mot · GE02U417 · 1991-01-25 00:00:00 — Säkerhetspolitiska förutsättningarSveriges säkerhetspolitik syftar till att bevara landetsoberoende. Vårt säkerhetspolitiska mål är att i alla lägenoch i former som vi själva väljer trygga en nationellhandlingsfrihet för att inom våra gränser bevara ochutveckla vårt samhälle i politiskt, ekonomiskt, socialt,kulturellt och varje annat hänseende efter våra egnavärderingar, samt att i samband därmed verka förinternationell avspänning och en fredlig utveckling. Vårneutralitetspolitik innebär inte någon värderingsmässigneutralitet. Vi slår vakt om demokrati och mänskliga fri-och rättigheter. är i detta avseende en integrerad delav västerländsk kultur.Sveriges neutralitetspolitik innebär alliansfrihet i fredsyftande till neutralitet i krig. Politiken syftar till att hållavårt land utanför militära konflikter i vår omvärld. Vi harsjälva valt vår neutralitetspolitik. Den är inte grundad inågra internationella eller folkrättsliga lagar. Det är såledesvi själva som bestämmer dess innebörd. Det är emellertidviktigt att den politik vi för bevarar omvärldens förtroendeför såväl vår vilja som vår förmåga att upprätthållaneutraliteten.Den utveckling som inletts mellan supermakterna och iCentral- och kan förändraförutsättningarna för svensk säkerhetspolitik. Det ärväsentligt att grundligt och självständigt analysera de nyautvecklingsmöjligheterna och deras innebörd för Sverige.Det som inträffat i öst--väst-förhållandet och iEuropa är inte tillräckligt för att motivera en förändring avden svenska säkerhetspolitikens grundlinje. Såvälneutralitetspolitiken som försvarspolitiken måste varalångsiktiga och kan inte grundas på dagsaktualiteter. I ettläge där osäkerhetsmomenten är så stora som är detangeläget med en förutsättningslös analys, men inte attändra politik. medlemsansökan till EG kräver attfrågan får en grundlig och allsidig belysning innan viformellt inträder som medlemmar.Frågan om säkerhetspolitiken och dess förutsättningar iframtiden bör behandlas både i samband med denkommande beredningen av försvarspolitiken, ochberedningen inför medlemsansökan till EG. Dettabör ges regeringen till känna.NedrustningspolitikenSvensk politik för nedrustning och rustningskontroll ärett av de centrala inslagen i vår säkerhetspolitik. Det är ettbidrag til arbetet på att främja fred och säkerhet i världen.Det är en politik som främjar vår egen säkerhet.Vårt deltagande i ett internationellt nedrustningsarbeteligger i högsta grad i vårt eget intresse.Sverige har gjort omfattande ochbetydelsefulla insatser för att möjliggöra framsteg. Sverigebesitter på flera områden en hög teknisk kompetens och ettbrett internationellt förtroende, vilket möjliggjort konkretainitiativ och förslag.I en svårbedömbar tid som kännetecknas såväl avframsteg i det internationella nedrustningsarbetet som avinstabilitet i och krig i blir det änviktigare med en återkommande analys och diskussion avsvenska intressen och prioriteringar inomnedrustningspolitiken i ett totalt säkerhetspolitisktperspektiv.Avspänning och nedrustning i EuropaUtvecklingen i har varitmycket positiv. Visionen om ett präglat av fred,frihet och demokrati har tagit ytterligare några steg påvägen mot att förverkligas. Särskilt två händelser harbidragit till detta.Det ena är fredliga återförening genomDDR:s uppgående i inom ramen fören allt fastare europeisk gemenskap och ett alltjämtbestående NATO. En av det mest centralakonfliktfrågor har därmed fått en fredlig lösning.En annan positiv utveckling var ingåendet avett internationellt avtal om omfattande nedrustning på detkonventionella området som ESKprocessenstärktes. Risken för ett europeiskt storkrig har därmedradikalt minskat som förutsättningarna för enfredlig