mot · GE02Ju828 · 1991-01-25 00:00:00 — Polisens och rättsväsendets förnyelse SammanfattningI denna motion framförs konkreta krav på polisens,domstolsväsendets och åklagarväsendets förnyelse. Förpolisväsendet föreslår vi bl.a. en omorganisation med andradecentraliserade eller regionaliserade myndigheter somförebild och att antalet polisdistrikt minskas i syfte att skäraned på administrationen. Polisen bör koncentrera sig på demest brottsaktiva och kvarterspolisverksamheten måstefortlöpande prioriteras. Vidare föreslås en överföring avverksamheter till andra myndigheter så att polisen kankoncentrera sig på brottsbekämpningen.Förnyelsearbetet inom domstolsväsendet bör bl.a.inriktas på en enhetligare domstolsorganisation, renodlingav domstolverksamheten, en moderniserad karriärgång ochen satsning på tekniska hjälpmedel.För åklagarna bör förändringsarbetet inriktas pågenerösare rekryteringsprinciper, större åklagardistrikt ochett belöningssystem för dem som tar tjänst i mindreattraktiva distrikt.InledningRättssäkerheten i ett utvecklat samhälle som vårt måsteinnebära att myndigheterna aktivt medverkar till attenskilda medborgare kan bevaka och skydda sina intressen.Detta kräver bl.a. att staten tar det grundläggande ansvaretför medborgarnas liv och egendom och -- om dessa blirutsatta för kränkning -- i efterhand riktar straff mot denskyldige. För att garantera detta måste staten ha etteffektivt rättsväsende; polisen, åklagarna och domstolarnamåste fungera. har tecknen blivit allt tydligarepå att rättsväsendets organ inte fungerar som de borde.Bristerna visar sig bl.a. i att personalen lämnar sina tjänster,ärendehögarna växer, sjukskrivningarna tilltar ochallmänhetens missnöje ökar. Vi menar att problemen i höggrad är vållade av att regeringen inte prioriteraträttsväsendet och inte heller lyckats prioritera rätt sakerinom rättsväsendets ram. Resultatet av dessafelprioriteringar börjar nu visa sig. I denna motionbeskriver vi problemen och lämnar våra förslag tilllösningar.PolisenAnalys av lägetPolisen är underbemannad och saknar tillräckligaresurser.Resursbristen har bl.a. lett till att andelen av uppklaradebrott nu endast uppgår till . Vidare växer balansernaav icke avgjorda ärenden och den genomsnittliga tiden förutryckning efter ett larm ökar stadigt. Eftersom polisenalltid måste se till att ordnings- ochutryckningsverksamheten fungerar innebär detta att annanverksamhet får stå tillbaka. Denna prioritering har drabbatkvarterspolisverksamheten som ofta får stryka på foten ikonkurrensen om vad de lokala polisledningarna skallprioritera.Trafikövervakningen får också fungera som regulatornär resurserna är knappa. Trafikpoliserna används ofta tillannan verksamhet som bedöms vara mer akut.Därtill kommer att t.ex. kontorsarbetet inte kanbedrivas på ett rationellt sätt, eftersom man saknaradekvata administrativa hjälpmedel.De nu nämnda bristerna gör att poliserna själva inte drarsig för att beteckna situationen som en kris. Vid en ytligbetraktelse förefaller det enbart vara en resursfråga. Det ärdock inte sant. Inte minst själv framhålleratt problemen inom myndigheten är av mera grundläggandenatur än brist på pengar. Detta slogs bl.a. fast i rapporten''Polis 90'' som lade fram i april 1989.Rapporten var slutresultatet av ett projekt som pågickunder nära med syfte att skapa ett underlag förpolisverksamhetens utveckling under 1990-talet.Vi återkommer senare i denna motion till de slutsatsersom drog i utredningen. Åtskilligabrottsforskare pekar på att den svenska brottsligheten intei första hand kan minskas genom fler poliser. Brottsnivånoch det låga antalet uppklarade brott har väsentligt merkomplicerade orsaker än bara antalet poliser.Polisens krissituation visar sig också tydligt i det faktumatt polisen inte förmått utnyttja de resurser som faktisktställts till förfogande. Trots de ständigakraven på flera tjänster har t.ex. polismyndigheterna istorstäderna inte förmått tillsätta existerande tjänster. Förnärvarande är hundratals