mot · GE02A707 · 1991-01-25 00:00:00 — SammanfattningI denna motion ställer vi krav på vissa förändringar avdet arbetsrättsliga regelverket. Förslagen innebär att dearbetsrättsliga reglerna tydliggörs eller förändras på sexpunkter:För det första gäller det anpassning av reglernaom informations- och förhandlingsskyldighet till de verkligaförhållandena på arbetsmarknaden.För det andra gäller det förhållandet mellanarbetsrätten och krav på individuell frihet och integritet.Här aktualiseras frågor om föreningsrätten.För det tredje gäller det förhållandet mellanarbetsrätten och den politiska demokratin. I denna motionreses krav rörande gränserna för MBL:s tillämplighet inomden offentliga sektorn.För det fjärde vill vi aktualisera frågor omarbetsrättens relation till näringsfriheten. I dettasammanhang ifrågasätter vi medbestämmandelagensvetoregler vid anlitande av entrepenörer.För det femte tar vi upp skadeståndsreglerna.Skadestånden måste stå i rimlig proportion till denuppkomna skadan, och skadestånden vid olovligakonflikter höjas väsentligt,För det sjätte vill vi aktualisera frågan om översynav studieledighetslagen och förtroendemannalagen.Inledning karakteriserades av en rad reformer inomarbetsrätten. Införandet av medbestämmandelagen ochstyrelserepresentationslagarna innebar att arbetstagarsidangavs ökat kollektivt inflytande.Folkpartiet liberalerna hade försöktutveckla arbetstagarnas rätt till inflytande över sinarbetssituation. Vi tog initiativ till såvälanställningsskyddslagen som lagen omstyrelserepresentation. På många områden hararbetstagarnas inflytande förbättrats genom förändringenav den arbetsrättsliga lagstiftningen. Särskilt de anställdasmöjlighet till styrelserepresentation har varit värdefull försåväl arbetsgivare som arbetstagare. Vi anser också attanställningsskyddet i de allra flesta stycken innebär en braavvägning mellan arbetstagarnas och arbetsgivarensintressen.Det har gått dessa reformer beslutades.Vi kan konstatera att bl.a. medbestämmandelagen intei alla stycken fungerat tillfredsställande. Enligt vår meningkrävs det därför förändringar.Redan från början var vi medvetna om vissa problembeträffande de nya informations- och förhandlingsreglerna.Å ena sidan leder de till en ökad byråkratisering avbeslutsprocessen. Å andra sidan innebär de inte något reelltinflytande för arbetstagarna. Tanken var att arbetsgivarnaoch centrala/lokala arbetstagarorganisationer skulle slutaavtal. Dessa skulle begränsa lagens informations- ochförhandlingsskyldighet till det som var väsentligt. Dessutomskulle arbetsgivaren, i de fall det finns behov och intresse,medge ett reellt medinflytande för de fackligaorganisationerna.Medbestämmandelagen är en ramlag som skallkompletteras med avtal som anpassar bestämmelserna tillolika arbetsområden. Vi menar att denna förhoppning ilånga stycken kommit på skam. Avtalen har inte lyckatsprecisera förhandlingsrätten på ett sätt som hade varitönskvärt. är förhandlingsskyldigheten så vidsträckt attarbetsgivaren i många fall är tvingad att förhandla medfackliga organisationer som inte har medlemmar som berörsav den föreslagna förändringen. Problemen torde varastörst på den offentliga arbetsmarknaden, däreffektivitetskraven på arbetsgivare och arbetstagare inte ärlika påtagliga.Informations- och förhandlingsskyldighetSamtliga anställda bör ha rätt till inflytande ochinformation. Detta skall gälla oavsett facklig tillhörigheteller avsaknad av sådan överhuvudtaget.Rätten till inflytande bör därför grundas på att ettanställningsförhållande föreligger och på representativitet,d.v.s. så många som möjligt bland arbetstagarna skall kunnaanse sig vara företrädda. Därför bör ett minoritetsskyddinföras i den arbetsrättsliga lagstiftningen.Minoritetsskyddet bör ha till syfte att ta till varaintressen hos samtliga anställda. Det gäller enskildaanställda, oavsett om de är fackligt anslutna eller inte ochäven små icke kollektivavtalsbärande organisationer. Härser vi vissa brister.Det mest markanta