mot · GF02Sk22 · 1991-11-25 00:00:00 — med anledning av prop. 1991/92:60 Skattepolitik för tillväxt ställningstagande i sammanfattningVänsterpartiet yrkar avslag på proposition 1991/92:60.Vänsterpartiet grundar sitt avslagsyrkande på flera skäl. Ettbifall till de skattesänkningar på kapital och företag somregeringen föreslår skulle medföra snedafördelningspolitiska effekter. Detta kan inte vänsterpartietgodta.Vänsterpartiet menar att det statsfinansiella läget intetillåter ofinansierade skattesänkningar. Stora och ökandebudgetunderskott pressar upp ränteläget, underblåserinflationstendenser, och hämmar den ekonomiskatillväxten.Vänsterpartiet konstaterar att proposition 1991/92:60brister vad gäller motivtexter och konsekvensanalyser kringde föreslagna åtgärderna.Av framför allt närings- och konjunkturpolitiska skälföreslår att skatterna på arbetande kapitaloch skogsvårdsavgifterna slopas.Med anledning av propositionen föreslår vänsterpartietatt skatteskalorna justeras. Det framstår somorimligt att ge full kompensation för skatteomläggningensprishöjande effekter till höginkomsttagare, sommotsvarande kompensation inte ges till andra grupper t.ex.pensionärer. föreslår därför attskatteskalorna inte skall räknas upp med fulltkonsumentprisindex, utan att avdrag görs förskatteomläggningens prishöjande effekter.Vänsterpartiet föreslår att grundavdraget skall höjasefter samma beräkningsgrund som gäller förskatteskalorna. Av fördelnings- och statsfinansiella skälföreslår att grundavdraget slopas förinkomster över brytpunkten dvs. för de inkomster därstatsskatt skall utgå. Med alternativ förskatteskalans uppräkning innebär detta att grundavdraginte skall utgå för inkomster under 1992.2. PropositionenI proposition 1991/92:60 ''skattepolitik för tillväxt''föreslår regeringen ''grundläggande förändringar av densvenska skattepolitiken'' (prop. 1991/92:60 s. 1).I propositionen lägger regeringen fram en rad förslag tillskattesänkningar för kapital och företag. Det gäller bl.a.slopad förmögenhetsskatt 1995, och sänktkapitalbeskattning från 30 till 20%.För 1992 föreslår regeringen bl.a. sänktreavinstbeskattning av aktier, sänkt skatt påkapitalförsäkringar, sänkt skatt på värdepappersfonder,slopade ränteavdragsbegränsningar, avskaffande av denallmänna löneavgiften, slopade socialavgifter påvinstandelar, sänkt arvsskatt m.m.För 1992 kostar dessa skattesänkningar enligtregeringens egna beräkningar statskassan ca 6,3 miljarder.Sänkningarna fördelar sig enligt följande för 1992.Sänkt förmögenhetsskatt= 1 000 mkrSänkt skatt på kapitalinkomster= 2 370 mkrSänkt arvs- och gåvoskatt= 420 mkrSänkt företagsbeskattning= 2 470 mkrSumma ovan= 6 260 mkrTill detta kommer beslut om att slopaomsättningsskatten på aktier, vilket kostar statskassan drygt2 för 1992.3. Skatter och tillväxtRegeringens synI propositionerna 1992/92:60 om skattepolitik för tillväxtoch 1991/92:38 om den ekonomiska politiken angerregeringen att skattetryck är en viktig orsak tilllandets ekonomiska problem. Regeringen förutsätter attsänkt skatt skapar tillväxt, och som målsättning anger manskattesänkningar på 10 miljarder fram till mitten av1990-talet.Denna inställning och analys påminner om de propåersom framställts från olika påtryckarorganisationer,särintressen, och lobbyistgrupper, som t.ex.Skattebetalarnas förening, , ellerstiftelsen ''den nya välfärden''. Även om denna hållning iskattepolitiken således är väl representerad också på andrahåll i samhället så är den ingen vetenskaplig sanning utanmer en ideologisk tro.Vänsterpartiets synVänsterpartiet delar inte denna uppfattning. harett högt skatteuttag. Men begreppet skattekvot är intenågot bra mått på skatternas betydelse i ekonomin.Skattekvoten rymmer olika beståndsdelar i olika länder.Skattekvoten skiljer sig bl.a. genom olika sätt att räknatransfereringar inom socialförsäkringssektorn.Skattekvoten skiljer sig vidare genom att skilda länder haren olikartad befolkningsstruktur. Skattekvoten i mångaeuropeiska länder hålls vidare