mot · GE02U520 · 1991-01-25 00:00:00 — InledningDet nordiska samarbetet har både starka och svagasidor. Till de starka sidorna hör lagstiftningssamarbetetunder åren 1900--1920 och det man lyckades uppnå politisktunder 1950och 1960-talen, då de stora och grundläggandenordiska samarbetsavtalen slöts. tillkom,passfriheten infördes, en fri arbetsmarknad inrättades,konventionen om gemensam nordisk social trygghet ingicksoch det s.k. nordiska kulturavtalet träffades. Det är lättatt glömma bort att dessa avtal i vissa fall går betydligtlängre än vad som gällt i EG.Man kan kanske invända att framstegen inom detnordiska samarbetet inte är så märkliga, när man betänkervilka utomordentliga förutsättningar som fanns -- ochfinns -- genom vår gemensamma historiska och kulturellautveckling, vår språkgemenskap, vår likartade socialastruktur och vår gemensamma demokratiska grundsyn.Men man måste ändå komma ihåg att samarbetet varitmöjligt trots att de nordiska staterna valt olikasäkerhetspolitiska lösningar, och trots att numeraär medlem i EG. Den ''nordiska modellen'' kan därför sägasvara ett samarbete som bygger på att utveckla det som ärgemensamt, men som tolererar att länderna väljerolika vägar i andra avseenden. I denna mening kan kanskedet nordiska samarbetet bli en förebild för de länder i Öst-och som frigjort sig från de kommunistiskabanden och söker nya samarbetsvägar.Samtidigt som integrationsprocessen i EG kommit igångordentligt har det nordiska samarbetet visat sina svagasidor. När människor, kapital, varor och tjänster börjat rörasig betydligt friare i , och när de öst- ochcentraleuropeiska länderna sökt inspiration och kontakterhar de nordiska samarbetsorganisationerna varit alltförpassiva. De förhandlingar som förts och de kontakter somknutits har till största delen skett utan de nordiskaorganisationernas medverkan.Förhoppningsvis kommer de förhandlingar som nupågår mellan Efta och EG att leda till ett djupt och brettsamarbetsavtal mellan länderkretsarna. Vad blir kvar av detnordiska samarbetet då vissa frågor lyfts upp på deteuropeiska samarbetsplanet? Är kanske idén om detnordiska samarbetet otidsenlig i det som hållerpå att formas?Vi tror inte det. liberalerna anser inteatt det nordiska samarbetet skall ses som ett alternativ tilldet europeiska samarbetet utan som ett komplement.Den fortsatta integrationen i ochomställningen till demokrati och marknadsekonomi i Öst-och innebär att det nordiska samarbetetställs inför nya utmaningar. I den mån de nordiska ländernakan få något som helst inflytande på den europeiskaförändringsprocessen, och i den mån vi vill behållaavvikande regler, krävs det att vi uppträdergemensamt.Om de nordiska länderna börjar vandra sina egna vägar,kommer vi att förlora i inflytande. Detta gäller alldelesoavsett om vi står utanför EG eller ingår som fullvärdigamedlemmar. Förhandlingsstyrka genom samordning blir ibåda fallen nyckeln till ställning i . Attregional samordning är viktig och kan vara framgångsrikvisar bl.a. gemensamma agerande inomEG.Ett betydelsefullt arbete med att stärka såvälinåt som utåt har redan påbörjats. har utrettsin egen organisation för att den skall kunna fungera såeffektivt som möjligt i en förändrad internationell situation.Inom har ett viktigt arbetsprogramför tiden --1992 antagits. Likaså har etthandlingsprogram för antagits. Tillsammansskapar de redovisade åtgärderna förutsättningar för enangelägen förstärkning av det nordiska samarbetet.Vi, liberalernas medlemmar i svenska delegation, vill här ange några riktlinjerenligt vilka vi anser att det nordiska samarbetet börutvecklas . Vi vill dels poängtera vikten av ettreformerat arbetssätt, dels ange en prioritering av deområden där man verkar.Nordiska rådets arbetsformerFolkpartiet liberalerna ställer sig i grunden positivt tillorganisationsutredningens förslag. En effektivisering avNordiska rådets arbete är efterlängtad.Tyvärr har