är att de anställda som inte ärmedlemmar i någon facklig organisation saknar rätt att iförväg erhålla information av arbetsgivaren om beslut somhar stor betydelse för deras arbetssituation.Förhandlingsskyldigheten enligt första stycket 11§ i medbestämmandelagen (MBL), de s.k.företagsledningsfrågorna, anser vi skall gälla mot allaorganisationer, alltså oavsett om det finns kollektivavtaleller inte. En viktig förutsättning är dock att organisationenhar medlemmar som i någon väsentlig omfattning berörs avfrågan.I 13§ MBL föreskrivs att arbetsgivaren ärförhandlingsskyldig gentemot facklig organisation som inteär kollektivavtalsbärande endast om frågan berör arbets-och anställningsförhållanden för arbetstagare som ärmedlem i organisationen. Vid arbetsdomstolens tolkning av13§ MBL har det förekommit fall då en fråga bedömts varakollektiv men när det i själva verket har rört arbetstagarensrent individuella förhålllanden. Förhandlingsskyldighetenligt 13§ MBL har då inte kunna åberopas. I dessa fall syneslagstiftningen leda till att den kollektivavtalsbärandeorganisationen skall anses företräda samtliga anställda.Detta är klart otillfredsställande.Förhandlingsskyldigheten som berörarbetsledningsfrågorna i individuella fall anser vi skallutformas på samma sätt som anställningskyddslagens (LAS)regler om besked, underrättelse och i förekommande fallvarsel. En sådan förändring skulle innebära att varjeanställd som berörs av arbetsgivarens tilltänkta åtgärd fårinformation i förväg. Om den anställde är fackligtorganiserad har organisationen rätt till överläggning medarbetsgivaren.Dessutom är arbetsgivarnasprimärförhandlingsskyldighet i 11§ MBL så oprecis att beslutsprocessen byråkratiseratsför mycket. är reglerna så generellt utformade att detär svårt att med utgångspunkt från lagen avgöra omarbetsgivaren har skyldighet att förhandla eller inte. Detfordras ofta en mycket god kännedom om arbetsdomstolensomfattande och ganska svårtillgängliga praxis för att medsäkerhet kunna avgöra om förhandlingsskyldighetföreligger eller inte. Detta har enligt vår uppfattning i storutsträckning lett till ett överförhandlande -- arbetsgivarentar det säkra för det osäkra.Det borde vara lättare för en arbetsgivare att direktgenom att studera lagen få en uppfattning om huruvida enviss fråga, t.ex. ett anställningsbeslut, är förenat medförhandlingsskyldighet. En tydligare reglering i lagen omnär förhandlingsskyldighet föreligger skulle medföra attmycken förhandlingsverksamhet skulle elimineras tillfromma för en mindre byråkratisk och snabbarebeslutsprocess.Om medbestämmandelagen förändrades på detta sätttror vi att beslutsprocessen skulle förenklas utan att deträttmätiga kollektiva inflytandet skulle försämras.Dessutom skulle minoritetsorganisationers och enskildamedlemmars möjlighet till inflytande öka. Vi menar attriksdagen skall begära förslag av regeringen i enlighet meddessa riktlinjer.Individuell frihet och integritetRätten att fritt få ansluta sig till en förening är engrundbult i en demokrati. Därför är den positivaföreningsrätten grundlagsskyddad. Den är också inskriven iMBL. Det är också viktigt att garantera rätten att slippatillhöra en förening. Så har också föreningsrätten tolkats avEuropakommissionen för mänskliga rättigheter.I är dock inte rätten att få stå utanför en föreningen självklarhet. Tvärtom förekommer det attfackföreningar på olika sätt försöker tvinga in arbetstagarei föreningen. Det existerar också fackföreningar, sommenar att föreningsrätten ger dem en stor rätt att bestämmaöver sina medlemmar. En sådan tolkning av föreningsrättenkan vi inte acceptera. Den är ovärdig demokrati.Med rätten att ansluta sig till en förening måste ocksåfölja rätten att utan sanktion få utträda ur enförening. Rätten att utträda ur en förening är av sådangrundläggande karaktär, att den inte kan delegeras tillenskilda organisationers avgörande. För att garantera denenskildes frihet att själv välja eller avstå från medlemskap ien förening bör denna