nere genom att manunderbalanserar sina statsbudgetar, dvs man lånar tillutgifterna.Om man tar hänsyn till sådana skillnader så finner manatt justerade skattekvot inte är särskilt myckethögre än i jämförbara länder. Detta framgår även avberäkningar som gjorts inom ramen förLångtidsutredningen (se LU90 bil 26, ).Ett bättre mått för jämförelser är att tala om skattetrycki betydelsen utgiftstryck, dvs. de utgifter som skallfinansieras via skatter. Om man korrigerar utgiftstrycketbl.a. för sådana faktorer som angetts ovan så finner vi att ettflertal länder i har ett högre utgiftstryck än Sverige.Detta gäller t.ex. , och Irland.Ofinansierade skattesänkningar bidrar till att ökabudgetunderskotten. Stora och växande budgetunderskottpressar upp ränteläget. Höga räntor verkarinflationsdrivande och hämmar investeringsviljan.Ofinansierade skattesänkningar riskerar därmed attförvärra arbetslösheten och dämpa en kommandekonjunkturuppgång. Skattesänkningar för att ge Sverigesekonomi en ny start, kan istället komma att betyda ny fartpå budgetunderskott och inflation.I ord tycks regeringen acceptera dessa samband och manskriver att ''skattesänkningar måste finansieras medminskade utgifter'' (prop. 1991/92:38 s. 43). I praktiken harregeringen inte visat prov på denna insikt. Genomskatteomläggningen sänktes inkomstbeskattningen kraftigt.Skatteomläggningen förutsattes bli finansierad genombreddad moms och kapitalbeskattning, samt s.k. dynamiskaeffekter. Många tecken tyder nu på att skatteomläggningensfinansiering slagit fel, och att väsentliga delar av de växandebudgetunderskotten är en följd av skattereformen.Det är mening att det var riktigt attminska beskattningen av arbetsinkomster och dämpamarginaleffekterna i låga och normala inkomstlägen. Detvar likaledes riktigt att försöka finansiera den sänktainkomstbeskattningen.Genom en alltför långtgående sänkning avinkomstbeskattningen så krävdes en motsvarande alltförstor ökning av skatteuttaget från andra skattebaser,indirekta skatter, moms, boende etc. Detta kombineratmed sneda fördelningseffekter och stegrad inflation leddetill att skatteomläggningen fick en åtstramande verkan i deinkomstgrupper som vann lite eller inget påskatteomläggningen. Skatteomläggningen kan därmedäven ha bidragit till att förstärka den pågåendelågkonjukturen genom en minskad efterfrågan från dessainkomstgrupper.4. Skattepolitiska principerRegeringens principerRegeringen hävdar i proposition 1991/92:60 ''att degrundläggande principerna bakom skattereformen liggerfast'' (s. 61). Å andra sidan hävdar samma regering att ''ipropositionen föreslås grundläggande förändringar av densvenska skattepolitiken'' (prop. 60 s. 1).Vänsterpartiet är berett att dela den senare avregeringens två bedömningar. stod intebakom det som har kallats ''århundradets skattereform'',skattepakten mellan socialdemokraterna och . Vikan dock konstatera att den stora reformen inte överlevdesitt första levnadsår.Regeringen har visat prov på snabbhet vad gäller attlägga fram förslag till skattesänkningar, tyvärr har detta letttill brister vad gäller motivtexter och konsekvensanalyser avpropositionens förslag. Förväntningarna eller kraven påstora svepande reformer är säkert också stora frånregeringens kärngrupper, och de sidoorganisationer somhjälpt regeringspartierna att vinna majoritet ivalmanskåren.Detta får dock inte leda till att beslutsunderlaget tillriksdagen blir knapphändigt i stora skattefrågor, som t.ex.vad gäller slopandet av förmögenhetsskatten, eller sänktkapitalbeskattning och ytterligare minskad avdragsrätt. det senare avseendet pekar regeringen på problemsom bör ses över i ett mindre forcerat sammanhang, ochlösas tillsammans med hela bostadsfinansieringen.Normalt så brukar beslut som betyder ''grundläggandeförändringar av den svenska skattepolitiken'' (prop. 60 s. 1)föregås av såväl ett visst utredningsarbete somremissomgångar. Så har ej skett i detta fall, och dettabeklagar vi.Tyngden i regeringens skattepolitik ligger nu hosmoderata