dessa verktyg över hela landet.Lika angeläget är att kunskaperna om miljöökar. En vettig miljöpolitik kan aldrig bygga på gissningaroch spekulationer. Därför bör intäkterna frånmiljöavgifterna och emissioner av utsläppsrätter användasför att intensifiera forskningen kring olika miljöstörningaroch deras inverkan på ekosystemen i . Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om försök med miljöavgifter ochutsläppsrätter i Vätternområdet,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om användningen av intäkter frånmiljöavgifter och emission av utsläppsrätter.