tjänster obesatta.Under de senaste 25 åren har antalet polistjänster ökatfrån drygt 11 000 till drygt 17 000. Antalet anmälda brott harunder mer än fördubblats och andelenuppklarade brott sjunker stadigt.De nuvarande problemen beror också på att samhälletidag inte ser ut som . Tillfällena att begå brotthar blivit många fler. Brottslighetens omfattning ochkaraktär beror till liten del på antalet poliser.Trots den bitvis mycket skarpa kritiken mot polisen frånallmänheten åtnjuter polisen alltjämt ett mycket högtförtroende. I de attitydundersökningar som då och dågörs -- nu senast av i projektarbetet ''Polis90'' -- framgår att förtroendet för polisen är mycket högt.Det är därför viktigt att undanröja polisens nuvarandeproblem innan förtroendet rubbas -- inte minst eftersom ettstort förtroende för polisen är den bästa garanten för attförhindra att medborgargarden och andra ''privatalösningar'' på brottsbekämpande verksamhet uppstår.FörändringsarbetetRikspolisstyrelsens egna förslag, i ''Polis 90'', var både avkortsiktig och långsiktig karaktär.Kortsiktigt efterlyste en gemensamövergripande grundsyn för polisväsendet. I denpolisproposition som regeringen lade fram våren 1990förekom vällovliga ansatser till analys och förnyelse. Vidarehar man lyckats skapa tydligare målformuleringar förpolisens verksamhet. Vi tror att polisen är i stort sett nöjdmed resultatet. Men utöver dessa målformuleringar måsterikspolisstyrelsen ges möjlighet att rationaliseraverksamheten och ges erforderliga resurser för attåstadkomma t.ex. administrativa och organisatoriskaförändringar. Vi kommer nedan att utveckla vårasynpunkter framför allt på områden där vi inte är överensmed regeringen.Rikspolisstyrelsen framhöll vidare det stora behovet avmoraliskt stöd från uppdragsgivarna. Ett elementärt kravvid all företagsledning är att arbetstagarna känner att de hararbetsgivarens stöd. För företagsledningen gäller att dekänner att de har uppdragsgivarnas förtroende. Det ärsällan som aktiva politiker konstruktivt kritiserar elleruttalar att de är nöjda med polisverksamheten. En sådanåterkoppling bör ske i utökad utsträckning.Långsiktigt, framhöll , måsteutvecklingen inriktas på internationella frågor, påförändringar i vårt samhälle och på brottslighetensförändringar. Detta medför i sin tur att det bl.a. föreliggerbehov av ett särskilt framtids- och omvärldssekretariat inomrikspolisstyrelsen. Vidare måste gesökade befogenheter att själv fatta beslut om t.ex.aspirantutbildning och administrativa frågor.Om inte är beredd att låta polisen -- inomuppställda mål -- organisera sitt arbete på bästa möjliga sätt,kommer vi även fortsättningsvis att få dras med ettineffektivt polisväsende. Konsultfirman har i sin genomgång av rikspolisstyrelsensammanfattat effektivitetsbristerna på följande sätt:''Viljan att vara nyttig är större än systemet tillåter. ''Det är med andra ord inbyggda hinder i verksamhetensom gör att de enskilda poliserna inte kan göra så mycketnytta som de skulle önska. Förändringsarbetet måsteinitieras av dem som skall arbeta i verksamheten, dvs.komma inifrån polisväsendet. Självklart kan inte riksdagenundandra sig ansvar men det är meningslöst att försökaforma en organisation som inte har stöd ifrånorganisationen själv.Många gånger är det säkert bara detaljer eller mycketsmå förändringar som behövs för att en enskild polismansarbetssituation skall förbättras. Sådana detaljer varken kaneller bör lägga sig i. uppgift är att setill att polisväsendet ges de praktiska och formellamöjligheterna att organisera arbetet på lämpligt sätt.Det ankommer också på att uttala sig om demål och strategier som måste gälla för polisväsendet, vilketju vädjat om.Riksdagen har slutbehandlatpropositionen om förnyelse inom polisen. Det är viktigt attregeringen nu följer upp de beslut som fattats.