samlingspartiet och . Regeringenshuvudlinje i skattepolitiken är att sänkta skatter ger ny startför . Fördelningspolitiska överväganden görssummariskt eller saknas i regeringens skattepropositioner.Regeringen tycks inte ens tillmäta statsfinansiella intressennågon avgörande betydelse i skattepolitiken.Vänsterpartiets skatteprinciperDet bör tillsättas en parlamentarisk beredning meduppgiften att föreslå justeringar av skatteomläggningenenligt nedanstående principer.Vänsterpartiet anser att skattesystemet har tvågrundläggande uppgifter:1. Skatterna skall finansiera de offentliga utgifterna.2. Skatterna skall utjämna skillnader i inkomster ochförmögenhet.Skatteintäkterna ger samhället medel att finansiera denoffentliga sektorns skydd och service samt resurser tilllångsiktiga investeringar. Skattemedlen ger också samhälletmöjlighet att föra över pengar till personer och hushåll medlåga inkomster.Vänsterpartiet menar att ett rättvist skattesystem skallutgå från följande principer: Progressiv beskattning avarbetsinkomster. Ett riktmärke bör vara att normalainkomster inte träffas av en högre marginaleffekt än ca50 %. Höginkomsttagare betalar högre marginalskatt än50 %. Ökad skatt på kapital. skall rätten till avdrag förränteutgifter avskaffas. Detta förutsätter ett nytt system förboendefinansiering. Sparande gynnas genom attränteavdrag ej medges. Lägre skatt på basvaror och miljövänlig konsumtiont.ex. De indirekta skatterna kan då tas ut påett brett underlag vad gäller varor och tjänster. Ökadskatt på produktionen. Ett rakt och enhetligt system förföretagsbeskattning utan reserveringssystem. Frågan omskatt på företagens nyttjande av produktionsresurser börprövas vidare. Skatten på energi utformas eftermiljöpolitiska mål. Energiskatterna utgör en del av densamlade skattebasen, medan miljöavgifter viks försatsningar inom miljöområdet. Skatter och avgifter skastyra i riktning mot minskat råvaruuttag och ökadåtervinning när det gäller produktionen. Nyafinansieringsformer för kommunsektorn, sänkta ochutjämnade kommunalskatter. Detta förutsätter en bättrekommunal skatteutjämning, och ökade statsbidrag tillkommunsektorn, liksom en breddad skattebas förkommunerna. Skattesystemet bör grundas på realaprinciper. En real kapitalbeskattning gör att skalan kanhöjas och sparandet kan skyddas mot inflation.5. Regeringens förslagRegeringen föreslår att förmögenhetsskatten görsproportionell års taxering och att den heltavvecklas års taxering.I propositionen föreslår regeringen att avvecklingeninleds genom att det översta skiktet iskatteskalan slopas, att skatten slopas för arbetande kapitaloch att definitionen på arbetande kapital utvidgas tillnoterade aktier, begränsningsregeln sänks från till55 % och sambeskattningen av fosterbarn slopas.Förslagen leder enligt propositionen till ett skattebortfallför 1992 på ca 1 miljard, varav 700 miljoner härrör frånslopad skatt på s.k. arbetande kapital, och sänktspärrbelopp miskade intäkter på 250 milj kr.5.2. ställningstagandeVänsterpartiet anser att det av fördelningspolitiska ochstatsfinansiella skäl är felaktigt att slopaförmögenhetsskatten. yrkar i särskildordning avslag på de förslag till sänkningar som regeringenredovisar för 1992.Vänsterpartiet föreslår en allmän översyn avförmögenhetsskatten i avsikt att finna mer enhetliga reglersom bidrar till att öka den ekonomiska tillväxten samtidigtsom de försvårar skatteundandragande.Förmögenhetsskatten har sänkts på initiativ frånden förutvarande socialdemokratiska regeringen. Samtidigtmed första steget av skatteomläggningen i december 1989beslutade att sänka förmögenhetsskatten genomatt fördubbla det skattefria bottenbeloppet till ,och lätta på skatteskalorna. Förändringarna innebar attintäkterna från förmögenhetsskatten minskade med enfjärdedel.Genom godkännande av proposition1989/90:50 fastställdes skatteskalan enligt följande:800 000 -- 1 600 000 kr1,5 %1 600 000 -- 3 600 000 kr2,5 %3 600 000 --3,0 %Vänsterpartiet accepterade en höjning av det