mot · GE02K235 · 1991-01-25 00:00:00 — Rättssäkerhet och konstitutionell kontroll I betänkande 1988/89:KU11 Grundlagsfrågorbehandlades bl.a. motion 1987/88:K209 angåendekonstitutionell kontroll. Motionen avfärdades på följandesätt:Utskottet finner inte anledning att frångå sitt tidigareställningstagande vad gäller inkorporation avEuropakonventionen i svensk lagstiftning. Enligt utskottetsmening finns det inte heller i övrigt någon anledning tillriksdagsinitiativ i de frågor som berörs i motion K209.Avfärdandet av motionen helt utan egentliga och sakligamotiveringar tyder på att antingen utskottet inte förståttinnebörden eller vidden av de problem som berörs imotionen eller inte velat se en lösning av desamma.De mänskliga fri- och rättigheternas ställning i Sverige,d.v.s. en av de grundläggande rättssäkerhetsfrågorna,präglas av två klart urskiljbara utvecklingslinjer.Den ena avser frågan om de personella fri- ochrättigheterna och deras förhållande till framföralltprocessuella tvångsmedel. Hit hör således exempelvisfrågor om avlyssning som polisiär spaningsmetod.Den andra gäller bristerna i den svenska katalogen avfri- och rättigheter (2 kap. regeringsformen) och katalogensförhållande till de rättigheter som omfattas av bl.a.Europakonventionen.Vad gäller det första fallet tyder utvecklingen på attmedborgarnas förtroende allvarligt sviktar för det sätt påvilket skyddet för den personliga friheten och integritetenhanteras i vårt land. De händelser som inträffat underutredningen av mordet på talar sitt tydligaspråk. Det räcker att hänvisa till den dokumenteratgrundlagsstridiga avlyssning som skett från polisens sida.Hit hör också de otillfredsställande säkerhetsåtgärderna påskatterättens område.När det gäller den andra stora frågan, nämligen bristernai fri- och rättighetskatalogen och möjligheterna tillfristående konstitutionell kontroll av dessa rättigheter,präglas den svenska utvecklingen främst av den socialistiskariksdagsmajoritetens ovilja att erkänna behovet avgrundlagsskydd när det gäller personligt ägande och andrarättigheter som är oundgängligen förenade härmed. Dettagäller framförallt avtals- och näringsfriheten som ärnödvändiga även i en så uttunnande marknadsekonomi somden svenska ''blandmodellen''. Torftigheten i de skäl sommajoriteten använder när motioner på detta områderegelmässigt avslås framgår exempelvis av KU 1987/88:9,där man efter en summarisk redogörelse av den (SOU 1941:20) samt författningsutredningen(SOU 1963:16--17) konstaterar att utskottet vid fleratillfällen avslagit motionsyrkanden om förstärkt skydd igrundlagen för egendomsrätt samt att det enligt utskottetsmening inte heller nu finns anledning till något riksdagensinitiativ i denna del. I KU:s betänkande 1988/89:11 har dendeskriptiva texten bortfallit och motioner med krav omegendomsrätt och avtalsfrihet avfärdas nu enbart somointressanta, givetvis helt utan varje motivering. Utskottetsbehandling vid /90 av en liknande motionsom den föreliggande är lika substanslös, se KU1989/90:12.I fråga om anpassning till den kontrollstruktur genombl.a. domstolsprövning av skyddet för fri- och rättighetersom anvisar, har den nuvaranderegeringens inställning varit en av motvilja ochsenfärdighet.Visserligen föreligger nu bestämmelser om s.k.rättsprövning. Så som överprövningsinstitutet harutformats och så länge rättigheterinte har gjorts till en integrerad del av svensk inhemsk rättkommer institutet emellertid endast att få marginellbetydelse. Bristerna i grundlagsskyddet kvarstår således förde svenska medborgarna. I praktiken innebär de nyareglerna att en ny ''station'' måste passeras innan färden gårtill organ i . Det som skulle vara enförbättring leder således till fördröjning. Reformen utgörendast den obotfärdiges motvilliga omvändelse och bidrarinte nämnvärt till att ge de svenska medborgarna derättssäkerhetsgarantier som andra länder i vår kulturkretserbjuder sina medborgare. Regeringens propositionutsattes också för kritik bl.a. av de borgerligaoppositionspartierna ur olika synvinklar.Om rättssäkerhet och rättstrygghet i en verklig meningskall komma de svenska medborgarna till del, vilket ocksåregeringspartiet säger sig värna om, måste tre saker ske.För det första bör de personella fri- och rättigheterna igrundlagen utgöra en uttalad utgångspunkt för varjebedömning rörande processuella tvångsmedel och derasanvändning. Frågor om tvångsmedel handläggs nu som''vanliga'' processuella frågor.Särskilt slående är detta när bedömningar görs av deöverträdelser som skett när det gäller avlyssning av enskildai samband med tidigare utredning av mordet på bör vara klart att ett brott mot en vanlig processuellsäkerhetsbestämmelse eller kriminalvårdsbestämmelse idetta hänseende är ett brott mot grundlag. Därmed fårolagliga beslut om avlyssning eller andra intrång i denpersonliga integriteten en annan dimension, oavsett ombesluten fattas av regering eller tjänstemän i förvaltningen.Med nuvarande tillämpning bedöms olovlig avlyssning påsamma sätt som trafikbrott. Jfr tingsrätts domrörande de s.k. polischeferna.För det andra bör skyddet för fri- och rättigheterfullständigas och utvidgas. Ett minimikrav är attEuropakonventionen görs direkt tillämplig för svenskadomstolar. Ett verkligt skydd för exempelvis äganderätt ochavtalsfrihet kräver klara formuleringar. En lämplig förebildkan vara den modell som tillämpar. Grundlagens22 § säger klart att ''äganderätten är garanterad''.Möjligheten för övertagande av egendom ''för attallmänintresset så kräver'' finns förutsatt att ''rättviskompensation erläggs för den''. Rätten till tryggadbesittning skyddas ytterligare i den federalaexproprieringslagen som tillser att expropriering bara kangöras som en sista åtgärd. Ett exproprieringsbeslutsskälighet räcker inte. Enklast sker ett införlivande genomatt överger den s.k. dualistiska principen och göralla internationella åtaganden direkt tillämpbara somsvensk rätt. Ett närmande till EG gör en sådan reform änmer angelägen.För det tredje måste den konstitutionella kontrollen avsåväl de personliga fri- och rättigheterna, bl.a.föräldrarätten och informationsfriheten, som de''marknadsanknutna'' rättigheterna, bl.a. egendomsrättsamt närings- och yrkesfrihet som också bör införlivas iregeringsformen, förstärkas, så att den nödvändigadomstolsprövningen kan göras mera allmänt i istället för som i . Detta bör ske genom attuppenbarhetsrekvisitet i 11 kap. 14 § regeringsformen tasbort.Dessa tre åtgärder är med nödvändighet förbundna medvarandra och måste samordnas. Ett grundlagsskydd utankonstitutionell kontroll är bräckligt och ett grundlagsskyddför informationsfrihet, äganderätt, näringsfrihet ochavtalsfrihet förutsätter i sin tur skydd mot personellaintegritetsinskränkningar. Det handlar således om mer änatt bara införliva Europakonvention med svensk rätt, vilketkonstitutionsutskottets majoritet i tidigare betänkandensynes tro. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna attfrågor om rättssäkerhet och konstitutionell kontroll börutredas och prövas i ett sammanhang inom den ram som harangivits i motionen.