lösning av uppkommande mindre konflikter harförbättrats. Vi har här början till vad som kommit att kallasen ny europeisk fredsordning.En fortsatt positiv utveckling är dock inte säkrad.Riskerna för bakslag är betydande.Först måste konstateras att även om det kalla krigetskonfrontation har avvecklats i , kvarstår deni andra hänseenden. Den strategiskakärnvapenkonfrontationen kommer troligen att fortsättaför obestämd tid. Även efter ett avtal mellan ochSovjet om en minskning av de strategiskakärnvapenstyrkorna kommer bägge länderna att besittaförstörelseresurser av oerhörd omfattning. Därtill kommerde franska och brittiska kärnvapnen. U-båtsbaseradekärnvapenstyrkor kommer att finnas kvar. Det nordiskaområdet kommer därför alltjämt att ha ett utsatt läge.Utsattheten understryks av att den hittillsvarandenedrustningen ser ut att öka snarare än minska de militäraresurserna i vår del av världen.Dessa förhållanden skulle inte behöva upplevas somhotfulla om demokratiseringen av fortsatteoch om unionen alltmer integrerades med västländerna. Förnärvarande förefaller det motsatta förhållandet råda. Detfinns oroande tecken på en återgång till den politik sområdde före glasnost och perestrojka, på konservativakrafters övertag över demokratiska. Det begynnandepolitiska sönderfallet riskerar att leda till en ytterligareförsämring av utvecklingen. Det är ovisst vem somframöver kommer att ha det bestämmande inflytandet överSovjets alltjämt väldiga militära resurser, och huruvidamakthavarna i kommer att vara inställdapå ett fortsatt öppet och fredligt samarbete med väst.Sveriges främsta uppgift i detta sammanhang är attmedverka till att ansatserna till en ny europeiskfredsordning fullföljs. Det innefattar givetvis att vifortsätter vår traditionella politik ifråga om nedrustning ochförtroendeskapande åtgärder. Andra långsiktigt avgörandeförutsättningar för en fungerande europeisk fredsordning äratt integrationsprocessen inom EG fortsätter så att detraditionella stormakterna i Väst- och aldrigmer skall kunna gå i krig mot varandra och att stabildemokrati utvecklas i alla länder inklusiveSovjetunionen.Den europeiska säkerhetskonferensen (ESK)Konferensen för säkerhet och samarbete i (ESK)startade i med samtliga stater i Europautom , samt med och . SedanHelsingforsdokumentet undertecknades har tre allmännauppföljningsmöten hållits av de nu 34 ESK-staterna. Desenaste som ägde rum i avslutades i början av 1989.Mötet resulterade i ett av de mest långtgående ochambitiösa dokument som antagits, inte minst vad gällermänskliga rättigheter, speciellt människors rätt att fritt rörasig och att lämna och återvända till sitt hemland. Ingenkunde när dokumentet undertecknades ana att deöverenskommelser som då gjordes så snart skulle börjaomsättas i praktiken i stora delar av Öst- ochCentraleuropa.Wienmötet mynnade också ut i en rad beslut omkonferenser i speciella ämnen. Förhandlingarna i omnedrustning av alla landbaserade vapen i frånAtlanten till var ett av de viktigaste. Därmed togs ettbetydelsefullt steg på väg mot en ökad stabilitet ochsäkerhet för folken i . Det s k riktar insig på vad som skall tas bort av vapen och styrkor, snarareän vad som skall vara kvar, och har koncentrerats till ett parvapentyper. Vid bortdragandet har dock oklarheter om detsovjetiska tillbakadragandet lett till problem. Det återståratt se om avtalet kommer att ratificeras av parlamenten iUSA och Sovjetunionen.Den s.k. CSBM-överenskommelsen (om förtroende-och säkerhetsskapande åtgärder) gäller redan, och berörinformationsutbyte av militära styrkor baserat på ett heltnytt datakommunikationssystem, och innefattar årligagranskningskonferenser. Överenskommelsen skapar enriskreducering på det sättet att länder har