negativa föreningsrättgrundlagsfästas. Regeringen bör låta utreda frågan medsikte på en grundlagsändring. Vi behandlar denna fråga ivår partimotion om författning. I avvaktan på en sådanutredning anser vi att den negativa föreningsrätten börgaranteras i lag.Vi anser att förekomster av organisationsklausuler ikollektivavtal kan betraktas som en form av yrkesförbudoch innebär ett otillbörligt ingrepp i den enskildes integritetoch ett avsteg från de medborgerliga fri- och rättigheterna.Riksdagen bör begära att regeringen lägger fram ettlagförslag som garanterar den negativa föreningsrätten ochockså innefattar ett förbud mot organisationsklausuler.StyrelserepresentationTill grund för lagstiftningen kring styrelserepresentationligger tanken att löntagarrepresentation skall vara till gagnför alla anställda i företaget. Därför var den förutvarandelagstiftningen knuten till den fackliga organisationensrepresentativitet på arbetsplatsen. Innan den nya lagenträdde i kraft fick beslut om att inrättastyrelserepresentation för de anställda fattas av en lokalfacklig organisation som var bunden av kollektivavtal iförhållande till företaget och som företrädde mer än hälftenav de anställda vid företaget. Fanns flerakollektivavtalsbundna arbetstagarorganisationer vidföretaget skulle de tillsammans anses ha dennarepresentativitet.I den nya lagen har kravet på representativitet slopats.Däremot är det fortfarande så att facklig organisation somär bunden av kollektivavtal i förhållande till företaget skallfatta beslut om att inrätta styrelserepresentation. Dettainnebär att representation kan inrättas även i företag därendast någon eller ett litet fåtal är organiserade. Folkpartietliberalerna anser att styrelserepresentation bör grundas pårepresentativitet och föreslår därför att det system som gälltfram till återinförs.Så många arbetstagargrupper som möjligt bör fåinflytande genom att vara representerade iföretagsstyrelsen. Lagen om styrelserepresentation för deprivatanställda kan dock leda till att många mindreorganisationer kommer att stå utan representation. Enligtvår mening är detta olyckligt då även sådana organisationeri många fall företräder ett betydande antal arbetstagareinom företaget. Även dessa organisationer skall i möjligastemån ges tillfälle att påverka genom platser i styrelsen.Den som företräder de anställda måste ha en starkförankring i företaget och en god kännedom om hurföretaget fungerar. Detta uppnår man bäst som anställd iföretaget. Möjligheten för anställda att informera ochuttrycka åsikter begränsas då deras representant inte äranställd på företaget. Än värre blir det i de fall då denfackliga representanten representerar ytterst få på ettföretag. Möjligheterna för de anställda att få informationfrån sin representant kan också bli mycket små då personenifråga inte arbetar på företaget. Som huvudregel bör därförgälla att representanterna för de anställda i styrelsen skallarbeta i berört företag.Politisk demokratiFörutom de intressemotsättningar som kan uppståmellan den arbetsrättsliga lagstiftningen och individuellarättigheter finns det också behov av att klarläggagränsdragningen mellan människors möjligheter attpåverka i sin egenskap av anställda och i sin egenskap avväljare genom den politiska beslutsprocessen.I 1 § MBL stadgas att lagen endast är tillämplig påförhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare. Iförarbetena sägs att denna förutsättning innebär att avtal,vad gäller den politiska demokratin, inte skall kunna ingåsom förhållanden som rör verksamhetens ''mål, inriktning,omfattning och kvalitet''.Gränsen för MBL:s tillämplighet skall alltså gå mellande beslut som gäller de offentliganställdasarbetsförhållanden och de som gäller politiskaöverväganden. Att exakt klarlägga var denna gräns gåröverlåts till de avtalsslutande parterna.Folkpartiet liberalerna anser att detta är ett principielltfelaktigt tillvägagångssätt.Som ett exempel kan nämnas det avtal som 1987 ingicksmellan och de