mot · GE02So420 · 1991-01-25 00:00:00 — Åtgärder mot HIV/aids SammanfattningHiv är ett allvarligt hot mot folkhälsan. Mångautvecklingsländer står inför en katastrof. I räknarman att en person smittas varje dag.I motionen föreslår liberalerna en radåtgärder mot hiv/aids. Kraftfulla insatser bör göras för attvidareutbilda lärare och informera elever om hiv och andrasexuellt överförbara sjukdomar. Särskildainformationsinsatser krävs för invandrare och dem som äromhändertagna i kriminalvården. Taket förmetadonbehandling bör undanröjas ochsprututbytesprogram i kontrollerade former införas vidlandets infektionskliniker i nära samarbete medsocialtjänsten. Särskilda insatser krävs för hjälp till deprostituerade. Hiv-testning bör kunna genomförasanonymt. Hiv-testning bör erbjudas vidflyktingmottagningarna och utföras mer rutinmässigt inomhälso- och sjukvården. Inom arbetslivet bör strategierutvecklas för hur hivsmitta skall kunna undvikas.Sjukvården för hiv-smittade bör utvecklas. Eftersom deflesta hiv/aidsfallen finns i storstäderna bör dessa få extraekonomiskt stöd ur aidsanslaget. Forskningen inom dettaområde bör få fortsatt stöd.BakgrundTotalt har fram till -- under ett knappt årtionde --närmare 300 000 fall av aids rapporterats från l57 länder. Över 95procent av de rapporterade fallen är mellan 20 och 49 år.Sannolikt är antalet aidsfall bland vuxna betydligt högre,uppemot en miljon. Det föreligger en underrapporteringframför allt från utvecklingsländerna på grund avsvårigheter i diagnostik och brister i rapporteringen. Mellan400 000 och 500 000 barn beräknas ha utvecklat aids. Nittioprocent av dessa kommer från söder om . Deflesta är oupptäckta och flertalet redan döda.Världshälsoorganisationen () räknar med totaltfem-sex miljoner fall av aids bland vuxna i världen fram tillår 2000. Av dessa kommer att ha dött . De flesta av aidsfallenkommer att inträffa i utvecklingsländerna och hälftenkommer att vara kvinnor. Enligt WHO:s prognoserberäknas l5--20 miljoner vuxna vara smittade år 2000.Man kan urskilja tre epidemier: den bland dehomosexuella, den bland injicerande narkomaner och denbland heterosexuella. Epidemien håller nu på att ändra sigså att kurvan över antalet homosexuella med aids flackas avoch stiger inte längre brant uppåt. Detta skulle kunna beropå beteendeförändringar i denna kategori.Utvecklingen bland injektionsnarkomanerna ärannorlunda. Där håller den ackumulerade kurvan på att gåom kurvan över homosexuella. Hiv-smittan är särskiltutbredd bland narkomanerna i , norra sydöstra . Även medbelgradområdet är drabbat. I är av injektionsnarkomanerna infekterade, i Englandmellan 1 och , i . I har man en snabb spridning av hiv blandnarkomanerna och har minst 500 fall.I introducerades hiv-smittan blandhomosexuella män och blandinjektionsmissbrukare i l983. Spridning via blodoch blodprodukter ägde rum l980 till l985, dåtestning av allt blod och alla blodprodukter samtvärmebehandling av faktorkoncentrat för blödarsjukagenomfördes.I dag har ca 2 600 personer rapporterats som smittbärarevarav hälften är homosexuella/bisexuella män. Närmare 600är intravenösa missbrukare, 200 har smittats viablodprodukter och drygt 500 heterosexuellt. Ett tiotal barnhar smittats av sina mödrar. Man räknar med att ungefär enperson smittas i . Anmärkningsvärt är attöver hälften av de nyrapporterade fallen påträffats blandinvandrare.Något botemedel finns ännu inte mot hiv/aids.Läkemedel prövas som kan ha en viss lindrande ochlivsförlängande effekt. Faran är på intet sätt över, även omhiv inte längre återfinns på löpsedlar och blandtidningsrubriker. Smittan breder ut sig. Den måste bromsasoch kan bromsas genom att var och en söker skydda sig motviruset. Men en effektiv kamp mot smittan kräver ocksåkraftfulla gemensamma insatser.Från januari 1986 har liberalerna ipartimotioner föreslagit ett omfattande åtgärdsprogrammot denna smittsamma sjukdom. När vi framlade den förstaav dessa motioner var det regeringens bedömning attinsatser mot aids endast krävde 5 milj.kr. (under budgetåret1986/87). Vi föreslog en tiodubbling av detta anslag.Regeringen har därefter steg för steg övertygats om attlägets allvar kräver långt större insatser. beklagar vi att en lång rad angelägnaåtgärder helt i onödan har fördröjts genom en alltförsegdragen beslutsprocess i regeringskansliet.I proposition 1990/91:100 anger regeringen att hiv/aidsfortfarande är ett allvarligt samhällsproblem, att det krävsspeciella insatser i kampen mot HIV/aids och attomfattningen av samhällets insatser för att motverkasmittspridningen inte bör reduceras.Folkpartiet liberalerna