organisationskommittén inte nog beaktat detkommande betydelse för det nordiskasamarbetet. En analys av detta måste ske ochinnan avtalet börjar verkställas. Annars försitts allachanser till ett gemensamt offensivt agerande i för denordiska länderna viktiga frågor.Målet måste vara att det nordiska samarbetet kanfortsätta och utvecklas också efter ett . Dettainnebär dels att de avtal som ingåtts mellan de nordiskaländerna, och som man önskar bevara, inte upphör attgälla, dels att ett sådant avtal inte förhindrar ett fördjupatregionalt samarbete utöver vad stipulerar.EES-avtalet bör därför innehålla en klausul som garanterardenna rätt, efter mönster från den artikel i garanterar motsvarande rätt.Det är positivt att presidiet och fackutskotten skall fårätt att väcka förslag i rådet -- detta stärker ävenparlamentarikernas ställning -- men det räcker inte. Tempoti arbete måste öka. För att detta inte skallske på bekostnad av parlamentariskt inflytande i bör två ordinarie sessioner genomföras , inteen enda. Detta behöver inte betyda fler sessionsdagar utanenbart att dessa delas upp på fler tillfällen.Folkpartiet liberalerna vill kraftigt understrykaparlamentarikernas roll i utvecklingen av det nordiskasamarbetet. Vi ställer oss därför positiva till den föreslagnamöjligheten att skall få besluta omfördelningen av budgetmedel inom en av ministerrådetfastställd ram. Efter det förslaget blivit genomfört gäller detdock att försöka bygga ut det parlamentariska inflytandetytterligare så att rådet får direkta befogenheter att fattabeslut också om ramarna för den nordiska budgeten ellerinom vissa bestämda områden.Vi ser positivt på det ökade partipolitiska inslaget iNordiska rådets arbete. Detta skapar förutsättningar delsför att parlamentarikernas roll stärks, dels för att arbetetkoncentreras på viktiga nordiska frågor.Vi anser också att presidiets frågerätt bör utvidgas. Idagkan presidiet ställa frågor till ministerrådet endast omkonsensus uppnås. Vi föreslår att detta skall vara möjligtäven då fullt samförstånd inte uppnås. Möjligheter börockså skapas för presidiet att anordna hearings innan deenskilda länderna fattar beslut i frågor som är avgörande fördet nordiska samarbetet.Vidare bör de enskilda ländernas ställningstaganden ibudgetprocessen och i andra viktiga frågor redovisas öppetför att öka det demokratiska inflytandet i, och intresset för,Nordiska rådet.Många bra beslut och rekommendationer följs inte upputan tillåts rinna ut i sanden eller är passerade avutvecklingen den dag de genomförs. Uppföljningen avbeslut och rekommendationer måste därför förbättras,vilket kan ske genom att det skapas fastare former föruppföljning av beslut. Detta kan t.ex. ske genom att enspeciell uppföljningskommitté skapas. Denna skulleregelbundet rapportera till och slå larm närgenomförandet av rådets rekommendationer drar ut påtiden.Vad gäller internationella verksamhetär det glädjande att det fastställs var ansvaret för dennaskall ligga. Vi vill dock betona att det hade varitbättre med ett utskott för internationella frågor än att låtapresidiet ansvara för dessa.Vi vill också uttrycka vårt starka missnöje med att fråganom baltisk representation i inte lösts på etttillfredsställande sätt. Som ett första steg till ett utvidgatsamarbete borde det vara självklart att representanter förde folkvalda parlamenten erbjuds permanentrepresentation vid möten. Sverigesregering bör aktualsiera detta i Nordiska ministerrådet.I den reformprocess som pågår är det också viktigtatt de olika ländernas regeringar aktivt deltar i arbetet. Despänningar som finns mellan och beror till stor del på att ministerrådet inteföljt de rekommendationer som rådet gjort. Endast om densvenska regeringen aktivt verkar för att följa derekommendationer som rådet gör kan rådets stärkta roll idet fortsatta nordiska samarbetet säkerställas.Prioriterade områdenFolkpartiet liberalerna anser att det