mot · GE02Jo917 · 1991-01-25 00:00:00 — Hotade rovdjur, m.m. Hotade rovdjurI finns några få vargar, lo- ochjärvstammarna är små och även björnar är sällsynta.Enligt 27 § jaktförordningen kan getillstånd till jakt på dessa djur och även säl och örn.Men säger denna paragraf: ''Vid tillståndsprövningenskall beaktas att fasta stammar av dessa djur bör bevaras ilandet. ''Under rubriken ''Skyddsjakt på enskilds initiativ'' iparagraf 26 står följande:Har björn, varg, järv eller lo angripit och skadat ellerdödat tamdjur och finns det skälig anledning att befara ettnytt angrepp, får tamdjurets ägare eller vårdare förfölja ochdöda det angripande djuret, om det sker i omedelbaranslutning till angreppet. Sådan jakt är dock inte tillåteninom nationalpark.Jakt som avses i första stycket får ske på annansjaktområde.Om man skall skydda och bevara stammarna av dessarovdjur bör denna paragraf tas bort. Istället måste det förevarje jakt på ett av de här djuren utfärdas tillstånd avnaturvårdsverket (SNV) och jakten bör utföras av personsom inte är ''part i målet'' t.ex. jägare anställd av SNV. Denskall heller ej vara tillåten inom något som helstnaturskyddat område.Man bör hellre låta ersättning för tamdjur, i vanligordning, betalas ut och först försöka skrämma eller förflyttarovdjur istället för att skjuta dem. Tamdjur bör även hållasunder god tillsyn där detta är möjligt.9 § jaktlagen måste ses över och omformuleras. Denlyder:Om ett vilt djur orsakar avsevärd skada eller om det kanantas vara farligt för människors säkerhet fårpolismyndigheten låta avliva djuret.Regeringen får meddela föreskrifter om attpolismyndigheten får låta avliva eller fånga vilt när detta ärbefogat från djurskyddssynpunkt.Nyligen stödde sig en polismästare på första stycket idenna paragraf och gav tillstånd att skjuta ett lodjur. Lonhade rivit dovhjortar, klassade som vilda djur, i ett hägn.Alltså kan man med denna paragraf kringgå 27 §jaktförordningen där det sägs att SNV kan ge tillstånd tilljakt på vissa, enligt ovan uppräknade, rovdjur. Endast SNVskall ha rätten att bestämma vad som räknas som allvarligskada eller farligt för människors säkerhet i fall där detbehövs tillstånd för jakt.4 § jaktlagen lyder:Viltet skall vårdas i syfte att bevara de viltarter somtillhör landets viltbestånd och att främja en, med hänsyn tillallmänna och enskilda intressen, lämplig utveckling avviltstammarna.I viltvården ingår att genom särskilda åtgärder sörja föratt viltet får skydd och stöd och att anpassa jakten eftertillgången på vilt. För att åtgärderna utförs ochanpassningen sker svarar markägaren ochjakträttsinnehavaren.Denna paragraf bör utformas på ett klarare sätt, isynnerhet ifråga om rovdjuren då vad som är allmänna ochvad som är enskilda intressen när det gäller dessa kan varavitt åtskilda uppfattningar.6 § jaktförordningen som säger att SNV kan besluta omlicensjakt på de fyra stora rovdjuren bör tas bort helteftersom denna paragraf missbrukats på ett sådant sätt attpersoner med licens skjutit fler djur än den gällt för då dettaär mycket svårt att kontrollera.JakttiderI vissa län gäller allmänna jakttider enligtjaktförordningen bil 1 i SFS 1988:1175 för bäver t.o.m. 15maj och för rödräv t.o.m. . Då det kan tänkas attdessa djur kan ha fått ungar eller vara högdräktiga viddenna tidpunkt bör dessa tider ändras till 28 februari.I bil 3 regleras jakt för att förebygga skador av vilt. Urpunkt 1 där det anges djur för vilka jakttid gäller året runtbör följande arter uteslutas: havstrut, gråtrut, skrattmås,kråka, kaja och skata. Dessa bör endast få jagas underandra tider än häckningstiden. Dessutom bör synen pådessa arter som skadedjur förändras. Att se vissa arter somenbart skadedjur är föråldrat. Istället bör man tahänsyn till dessa djurs biologi och plats i det ekologiskasystemet.I punkt 2 