mot · GE02U622 · 1991-01-25 00:00:00 — Åtgärder för att rädda miljöproblem kan undanröjas om man får tillstånd ett aktivt miljöarbete i och mellan samtligaÖstersjöländer. Att det i huvudsak är i de östeuropeiskaländerna som insatser behövs är inte korrekt. AllaÖstersjöländer måste ta sitt ansvar.Vi presenterar i motionen en strategi för hur problemenkan åtgärdas. Vi anser att måste ha en pådrivanderoll i arbetet för ett bra miljösamarbete, för att nå ett gottresultat. Möjligheterna att genomföra dessa åtgärder ärnaturligtvis beroende på om den demokratiska utvecklingenfår fortsätta i de östeuropeiska länderna.I har vi också mycket kvar att göra för attminimera påverkan på . Målet att återställaÖstersjöns ekologi måste ha högsta prioritet i Sverigesnationella och internationella miljöarbete.Bilateralt och multilateralt stöd till ÖsteuropaSamtliga nordiska länder har anslagit medel för stöd tillden ekonomiska rekonstruktionen av länderna i Östeuropa.I samtliga fall har det sagts att insatser på miljöområdetskall prioriteras.De nordiska insatserna kanaliseras dels bilateralt, delsvia det Nordiska miljöfinansieringsbolaget, knutet till denNordiska Investeringsbanken. arbetar med Östeuropasamarbete. För l990--1992 har ministerrådet anslagit totalt 27,5 miljoner danskakronor till för insatser påmiljöområdet i . Vidare har ministerrådet avsattcirka l4 miljoner danska kronor till konkret samarbete,stipendier, informationskontor i samt annatprojektsamarbete. Det svenska bidraget tillmiljöfinansieringsbolaget uppgår till ll0 milj kr under sex år.Riksdagens majoritet anvisade på regeringens förslag1990 , , till svensktsamarbete med . Av dessa ska 900 milj krfinansieras över biståndsanslaget. Endast harunder perioden avsatts till miljöinsatser. Detta är enligt vårmening inte tillräckligt.Vi anser därför att en ny treårsplan måste utarbetas. Föratt verkligen kunna åstadkomma förbättringar måstemiljöfrågorna prioriteras i denna plan och en fördubbling avnuvarande totalanslag ske. Det innebär att i denna plan böravsättas för stöd till . Viåterkommer med anslagstilldelning på /92för stöd till i samband med motionen omEuropa.Vi har kraftigt kritiserat att de fattigaste människornaska finansiera insatser i genom att medlen tasfrån biståndet. De svenska miljöorganen, såväl inomforskning som myndigheter, har haft ett ömsesidigtsamarbete inom bl.a. ,. har redan fått kritik för sitt valhäntasätt att sköta reningsinsatserna i Wisla i . Missnöjetväxer också i Baltikum.Verkligt breda resurser måste nu mobiliseras, genom ettväl förankrat bilateralt faddersystem. Det måste bli ettkunskapsutbyte mellan enskilda, organisationer, forskareoch kommuner i och mottagarlandet. Genom att iinledningsskedet stödja samarbetsprojekt mellan företagkan normala handelsrelationer med öst successivt skapas.I det utvidgade och intensifierade Östersjösamarbetetsom blev följden av har också flera avde internationella utvecklingsbankerna engagerats. Dettagäller , den nya europeiskautvecklingsbanken samt Nordiska Investeringsbanken.Avsikten är att dessa skall svara förinvesteringsbedömningar, göra lönsamhetsberäkningarm.m. av de åtgärdsprogram som läggs fram inom ramen förden speciella ledningsgrupp (Task Force) som tillsattes vidRonnebykonferensen och som skall lämna sin slutrapport islutet av l99l.Erfarenheterna ur miljö- och naturvårdssynpunkt avinternationella bankers deltagande i utvecklingsprojekt ärinte alltid positiva. I alltför hög grad har ekonomiskutveckling och tillväxt fått gå före hänsyn till miljö ochnatur. De europeiska och nordiska bankerna saknarerfarenheter av att hantera miljöprojekt och de saknarockså egen kompetens för t.ex. miljökonsekvensanalyser.Eftersom Nordiska Investeringsbanken avses få etthuvudansvar (med stöd av som dock inteofficiellt kan arbeta i ) för planering ochförstudier av investeringar i Ryska rådsrepubliken ochBaltikum är det viktigt att bankens kompetens påmiljöområdet stärks.För att skapa en uthållig utveckling krävs