fortsatta samarbeteti huvudsak bör koncentreras till några viktiga områden. Tilldessa hör i första hand de där en föränderlig omvärldframtvingar offensivt samarbete. Ett framtida EES-avtalutgör här en utgångspunkt. På de områden som omfattas avavtalet bör verka pådrivande för ensnabbare och mer genomgripande integration än vad avtaletstadgar. På vissa av de områden som huvudsakligen fallerutanför EES-ordningen, bl. a. kultur, miljö och samarbetemed Öst- och , bör rådet höja sin profil ochdriva en offensiv politik.Nordbors rättigheter: 250 000 nordbor bor i ettannat nordiskt land än hemlandet, och många andrapendlar över gränserna. presenteradesen nordisk hinderkatalog som visade en del av alla deproblem som drabbar nordbor när de flyttar från ett landtill ett annat. Även de nordbor som verkar över gränsernadrabbas.Ett exempel på ett sådant problem är förbudet för densom har en tjänstebil registrerad i ett annat nordiskt land änhemlandet att använda denna i hemlandet. Ett annatexempel är att en konstnär som vill ställa ut i grannlandettvingas betala tull för att föra över konstverken. Ettytterligare exempel är att svenskar som skiftarbetar i Norgeoch i samband med detta tvingas övernatta påarbetsplatsen, inte får köra sina svenskregistrerade bilar tillarbetsplatsen. Det nordiska medborgarskapet -- som skulleinnebära att nordiska medborgare problemfritt skullekunna flytta och verka mellan länderna -- ligger alltför långtborta.En sammanställning av rättsläget vad gäller nordborsrättigheter i har gjorts av ministerrådet.Denna lämpar sig väl som bas för ett handlingsprogram somlöpande redovisas vid sessioner. Vi anseratt bör utarbeta en vitbok omnordbors rättigheter i . Denna bör innefatta bådeallmänna politiska målsättningar och ett antal konkretaåtgärdsförslag. Vi föreslår att ger regeringen iuppdrag att verka för detta.Det är långt ifrån självklart att vi nordbor får behålla denkanske allra viktigaste och mest centrala rättigheten närNorden närmar sig EG:s inre marknad. Passfriheteninom måste värnas! liberalerna kaninte acceptera att de nordliga nordiska länderna genomreguljära passkontroller snörs av från kontinenten. Men enbibehållen passfrihet förutsätter snabbt och samordnathandlande mellan de nordiska länderna. Det somförmodligen kommer att krävas av oss är någon form avgaranti från de nordiska ländernas sida gentemot EG att vilever upp till gemenskapens regler för kontroll av de yttregränserna.Fri varu- och tjänstehandel: Arbetet i riktningmot en fri och gränslös varu- och tjänstehandel mellan denordiska länderna har gått alldeles för långsamt. I bl.a.bygg- och jordbruksvarusektorerna har detaljregleringarlett till koncentration och förhöjda priser. Det är enbarttack vare pressen från ett integrerande EG som arbetet nufått fart. Målet måste vara ett i princip fritt fråntullprocedurer och gränskontroll av varor till utgången av år1992.För närvarande pågår en nordisk kartläggning avgränskontrollerna liknande den svenska som tidigare gjorts.Denna bör tas som utgångspunkt för ett avskaffandeav de nuvarande inomnordiska kontrollerna. Målet måstevara att svenska företag skall kunna betrakta somhemmamarknad.Forskarutbyte: Den nordiska forskningen måstesamordnas mer än vad som sker . De nordiska ländernaär alltför små för att vart och ett skall kunna bedrivaframstående forskning på alla områden, i synnerhet vadgäller naturvetenskaplig och medicinsk forskning. Ennordisk koncentration av forskningsresurserna --naturligtvis i kombination med ett ökat utomnordisktsamarbete -- är därför en förutsättning för att de nordiskaländerna skall kunna bedriva forskning i världsklass.När det gäller samhällsvetenskaplig och social forskningär problemet ett annat: forskningsresultat och erfarenheterpå ett område når ofta inte ut utanför det egna landetsgränser. finns i dessa vetenskaper internationellateorier som inte alltid är tillämpliga på vårt