mot · GE02A42 · 1991-04-16 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:140 Arbetsmiljö och rehabilitering InledningI liberalernas partimotion om arbetsmiljöntill 1990/konstateras att det behövs en nyarbetsmiljöpolitik för 90-talet. En sådan politik måste,liksom den tidigare, bygga på partssamverkan som ettviktigt villkor för att bekämpa olyckor och ohälsa som följdav bristfälliga arbetsmiljöer. framhålls attpolitiken måste orienteras om på en rad centrala punkter.Vid frågan om vilka risker strävandena efter en bättrearbetsmiljö bör orientera sig emot konstateras attpsykosociala faktorer måste komma mer i blickpunkten.Även vissa skador som ytligt sett har fysiska orsaker, sombelastningsskador, kan visas också ofta ha sin bakgrund isådant som arbetsorganisation och individrelateradeorsaker.Mot denna bakgrund föreslås i motionen förändringar avarbetsmiljöpolitiken, bland annat gäller det att preciseraarbetsgivarens ansvar för arbetsmiljön, att introducerasystem av ekonomiska styrmedel och att utvecklainformativa styrmedel, som personalekonomiskaredovisningar.Föreliggande proposition innebär på flera punkter enutveckling i den riktning som förespråkas i det ovanstående.Vad gäller ekonomiska styrmedel innebär den dock, i likhetmed proposition 141 om rehabilitering ochrehabiliteringsersättning, ett steg tillbaka jämfört deambitioner regeringen tidigare uppvisat. Även när detgäller personalekonomiska redovisningar föreligger enosäkerhet rörande vilken ambitionsnivå man önskar ha.Sammanfattningsvis: på viktiga punkter tar regeringensteg framåt -- det gäller bland annat betoningen av denpsykosociala miljön. På andra punkter borde man haftkraften att gå längre.Vad gäller vidare resonemang och krav rörandearbetsmiljöpolitiken i mer övergripande mening vill vihänvisa till den ovan nämnda motionen omarbetsmiljöpolitik. I det följande skall vi koncentrera oss påenskildheter i den föreliggande propositionen.2. Arbetsmiljö och valfrihetVad gäller den fulla sysselsättningens roll förarbetsmiljön framhålls i propositionen att denna är ''enviktig förutsättning för arbetslivets förnyelse. I ett samhälledär det finns arbete för alla har arbetstagarna möjlighet attsäga nej till torftiga arbeten och dåliga arbetsmiljöer.'' (s.28).Vi instämmer i föredragandens uttalanden i denna del.Samtidigt kan vi konstatera att arbetsmarknadsministernsanalys vilar på en viktig förutsättning: att det finns enfungerande arbetsmarknad, där den arbetssökande harflera alternativa arbetsgivare att vända sig till. Någon sådanarbetsmarknad finns inte inom de stora delar av denoffentliga sektorn, som präglas av monopol.Ofta är det kvinnor som på så sätt förvägras möjlighetenatt välja mellan flera arbetsgivare eller rätten att startaeget -- många av arbetena inom offentlig sektor ärkvinnodominerade. Och statistiken över kvinnorsarbetsmiljöproblem ger tydliga besked: när det gällerkvinnors högriskyrken ifråga om belastningsskador är detsjukvårdsbiträden och hemvårdare som kommer i topp.Först när monopolen bryts upp och frihet ges för t.ex.enskilda och kooperativa och andra alternativ att arbetaunder samma villkor som verksamheterna i exempleviskommunal regi, kommer regeringens resonemang att ägafull tillämplighet för den mycket stora del avarbetsmarknaden som den offentliga sektorn utgör.Det är också först när ovanstående förändringargenomförs som den offentliga sektorn kan förnyas igrunden, innefattande de för den psykosociala arbetsmiljönså viktiga faktorerna som ökat eget ansvar för sinarbetssituation, tydligare rollfördelningar och ökadflexibilitet i verksamheterna. Förbuden ellerinskränkningarna mot de enskilda alternativens möjligheterinnebär också en inskränkning vad gäller möjligheterna förnya idéer att prövas och få genomslag inom den socialaservicen.Trots detta har socialdemokraterna under mycket långtid med kraft motarbetat våra förslag om en förnyelse avden offentliga