Övergripande målFolkpartiet liberalerna vill först slå fast att detövergripande målet för all polisverksamhet måste vara attmänniskor skall känna sig trygga. Trygghet förutsätter attpolisen är synlig i bostadsområdena, snabbt rycker ut efterett larm, har förmåga att någorlunda snabbt klara upp ettanmält brott och i övrigt tillgodose allmänhetens krav påservice. Att uppfylla befolkningens krav på ett tryggt ochlaglydigt samhälle är alltså polisens övergripande mål.Medel att nå måletDet är viktigt att inte blanda ihop mål och medel.Eftersom brottsforskare ifrågasätter sambandet mellanantalet anmälda brott och antalet poliser måste det därförtill andra och mycket radikalare medel för att nå målet.Sådana konkreta åtgärder som vi vill föra fram kanexempelvis vara följande.Omorganisation avpolisväsendetOmorganisationerna av polisen 1965 och 1985 harmedfört att beslutsgångarna inom polisväsendet nu ärsnåriga och delvis motstridiga. 1965 genomfördes encentralisering av verksamheten medan beslutinnebar en decentralisering av besluten. Detta innebär attrikspolisstyrelsens chef nu är förhindrad att påverka deregionala och lokala polisorganisationerna annat än rentekonomiskt men han är ansvarig för attverksamheten skall fungera. Vi menar att olika skisser förändrad regionindelning av polisväsendet måstediskuteras.Koncentration på de mest brottsaktivaKalmarmodellen bör införas i alla polisdistrikt. Dennamodell innebär att polisen koncentrerar sin verksamhet påkända brottslingar som står för huvudparten avkriminaliteten på orten. Förebyggande spaningsarbete påredan kända brottslingar har visat sig vara mycket effektivti brottsförhindrande verksamhet. Överhuvudtaget börpolisen, utan att rättssäkerheten sätts ur spel, ges möjlighetatt prioritera ärenden som ger störst utdelning i denbrottsförebyggande eller brottsutredande verksamheten.Skär ned på administrationenMinimera de administrativa och organisatoriskaöverbyggnaderna genom att skära ner antalet polisdistriktså att färre chefer behövs. Därigenom kan fler poliserplaceras ute i den operativa verksamheten. En minskningav antalet polisdistrikt kräver emellertid att fler lokalapolisstationer inrättas. En minskning av antalet distriktbetyder således inte att servicen till medborgarna minskar.Tvärtom kommer då fler poliser ut i operativt arbete.Det pågående arbetet med att överföra verksamhet sominte fordrar polismans befogenhet till icke polisiär personalmåste intensifieras. En sådan överföring bidrar sannolikt tillatt göra arbetet mer omväxlande för kanslipersonalen ochavlastar polismännen en massa pappersarbete.KvarterspolisverksamhetenKvarterspolisverksamheten måste byggas ut. Genomlokala poliser som kan följa och lära kännainvånarna i en stadsdel kan den lilla grupp som står förhuvuddelen av brottsligheten övervakas ochförhoppningsvis styras över till en normal livsföring.Kvarterspoliserna bidrar också, genom sin synliga närvaro,till att allmänheten kan känna sig trygg och att den harnågon att vända sig till i nödsituationer.Eftersom det visat sig vara svårt att rekrytera poliser tilldenna verksamhet anser vi att en särskild befordringsgångför kvarterspoliser bör övervägas för att göra dessa tjänstermer attraktiva. Den särskilda befordringsgången får dockinte leda till att kvarterspoliserna diskvalificeras från attsöka tjänster inom andra verksamhetsområden.Riksdagen har i arbetet med den ovan nämndapropositionen om förnyelse inom polisen givit regeringentill känna att kvarterspolisverksamheten är viktig.Folkpartiet liberalerna kommer att bevaka att detta följsupp.