mot · GF02Bo3 · 1991-11-19 00:00:00 — med anledning av prop. 1991/92:56 Bostadsbyggandets finansiering , m.m. SammanfattningVänsterpartiet, socialdemokraterna och miljöpartietröstade för ett nyttbostadsfinansieringssystem med bl.a. räntelån. Dettasystem vill nu regeringen riva upp.Räntelånesystemet skulle bl.a. innebära stabilitet påbostadsmarknaden och en spridning av kostnaderna övertiden, som skulle gynna bl.a. nyproduktionen av bostäder.Det skulle ge lägre kostnader för staten.Idag är byggnadsbranschen en krisbransch. Regeringensförslag i propositionen kommer att leda till en minskadnyproduktion och ytterligare problem för branschen.Dessutom höjs kostnaderna för staten med ca 2 miljarderkronor i ett läge när budgetunderskottet växer.Vänsterpartiet anser att räntelånesystemet istället börprövas. Bostadsproducenterna har dessutom planeratutifrån detta. Räntelånesystemet bäddar för fortsatt högproduktion, sänkta nyproduktionshyror och ett bralägenhetsunderhåll i allmännyttan. Därmed inte sagt att detinte kan finnas anledning att genomföra justeringar isystemet, när det väl prövats en viss tid.Vänsterpartiet föreslår i motionen avslag på regeringensproposition i sin helhet.BakgrundVänsterpartiets utgångspunkt är att en god bostad tillrimligt pris är en social rättighet, på samma sätt som rättentill vård och utbildning. För att upprätthålla en godbostadsstandard till rimligt pris har ett omfattande och ilängden oerhört kostsamt system av lån och subventionerbyggts upp.Denna politik har lett till att tillgången på bra bostäderkan betecknas som god. Dock finns problem, tillgången ärfortfarande ojämlikt fördelad och det finns brister i utbudet.I t.ex. de s.k. miljonprogramområdena har utbyggnadenskett på bekostnad av kvalitet, trivsel och ekologisk balans.Segregeringen mellan olika bostadsområden tenderar attöka.RäntelånesystemetFör att skapa ett långsiktigt bostadsfinansieringssystemhar , tillsammans med socialdemokraternaoch i , beslutat attinföra ett räntelånesystem.Regeringen föreslår nu att den fortsatta tillämpningen avdet beslutade räntelånesystemet stoppas och att ettprovisorium forceras fram till 1 januari 1992.På det sättet lyckas man åstadkomma kaos påbostadsbyggnadsmarknaden, höja nyproduktionshyrornaoch skapa merkostnader för statskassan i storleksordningen2 miljarder.För att upprätthålla nivån på vår bostadskonsumtion börbostadsbyggandet ligga på i genomsnitt 50 000 lägenheterper år. Nyproduktionen riskerar nu attfalla långt under denna nivå. Detta får också allvarligakonsekvenser för landets övriga ekonomiska aktiviteter ochnivån på arbetslösheten.Räntelånesystemet skulle bl.a. innebära stabilitet ochförutsägbarhet för marknadens aktörer och lägre kostnaderför staten under normala ekonomiska omständigheter.Därför yrkar vi avslag på propositionen.Dessutom inleder regeringen avskaffandet av densociala bostadspolitiken; den kommunalabostadsförmedlingen slopas, kostnadskontrollen förkastas,konkurrensen försämras, småhusmaximeringen upphävs,stödet till hyreshusens lägenhetsunderhåll slopas.Allting i räntelånesystemet förkastas inte. Regeringen behåller den grundläggandeprincipen att skilja mellan lån och subventioner. Manbehåller också många av de administrativa förenklingar somvar en del av det beslutade systemskiftet.Det finns också positiva detaljer i propositionen. Ettexempel är att fastslå att avsaknad av köksutrustning baraaccepteras i gruppbostäder för senildementa. Ett annatgäller att kravet på inflytande från hyresgästerna vidombyggnad även fortsättningsvis skall gälla. Det ärväsentligt att stöd skall utgå till nödvändigaombyggnadsåtgärder och inte till lyxsanering.För del finner vi ingen anledning att gåifrån eller ändra det beslutade systemet innan det prövats ipraktiken. Det framstår fortfarande som överlägset andraskisserade system genom omfördelningen av kostnadernaoch subventionerna över tiden. Det bäddar för fortsatt högproduktion och sänkta nyproduktionshyror. Det motverkaren privat kapitalisering av subventionerna till småhusen.Stödet till lägenhetsunderhåll i hyreshus motverkar denalltför vanliga misskötseln som leder till onödigt omfattandeombyggnader.Det kan finnas skäl att se över detaljer iräntelånesystemet som t.ex. vissa villkors effektivitet,beräkningsmetoderna, upptrappningen etc. Det kan ocksåfinnas anledning att se över villkoren för överförandet avdet gamla beståndet till det nya räntelånesystemet. Enlängre övergångstid bör vara möjlig.Dessa justeringar ska dock inte forceras fram nu straxinnan det ska börja tillämpas. Bostadsproducenterna hartrots allt kalkylerat i enlighet med detbeslutade systemet och ändringar bör genomföras medminst ett halvårs framförhållning. Med hänvisning till det anförda hemställsatt avslår proposition 1991/92:56 i dess helhet.