sektorn, innefattande en likvärdigbehandling av enskilda och andra alternativ.På så sätt är liberalernas strävanden för enförnyad offentlig sektor inte bara motiverade av behoven avökad valfrihet för medborgarna och ökad effektivitet. I likahög grad handlar det om att öka personalens frihet att väljaarbetsgivare, och därmed att kunna ställa krav påarbetsmiljön.3. Kvinnors arbetsmiljöI propositionen konstateras att kvinnors arbetsmiljöerinte uppmärksammats i lika hög grad som männens, och attkvinnors arbetsmiljöer på olika sätt måste ägnas ökatintresse. Vi instämmer i detta. En av flera orsaker till attkvinnors arbetsmiljöproblem kommit i skymundan ärsannolikt det förhållandet, som kommenteras ovan, attmånga kvinnor är anställda inom offentlig sektor.Arbetsmiljödebatten har, åtminstone tidigare, haft entendens att koncentreras till förhållanden inom den privatasektorn, och då särskilt tillverkningsindustrin.De förhållanden som beskrivs i propositionenunderstryker vikten av flexiblare arbetstider. Enligtfolkpartiet liberalernas mening bör stat, landsting ochkommun gå i spetsen för att genomföra en mer flexibelarbetsorganisation och flexibla arbetstider som gerindivider, både med och utan små barn, större möjlighetertill individuell anpassning av arbetstidens omfattning ochförläggning.Medan tjänstemännen i stor utsträckning har flextid ärdet av de kommunalt anställda LO-medlemmarna som har denna möjlighet. inom vården har detta visat sig, mot mångasförmodan, fungera mycket bra. Därför bör flextiden öka föralla anställda. Det bör i detta sammahang noteras attungefär en tredjedel av kvinnorna arbetar på obekvämarbetstid mot av männen.Ifråga om gravida kvinnor finns behov av att dessa får ettbättre skydd mot arbetsmiljöer som är eller kan varaskadliga för fostret. Det är därför viktigt att gravida kvinnorfår rätt till omplacering under graviditeten. Kanomplacering inte ske bör rätt till utbyggdhavandeskapspenning inträda. Dennaförändring skulle, till skillnad från nuvarande regler, gekvinnan möjlighet att själv bedöma behov av omplacering.4. Företagshälsovården 4.1 Företagshälsovård och sjukvårdUtvidgningen och preciseringen av arbetsgivarensansvar och åligganden, särskilt vad gäller anpassnings- ochrehabiliteringsarbetet, kommer att ställa ökade krav på stödfrån den expertresurs som företagshälsovården utgör. Idetta sammanhang stärks kraven, vilket ocksåpropositionen påpekar, på att företagshälsovården i högregrad orienteras mot medverkan i bl.a. det förebyggandearbetet.I likhet med propositionen vill vi understryka vikten avatt förtagshälsovården medverkar nära i förebyggande ochrehabiliterande insatser. ägnar företagshälsovården påsina håll mycket tid åt sjukvårdande insatser. När det gällerden riktning förändringarna skall gå i är vi sålunda ense.Enligt vår mening förutsätter dock en effektiv medverkanav företagshälsovården i bl.a. det förebyggande arbetet attden även framöver får möjlighet att genomförasjukvårdande insatser i de fall sjukdomarna har sambandmed brister i arbetsmiljön.Orsakerna till att löntagarna i så hög grad väljer attvända sig till företagshälsovården är flera. Sannolikt spelardet faktum, att primärvården upplevs som otillänglig ochsvår att komma i kontakt med en viktig roll;företagshälsovården upplevs i många fall ge en bådelättillgängligare och personligare vård. Följaktligenförutsätter en förändring av företagshälsovården att ocksåprimärvården reformeras.I detta sammanhang vill vi aktualisera det krav ominförande av husläkare som liberalerna väckt ivår sjukvårdspolitiska partimotion till årets . Enhusläkarreform innebär att den enskilde ges möjlighet attvälja sin egen läkare, offentliganställd eller privat. Vårdenblir därmed mer lättillgänglig, som den personligakontakten mellan läkare och patient förbättras. De försöksom genomförts med husläkarmodellen har dessutom fallitväl ut.Målsättningen måste sålunda vara att se till att