instämmer i detta. Så länge viinte har något botemedel och inget vaccin mot hiv/aidsmåste vi fortsätta att arbeta med effektivainformationsinsatser och utbildningsaktiviteter för att hejdasmittspridningen. En samordning av ochsocialdepartementets arbete med målsättningen att uppnåkostnadsbesparingar välkomnar vi också men vill samtidigtunderstryka att man inte bör lyfta in uppgifter iregeringskansliet som normalt skall ligga på myndigheter.I budgetpropositionen föreslår regeringen att l93,5milj.kr. anslås för bekämpningen av hiv/aids undernästkommande budgetår. Det är en minskning jämfört medföregående år. Vi tillstyrker detta förslag men markerar påvissa punkter hur vi anser att insatserna bör utformas.Förebyggande insatserSå länge ingen bot finns mot hiv är förebyggande insatserenda möjligheten att förhindra spridningen. Informationom hur man kan skydda sig mot hiv måste nå alla grupper ivårt samhälle på ett sådant sätt att informationen ocksåanvänds. Kunskapsspridning om hiv bör integreras medupplysning om hur man skyddar sig mot andra sexuelltöverförbara sjukdomar och informationen om alkohol meddroger och riskerna med drogmissbruk.Informationen bör vara en naturlig del av mödra- ochbarnhälsovårdens upplysningsarbete. Den bör integreras iskolans undervisning om sexuellt överförbara sjukdomaroch drogmissbruk och göras positiv, inte med hotbilder. Detär viktigt att denna undervisning inte äventyras genomändringen av huvudmannaskapet. Alla tänkbaraansträngningar måste göras vid ungdomsmottagningar, isamband med skolundervisning och i skolhälsovården föratt lära ungdomarna hur de skall skydda sig. Mot dennabakgrund bör föreskriva vidgade insatser förundervisning om hiv som en del av sex- ochsamlevnadsundervisningen. Den bör också ingå ivärnpliktsutbildningen och i företagshälsovårdens ochprimärvårdens hälsoupplysning.Med tanke på att många av de nysmittade är invandrareär det viktigt att hiv-informationen till dem utformas medhänsyn tagen till kulturella och språkliga förhållanden.Även om spridningen av hiv bland homosexuellamän nu stabiliserats är det viktigt att man försökernedbringa den ytterligare. Vi anser att metoder måsteutvecklas för att minska riskbeteenden bland homosexuellaoch om hur man kan skydda sig mot hiv.För den andra riskgruppen, narkomaner, är denviktigaste åtgärden för att hejda spridningen av hiv eneffektiv bekämpning av narkotikamissbruket. Det taremellertid ofta tid att motivera narkotikamissbrukare tillnarkomanvårdande behandling. Svårigheterna ochåterfallsriskerna är uppenbara för alla som arbetar inomdetta fack.Riktade förebyggande åtgärder förnarkotikamissbrukare är därför nödvändiga och skall sessom ett komplement till narkomanvård, inte som enersättning för denna.Talrika studier världen över visar nu att flertaletnarkotikamissbrukare -- i vissa studier -- kan ändra injiceringsvanor till mindre riskabla omde förutom individuell information får konkreta medel föratt åstadkomma sådana förändringar, dvs. tillgång till renasprutor och spetsar och medel (natriumhypoklorit) someffektivt rengör smutsiga verktyg. Det finns områden ivärlden, t.ex. i och , där alla tecken tyderpå att smittspridningen nu stannat upp inomnarkomangruppen genom sådana insatser.Också i har vi positiva erfarenheter avsprututbytesprogram. I och har man programdär man erbjuder individuell information dels om riskernaför hiv och andra infektioner, dels om hur man skall skyddasig mot dem. Man erbjuder hiv-testning, utbyte av sprutoroch spetsar enligt ett utbytessystem och gratis kondomer.Dessutom erbjuder man narkomanvård via ensocialarbetare som ofta besöker infektionsklinikensmottagning och erforderlig medicinsk hjälp.Av de l l07 narkomaner som sökt mottagningen i Malmöunder tiden l987--l990 kände man till 571 förut. Man ficksåledes kontakt med mer än 500 tidigare okändanarkomaner. Sammanlagt gjordes l5 000 besök varvid 47 000 sprutor och 93 000 nålar lånades ut. 2 500 hiv-tester utfördes.