statsanställdashuvudorganisationer om medbestämmande vidberedningen av regeringsärenden. liberalernamotsatte sig inte det föreliggande avtalet eftersom det varviktigt att en lösning i denna fråga kom till stånd. Viframförde dock önskemål om en utredning angåendegränsdragningen mellan de anställdas förhandlingsrätt ochden politiska demokratin.Vi anser fortfarande att det är en otillfredsställandelösning att hänskjuta gränsdragningsproblem av detta slagtill förhandlingslösningar genom de berörda avtalsparternasförsorg. Behovet av utredning av hur denna fråga skall lösaskvarstår sålunda. Detta arbete bör inledas ochfullföljas med utgångspunkt i de riktlinjerarbetsmarknadsutskottet angav i betänkandet AU1981/82:4. I dessa riktlinjer behandlas enbart MBL ikommuner och landsting. Vi anser att utredningsarbetetbör omfatta hela den offentliga sektorn.Av ovannämnda skäl utgör enligt vår mening de fackligaorganisationernas närvarorätt i de beslutande nämndernaett intrång i den kommunala demokratin som är principielltoacceptabelt. Genom denna närvarorätt, vid sidan av depolitiskt valda representanterna, får den kommunalapersonalen en särställning jämfört med övrigakommuninvånare. Vi anser därför att den rätten skallavskaffas och återkommer till frågan i anslutning till denaviserade propositionen om ny kommunallag.Medbestämmandelagens 2 § behandlar liknande frågor.I denna paragraf undantas från lagens tillämpningsområdevissa verksamheter som får sin inriktning och sina målbestämda i demokratiska former eller är avopinionsbildande eller ideell natur. Exempel på sådanaverksamheter är fackliga, politiska, religiösa organisationersamt press, radio och TV. I företag av denna karaktär hardet inte ansetts lämpligt att arbetstagarinflytandet sträckersig till verksamhetens mål och inriktning. 2 § MBL tillkomsom en garant för att demokratiska intressen inte skullekomma i konflikt med arbetstagarinflytandet. Detta är avvikt för att bibehålla dessa verksamheters friståendeställning och för att främja demokratins fortlevnad.Enligt MBL har arbetstagarorganisation rätt tillförhandling och information med de undantag som nämnsovan. Den ordning som beslutades i och med lagen omstyrelserepresentation för privatanställda går dock längre.En arbetstagarrepresentant får genom den rätt att delta ibehandlingen av ärenden som enligt MBL är undantagnainformation och förhandling. Detta kan ses som ettkringgående av de regler som gäller i övrigt på detarbetsrättsliga området på ett sätt som inte kan anses varaönskvärt. Vi menar att de ändamålssynpunkter som liggerbakom bestämmelsen i 2 § MBL gör sig gällande medsamma tyngd vad gäller arbetstagarledamöter iföretagsstyrelse. Arbetstagarrepresentanter i styrelser förföretag som avses i 2 § MBL bör således ej ha rätt att deltai behandling och beslut i frågor som rör verksamhetens måloch inriktning.VetoreglernaEnligt medbestämmandelagen hararbetstagarorganisationerna möjlighet att hindraarbetsgivaren att anlita entreprenör i vissa fall.För att eventuellt kunna utnyttja sin vetorätt gör defackliga organisationerna en bedömning av omentreprenören kan förväntas bryta mot lag eller avtal.Denna prövning får, enligt rättspraxis, enbart avse sådanabrott som i sin tur kan påverka entreprenörernas egnaanställda t.ex. brott mot MBL, kollektivavtal och reglernaom arbetsgivaravgifter. Detta är enligt vår uppfattningorimligt. Entreprenörens eventuella brott mot den egnapersonalen skall bevakas av dess organisationer ocheventuella brott mot skatteregler m.m. skall självfalletbevakas av aktuella myndigheter.Vi är skeptiska till de konsekvenser för många mindreföretag som vetorättsreglerna fått. Vi är övertygade om attarbetsgivare som har för avsikt att anlita en entreprenör,efter sedvanlig förhandling med de fackligaorganisationerna, kan fatta ett riktigt och väl underbyggtbeslut.Riksdagen bör hos regeringen begära förslag omavskaffande av vetorättsreglerna i medbestämmandelagen.BlockadEn av de stridsåtgärder som enligt MBL står