möjligheter attbegära förklaringar till militära rörelser, och eventuellakriser kan kontrolleras.Den mänskliga dimensionen är en annan ESK-konferenssom haft två möten; det första i och detandra i . Det tredje mötet kommer att skei i mynnade ut i ettslutdokument, som framhåller att den pluralistiskademokratins och rättsstatens principer är av grundläggandebetydelse för att tillförsäkra respekt för alla mänskligarättigheter och grundläggande friheter. Ett annathuvudämne var de etniska och nationella minoriteternassituation i . Många uttalade farhågor för att den iövrigt så gynnsamma utvecklingen skulle väcka liv i gamlaetniska motsättningar, vilket skulle kunna äventyrasäkerheten i Europa.I november 1990 hölls ett toppmöte i för att bl.a.utveckla ESK-processens roll i en ny europeiskfredsordning. I och med toppmötet har ESK-processen fåttökad stadga genom de beslut som togs, bl.a. omregelbundna möten på politisk nivå, en vissinstitutionalisering i form av ett permanent sekretariat iPrag samt ett centrum i för förhindrande avkonflikter.Sverige bör aktivt bidra till att ESK-processen utvecklasså att säkerheten i förstärks. En viktig fråga när detgäller att uppfylla kraven i avtal eller deklarationer ärverifikation. Verifikation skulle kunna utgöra basen för enny typ av säkerhet -- en säkerhet byggd på öppenhet,kunskap om vad andra stater gör på det militära fältet ochförvissning om att stater lever upp till de överenskommelsersom de undertecknat. Ett centrum för verifikation bordedärför knytas till ESK-processen.Sverige har högt teknologiskt kunnande på detta områdesom skulle kunna komma väl till pass. I denna motionföreslår vi ett centrum för nedrustningsforskning iLinköping. Detta centrum skulle kunna få ett vidgatuppdrag och användas inom ESK:s ram.Nordisk kärnvapenfri zonSyftet med en kärnvapenfri zon i är att ökasäkerheten i vår del av världen. Ingen av de fyra nordiskastaterna tillåter i fredstid stationering av kärnvapen på sinaterritorier. Samtliga nordiska länder har genom att anslutasig till ickespridningsavtalet förbundit sig att inte förvärvaeller skaffa sig kontroll över kärnvapen. kan därförredan idag anses kärnvapenfritt. Kärnvapenhotet kommeristället från framförallt de sovjetiska kärnvapnenutplacerade i de baltiska staterna, i Leningradområdet, påKolahalvön och i samt från NATO:s sjöbaseradekärnvapen. Det vore därför ytterst värdefullt om Nordenskärnvapenfria status kunde förstärkas och vinna respekt hoskärnvapenmakterna.Frågan om en kärnvapenfri zon i handlar därförytterst om att kärnvapenmakterna, i praktiken ochSovjetunionen, skall lämna bindande garantier för attkärnvapen inte kommer att användas mot eller införas i detnordiska området i händelse av en konflikt. Arbetet med attuppnå en ökad respekt och trovärdighet för Nordenskärnvapenfrihet bör bedrivas i samarbete mellan denordiska länderna. Det bör ske med respekt för de olikasäkerhetspolitiska lösningar som de nordiska länderna valt.För svensk del kan ett kärnvapenfritt aldrig fåformen av ett avtal med kärnvapenmakterna. En möjlighetkunde däremot vara att åstadkomma en kärnvapenfri zongenom utfästelser i FN.Den nordiska ämbetsmannakommitté som tillsatts för attstudera frågan har arbetat . Det ärangeläget att kommittén redovisar sitt arbete så snart sommöjligt.Det internationella nedrustningsarbetetIcke-spridningsavtal och provstoppÅr 1968 antogs i FN ett icke-spridningsavtal (NPT) vadgäller kärnvapen. har skrivit under fördraget ochäven aktivt verkat för att fler stater skall ansluta sig. Fyragranskningskonferenser har ägt rum, varav den senaste iGenève . Trots ett omfattande förberedelsearbetekunde deltagarna i inte enas om ett gemensamtslutdokument.1995 går giltighetstiden ut och då skall en