att insatsernastimulerar till ren produktion så att slutna kretslopp skapas.Ju effektivare produktionsmetoder som kan överföras tillöst, desto mindre råvaror behöver tillföras. Avfall skakunna återföras till naturens kretslop eller till nyanvändning. Det är den samhällsutveckling som villse i och det är den utveckling som också i hög gradpassar i ett omdanat näringsliv i öst.Det finns exempel på att anläggningar som har förbjuditsi , exporteras till öst. Bilar med dålig rening får nyaköpare österut. Kraven på att senaste och bästa ny teknikför ren produktion skall användas vid investeringar i östborde vara självklart, om man skall åstadkomma långsiktigalösningar av miljöproblemen i öst.Åtgärder i ÖsteuropaP g a olikheterna mellan problemen i de olika regionernablir åtgärdsstrategierna naturligen också olika. Grovt settskulle man kunna skissera följande prioriterade områden iÖsteuropa:En omfattande utbyggnad av avloppssystemoch reningsverk inklusive en separering avhushållsavloppsvatten och industriavloppsvatten. Slutnakretslopp ska eftersträvas.En total rekonstruktion avindustri- och energiproduktionen med utnyttjande avmiljövänlig teknik. S k ''ren produktion'' måsteeftersträvas.Åtgärder för att stimulera utveckling avmiljövänliga transportsystem.Insatser för att begränsaläckaget från jordbruket genom miljövänligaproduktionsmetoder.Bevarande av viktiga våtmarker,som kan fungera som ''billiga'' reningsverk.Uppbyggnadav tillförlitliga miljöövervakningsprogram (även på regionaloch lokal nivå) inkl kapacitet för länderna att delta i detinternationella samarbetet.Åtgärder i VästeuropaFör , , och börinsatserna inriktas på följande åtgärder:Kompletteringav befintliga reningsverk för att höja fosforreningen ochinföra kväverening i åtminstone de större verken.Kommunerna bör sträva efter att skapa mindre och slutnakretslopp i avloppssystemen.Begränsning av läckaget avnäringsämnen från jordbruket genom att bl a hålla markenmer bevuxen och optimera användningen av handels-ochstallgödsel.Bevarande av befintliga och restaurering avförstörda våtmarker dels för att bidra till att bevara denbiologiska mångfalden, dels för att fungera som kvävefällorför läckaget.Främja miljövänliga transportsystem somkollektivtrafik samt godstransporter på järnväg och tillsjöss.Avveckling av utsläppen av klororganiskaföreningar från bl a pappers- och massaindustrin.Reningsinsatser för att minska utsläppen av tungmetaller(särskilt kadmium och kvicksilver) från t ex smältverk menockså från diffusa källor.MegaprojektDet finns också ett antal stora projekt och verksamhetersom hotar hela miljö:De bådaplanerade storbroarna över Stora Bält och Öresund.Dammen i den inre delen av vid Leningrad.Prospektering och utvinning av gas och olja i Östersjön.Kärnkraftverken i länderna runt , medhanteringen av radioaktivt avfall.Det är värt att notera att dessa projekt i flera fall ligger imycket sårbara områden, samt berör de sannoliktvärdefullaste fiskeområdena i Östersjön.När det gäller oljeutvinning i bedömer viriskerna så allvarliga att det normalt ej kan förenas med godmiljöomsorg. Denna linje bör fullfölja iinternationella förhandlingar om miljö.Däremot kan prospektering tillåtas för att kartlägga möjligoljeutvinning. Detta bör ges regeringen till känna.HelsingforskommissionenDe ovan föreslagna insatserna bör genomföras inomramen för den handlingsplan för som skall läggasfram för miljöministrarna inom HELCOM av den TaskForce som tillsattes vid . Planen skallvara klar i slutet av 1991.Förutom de direkta insatserna mot de olikaföroreningskällorna eller verksamheterna bör följandepunkter också ingå i ett HELCOM-beslut om ett utvidgatoch intensifierat Östersjösamarbete:Utvidgning avmiljöövervakningsprogrammet för till att omfattaockså floder och sjöar.Komplettering avHelsingforskonventionen med samarbete pånaturvårdsområdet, som skydd för den biologiskamångfalden och skyddsvärda områden.De baltiskarepublikerna ska ges fullvärdig representation iHELCOM.Deltagande för miljöorganisationerna somobservatörer vid de olika mötena inom HELCOM.Utökat samarbete mellan HELCOM och de olikanationella och internationella finansieringsorganen.Utökade resurser till HELCOM-sekretariatet.Reglerbör införas i HELCOM för informations- och samrådspliktvid större miljöpåverkande projekt, syftande till likabehandling av alla medlemsländerna i respektive ländersdomstolar.MiljöförutsättningarnaÖstersjöns hydrografi och ekologiÖstersjön är världens största bräckvattenhav.