skattefriabottenbeloppet bl.a. med hänsyn till de höjdataxeringsvärdena som följde fastighetstaxering.Vänsterpartiet yrkade dock att skattebortfallet skullekompenseras genom att skärpa skattesatserna i de högreskikten.Vänsterpartiet påtalade dessutom attvärderingsgrunderna för förmögenheter borde bli föremålför översyn. Dagens regler gör att skatten är väsentligt olikaför olika typer av förmögenhet. Detta leder tillsnedvridningar och inlåsningseffekter. Några exempel somkan illustrera olikformigheterna, vid en marknadsvärderadförmögenhet på är följande.FörmögenhetstypSkattObelånat småhus10 500Småhus 4 milj + lån 2 milj kr3 000Börsnoterade aktier10 500Börsnoterade aktier 4 milj + lån 2 milj3 000Bankmedel22 000OTC- noterade aktier0Konst, antikviteter etc0Säljoptioner, guld etc0Med stöd av nuvarande regler kan förmögenhetsskattundvikas bl.a. genom lånefinansierade placeringar i aktie-eller avkastningsfonder, som endast behöver sträcka sigöver årsskiftet.I en departementspromemoria, Ds 1990:91, harredovisats förslag för ett breddat skatteuttag kombineratmed en proportionell beskattning. Skatteintäkterna förpromemorians alternativ varierar från sänkta till ökadeskatteintäkter. Promemorians förslag innebär bl.a. att dens.k. Den regel som gör att denfaktiska skattens andel av förmögenheten ofta minskar närförmögenheten ökar. Förslaget innebär vidare enförskjutning av skatteuttaget från små till storaförmögenheter.Det är enligt mening riktigt att sökabeskattningsformer som motverkar inlåsningseffekter iekonomin. Åtgärder måste också vidtagas motmanipulerande av lån etc för att nedbringa förmögenhetenvid taxeringstillfället. I dessa avseenden delar vänsterpartietde överväganden som redovisats i ovan nämndapromemoria. menar dock attfördelningspolitiska skäl talar för en bibehållen progressioni förmögenhetsbeskattningen. Det finns dessutomnäringspolitiska skäl till att lätta på beskattning avarbetande kapital i mindre företag.Förmögenhetsskatten har sänkts. Den kraftigaförmögenhetstillväxt som ägde rum talarför att det totala skatteuttaget från förmögenhetsskattenborde ökas.De ökade förmögenhets- och inkomstsskillnaderna harbl.a. påtalats av den statliga långtidsutredningen somskriver:Mätt på detta sätt utjämnades skillnaderna relativtkraftigt . har inkomsterna istället tenderat attbli mer ojämnt fördelade. (LU90 s. 359)Vad som hänt tycks framför allt vara attinkomsttagarna i det allra högsta inkomstskiktet dragit ifrånde övriga. (LU90 s. 359)samtÅr uppgick finansbolagens finansiella tillgångar tillnärmare . hade de ökat drygt tiogånger till . varökningen av bankernas finansiella tillgångar mindre änfemfaldig, från drygt 230 miljarder till . (LU90 s. 324)ochFrån 1970 till 1980 steg börsvärdet från knappt 24miljarder kr till . Därefter skedde ensnabb värdestegring och varbörsvärdet . (LU90 s. 326)menar att ett minimikrav är attskatteuttaget från förmögenhetsskatten återställs till dennivå som rådde innan den senaste sänkningen. Detta kanske bl.a. genom ett breddat skatteunderlag och merlikformiga regler, i enlighet med vad som redovisats ovan.Vänsterpartiet föreslår att hos regeringen begären översyn av förmögenhetsskatten i enlighet med dessariktlinjer.Genom skatteomläggningens sänkta marginalskatter såminskade skattesystemets inkomstomfördelande effektpåtagligt. Vid en sänkt förmögenhetsskatt enligtproposition 1991/92:60 så skulle dessa snedafördelningseffekter förstärkas.Regeringen har inte i propositionen kunnat visat vilkapåtagliga positiva effekter det skulle ha för produktionen attgenomföra propositionens förslag till lättnader avförmögenhetsskatten. Enligt uppfattningfinns det inte heller några direkta och enkla sambandmellan regeringens föreslagna skattelättnader ochförutsättningarna för ökade investeringar, ekonomisktillväxt och fler jobb.Lättnader t.ex. vad gäller förmögenhetsskatt påverkarinte merparten av mindre företagare. Detta berorpå det enkla faktum att de flesta småföretagare inte harnågon förmögenhet och därför inte betalar