behovenav sjukvård i högre grad tillgodoses inom primärvården.Mot denna bakgrund kan vi inte biträda regeringens förslagatt, i detta läge, ta bort patientavgiften inomföretagshälsovården. Patientavgifterna inom primärvårdenhar fått en dimensionering, som innebär attden vårdsökandes känslighet för skillnader i avgiftersannolikt är högre . Kontentan av propositionensresonemang är att avgiftsfri företagshälsovård skulle styraefterfrågan till den avgiftsbelagda primärvården, eftersomdet då skulle uppfattas som mindre legitimt med sjukvård iföretagshälsovårdens regi. Effekten lär bli denomvända, och detta i ett läge när trycket påföretagshälsovården att utföra sjukvård enligt utredningenredan är stort.Samtidigt har vi förståelse för arbetsmarknadsministernspåpekande att vissa behandlande moment kan ingå iföretagshälsovårdens arbete med den förebyggande ochrehabiliterande verksamheten. I dessa fall kommer fråganom eventuell avgift i ett nytt läge. Men så länge en viktiguppgift är att orientera om företagshälsovården mot bl.a.förebyggande verksamhet bör denna fråga anstå. Ettallmänt avskaffande av patientavgiften kan te sig rimligarei en situation där denna omorientering ägt rum i erforderliggrad, och arbetsfördelningen primärvård--företagshälsovård är tydligare.4.2 Samverkan och utvecklingI propositionen rapporteras att ett centralt,partsövergripande råd bildats av samtliga större centralaparter för samverkan och utveckling avföretagshälsovården. Bland rådets uppgifter ingår attöverlägga med myndigheter och organisationer och främjaerfarenhetsutbyte mellan avtalsområdena. I propositionenföreslås att av de medel som avsätts som stöd förföretagshälsovården bör kunna utgå som ett bidrag tillrådets basfinansiering.I likhet med riksrevisionverket anser vi inte att dettaorgan bör finansieras med allmänna medel.Samhällsekonomiskt kostar företagshälsovården ca 3miljarder kronor. Av dessa finansieras ca en tredjedel viaarbetarskyddsavgiften. Argumentet för ett system medbidrag till företagshälsovård är att man därigenom kanskapa ett incitament för företag att ansluta sig till att dennasamt bedriva en vård av god kvalitet. Vi har svårt att se attdenna typ av ekonomiska incitament behövs i det här fallet.Mot denna bakgrund bör basfinansieringen av rådet ske påannat sätt än via allmänna medel.4.3 Kompetens- och utbildningsfrågorDe förändringar som föreslås i propositionen kommeratt ställa ökade krav på utbildning och expertis inomföretagshälsovården. Det kommer också att krävas en ökadmångfald och flexibilitet i utbildningen i och med att nyauppgifter tillförts det lokala arbetsmiljöarbetet.Den utbildning som volymmässigt är den största inomarbetsmiljöområdet riktar sig till skyddsombud,skyddskommittéledamöter, ledamöter iföretagshälsovårdskommittéer ochföretagshälsovårdscentralernas styrelser samt arbetsledare.För alla dessa kategorier har arbetsmarknadens parter slutitavtal om utbildning, ofta med centralt framtagetutbildningsmaterial som grund. Många av dessautbildningsaktiviteter är bidragsberättigade om de bedrivsenligt uppställda regler. är reglerna alltför stelbentaför att medge utbildningar som lokalt är de för alla partermest givande.Förutom ovan angivna kategorier utgörföretagshälsovården en stor personalkategori som behöversåväl grundutbildning som vidareutbildning. Allgrundutbildning för företagsläkare, företagssköterskor,företagsgymnaster, skyddsingenjörer och psykologer skerpå . I mycket begränsad utsträckninghar kurser bedrivits som uppdragsutbildning i och vidarbetsmiljöinstitutets filial i . Enstaka kursveckor harförlagts till Örebro.För anställda inom företagshälsovården eller för demsom vill skaffa sig företagshälsovårdsutbildning finns ingetalternativ till grundutbildning. Detinnebär att mycket av den kompetens som finns runt om ilandet riskerar att inte tas tillvara.En modell, som skulle tillåta en större mångfald och sombör prövas, är att