samhällssystemoch på våra sociala problem. Denna kombination ärolycklig eftersom de nordiska länderna ofta har likartadeproblem. Stora insatser måste därför göras inom dessaområden för att öka utbytet bland nordiska forskare inomNorden.Studentutbyte: Det är också viktigt att öka detnordiska utbytet för studerande. Ett utökat utbytesprogramär både önskvärt i sig och en förutsättning för att Nordenskall kunna inordnas i EGs utbytesprogram . I EGsutbytesprogram är målet att av studenterna påsikt skall kunna läsa en del av sin utbildning utomlands.Målet bör vara minst lika högt i har rekommenderat att utöka NORDPLUS-programmet från1200 studenter till minst 3000, att öka stipendiernas storlek,att göra det möjligt att söka stipendium individuellt och atti övrigt höja utbytesprogrammets ambitionsnivå. Viförutsätter att regeringen verkar i enlighet med detta och atterforderliga ekonomiska resurser tillförsutbytesprogrammet.Erkännande av examina: I oktober 1990undertecknades en överenskommelse om gemensamnordisk arbetsmarknad för personer som genomgått enbehörighetsgivande högre utbildning om . Iteorin finns överordnade regler förexamensgiltighet i , men dessa har inte fungerat ipraktiken. Det är av utomordentlig vikt att det nya avtaletom examinas giltighet fullföljs. Vi förutsätter att regeringenkraftfullt verkar i enlighet med dess innehåll.Krav på medborgarskap: Vi välkomnar alltså denfriare examensbehörigheten inom . finnsdet fortfarande hinder för hur stort genomslag den nämndaöverenskommelsen kan få. Ett sådant hinder utgörs av detkrav på svenskt medborgarskap för tjänstgöring inom detsvenska rättsväsendet som fortfarande upprätthålls. Underarbetet med överenskommelsen om examensbehörighet togden initiativ till att sådana krav skullebestå. Vi anser att en utredning bör ske som undersökermöjligheten att avskaffa detta krav.Om regeringen verkligen menar allvar med sitt tal omEG-medlemskap, kan man i längden inte hålla storaarbetsmarknadssektorer slutna. Ett viktigt steg på vägen iden internationalisering som vi kommer att se de närmastedecennierna hade varit att våga låta så stor del som möjligtav arbetsmarknaden inom vara fri. Det tycksnärmast absurt att man godkänner de andra nordiskaländernas juristutbildningar, men inte deras medborgare,för tjänstgöring inom svenskt rättsväsende.Nordiskt lagstiftningssamarbete: I bilaga 4 tillbudgetpropositionen 1991 skriver justitieministern:Stora delar av lagstiftningen på centrala rättsområden,t.ex. inom familjerätten och på det köp- och avtalsrättsligaområdet, har tillkommit i nordiskt samarbete. Detta harresulterat i att vi på flera områden har överensstämmandelagregler i de nordiska länderna. Denna rättslikhet är enligtmin uppfattning av stort värde. Det finns därför anledningatt vidmakthålla ett nära nordiskt samarbete pålagstiftningsområdet.Vi är inte fullt lika övertygade som justitieministern omatt det nordiska lagstiftningssamarbetet fungerar helttillfredsställande. Visserligen kan lagstiftningen på derättsområden som nämns sägas ha tillkommit ''i nordisktsamarbete'', men tyvärr har inte rättslikhet därmedautomatiskt uppkommit. Lagstiftningen inomavtalsrätten -- som tillkom under lagstiftningssamarbetets''guldålder'' --uppfyller detta krav, men när det gäller familjerätten ochköprätten har det nordiska samarbetet inte hållit helavägen. Såväl familjerättsreformen 1988 som den gällande nya köplagen har visserligen förberettsgenom nordiskt lagstiftningssamarbete, men samarbetetoch rättslikheten har därefter i varierande utsträckning fåttge vika när de olika länderna gjort ändringar i slutskedet.Vissa ändringar har berott på rent politiskaställningstaganden. Så är t.ex. inom familjerätten densvenska sambolagstiftningen mer långtgående änmotsvarigheterna i de övriga nordiska länderna. Även smådetaljändringar som genomförts i de nordiska ländernasparlament har medfört att totalbilden av rättslikhet