konferenssammankallas för att genom majoritetsbeslut avgöra omfördraget skall bestå eller om det skallförlängas eller upphöra.Eftersom tiden för fördraget således snart går ut ochresultatet från var nedslående, är detav stor vikt vad som sker de närmaste åren.Icke-spridningsavtalet är ett av de viktigasteinternationella nedrustningsfördrag som slutits underefterkrigstiden. Kriget i förstärker viktenav att kärnvapen inte sprids till fler stater utan att desuccessivt avskaffas. Ett led i denna plan är totalstopp föralla kärnvapenprov. bör agera för att ettmoratorium kommer till stånd som omfattar allakärnvapenstater.Sovjetunionen har på grund av starka protester frånbefolkningen flyttat sina provsprängningar frånSemipalatinsk i till den arktiska ön . Därmed har sprängningarna kommit mycket näraSveriges gränser. har protesterat mot proven ochbör även fortsättningsvis kraftigt protestera mot dessa.Mycket talar för att de inte är ofarliga utan spriderradioaktiva ämnen i regionen.Opinionen mot de franska kärnvapenproven i växer allt starkare. Enligt många forskare är atollernadirekt olämpliga för bombsprängningar på grund av derasporösa beskaffenhet och risken för läckage. En amerikanskforskare lät genom genomföraprovtagningar utanför 12-milsgränsen till Moruroa. Dessavisar tecken på att det finns cesium 134 och kobolt 60 iplankton. Undervattensfilmaren och forskaren liknande resultat vid sina studier av Moruroa 1987.Resultaten indikerar att det läcker från borrhålen.Det är nödvändigt att oberoende vetenskapsmän,förslagsvis i FN:s regi, får göra noggranna undersökningarav alla testområden. Likaså bör WHO få i uppdrag attupprätta tillförlitlig hälsostatistik i de regioner därkänvapensprängningar utförts.FN-konferensen om tillägg till det partiellaprovstoppsavtalet (syftande till totalt provstopp) som ägderum bidrog till att frågan sattes i fokus. Ändasedan det partiella provstoppsavtalet antogs 1963 har fråganom förbud även mot underjordiska sprängningar hänvisatstill nedrustningskonferensen i . Under alla dessa århar frågan inte kommit upp på dagordningen.Kärnvapenstaterna vill att frågan behandlas enbart i FN:spermanenta nedrustningskonferens i . hartidigare stött denna linje. har dock gettupphov till viss optimism. En majoritet avdeltagarländerna, däribland , röstade för att frågankan tas upp igen på en ny tilläggskonferens i FN:s regi. Detär dags att sätta en hårdare press på kärnvapenstaterna föratt frågan ska föras framåt. I det arbetet måste varapådrivande.Kärnvapenkrig av misstagFolkpartiets fredsråd tog 1986 initiativ till ett projekt omkärnvapenkrig av misstag. Detta ledde till attrepresentanter för alla de sex politiska partierna i riksdagenoch nio yrkesgrupper mot kärnvapen bildade ''Det svenskainitiativet för förebyggande av kärnvapenkrig av misstag''.Syftet var att främja åtgärder för att minska och slutligeneliminera faran för att kärnvapenkrig utbryter oavsiktligt.I detta syfte organiserades en internationell konferens iStockholm 14--för att utarbeta etthandlingsprogram. Programmet har rönt stor internationelluppskattning. Det är viktigt att den medhandlingsprogrammet som utgångspunkt tar initiativ i FNoch vid nedrustningskonferensen i Genève.Kemiska vapenKemiska vapen har fått användning i regelrätta strider,men framförallt som terrorinstrument riktat motcivilbefolkningen. Det har varit uppenbart framföralltgenom användande av stridsgas först i kriget mot ,sedan för massmordet på kurderna och som ett ständigtsvävande hot över civilbefolkning. Att kemiskavapen faktiskt utnyttjats, och att det ses som ett ''fattigmanskärnvapen'', är ett starkt bidragande skäl till att detbrådskar med en internationell konvention som syftar till etttotalt förbud mot