företagshälsovårdsutbildningen ordnas såatt alla kursveckor är fristående från varandra och kansökas separat. Varje forskningsinstitution som önskar ordnaen kursvecka ansöker om detta och får kursen godkänd.Ersättning till kursgivaren utgår från statsmedel om kursenfår tillräckligt antal sökande. Efter genomgången kursveckaräknas denna del i relevant grundutbildning.5. SanktionssystemetI propositionen föreslås att ny brottsrubricering --arbetsmiljöbrott -- skall införas i . Denföreslagna straffregleringen avviker på centrala punkterfrån det tillägg till som föreslogs avutredningen. Utredningen föreslog en ny bestämmelse somskulle tillämpas i stället för 3 kap paragraferna 7--9 ibrottsbalken.Propositionen, däremot, innehåller förslag varsinnebörd är att i de fall brott begåtts enligt paragraferna 7--9 skall detta benämnas arbetsmiljöbrott om detta skettsamtidigt som man uppsåtligen eller av oaktsamhetåsidosatt skyldigheter enligt arbetsmiljölagen.Vi instämmer med lagrådets bedömning att det därmedi grund och botten handlar om en rubriceringsfråga -- enbedömning, som inte ifrågasätts av föredraganden. I ochmed att straffansvaret även framöver anknyts till redanexisterande bestämmelser i har vi svårt att seatt den åtalsfrekvens som relateras av utredningen allskommer att påverkas av regeringens förslag.Enligt vår mening är det sålunda troligt att varken flereller färre kommer att åtalas och dömas enligt brottsbalkensregler genom att rubriceringen av brottet kan ändras.Värdet med den föreslagna förändringen är sålunda främstpedagogisk.Samtidigt kan vi emellertid se vissa lagtekniskaolägenheter med propositionens förslag.Arbetsmiljölagen är en utpräglad ramlag. På väsentligaområden skall dess innehåll konkretiseras i föreskrifter ochbeslut i samband med tillsynen. Uppgiften att närmarebestämma lagens konkreta innebörd vilar påarbetarskyddsverket, under deltagande av bland andraarbetsmarknadens parter. Vi anser dessa grundprinciper förarbetsmiljöpolitiken ändamålsenliga, och de har sedan långtid varit de gällande.En av grundtankarna bakom arbetsmiljölagen var skulle undvika att tolkningen och konkretiseringen avlagens mer allmänna bestämmelser skedde i domstol. Dessabestämmelser är, som också lagrådet påpekar, inte ägnadeatt ligga till grund för straffrättslig prövning. Enligt vårmening innebär propositionens förslag om ändring avbrottsbalken en risk att domstolar kommer att göra just ensådan prövning.Därmed riskerar vi att hamna i en situation därmyndighetens ansvar att i samverkan med parternakonkretisera lagen tunnas ut. Mot denna bakgrund föreslårvi att ger regeringen i uppdrag att återkomma tillriksdagen med ett förslag till ändring i därdenna olägenhet är undanröjd.I detta sammanhang vill vi understryka den förändringav arbetarskyddsverkets roll som föreslås. Vi utgår från attdet preciserade och utvidgade arbetsgivaransvaret kommeratt följas upp med föreskrifter som innebär tydliga regler förvad som krävs i arbetsmiljöarbetet, och att verkets arbetekommer att ske med större smidighet. Denna väg -- atteffektivisera både föreskrifts- och tillsynsarbetet -- är enligtvår mening avsevärt effektivare än de förändringar avbrottsbalken som föreslås i propositionen.6. ArbetsskadeförsäkringenEn mycket stor brist i de förslag regeringen nu läggerfram för bättre arbetsmiljö och effektivare rehabilitering äratt förslag om förändringar i arbetsskadeförsäkringen heltlyser med sin frånvaro. accepteradesocialdemokraterna att arbetsskadeförsäkringen skulle sesöver, och var man beredd att föreslå vissaförändringar. Efter påtryckningar från LO i slutskedet avpropositionsarbetet har dessa förslag fallit bort.Därmed accepterar regeringen att vi även framöverkommer att tvingas leva med ett system som kommer attförsvåra genomförandet av de ambitioner sompropositionen i övrigt bygger på. I stället börarbetsskadeförsäkringen kunna utformas som ettekonomiskt styrmedel för att