någonförmögenhetsskatt. Även i de fall där småföretagarenverkligen betalar förmögenhetsskatt så är den direktapositiva påverkan för produktionens villkor i de flesta fallrelativt begränsad.Företagarna som grupp har inte heller haft en relativtsämre inkomstutveckling än andra grupper . Detta konstaterades av långtidsutredningen somskrev: ''efter 1982 har också företagarna haft en betydligtmer gynnsam utveckling av inkomststandarden än vadanställda haft'' (LU90 s. 363).Skatt på arbetande kapitalEndast på ett område kan man förvänta sig ett mer direktsamband och det gäller förslaget att slopaförmögenhetsskatten på det som man kallar ''arbetandekapital'', dvs. kapital som är bundet direkt i produktionen.Betydelsen av ett sådant förslag skall dock inte överdrivas.Redan idag finns lättnadsregler för sådant kapital och detbehöver inte redovisas till av värdet. Iproposition 1991/92:60 föreslår regeringen att dennalättnadsregel skall utökas till skattebefrielse. Regeringenföreslår vidare att definitionen av arbetande kapital skallutvidgas till att omfatta aktier som noteras på fondbörsen.Som framgår av ovanstående anser attnärings- och konjunkturpolitiska skäl talar för att slopaförmögenhetsskatten för s.k. arbetande kapital.Vänsterpartiet anser dock att det inte finns tillräckliga skältill att utvidga lättnadsregeln till att omfatta även noteradeaktier. I första hand bör skattebefrielsen för arbetandekapital gälla taxering. bör däreftergöra en översyn av lättnadsregeln så att skatten påarbetande kapital kan inordnas i de riktlinjer tillförmögenhetsskatt som föreslagit ovan.6. Arvs- och gåvobeskattningenRegeringen föreslår att arvs- och gåvobeskattningensänks i alla klasser genom justeringar i skatteskalan. Enligtpropositionen ger sänkningarna ett inkomstbortfall på ca420 miljoner kr. I propositionen anges vidare attfinansdepartementet bereder frågan om denframtida arvs- och gåvobeskattningen. Dettaberedningsarbete sker bl.a. utifrån arvs- ochgåvoskattekommitténs slutbetänkande SOU:1987:62.Skiktgränserna ändrades av senast underhösten 1990 och ändringarna trädde i kraft den 1 januari1991. Ändringen innebar att skiktgränserna höjdes med40 %.Det är riktigt att den svenska arvsskatten i ettinternationellt perspektiv framstår som tämligen hård. Detär dock också ett faktum att skattskyldiga genomskatteplanering kan undgå hela eller väsentliga delar av deneffektiva skattebelastningen.Regeringen anger att håller på meden samlad översyn av arvs- och gåvobeskattningen. Det ärvänsterpartiets uppfattning att justeringar av skatteskalanbör anstå till dess att en samlad bedömning kan göras kringarvsoch gåvobeskattningen.Det är vidare mening att en översyn börgöras av principerna för förmögenhetsbeskattningen.Frågan om arvsoch gåvobeskattningen bör då samordnasmed denna översyn av förmögenhetsbeskattningen.Av ovanstående följer att yrkar avslag påpropositionens förslag till förändringar i arvs- ochgåvobeskattningen.7. Propositionens förslagI propositionen föreslår regeringen en rad sänkningar avkapitalinkomstbeskattningen. Det gäller dels sänktskattesats från 1993, men även förslag som somskall träda ikraft från . Det senare gällerföljande förslag. Beräkningen av skattebortfallet under1992 är regeringens egen:SkattesänkningMinskad inkomst -- sänkt reavinstskatt på aktier till miljoner kr-- sänkt skattesats för avkastning på kapitalförsäkring från30 till miljoner kr-- sänkt skatt på överskott i värdepappersfond från 30 till25 %390 miljoner kr-- sänkt skatt på avkastning av privat pensionsförsäkringfrån miljoner kr-- slopad ränteavdragsbegränsning200 miljoner kr-- nya regler för beskattning av delägare i fåmansföretag110 miljoner krSumma ovan skattebortfall= 2 370 miljoner krSänkt skattesats -- rundgångRegeringen föreslår att kapitalinkomstbeskattningensänks från till 1993. I ett andra steg aviserarregeringen att skatten skall sänkas till . Regeringenföreslår dessutom att rätten till ränteavdrag reduceras imotsvarande grad, dvs. Avbostadspolitiska