utveckling, produktion och lagring avkemiska vapen samt förintande av befintliga lager.Under en längre tid har genombrottet i C-vapenförhandlingarna varit nära. Förhandlingarnadominerar helt arbetet inom iGenève. Konventionen har under svensktordförandeskap bringats allt närmare sin fullbordan, mengenombrottet förefaller dröja ännu . Antaletutestående frågor minskar med tiden, men det krävs enpolitisk uppgörelse för att avtalet ska kunna slutföras. Vihoppas att detta kan ske , men detinternationella läget försvårar naturligtvis processensslutfas. måste även fortsatt verka med kraft för attkonventionen kan fullbordas.Marina rustningsbegränsningarFrågan om den kapprustningen blir allt mercentral i nedrustningssammanhang. harunder byggt ut sin kapacitet iNorra . Reduktionen av de konventionella styrkornai riskerar att öka västalliansens intresse förutbyggnad av de vapensystemen.Norden får i och med utvecklingen i en ökadstrategisk betydelse. Inte minst därför är det av storbetydelse att agerar får att få till stånd ettmultilateralt avtal för förhindrande av incidenter till sjössoch förhandlingar om fartygsburna kärnvapen.Sveriges roll i nedrustningssammanhangSverige har i modern tid haft en unik position i detinternationella fredsarbetet genom vår alliansfrihet, ochvåra goda relationer till bägge supermakterna. Begreppenväst och öst har fått en helt annan innebörd i och medbefrielsen av . När vi blir medlemmar i vår position att förändras ytterligare. Vi kommerinte längre att ha ett unikt läge mellan väst och öst.Sverige kommer troligen inte att förfoga överen lika förmånlig position som tidigare inedrustningsarbetet. Kanhända kommer vi inte längre påsamma sätt som tidigare att komma ifråga förinternationella medlingsinsatser och brobyggande mellanolika parter. Detta ställer högre krav på att nu tarinitiativ för att också på kunna spela en roll pådet internationella planet inom nedrustningsområdet.Därför bör satsa på att bygga ut sin kompetensoch beredskap att medverka i det konkreta freds- ochnedrustningsarbetet. Bland annat bör förslaget om ettcentrum för nedrustningsforskning och rustningskontroll iLinköping stödjas. FOA bedriver ettforskningsprogram inom rustningsbegränsning ochnedrustning för UD. bedriverforskning inom områden av betydelse för utveckling avmetoder och teknik för verifikationssystem. På flera hållsker redan ett samarbete. Dessa insatser skulle kunnautökas genom att ett centrum för nedrustningsforskningskapas som knyts till såväl FOA som tekniskahögskola.Satsningar för uppbyggande av kompetens för medling iinternationella konflikter är också av detta skäl välmotiverade, som föreslås nedan.Konfliktförebyggande åtgärderDet är rädslan för att bli utsatt för attacker och för attinte kunna försvara sitt lands oberoende som driver länderatt rusta upp sin militära kapacitet. Framförallt harländerna i tredje världen ägnat sig åt regelrätt upprustningav oroväckande storlek . Att angripa problemethandlar inte främst om att med olika medel söka strypatillförseln av vapen, utan om att i första hand söka lösanuvarande och förebygga framtida konflikter. Att minskahoten och konflikterna, och på så sätt minska rädslan för attbli angripen är ett nödvändigt förhållningssätt för att uppnåfred i världen.Därför bör det övervägas om även andra regioner änEuropa kunde vara lämpade för strukturer liknande ESK.En säkerhetsoch förtroendeskapande konferens iMellanöstern i syfte att skapa förtroende länderna emellan,att åstadkomma ömsesidig och kontrollerad nedrustningoch en framtida säkerhetsordning vore synnerligenmotiverad.Dessutom bör ta initiativ till uppbyggnad avkompetens för internationell medling, eventuellt i form avett oberoende medlingscentrum med säte i . Det ärväsentligt