underlätta rehabilitering.Arbetsskadeförsäkringen har granskats av riksdagensrevisorer, som i sin rapport /89:5 framfört följandekritik: Försäkringen finansieras i allt större utsträckningvia statsbudgeten, vilket strider mot riksdagsbeslutet.Arbetsskadeförsäkringslagen har inte visat sig gå atttillämpa på ett rättvist sätt. Försäkringens marginellthögre ersättningsnivå jämte handläggningstiderna isystemet torde verka rehabiliteringshindrande.Försäkringens betydelse för det förebyggandearbetarskyddet synes vara starkt begränsad.Försäkringen utgör inte grund för en tillfredsställandearbetsskadestatistik som förväntats.Kompensationsnivån inom andra system ligger för flertaletpå en tillfredsställande nivå.Flera av de brister som uppdagats är alarmerande. Ettsystem som inte fungerar rättvist, som inte leder till någonväsentlig ny information och som direkt försvårarrehabilitering kan med fog sägas ha överlevt sig själv. Detär inte bra för bl.a. rehabiliteringen att regeringen valt attta större hänsyn till LO i detta fall än till de insikter isakförhållandena man besitter.Våra ståndpunkter om arbetsskadeförsäkringenutvecklas ytterligare i vår motion som svar på prop1990/91:141.7. Personalekonomiska redovisningarI propositionen informeras om att en interdepartementalarbetsgrupp tillsatts i syfte att föreslå en särskild lag ompersonalekonomiska redovisningar. Föredraganden tycksfrämst se dessa redovisningar som ett medel förföretagsledningen i sin planering, och derasinformationsinnehåll skall vara ''övergripande och inte hastörre omfattning än vad som behövs för att ge styrelse ochföretagsledningar underlag för sina bedömningar. ''Den vidare användning man beskriver avredovisningarna tycks därmed vara av mer sekundärtintresse, i varje fall skall deras innehåll inte anpassas för despeciella krav en sådan användning kan medföra. Blandannat skulle redovisningen kunna fylla syftet att gearbetssökande information om förhållandena vid olikaarbetsplatser. Därmed skulle den situation sompropositionen talar om, där ''arbetstagarna (har) möjlighetatt säga nej till torftiga arbeten och dåliga arbetsmiljöer'', fåen ännu mer reell innebörd.Vi instämmer i målsättningen att personalekonomiskaredovisningar bör bli allmänt förekommande.Samtidigt kan vi inte se annat än att ett för tidigt införtobligatorium kommer att medföra attutvecklingsverksamheten riskerar kvävas. Utvecklingen avpersonalekonomiska redovisningar befinner sig ännu i sinlinda. Därför anser vi att huvuduppgiften måste varaatt stimulera denna process, att se till att en mångfaldexperiment, en systematisk försöksverksamhet, sätts igångoch att metoderna därmed kan utvecklas och förfinasytterligare. Regeringen tycks nöja sig med det stadiumutvecklingen av dessa redovisningar nått . Vi vill gålängre, och se om inte högre krav kan ställas på derasinnehåll än vad regeringen tycks vara beredd att acceptera. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om arbetsmiljö och valfrihet,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kvinnors arbetsmiljö,3. att med avslag på propositionens förslagrörande patientavgifter till företagshälsovården som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omföretagshälsovård och sjukvård,4. att med avslag på propositionens förslag omallmänna medel till organ för samverkan och utveckling avföretagshälsovården ger regeringen som sin mening tillkänna vad i motionen anförts om samverkan och utvecklingav företagshälsovården,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kompetens- ochutvecklingsfrågor inom företagshälsovården,6. att med avslag på propositionens förslag omändring av hos regeringen begär förslag omändring i i enlighet med vad som anförts imotionen i ärendet,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i övrigt anförts i motionen om sanktionssystemet,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om personalekonomiskaredovisningar.