bil 3, som faller tillbaka på paragraf 23 ijaktlagen, sägs att om de i denna punkt uppräknade djurenkommer in på en gård eller in i en trädgård och där kanorsaka skada eller annan olägenhet får dessa dödas åretrunt. Detta gäller även då jakträtt saknas. Ur denna punktvill vi utesluta vildsvin, räv, grävling, iller, , vessla,ekorre, mullvad, kråka, råka, kaja, skata, björktrast,gråsparv och pilfink.Detta därför att dessa djur inte skall godtyckligt kunnadödas av envar som anser sig lida skada. (I 23 § nämns dockinte att man behöver anse sig lida skada.) Naturvårdshänsynoch hänsyn mot djuren måste gå i första hand.I punkt 6 bil 3 sägs följande: ''Rödräv och grävling, somförekommer tillfälligt på ö, holme eller skär, samt årsungeav rödräv får jagas om det behövs med hänsyn tillviltvården.'' Då rödräv och grävling också bör räknas somvilt skall man ta hänsyn till att dessa är ett naturligt inslag idet ekologiska systemet och punkten bör därföromformuleras till att gälla enbart när utrotningshotade arterär i fara.Enligt punkt 7 bil 3 får rödräv jagas omdet behövs för att skydda kalv eller lamm inom område föruppfödning av nötkreatur. För att skydda rödrävar undertider då dessa kan ha ungar bör denna punkt enbart gällaunder ordinarie jakttid och stammen av rödräv får inte hllerbli hotad i distriktet.Enligt punkt 8 bil 3 får årsunge av grävling jagas underhela året om det behövs för att tillgodose lantbruket ellerviltvården. Då det kan vara svårt att se om det verkligen ären årsunge man skjuter på och det dessutom är ettgodtyckligt avgörande vad det gäller att tillgodoselantbruket eller viltvården bör denna punkt strykas helt.Punkt 12 bil 3 lyder: ''Rödräv, grävling, , vessla,iller och mård får jagas inom ett område för viltuppfödning,hönsgård eller liknande anläggning samt inom ett avståndav från sådana anläggningar om det behövs föratt förhindra skada inom anläggningarna.'' Detta gäller helaåret.Istället för att döda alla djur av dessa arter runtanläggningen, vilket kan vara konsekvensen av dennapunkt, bör man skydda instängda djur på annat sätt. Skulleangrepp ske trots förebyggande åtgärder skall ersättningbetalas ut.Punkt 13 bil 3 säger att koltrast och stare får jagas inomträdgård eller annan anläggning för yrkesmässig bär- ellerfruktodling samt inom ett avstånd av från sådanaanläggningar, om det behövs för att förhindra skada inomanläggningarna. Enligt denna punkt kan var och en som haren trädgård skjuta dessa fåglar där. Ur djurskyddssynpunktbör denna punkt ses över så att detta ej kan ske då vad somkan anses vara skada inte givits någon lägsta gräns.MotiveringSom nämnts ovan är skada ett mycket subjektivtbegrepp. en del människor anser sig lida skada när kråkankraxar utanför fönstret, andra blir hysteriska vid tanken påatt dela med sig ett enda körsbär från sin trädgård till enfågel.Under har man, i vår kultur,sett naturen som människans gudomliga arvedel -- som skalloch kan tämjas. Då nu vetenskapen och naturintresserademänniskor har spritt kunskap om de ekologiska systemenssammansättning och funktion börjar detta synsätt ändras.Då måste lagarna följa efter och vara goda regler för hurmänniskan och naturen med dess vilda djur skall kunnasamexistera. Vad som förut kallats skadedjur är kanskeegentligen till stor nytta utanför vårt, hittillsvarande,begränsade kunskapsområde och sätt att se. Därför får maninte låta naturen vara jägarnas marknad och inte heller låtamänniskors personliga tycke och smak bestämma vem somskall leva och vem som skall dö. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär en översyn av 4 och9§§ jaktlagen i enlighet med vad som anförts i motionen,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om 6, 8 och 26 §§ jaktförordningen,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ändrade jakttider m.m.