skäl föreslås att dessa ändringar skall trädai kraft 1993.Statsfinansiellt betyder skattesänkningen eninkomstökning på ca 1.1 miljarder . Detta kantyckas som den perfekta skattesänkningen, skattepolitikensperpetuum mobile, dvs. skattesänkningen som genererarinkomster till staten. I verkligheten är situationen merkomplicerad.Inkomstförstärkningen kommer bl.a. från minskadeunderskottsavdrag på ca 2,9 miljarder i inkomstslagetkapital. Å andra sidan reduceras samhällets inkomster frånöverskott på kapital med ca 3,2 miljarder.Den minskade avdragsrätten belastar många hushållmed tämligen begränsade inkomster och högaboendekostnader. Bland de särskilt utsatta märksbarnfamiljerna. Det finns således en risk för att den sänktakapitalbeskattningen respektive avdragsrätten leder till attvissa hushåll med höga kapitalinkomster och låga avdrag fårsänkt skatt, medan andra hushåll med måttliga inkomsteroch höga boenderäntor får en ökad skattebelastning.Detta är enligt mening oönskade och ejacceptabla effekter. Vi riskerar att få en situation därregeringens föreslagna skattesänkningar reser krav påökade bidrag för att klara de ökade boendekostnader sompropositionens förslag medför. Detta skulle innebära enny moderat rundgång, dvs. skattesänkningar som måstemötas med ökade bidrag för att hushållen inte skalldrabbas av oväntade och alltför stora höjningar av sinaboendekostnader.Frånvaron av fördelningsperspektivI samband med skatteomläggningen så sade reformenstillskyndare att de sneda fördelningseffekterna av sänktmarginalskatt skulle kompenseras via ett högre effektivtskatteuttag från kapitalbeskattningen.I propositionen föreslår regeringen en radskattesänkningar vad gäller beskattningen avkapitalinkomster. I propositionen finns dock ingenfördelningspolitisk analys av hur regeringens förslagkommer att påverka utfallet från skatteomläggningen.Detta är en uppenbar brist och en av anledningarna till attförslaget bör avvisas av riksdagen.Myten om likformighetEn grundläggande princip som man också hävdade isamband med skatteomläggningen varlikformighetsprincipen. Denna innebar att alla inkomsterskulle beskattas . Således i skatt påarbetsinkomster, och i bolagsskatt, samt ienhetlig kapitalbeskattning.Vänsterpartiet hävdade redan vid beslutet omskatteomläggningen , att talet om den enhetligakapitalbeskattningen till stor del var en myt.Vänsterpartiet konstaterade i sin motion tillskattepropositionen: ''Tyvärr tvingas vi emellertidkonstatera att regeringen i en rad avseeenden frångåttprincipen om likformighet. Den enhetliga skattesatsen på30 % är i den framlagda propositionen snarare undantag änregel.'' (motion 1989/90:Sk81 s. 18)Denna analys bekräftas nu av propositionen därregeringen skriver: ''Enligt nuvarande regler uppgårskattesatserna till 30, 23, 20, 15 och för hushållensnormala kapitalinkomster.'' 1991/92:60 s. 70)I propositionen hävdar regeringen att ''Skattesatsen förfysiska personers kapitalinkomster på ärförhållandevis hög i ett internationellt perspektiv, medhänsyn till att beskattningen omfattar alla slag av nominelltberäknade kapitalinkomster och således även reavinster. Iandra länder förekommer både lägre och högre skattesatsermen den faktiska beskattningen är ofta väsentligt lägregenom omfattande undantag från beskattning.'' (prop.1991/92:60 s. 69)kan delvis instämma i denna beskrivning.Redan i samband med skatteomläggningen våren 1990konstaterade följande i sin skattemotion:Då skatten beräknas på nominella inkomster kan denformellt låga nivån visa sig vara en hög uttagsnivå. Dettagäller t.ex. för banksparande till relativt låg ränta undertider av hög inflation. Vpk menar därför att förslaget omreal kapitalbeskattning borde prövas i en parlamentariskutredning. bör systemet med avdrag för ränteutgifterslopas. Detta skulle skapa ett rakare system ochmöjligheterna till skatteundandragande samtlånefinansierad och skattesubventionerad konsumtionskulle minimeras. En slopad rätt att dra av låneräntorfordrar dock en övergångstid.