till buds ärblockad. Blockader har tillgripits mot exempelvisenmansföretag vid vägran att sluta kollektivavtal närföretagaren inte haft någon anställd. Blockaden kan isådana fall inte anses stå i rimlig proportion till de resultatman vill uppnå. Därmed kan vi endast konstatera attmöjligheten till blockad missbrukas. Förslag till enlagändring som stävjar detta missbruk bör av regeringenläggas fram för . Vi utvecklar denna fråga vidare ivår motion om småföretagande.SkadeståndsreglerDen arbetsrättsliga lagstiftningen är ettomfattande regelverk med ett dussintal lagar vartillkommer den reglering som sker genom kollektivavtalen.Det är svårt att överblicka ett så omfattande regelsystemoch efterleva det i alla dess detaljer. Inte minst gäller detmindre företag, som av naturliga skäl inte kan ha tillgång egen arbetsrättslig expertis. Skadestånd utkrävsemellertid även för bagatellartade förseelser.Ett exempel på denna vittgående skadeståndsskyldighetåterfinns i lagen om styrelserepresentation förprivatanställda. Lagens sanktionsregler rönte vidremissbehandlingen kritik bl.a. från juridiska instanser.Även små misstag kan här leda till ansenliga skadestånd.Vår kritik riktar i dessa stycken framför allt in sig på dekollektiva skadestånden, d.v.s. skadestånd till de fackligaorganisationerna vid bagatellartade brott mot vissa varsel-och underrättelseskyldigheter som i realiteten saknarbetydelse för den enskilda personen. Konsekvenserna avskadeståndsreglerna bör bli föremål för en översyn medsikte på behövliga förändringar i lagstiftningen. I sambandhärmed är det lämpligt att även de s.k. informellaskadestånden uppmärksammas.Redan nu bör lagen om styrelserepresentation ändras såatt skadeståndsskyldighet endast skall uppstå i de fallföretag förvägrar de anställda styrelserepresentation.Att fredsplikt råder under löpande avtalsperiod är enoomtvistad princip i svensk arbetsrättslagstiftning. I de fallarbetstagare ändå vidtar stridsåtgärder är dessa olovliga.Olovliga stridsåtgärder innebär framför allt ettundergrävande av de fackliga organisationernastrovärdighet som avtalsslutande part gentemotarbetsgivarna. Om en arbetsnedläggelse inte upphört trotsatt förhandlingar inletts kan arbetstagaren åläggasskadestånd. Detta skadestånd får nu högst uppgå till 200kronor -- en beloppsgräns som återinfördes av densocialdemokratiska regeringen val.Under det gångna året synes även regeringen ha insettatt dessa regler är föråldrade och att ett skadestånd på 200kr inte har någon som helst avhållande effekt. regeringen ett förslag i sinlönestoppsproposition som innebar att skadeståndet vidolovliga konflikter skulle höjas till maximalt . Detta förslag var i första hand avsett att balanseradet strejkförbud som regeringen också föreslog. Sombekant avslog propositionen och regeringenavgick.Senare under våren tillsattes en särskild utredare sombl.a. fick till uppgift att komma med förslag som innebarändringar av 60 § MBL så att högre skadestånd skulle kunnadömas ut för fredspliktsbrott och där också domstolenskulle ges större möjlighet att ta hänsyn tillomständigheterna i det enskilda fallet.Trots att utredaren enligt regeringens direktiv skulleredovisa sina förslag senast har någotbetänkande ännu inte offentliggjorts. Detta är högstanmärkningsvärt.Arbetsdomstolen bör ges bättre möjligheter än nu attgöra nyanserade bedömningar då det p.g.a. olovligstridsåtgärd blir aktuellt för en arbetstagare att betalaskadestånd. Skadeståndsreglerna i 60 § MBL bör därförförändras så att den nuvarande 200-kronorsregeln, varsbelopp bestämdes och då motsvarade enmånadslön för en industriarbetare, avskaffas ochskadeståndsbeloppen kraftigt höjs. Regeringen bör snaraståterkomma till med förslag.