Överför verksamhet till andraFlera av de verksamheter som polisen för närvarandesköter kan handhas av andra.Tidigare harparkeringsbrotten avkriminaliserats genom en överföringtill kommunernas trafikövervakning. På samma sätt skulleandra lämpliga brott avkriminaliseras och omvandlas tillförseelser som beivras av andra myndigheter än polisen.Vilka dessa brott är bör bli föremål för en noggrannutredning. Även efter en sådan avreglering skall naturligtvispolisen ha en skyldighet att ingripa mot farlig verksamhet.Ett exempel: trots avkriminaliseringen av trafikbrotten harju polisen fortfarande skyldighet att ingripa mot trafikfarligtparkerade fordon.Flygplatsernas bevakning ochsäkerhetskontroller borde kunna skötas av andra änpolisen, t.ex. av luftfartsverket och flygbolagen. Även efteren sådan avreglering skall naturligtvis polisen ha skyldighetatt ingripa mot farlig och brottslig verksamhet som t.ex. hotom kapningar och andra fall av terrorism.Folkpartietliberalerna i har föreslagit att enkommunal gatupolis med trafikövervakande uppgifter skallinrättas. Det är ett exempel på en typ av verksamhet sominte nödvändigtvis måste skötas av den statliga polisen.Befogenheterna för dessa tjänstemän skall vara tydligtavgränsade.På samma sätt som staten tillhandahållerbevakning åt främmande beskickningar genom vaktbolag,och inte genom polisen, borde andra typer avsäkerhetsverksamhet kunna lösas på motsvarande sätt.Exempelvis borde bevakningen av t.ex. artister, idrottsmänoch politiker från andra länder där säkerhetspolitiskaaspekter inte är aktuella, skötas av andra än polisen.JourdomstolarInrätta jourdomstolar så att erkända, mindre allvarligabrott kan avgöras. Införs sådana domstolaruppnås flera fördelar. Dels kommer samhällets reaktionomedelbart efter det att brottet ägt rum, dels undviks enmängd administrativa rutiner för att hantera målet i densedvanliga rättsapparaten. Detta utvecklas mer utförligt ivår motion om unga lagöverträdare.Kartlägg konfliktermed rättsväsendetRegeringen bör systematiskt kartlägga vilkenlagstiftning och vilka situationer som medför att polisenkänner att de inte har rättsväsendets stöd. Om sådanakonflikter kan elimineras uppnås en bättre helhetssyn påverksamheten och resurserna används effektivare.Balans mellan inre och yttre tjänstFör att inte polisens utåtriktade arbete alltid skallkomma till korta i förhållande till polisens inre arbete,såsom t.ex. utredande eller administrativ verksamhet,måste polisen uppmärksammas på problemet med attupprätthålla en rimlig balans mellan poliser i inre tjänst ochpoliser i yttre tjänst.Utbildning och personalpolitikUtöver dessa långsiktiga och strategiska frågor kan mannaturligtvis inte bortse från den kortsiktigt stora betydelsesom exempelvis antagningen till polisutbildningen och depersonalpolitiska förhållandena polisen har.Under den borgerliga regeringsperioden antogs varjebudgetår, med något undantag, mellan 600 och 800polisaspiranter. När socialdemokraterna återkom iregeringen skars antagningen ner rejält. varantagningen nere i 160 aspiranter och hardenna endast uppgått till mellan 200 och 300 aspiranter. Iviss mån har socialdemokraterna nu försökt räddasituationen genom att vid de två senaste antagningarnaåtergå till en rimlig antagning. Tyvärr kommer dessaåtgärder inte att ge resultat förrän , då dessanyantagna aspiranter är färdigutbildade och finns på plats,på gator och torg.I årets budgetproposition vill regeringen åter minskaantagningen . Detta är i grunden inte acceptabelt,om det nämligen skulle visa sig att polisbristen inte kantäckas tillräckligt snabbt. Vi saknar emellertidberäkningsunderlag för en i allt korrekt bedömning avdetta. Även regeringen tycks vara oklar över de exaktabehoven av nyutbildade poliser och avser därför att''avstämma sina prognoser under budgetåret''. bör ge regeringen i uppdrag att återkommamed sådant underlag , och i vart fall i så god tid attnödvändiga korrigeringar kan vidtas införantagningsomgången vårterminen 1992.Vidare bör det övervägas huruvida utbildningen kanförläggas till fler platser än Stockholm.Vi fäster alltså stor vikt vid rekrytering och nyantagningav polisaspiranter. Men det är minst lika viktigt att statengenom sin personalpolitik kan behålla sin personal. Inomvissa sektorer har det varit svårt . Här finnsett problem som polisväsendet delar med flera andraoffentliga verksamheter. Personalen måste få uppskattningför det arbete som utförs. Ledarskap, befordringsgångar,vidareutbildning och lönesättning är viktiga områden såvälför polisen som för andra statliga verksamheter medpersonalflykt.DomstolsväsendetAnalys