Östersjöområdet består egentligen av flera havsområden,som tillsammans i dagligt tal kallas för . Dessaområden är:Bottniska (,, och )(Stora och Lilla Bält samt ochMecklenburgerbukten)upp till 57:ebreddgraden där tar vid.Östersjön är ett grunt hav med ett medeldjup av bara 55meter. I egentliga finns ett antal djupa bassänger(den djupaste, Landsortsdjupet, är ) skilda avgrunda trösklar.Kattegatt och egentliga inlopp är ännugrundare. Medeldjupet i är , i Stora Bält17 meter och tröskeln i mellan ochDragör är bara 8 meter djup.Genom de många och relativt stora floder som mynnar iÖstersjön har området ett nettoutflöde av vatten. Dettasker främst genom . Detta utflöde motverkas i vissutsträckning av inflöde av salt bottenvatten från Kattegattvia Stora Bält. Vattenomsättningen i äremellertid mycket långsam. I genomsnitt tar det mellan 30--för botten- och ytvatten i att bytas ut.Det sporadiska inflödet av syresatt saltvatten leder tillsyrebrist främst i egentliga djuphålor. Dennuvarande stagnationsperioden som i stort sett varat sedan1976 anses, åtminstone vad beträffar , varaden största och allvarligaste som noterats under de senaste100 åren.Östersjöns djur- och växtvärld karaktäriseras av enblandning av arter med olika geografiskt ursprung, somkoloniserat efter senaste istiden.Salthaltsgradienten har en stark effekt på arternasutbredning. Många salthaltskrävande arter saknas helt iöstersjön. Några exempel:Det finns ungefär 100brunalgsarter i men bara högst 20 i Östersjön.Det finns cirka 200 musselarter i , medan det barafinns fyra längs finska kusten.I finns ungefär 80fiskarter, i bara fyra.Sammanfattningsvis skulle man kunna kalla Östersjönför en nästan omöjlig miljö för flertalet växt- ochdjurarter -- såväl , havslevande arter, somsötvattensarter. Många arter lever på gränsen till sittutbredningsområde.Slutsatsen av detta är bl.a. att förmåga attmotstå miljöstörningar är begränsad och mindre än andramarina miljöers.Helsingforskommissionen, , har presenteraten rapport om miljötillståndet i (Second PeriodicAssessment of the State of the of theBaltic Sea). Rapporten bygger på material som insamlatsvia Östersjöstaternas gemensammahavsövervakningsprogram. Det skall understrykas attrapporten endast omfattar förhållandena i de öppna delarnaav och inte kustområdena. Resultaten från denationella övervakningsprogrammen i kustområden ochfloder har ännu inte kommit HELCOM till del och någonsammanfattande bedömning av förhållandena i dessaområden har därför inte kunnat göras.I framhålls tre områden som deallvarligaste miljöproblemen i Östersjön:Övergödningensom beror på de stora utsläppen av kväve och fosfor ochsom förstärker den utbredda syrgasbristen i Östersjönsdjupare delar, leder till allt oftare förekommande och merautbredda algblomningar med åtföljande syrgasbrist vidbottnarna i t.ex. och Kielbukten.Utsläppen avlånglivade, giftiga organiska halogenerande föroreningarfrämst från pappers- och massaindustrin.Tungmetallerfrämst kvicksilver och kadmium.