Översyn av studieledighetslagen ochförtroendemannalagenUnder vidgades möjligheterna att varatjänstledig från arbetet. Genom olika lagar öppnadesmöjligheter att i högre utsträckning vara hemma med sinabarn, att bedriva fackligt arbete och att ägna sig åt studierutan att man för den skull förlorade sitt arbete. För denenskilde arbetstagaren innebär det valfrihet och enmöjlighet att kombinera arbetet med andra intressen ellervärden. Detta är positivt såväl för arbetstagarna som församhället i sin helhet.En översyn av ledighetslagarna inleddes . Dennaöversyn har legat nere sedan 1982.Att människor har möjlighet att kombineraförvärvsarbete med att vara småbarnsföräldrar eller attfortbilda sig är något vi bör slå vakt om. Det måste däremotklart framgå av lagarna på området när rätten till ledighetinträder. Många, framförallt småföretagare som ej självahar tillgång till arbetsrättslig expertis, framför ofta klagomålpå att lagarna är svårtillämpade. Det har också framkommitpåpekanden, tillika från småföretagarhåll, om attledighetslagarna är alltför vidlyftiga. Effekten anses bliproduktionsbortfall och svårigheter att planeraverksamheten.Vi anser att denna kritik är riktig vad gällerstudieledighetslagen och delvis förtroendemannalagen.Studieledighetslagen leder bl.a. till tjänstledighet förpersoner som inte tänkt sig att återvända till sitt arbete.Resultatet blir de oändliga vikariatskedjor som finnsinom framförallt den offentliga sektorn.Den nu gällande studieledighetslagen ger rätt tillledighet oavsett vilka studier den anställde avser attbedriva. Vi menar att denna rätt måste anses välomfattande och därför bör en översyn av lagstiftningengenomföras.Förtroendemannalagens regler har delvis varit svåra atttolka och tillämpa. Särskilda problem har visat sigförekomma vid bedömningen av frågan om rätten tillledighet för facklig verksamhet skall vara förenad med rätttill bibehållen lön under ledigheten eller inte. Vi anserdärför att en förnyad översyn av förtroendemannalagenockså är påkallad. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär förslag tillförändring av medbestämmandelagens förhandlingsregler ienlighet med vad i motionen anförts,2. att hos regeringen begär förslag tilllagstiftning om negativ föreningsrätt,3. att hos regeringen begär förslag tilllagstiftning mot organisationsklausuler,4. att beslutar att 6 § första och andra styckenalagen om styrelserepresentation för de privatanställda fårföljande lydelse:Beslut om inrättande av styrelserepresentation för deanställda fattas av lokal arbetstagarorganisation som ärbunden av kollektivavtal i förhållande till företaget ochföreträder minst hälften av de anställda vid företaget ellerav flera sådana arbetstagarorganisationer som tillsammanshar denna omfattning.Rör beslutet moderföretag fattas det av lokalarbetstagarorganisation, som är bunden av kollektivavtal iförhållande till företag inom koncernen och företräder merän hälften av koncernens anställda, eller av flera sådanaorganisationer som tillsammans har denna omfattning.,5. att beslutar att 8 § andra stycket sistameningen lagen om styrelserepresentation för deprivatanställda får följande lydelse:Om andra sådana organisationer företräder mer än entjugondel av de kollektivavtalsbundna arbetstagarna fårdock de som företräder det största antalet arbetstagare avdessa organisationer utse vardera en suppleant.,6. att beslutar att följande mening läggs till sisti 8 § tredje stycket lagen om styrelserepresentation för deprivatanställda:Om andra sådana organisationer företräder mer än entjugondel av de kollektivavtalsbundna arbetstagarna fårdock de som företräder det största antalet arbetstagare avdessa organisationer utse vardera en suppleant.,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om MBL inom offentlig sektor,8. att beslutar att 14 § andra stycket lagen omstyrelserepresentation för de privatanställda får följandelydelse:Är ett företags verksamhet av sådan natur eller harsådant ändamål som avses i 2 § lagen (1976:580) ommedbestämmande i arbetslivet, fårarbetstagarrepresentanterna inte delta i behandling av frågasom rör verksamhetens mål och inriktning.,9. att hos regeringen begär förslag omavskaffande av vetorättsreglerna i medbestämmandelagen ienlighet med vad i motionen anförts,10.