harrubbats. Det är inte säkert att parlamenten alltid insett attdetaljändringarna fått dessa konsekvenser.Beträffande köprätten kan också sägas att de nordiskaländernas lagstiftningstakt inte ligger ''i fas'' i den meningenatt lagstiftningen införs . Nya, i principlikalydande, köplagar gäller i och , medanNorge har antagit en lag med en utformning som delvisskiljer sig från vad som överenskoms mellan de nordiskaländerna, och inte har införtnågon ny köplag alls. Oroande signaler tyder nu på att detdanska kommer att få ta ställning till enväsentligt omarbetad köplag, som i viktiga delar skiljer sigfrån de svenska, finländska och norska.Det är vår mening att sådana problem måsteundvikas. Rättslikhet inom centrala civilrättsliga områdenkommer att bli en nödvändighet med de öppnare gränser vinu förbereder oss på. liberalerna kommerdärför att framgent försöka uppmärksamma vilkakonsekvenser för rättslikheten i svenskalagändringar kan få. skall åtminstone varamedveten om vilka konsekvenser de beslut som fattas fårför den nordiska rättslikheten. Inom tänkervi verka för att parlamentarikerna uppmärksammas pådessa problem.Trafik och miljö: Den nordiska trafik- ochmiljöpolitiken är i stort behov av samordning. De ökandetrafikmängderna i kombination med avreglering ochharmonisering till internationella regler skapar problemsom endast kan lösas i nordiskt samarbete.Bättre inomnordiska kommunikationer och förbindelsertill kontinenten behövs. Om detta skall kunna ske på ettmiljömässigt acceptabelt sätt blir väsentligt förbättradejärnvägsförbindelser nödvändiga. Till detta hör attjärnvägstriangeln --//-- -- Stockholmmoderniseras, i vilken naturligtvis skulle ingå en fastförbindelse över . Modernare järnvägsförbindelserskulle sänka restiderna avsevärt på dessa sträckor.Folkpartiet liberalerna har tidigare understrukit viktenav att investeringarna i järnvägstrafik ökar kraftigt. För attdessa medel skall utnyttjas på ett effektivt sätt, är detnödvändigt att formerna för den samordnadeinvesteringsplaneringen ses över. Vi föreslår att riksdagenuppdrar åt regeringen att i verka föratt en redogörelse om det nationella utvecklingsarbetet ifråga om järnvägstransporter framställs och att medutgångspunkt från denna en plan för nödvändigainvesteringar utarbetas.Ett väl fungerande nordiskt flyg är en förutsättning föratt orter utan järnväg och som ligger långt frånbefolkningscentra skall ha samma chans till ekonomiskutveckling som centralorter. En avreglering av flygtrafikenskulle leda till lägre priser och bättre förbindelser. Det ärdärför av största vikt att avregleringen av den nordiskaflygtrafiken drivs snabbare än vad som varit fallet.Men en utvecklad flygtrafik innebär också stora utsläppav miljöfarliga ämnen. För att detta skall kunna motverkaskrävs nordiskt koordinerade åtgärder mot flygetsluftföroreningar. Den svenska skattereformen visarproblemen med bristande samarbete: tåg- och flygresormellan de nordiska länderna är momsbefriade, medan resorinom belagts med moms. För att flygtrafiken skallkunna beläggas med miljöavgifter måste dessa tas ut i allanordiska länder och vara lika stora.Sverige bör också arbeta för koordinerade miljökrav förall landsvägstrafik. Kilometerskatten för lastfordonstrafikskiljer sig kraftigt mellan de olika länderna, vilket gerupphov till onödigt åkande och gränsbyråkrati. Arbetet förförenkling och harmonisering av reglerna är kraftigtförsenat.Nordiskt koordinerade miljöregler och -avgifter skullevara ett starkt förhandlingskort internationellt. Samordnadlagstiftning utgör också en förutsättning för att inte deekonomiska villkoren för trafikföretagen skall snedvridasnär trafiken avregleras och blir allt mer internationell.Nordiska handlingsplaner mot havs- ochluftföroreningar presenterades vid session1990. Det är viktigt att dessa inte enbart läggs tillhandlingarna utan att och denordiska regeringarna agerar för att de