av lägetDomstolsväsendet befinner sig i kris. Krisen visar sigbl.a. i att ärendebalanserna ökar. Omloppstiderna, dvs. dentid det tar från att ett mål kommit in till domstolen till dessdet avgjorts, blir allt längre. Ett skattemål tar nu igenomsnitt 21 månader att avgöra. Krisen visar sig också iatt det varit svårt att behålla och rekryterapersonal och då särskilt domarpersonal.Men det krävs inte bara jurister av god kvalitet och medstor integritet för att rättssäkerheten skall upprätthållas.Det krävs också att målen blir avgjorda inom rimlig tid. Ettbrott skall snabbt följas av ett straff och parterna i etttvistemål skall inte behöva vänta på att få sin sakavgjord. Det faktum att det kan ta 3--att få etttvistemålsärende avgjort gör att skiljedomsinstitutetkommit att bli allt vanligare.Affärsavtal stadgar numera regelmässigt att eventuellatvister skall avgöras genom skiljeförfarande. Förfarandet ärett privat rättegångsförfarande där parterna mot högaarvoden anlitar jurister att snabbt och diskret avgörauppkomna tvister. Skiljeförfarande lämpar sig emellertidinte när mindre belopp står på spel. Även om någon skullevilja tillämpa detta förfarande för att snabbt klarlägga enuppkommen tvist anser många mindre företag ofta att deinte har råd. Domstolarnas underkapacitet drabbar därför iförsta hand småföretagen och privatpersoner, medanstorföretagen klarar sig bättre. Ett alltför utbrett bruk avskiljeförfarande medför dessutom att rättsbildningen ihögsta domstolen får minskad betydelse i tvistemål.Skiljedomar offentliggörs regelmässigt inte.Domstolarnas kris är ännu ett exempel på att densocialdemokratiska regeringen tappat kontrollen över denoffentliga verksamheten.Problemen bottnar i en kombination av för högarbetsbelastning, eftersatt teknik, dålig arbetsmiljö,föråldrade arbetsförhållanden och en lönesättning somunder tillåtits släpa efter. Det är få unga människorsom accepterar att arbeta i en miljö som inte påtagligtförändrats . Eftersom alternativen, t.ex. inombanker, försäkringbolag, advokatkontor etc, ofta har enmycket attraktiv kontorsmiljö och åtskilliga andra förmånerär det knappast överraskande att många slutar inomdomstolsväsendet.Domarpersonalen tillhör den långtidsutbildademedelklass som fått ta stryk i den svenskalönesättnings- och skattepolitiken. Den pågåendeförändringen i synsätt i dessa avseenden kan bidra till attavhoppen avstannar.Avhoppen från domarbanan är således en anledning tillatt ärendehögarna växer. En annan är naturligtvis attsamhället och lagstiftningen blivit alltmer kompliceradevilket gör att målen och ärendena tenderar att bli alltsvårare och mera resurskrävande.Regeringen har, trots liberalernas och andraspåpekanden, ihärdigt förnekatproblembeskrivningen. Men när bevisen för attdomstolsväsendet står inför en oacceptabel utveckling blevallt tydligare tvangs regeringen bekänna färg. Man vidtog isnabb takt flera åtgärder; en promemoria (den s.k.idéskissen) presenterades, en statlig utredning tillsattes ochen rejäl satsning på domarlönerna släpptes fram som enmedveten policyåtgärd från regeringens sida. Det återståratt se om dessa åtgärder var tillräckliga eller kom i tid.Det förnyelsearbete som inleddes har på ett område tagiten märklig vändning. I budgetpropositionen 1990 uttaladesklart att de tre försäkringsrätterna -- i , Haningeoch -- skulle integreras med kammarrätterna. Dettablev också beslut. liberalernabedömde då att detta beslut var förhastat. Det visade sig attvi fick rätt: under galgen vänder nu justitiedepartementetoch kallar förra årets riksdagsbeslut för ett ''principbeslut'',varpå man genast föreslår en delvis annorlunda lösning;försäkringsrätterna skall nu integreras med bådaunderinstanserna av de allmänna domstolarna: länsrätt ochkammarrätt. Detta beslut är mer realistiskt ochgenomtänkt.Det fortsatta förnyelsearbetetVi vill med denna motion inte bara peka på problemenutan också ge vår uppfattning om med vilka metoder mansnabbt kan åstadkomma