mot · GE02Sf25 · 1991-02-01 00:00:00 — med anledning av skr. 1990/91:77 Invandrar- och flyktingpolitiken 1980-talets svenska flyktingpolitik har präglats av storaomorganisationer, långa handläggnings- och väntetider ochkraftigt ökande kostnader.Situationen för de asylsökande är pressande. De tvingasvänta på förhör och utredning samt beslut.En väntan som leder till passivitet och frustration.BarnutredningarFlyktingbarnen är särskilt utsatta. Många barn har svårtatt delge vad de upplevt och det är därför angeläget attutredningarna utförs av kvalificerad, särskilt utbildadpersonal. Barnens hälsosituation och andra omständigheterav humanitär natur måste särskilt uppmärksammas viddessa utredningar. Barns rättssäkerhet vidutredningsförfarandet får inte försummas.I regeringens skrivelse (1990/91:77) om invandrar- ochflyktingpolitiken redovisas i korthet praxis avseendebarnfamiljer. De nya reglerna om kortarehandläggningstider vid utredning av uppehållstillstånd förbarnfamiljer har ännu inte givit positiva resultat.Polismyndigheter, invandrarverket ocharbetsmarknadsdepartementet har trots ökade resurser intekunnat uppnå målet om väsentligt kortarehandläggningstider. Enligt ett regeringsbeslut skall den s.k.schablonregeln vid prövning av uppehållstillstånd förbarnfamiljer knytas till invandrarverkets beslut i detenskilda ärendet. Detta innebär enligt regeringens skrivelseatt barnens förhållanden inte särskilt undersöks. Det ärenligt min mening högst väsentligt att slå vakt omflyktingbarnens fysiska och psykiska hälsa. Kortarehandläggningstider är självklart ett viktigt mål, men det fårinte gå ut över barnens rätt till grundligt genomfördaundersökningar.Vad här anförts om barnutredningar och praxis avseendeuppehållstillstånd rörande barnfamiljer bör ges regeringentill känna.Barn i förvarI den nu aktuella skrivelsen anges att 243 personer tagitsi förvar av utredningsskäl och 160 personer av identitetsskälunder perioden till . Det påpekassärskilt att bestämmelser om att ta en utlänning under 16 åri förvar har inskränkts. Förvar av identitets- ellerutredningsskäl får inte ske. Endast under de i 6 kap. 3 §utlänningslagen (1989:529) givna förutsättningarna fårförvartagande av barn ske. Förvartagande kan ske då frågauppkommer om verkställighet av ett beslut om avvisningeller utvisning och det finns uppenbar risk förundanhållande och att en förestående verkställighet, sominte bör fördröjas, därigenom äventyras. I samma lagrumanges även att barn inte får tas i förvar om detär tillräckligt att de ställs under uppsikt.Hur många barn som tagits i förvar med stödav de tidigare -- respektive de nu gällande -- förvarreglernaanges inte i skrivelsen. Det framgår inte heller huruppsiktsinstitutet fungerar.Enligt uppgifter från och statensinvandrarverk togs 181 barn i förvar under första halvåret1990. togs sammanlagt 294 barn iförvar. En betydande ökning av antalet barn i förvar harsåledes skett med tillämpning av de nya förvarreglerna.Detta trots att avsikten med de nya reglerna var att barnendast i undantagsfall skulle tas i förvar.I propositionen (1989/90:86) med förslag till nyutlänningslag betonar invandrarministern att det ärangeläget att barn som tas i förvar i förvar fårvistas under i övrigt så normala förhållanden som möjligt.Härmed avses förvarlokalernas utformning och betydelsenav att det finns personal med kunskap om barn. Sådanasärskilt iordningställda lokaler finns endast på två håll ilandet. Detta förhållande är givetvis inte acceptabelt. Flersärskilda förvarlokaler för barn bör iordningställas.Min uppfattning är att barn inte får tas i förvar ellerskiljas från sina familjer. När nu detta trots allt ärlagreglerat är det viktigt att få till stånd en så restriktivanvändning av förvartagandeinstitutet som möjligt.Vad här anförts om behovet av restriktivitet när detgäller förvartagande av barn och iordningställandet av flerförvarlokaler för barn bör ges regeringen till känna.Beslut om uppsiktI propositionen (1989/90:86) med förslag till nyutlänningslag framhåller invandrarministern att det alltid iförsta hand måste övervägas om inte syftet med attförvartagande i stället kan uppnås genom att barnet ställsunder uppsikt.Polisdistrikt och polismyndigheter runt om i landetintygar att det inte tagits något beslut omuppsikt enligt utlänningslagen avseende barn ellerbarnfamiljer. I praktiken sker således inte den begränsningav barns rörelsefrihet som lagstiftaren åsyftat genom reglerom uppsikt.Jag menar att det är nödvändigt att reglerna om uppsiktkan tillämpas så att de ges företräde framför ettförvartagande av barn. Vad här anförts bör ges regeringentill känna. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om barnutredningar och praxis vidprövning av uppehållstillstånd för barnfamiljer,2. att som sin mening ger regeringen tillkännavad i motionen anförts om behovet av restriktivitet när detgäller förvartagande av flyktingbarn och omiordningställandet av fler förvarlokaler för barn,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tillämpningen avuppsiktsinstitutet enligt utlänningslagen.