ytterst rimliga kravsom där sätts upp också fullföljs. Dessa bör följas upp medsamordnade åtgärder för specifika hotade områden, somt.ex. och Bottenviken.Nordiska miljövårdskonventionen är ett bra exempel påen överenskommelse som stärker miljöns ställning. Denstadgar bl.a. att en stat som överväger att ge tillstånd förmiljöstörande verksamhet har en skyldighet att beakta denstörning som kan drabba grannstaterna. Det drabbadelandets regering har rätt att begära konsultationer.En annan intressant regel i nordiska miljökonventionenär den som stadgar enskilda personers talerätt i miljömålsom grundas på miljöfarlig verksamhet i ett annat nordisktland. Denna regel har väckt stor internationelluppmärksamhet och torde komma att bli ännu viktigare ien framtid då de olika nationella lagarna på miljöområdetstärks. Det är emellertid just därför särskilt viktigt att denordiska länderna strävar efter att samordna sina successivaförbättringar av miljölagarna. bör vidare verka föratt en konvention, motsvarande den nordiska, etableras förhela Europa.Utbyte med Öst- och : Destipendier som går till det nordiska lärar- och studentutbytet(NORDPLUS) bör också inkludera de baltiskarepublikerna. Baltiska studenter och lärare har visat ettbetydande intresse för ett sådant utbyte. Formerna församarbetet bör klargöras inom den utvärdering avNORDPLUS-programmet som kommer att ske. Likaså börbaltiska ungdomar kunna arbeta i , och nordiskaungdomar i , genom det s.k. NORDJOBB-programmet. Även de nordiska forskarkurserna ochforskarstipendierna bör kunna omfatta de baltiskarepublikernas medborgare.De ekonomiska förutsättningarna för baltiska ungdomaratt delta i NORDPLUS och NORDJOBB är betydligtsämre än för motsvarande nordiska grupper. Deekonomiska resurserna för dessa ungdomar att arbeta ochstudera i måste därför ses över.Stöd till Öst- och : kanskeallra viktigaste bidrag till utvecklingen i skullevara att aktivt stötta demokratiska institutioner ochorganisationer. Man kan inte lägga nog vikt vid denbetydelse som och Nordiska ministerrådetskulle kunna ha för att stödja folkbildningsorganisationer,partier och en fri och oberoende press.De nordiska länderna kan också bidra till utvecklingenav beslutsmekanismer och strukturella former för offentligadministration och reformpolitik. kunskapsöverföringvad gäller både offentlig administration och privatföretagsamhet skulle likaså vara ett viktigt bidrag tillÖsteuropas utveckling. Det är emellertid viktigt attuppmärksamma att vi inte ''exporterar'' monopolmodelleroch -system som inte fungerar tillfredsställande ens iSverige.Miljösamarbete med Öst- och : Ettutökat samarbete i miljöfrågor med de öst- ochcentraleuropeiska staterna är ytterst angeläget. Bland annatär ett reguljärt östersjösamarbete mellan samtliga tillÖstersjön gränsande stater inkl. helt nödvändigtför att rädda denna livsmiljö till framtiden. Ett sådantsamarbete förutsätter dock att reformprocessen i debaltiska delrepublikerna fortsätter.Andra frågor kan med fördel hanteras på en merregional basis, t.ex. miljöproblemen i Nordkalottområdet.Det handlar där i första hand om luftföroreningar.Svavelutsläppen på är, enligt de uppgifter somidag finns tillgängliga, mer än dubbelt så stora som ,och sammanlagda utsläpp! Vi anstår medyrkanden på detta område tills det är tydligt attreformprocessen i fortsätter. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om det nordiska samarbetetsställning,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om reformering av Nordiska rådetsarbetssätt och organisation,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om det nordiska samarbetetsställning i ett ,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om baltisk representation i ,5. att begär att regeringen verkar för vad imotionen anförts om en vitbok om nordbors rättigheter,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om den nordiska passfriheten,7.