ÖvergödningÖstersjön tillförs mycket stora mängder fosfor och kvävesom direkta utsläpp dels från tätorter och industrier,läckage från åker- och skogsmarker och som diffustatmosfäriskt nedfall, dels via diffusa utsläpp frånjordbruket.Om man använder siffrorna från HELCOM och SNVinnebär detta att kvävetillförseln ökat 4 gånger ochfosfortillförseln 8 gånger sedan början av 1900-talet.Det är också värt att nämna att fosfor- ochkvävekoncentrationerna inte ökat (), utan tycks ha stabiliserats på en så hög nivåatt den därav följande ökande biologiska produktionen medåtföljande sedimentation och mikrobiella nedbrytningenförorsakar ytterligare försämring av syrgasförhållandena iÖstersjöns djupvatten.Långlivade organiska ämnenSåväl DDT- som PCB-halterna har minskat till vad sombetecknas som lägre stabila nivåer. Halterna av kloreradeorganiska ämnen i fisk från är emellertidfortfarande mellan 3 och 10 gånger högre än i fisk fångadkring . Till långlivade organiska ämnenräknas också vad som kallas ''nya'' föroreningar. Härkonstaterar rapporten att man identifierat ett ökande antalorganiska ämnen med potentiell giftverkan. I denna gruppfinner man den stora grupp komplexa klorerade ämnen somingår i utsläppen från pappers- och massaindustrierna.TungmetallerI behandlas främst kvicksilver ochkadmium. För kvicksilver noterar man förhöjdakoncentrationer i och södra , medankadmiumkoncentrationerna ökar i fisk i norra delen avBottenhavet. Orsaken till detta är inte klarlagd.Sammanfattningsvis finner man att tillförseln avkadmium, bly och kvicksilver är högst, eller mellan 5 och 7gånger den normala bakgrundstransporten, i egentligaÖstersjön. Åtgärder mot dessa tre metaller bör därförprioriteras.AlgblomningarOvanliga algblomningar tycks numera förekomma alltoftare i och Bälthaven.Fytoplanktonproduktionen har fördubblats under desenaste 25 åren. Nedbrytningen av denna ökadeprimärproduktion förbrukar stora mängder syre varför lågasyrgashalter noteras regelbundet i bottenvattnen undersensomrarna och höstarna.Miljöproblemen i länderna kring ÖstersjönÖsteuropaBeskrivningen omfattar följande delområden:LeningradregionenEstlandLettlandLitauenKaliningradområdetPolenTidigare ÖsttysklandÄven om miljöproblemen varierar mellan de olikaområdena kan man identifiera följande mera generellaproblemområden av betydelse för miljöförhållandena iÖstersjön:Utsläpp av fosfor, kväve och miljögifter(tungmetaller och organiska ämnen) från tätorter.Utsläpp till luft och vatten från en omodernindustrisektor.Utsläpp av stora mängder föroreningarfrån trafiken i tätorterna. Fordon utan katalysatorer, blyadbensin och smutsiga dieselmotorer bidrar alla till dessautsläpp.Utsläpp främst till luften från en föråldradenergisektor.Tillförsel av fosfor, kväve och miljögiftervia floder (diffusa utsläpp från jordbruket, utsläpp fråntätorter och industrier, läckage av kväveföreningar somdeponerats från atmosfären).LeningradregionenI området bor minst 7 miljoner människor, d v s nästanlika många som i de baltiska republikerna. Det är ettkraftigt industrialiserat område. avSovjetunionens BNP genereras här.Regionen domineras av två stora föroreningskällor:Staden med förorter med utsläpp från hushålloch industrier (bl a kemisk, galvanisk och metallurgiskindustri). I området finns dessutom kärnkraftverk av äldrerysk modell.Utsläpp via floden från industri ochjordbruk i de inre delarna av landet, t.ex. kring sjönLadoga.Omkring 70 procent av föroreningarna i Finska Vikenkommer från Leningradområdet. 1988 uppskattades detotala utsläppen från och till:Kväve70 000 tonFosfor18 000 tonKoppar700 tonBly600 tonKadmium81 tonKvicksilver16 tonDDT5 tonLeningradområdet har två stora kommunalareningsverk, som klarar av att rena av dekommunala avloppen, eller 2 av perdag. Avloppen är kombinerat mekaniskt-biologiska, menviss tveksamhet råder om kvaliteten på reningen.Ett stort problem är att man inte separerarhushållsavloppen från industriavloppen i avloppssystemensom leder till reningsverken. Reningsverksslammet ärkraftigt förorenat av tungmetaller och organiska miljögifter.Detta har lett till stora problem när det gälleromhändertagande av slammet som uppgår till mer än300.000 ton . Som exempel på föroreningen avslammet kan nämnas att kadmiumhalten uppgår till 300 mgper kilo slam. Riktvärdet i för kadmium är /kgoch sänks till /kg slam 1995.