förbättringar.1. Enhetligare domstolsorganisationFrån rättssäkerhetssynpunkt är det viktigt attdomstolsorganisationen inte ger den enskilde medborgarenett intryck av splittring, svåröverskådlighet ochinkonsekvens. Därtill kommer att en splittraddomstolsorganisation är samhällsekonomiskt dyrbar. I vårmotion till detta om stärkt rättssäkerhet föreslår vihur en enhetligare domstolsorganisation skall kunnauppnås.2. Moderniserad karriärgångDomarutredningens förslag om moderniseradutbildning och ny meritvärdering för jurister är bra.Utredningsförslaget är dock alldeles otillräckligt för attmodernisera den ålderdomliga struktur somfiskalsutbildningen har både inom förvaltningsdomstolarnaoch inom det allmänna domstolsväsendet.En anledning till svårigheterna att rekrytera nya juristertill domarbanan är att det är få människor som idagaccepterar att inte kunna få en fast tjänst förrän de uppnått45--50-årsåldern. Därtill kommer att domstolsjuristernaunder sin utbildningstid inom domstolsväsendet skickasrunt inom ett stort geografiskt område. Ett ytterligareproblem är att man så sent som vidadjunktionstjänstgöringen har ett moment av prövning förfortsatt tjänstgöring. De personer som adjungerar i överrätthar på vägen dit blivit antagna, prövade, godkända ochbetygssatta i flera omgångar. Ett ytterligare moment av''godkännande'' riskerar att få negativa effekter på denintegritet, självständighet och oräddhet som man förväntarsig av en domare -- även tidigt i karriären.På 40- och 50-talet gick det att rekrytera domstolsjuristerpå sådana villkor. går det inte längre. En jurist idomarkarriären har i allmänhet en förvärvsarbetande makeoch i många fall små barn. Det är få familjer som vill ellerkan flytta runt mellan tingsrättsstäderna med 1 eller 2 årsmellanrum. Inte heller de ensamstående accepterar ettsådant turnerande liv.Vi föreslår därför att fiskalsutbildningen reformeras påså sätt att hela utbildningen förläggs till en hovrätt eller enstörre tingsrätt. idéskiss innehöll ettliknande förslag på ändrad karriärgång iförvaltningsdomstolarna. Idéskissens förslag utgickemellertid ifrån att länsrätterna skulle avvecklas. Då skulleett led i domarutbildningen på allmännaförvaltningsdomstolar också försvinna. Ett sätt att lösadetta, enligt idéskissen, skulle vara att låta dengrundläggande domarutbildningen äga rum enbart ikammarrätt. En sådan ordning borde, enligt våruppfattning, också kunna tillämpas i de allmännadomstolarna. Vidare bör det ifrågasättas om det behövs ettsärskilt moment av godkännande för fortsatt tjänstgöringefter adjunktionstjänstgöringen i överrätt.Den tillsatta domstolsutredningen bör gestilläggsdirektiv att utreda förutsättningarna för en sådanmoderniserad karriärgång.3. Renodling av domstolsverksamhetenRiksdagen beslöt att vissa närmareangivna ärenden av enkel beskaffenhet skulle kunna fåhandläggas av icke lagfarna tjänstemän vid domstolarna.Idéskissens renodlingsresonemang är ytterligare ett steg påvägen. Regeringen har påbörjat denna utveckling genom enmängd delförslag, men arbetet borde bedrivas mer samlat.Vi anser vidare att de förslag som läggs fram bättre bordebelysa de konsekvenser delegationen får, dels föransvarsfördelningen inom domstolarna, dels förnotarietjänstgöringens innehåll och attraktivitet.4. MeritvärderingDet är utmärkt att domarutredningens förslag omändrade regler för utbildning och meritvärdering nukommer att läggas fram av regeringen. Det är självklart atten förutsättning för att rekrytera och behålla de mestkompetenta juristerna inom domstolsväsendet är attdomartjänster tillsätts efter en skicklighetsbedömning.Urvalskriteriet förtjänst, dvs. antalet tjänsteår iverksamheten, bör endast vara en utslagsfaktor vid i övrigtlika skicklighetsmeriter.Det är också angeläget att domarutbildningen skersnabbare än nu för att inte riskera att de attraktivajuristerna lämnar banan.5. LönefrågorRegeringen synes nu ha insett att lönen är en viktigkonkurrensfaktor för att rekrytera och behålla skickligadomstolsjurister.