att bidra till att kunskap och experter samlas ochatt en kompetens byggs upp för fredlig konfliktlösning ochmedling i internationella konflikter.FN:s rollEn av FN:s främsta uppgifter är att bevara världsfreden.De olika mål som anges i är sammanflätademed varandra. Sålunda är arbetet för att värna de mänskligarättigheterna, stärka demokratin och bekämpa fattigdomeni världen intimt förknippade med arbetet att lösa konflikteroch förebygga krig.Därför handlar FN:s fredsbevarande aktiviteter såvälom att kanalisera de rika ländernas bistånd och delta ivalövervakning som att söka förhindra direktavåldshandlingar länder emellan.FN:s möjligheter att ingripa på ett tidigare stadium ikonflikter bör stärkas.Enligt skall en s.k. Military Staff Committeekunna föra befäl över en FNstyrka samlad frånmedlemsländerna, en styrka som skiljer sig från defredsbevarande styrkorna. De skulle kunna sändas ut i enkonflikt endast om bägge parter i konflikten så önskar, ochbör vara väl utrustade och förberedda för att kunnaupprätthålla fred och lugn. De skulle behöva vara tränade iatt stoppa aggression med ett minimum av våld. Det skallsåledes vara frågan om kvalificerade förband med brautrustning, som har ett bra skydd för de högre risker manutsätter sig för. Dessa förslag har inte kunnatomsättas i verkligheten på grund avsupermaktskonfrontationen. Förhoppningsvis finns nu ettpolitiskt utrymme för att kunna använda FN i en sådanutsträckning som det var tänkt från början. Detta vittnarbland annat säkerhetsrådets beslut i om.Sverige bör agera i FN för att aktivera förslaget omfredsskapande styrkor, och därvid förklara sig berett attmedverka genom att sätta upp ett förband förfredsskapande operationer.FN har också en viktig roll när det gäller att redovisa ochgöra rättvisande jämförelser mellan militärutgifter i olikaländer. har uttalat sin beredskap att ansluta sig.Sverige bör verka för att anslutningen till dettarapporteringssystem för militära budgetar fortsätter att öka.Den internationella vapenhandeln är av en oroandeomfattning. En alltför stor del sker i ej öppna former.Sverige har medverkat till att en resolution ominternationella vapenöverföringar behandlats i FN. Arbetetbör intensifieras för att nå överenskommelse om ettinternationellt system för registrering, kontroll ochbegränsning av den internationella vapenhandeln. Sverigebör kunna medverka till att utarbeta en konkret modell förhur ett sådant internationellt system skulle kunna se ut. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om säkerhetspolitiken,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utveckling avverifieringsmekanismer inom ESK-processen,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om redovisning av arbetet medNorden som kärnvapenfri zon,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vetenskapliga undersökningar avtestområden och hälsostatistik för regioner därkärnvapensprängningar utförs,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om det fortsatta arbetet för ett totaltkärnvapenprovstopp,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om fortsatta initiativ för att hindrakärnvapenkrig av misstag,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en konvention mot kemiskavapen,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ett centrum förnedrustningsforskning och rustningskontroll i ,9. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att bygga upp kompetens förmedling i internationella konflikter,10. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om fredsskapande styrkor i FNs regi,11. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om internationell redovisning avmilitärutgifter samt ett system för registrering av deninternationella vapenhandeln.