År 1988 beräknas utsläppen av metaller via detobehandlade avloppsvattnet uppgå till:Bly66 tonZink142 tonJärn903 tonKoppar59 tonKrom183 tonNickel98 tonSannolikt är emellertid utsläppen betydligt större, dåman bl.a. genom olika miljögruppers försorg hela tidenupptäcker nya ''okända'' utsläpp.Ett särskilt problem i området är den påbörjade storadammen som skall snöra av den inre delen av Finska Viken.Dammen byggs i huvudsak för att förhindra allvarligaöversvämningar av den lågt liggande staden. av miljöeffekterna, dammen skulle hålla kvar en stordel av föroreningarna innanför dammen, har byggetåtminstone tillfälligt avbrutits.I Ladogaområdet ligger över 500 företag, bland dem femstora pappers- och cellulosakombinat. Efter hård kritik haråtminstone ett av dessa stängts och ombyggnad av övrigapågår.EstlandEstland har cirka 1,5 miljoner innevånare. Befolkningenär koncentrerad till de norra och nordöstra delarna avlandet, cirka en halv miljon bor i huvudstaden . Deinre och södra delarna av landet är glest befolkade ochinnefattar tillsammans med de västra delarna mångavärdefulla naturområden inklusive våtmarker.Föroreningsproblemen omfattar övergödningsproblem(i såväl sjöar, vattendrag som i kustområdena) p.g.a.utsläpp av orenat avloppsvatten från tätorter och läckagefrån jordbruksmarken, samt industriutsläpp till luft ochvatten.De kommunala avloppsvattnen i renasbristfälligt om ens alls. Detta har bl.a. lett till att mångastränder är stängda p.g.a. höga bakteriehalter. Endast iTallinn finns ett mekaniskt-kemiskt reningsverk, som dockenligt uppgift fungerar dåligt. Snabba förbättringar kanemellertid uppnås. Detta kan konstateras t.ex. kring Pärnudär igångsättningen av ett biologiskt reningsverk undervåren 1990 redan lett till vissa förbättringar avvattenkvaliteten.Den stora föroreningskällan i ärskifferoljebrytningen och den därmed kombineradeelproduktionen i stora kraftverk, bl.a. i och Kohtla-Järve i nordöstra delen av landet. Brytningen av oljeskifferuppgick till 23,3 miljoner ton.Luftföroreningsutsläppen i samband med förbränningenomfattar fenoler, aromatiska kolväten och svavelväte.Enbart från kraftverket i uppgick de årligasvaveldioxidutsläppen till eller nästan lika mycket som de totala svenskautsläppen. Med stoftet från förbränningen följer varje årcirka bly, zink, koppar och 4 tonkvicksilver. Skiffereldningen ger också upphov till storamängder slagg, , som innehållertungmetaller som bly, kadmium och kvicksiver. Eftersomslaggen lagras öppet i stora högar sker en omfattandeurlakning av dessa metaller till omgivande miljö.En annan betydande föroreningskälla ärfosforitbrytningen i Maardu utanför . Dennauppgick till drygt . Planerna på en massiv utbyggnad av brytningenhar stoppats, åtminstone tillfälligt, efter stark folkopinionvåren 1987. Fosforitbrytningen leder till utsläpp av bl.a.vanadin, molybden, uran och svavel samt till förändringarav grundvattenbalansen i området.Uranbearbetningsanläggningen vid Sillamää ärytterligare en anläggning vars miljöeffekter tidigareomgärdats med stor sekretess. finns ingaexakta uppgifter på vilken verksamhet som bedrivs inomanläggningen, vars utsläpp bl.a. anses ligga bakom dehälsoeffekter inkl. håravfall m. m., som kunnat konstaterasbland barnen i området.Pappers- och massafabriken lokaliserad till centralaTallinn är ytterligare ett exempel på den föråldradeindustristrukturen i . Anläggningen som byggdes förcirka släpper fortfarande ut sitt avlopp orenat.Principbeslut har emellertid tagits om att stängaanläggningen under 1990.Estland har också ett omfattande jordbruk. Liksom iLeningradområdet finns ett antal stora fabriker medvardera flera hundra tusen djur, vars gödselproduktionkraftigt påverkar omkringliggande sjöar, vattendrag ochkustområden.LettlandLettland har cirka 2,5 miljoner innevånare, varav hälfteninflyttade ryssar. Huvudstad är med cirka 1 miljoninnevånare.Liksom i övriga baltiska regioner dominerasföroreningsproblemen av utsläpp av närsalter viakommunalt avlopp och jordbruk och industriutsläpp frånett fåtal väl kända stora förorenare. Utanför dessa finns iLettland, precis som i , stora ännu relativtopåverkade områden, bl.a. betydande arealer värdefullsumpskog vid norr om i saknas i stor utsträckning kommunalareningsverk. Så släpper t.ex. ut orenat avloppsvatten i . Avtotala utsläpp på cirka 225 miljoner kubikmeterbehandlas enbart drygt 30 miljoner.Genom att har en stor vattenkraftproduktion ärluftföroreningsutsläppen från energisektorn inte så storasom i Estland.Lettlands största industriella föroreningskällor är:Rigas industri (kemiskt centrum, cementindustri samt tvåpappersbruk).Jurmalaområdet och då särskiltpappersfabriken i grundad 1896.Ventspils där detfinns oljeraffinaderi och en konstgödselfabrik. De störstamiljöriskerna här kommer emellertid från den stora exportav olja och olika kemikalier som sker via stadens hamn. Härpasserar oljeprodukter och kemikalierbl.a. ammoniak och metanol.Jordbruket i är omfattande. Stora mängderkonstgödsel förbrukas, framförallt vid storjordbruken.Detta har lett till omfattande läckage till sjöar, floder ochkustområden. Man beräknar att tillförseln till Rigabuktenuppgår till 5 000--fosfor och 40 000--kväve per år.LitauenLitauen har cirka 3,5 miljoner innevånare. Huvudstad ärVilnius.Miljöproblemen i är koncentrerade till de trestörsta städerna , och samtoljeraffinaderiet i Mazeikiai i norra delen av landet.Litauen anses ha sämst utveckladevattenreningskapacitet. Samtliga städer saknar kommunalareningsverk med biologisk eller kemisk rening. Utsläppen från de tvåförstnämnda har kraf tigt påverkat floderna ochNeris och särskilt flodernas mynningsområde i ,Kura Bukten, som har ett mycket smalt utlopp till havet.Att bygga tillfredsställande rening i hela beräknaskosta cirka 1 miljard rubler.Ett särskilt problem i är kärnkraftverket iIgnalina, som ligger i den östra delen av landet nära gränsentill . Verket består av två reaktorer och ärav samma typ som det i Tjernobyl.Utsläppen av luftföroreningar (mest svaveldioxid) ärstora eller drygt . Den största enskilda källan, med är kraftvärmeverket i Elektrenai, belägetmellan och Kaunas.Ett allmänt problem i är att många av de storaindustrierna är placerade nära eller ibefolkningskoncentrationer.I finns främst livsmedelsindustri,verkstadsindustri, elektroteknisk industri, galvaniskindustri (med betydande tungmetallutsläpp) samt encellulosaindustri.I och omkring Kaunas finns bl.a. kemisk industri,byggmaterialindustri, ett pappersbruk samt en metallurgiskindustri som ger tungmetallutsläpp. utanför stadenfinns två stora konstgödselfabriker med en sammanlagdproduktion (1987) på (av dentotala produktionen i ).Hamnstaden vid är ett avlandets större industricentra. Här finns bl.a. ett av landetspappers- och cellulosakombinat som länge varit ett avLitauens största miljöproblem. har också enmycket stor hamn byggd speciellt för export av olja. År 1988hanterades drygt , vilket innebar atthamnens ursprungliga kapacitet överskreds 3--4 gånger.KaliningradområdetDenna lilla ryska enklav glöms ofta bort viddiskussionerna om miljöproblemen i Östersjöområdet.Området har knappt 1 miljon innevånare.Området har emellertid en betydande industri därframför allt cellulosaindustrin (4 stora anläggningar) präglarutsläppen. Vidare finns kemisk industri i form av enkonstgödselfabrik och tung verkstadsindustri (varvs- ochjärnvägsindustri).Staden har genom sitt reningsverk medenbart mekanisk rening stora utsläpp.PolenMed cirka 40 miljoner innevånare (drygt hälften avbefolkningen inom nederbördsområde) och helalandet ingående i nederbördsområdet är det uppenbart attmiljösituationen och utsläppen till luft, mark och vatten iPolen är av stor, för att inte säga avgörande, betydelse förmiljötillståndet i Östersjön.Miljöproblemen i är som framgått av en radrapporter mycket stora. De kan grovtuppdelas i följande kategorier:Utsläpp av stora mängdersvaveldioxid, kvävedioxider, tungmetaller och organiskaämnen från industri och energiproduktion, baserad påsmutsigt kol som förbränns utan rening. De polskasvaveldioxidutsläppen uppgick till , ettav de största utsläppen i .