Återlämningsgraden av sprutor var mycket hög, ,och av nålar 9l procent. I och med sprututbytesprogrammetbröts uppgången av hepatit bland missbrukare. Hiv-smittaförekom sporadiskt l986 och l987. Ett nysmittat fallupptäcktes vintern l989, liksom ytterligare sju fall som varkontakter. Under l990 hittade man inget fall av hiv-smittabland missbrukarna i . Likartade erfarenheter hargjorts i Lund.Samtidigt kommer oroande rapporter från Stockholmoch om nyupptäckt hivsmitta och gulsot blandmissbrukare. Från strikt vetenskaplig synpunkt kan detsynas angeläget att med den än så länge lågaförekomsten av hivsmitta bland intravenösa missbrukareskulle förbli ett kontrollområde till och genomoch inte införa sprututbytesprogram. Men etiskt sett ärdetta oacceptabelt. Sprututbytesprogram måste kunnainföras överallt där det finns narkomaner som delar sprutor.Den debatt som förekommit kringsprututbytesprogrammen visar på en vårdideologisk klyftamellan hälso- och sjukvården och socialtjänstensnarkomanvård. Denna klyfta måste överbryggas med tankepå att det är narkomanerna som är förlorarna i denna strid.Vårt samhälle kan lida obotlig skada om inte allt görs -- ochgörs genast -- för att förhindra spridning av hiv-smittan.När det gäller överföring av hiv genom samlag har dettyvärr visat sig svårt att få narkotikamissbrukare attpraktisera säkrare sex. Detta är därför en mycket angelägenuppgift att ta i tu med, eftersom det är via sexuellt umgängehiv-smittan kan spridas från narkomangruppen ut i övrigasamhället.Metadonbehandlingens effekter har redovisats i ett antalstudier. Här framgår entydigt att metadonbehandling delsskyddar mot hiv-spridning, dels minskar dödligheten imissbrukargruppen om behandlingen sätts in i tid.Resurserna för metadonbehandling är dock otillräckliga.Hösten l990 väntade ett 30-tal färdigutredda patienter påmetadonbehandling. Bland stockholmspatienterna var 60procent hiv-smittade. Dessutom hade l70 personer anmältstill metadonbehandling genom läkarremiss ellersocialutredning. Av dessa var l20 från och ocksåi den gruppen uppskattades vara hiv-smittade. Andelen hiv-smittade blandnarkomanerna från landets övriga delar var inte känd mensannolikt lägre än i stockholmsgruppen.År l989 dog minst sju personer i väntan påmetadonbehandling. Antalet som avled l990 är ännu intebekant. En snabb utbyggnad av möjligheterna tillmetadonbehandling som svarar mot behoven är därförangelägen. Dessa patienter får inte prioriteras lägre änandra med livshotande tillstånd.Strikta medicinska kriterier bör tillämpas vid intagningtill metadonbehandling, vilket dock inte utesluter attakutbehandling också bör kunna ges till döendeinjektionsmissbrukare (s.k. nödmetadon). Det ''tak'' somför närvarande fins för metadonbehandling på 450 platserbör avlägsnas. Det är medicinskt sett oetiskt att sätta sådanagränser för livräddande behandling, inte minst med tankepå de senaste internationella erfarenheterna.Vid en avvägning av argumenten för och emot att genarkomanerna tillgång till rena sprutor och spetsar ochheroinmissbrukare möjligheter till metadonbehandling,finner vi att övervägande skäl talar för tillgång till sådanaprogram.Mot bakgrund av vunna erfarenheter börinfektionsklinikerna omgående införa sprututbytesprogrami enlighet med den modell som används i och ,dvs. inom en medicinsk ram med stöd av den lokalasocialtjänsten och sjukvårdshuvudmannen i området.Det torde vara ett känt faktum att narkotikamissbruketbland dem som är omhändertagna inomkriminalvården är omfattande. Därmed finns ocksårisk för spridning av hiv i fängelserna. Om intenarkotikahanteringen på fängelserna stoppas kan hiv-situationen förvärras. Åtgärderna måste riktas mot självanarkotikainnehavet och inte mot innehav avinjektionsredskap -- annars riskerar man att förvärraepidemin.I har man positiva erfarenheter av gruppvissexualundervisning i fängelserna med information omsäkrare sex och säkrare användning av sprutor. Men detfordras specialutbildad personal för att ge dennaundervisning. Vi föreslår att man inför sådan undervisningockså i Sverige.I likhet med övriga sexuellt överförbara sjukdomarsprids hiv genom prostituerade. De som går på heroinbör få möjlighet till metadonbehandling. Det är viktigt attge de prostituerade hjälp till social anpassning ochmöjlighet till kontroller och hälsoupplysning. Denverksamhet som olika s.k. prostitutionsgrupper bedriverbör stödjas och aktiveras. De finner ofta prostituerade somutövar sin verksamhet dolt på skrubbar och hotell. Deprostituerades kunder är också viktiga att nå med riktadinformation och påverkan.Förebyggande insatser bygger på åtgärder från olikapersonalgrupper, myndigheter och inte minst målgruppernaoch deras intresseorganisationer. Det är viktigt att dessaorganisationer som byggt på omfattande ideelltarbete vid sidan om ordinarie arbete får ordentligtekonomiskt stöd bl.a. ur det anslag tilldelatsför åtgärder mot hiv.SmittspårningSmittspårningen måste intensifieras och omfatta testningav de sexualpartners som en hiv-patient kommit i kontaktmed.Smittspårningen kan i vissa fall kompliceras av deönskemål om anonymitet som en del patienter har. Dettautgör emellertid inget hinder för den stora huvuddelen avdet viktiga smittspårningsarbetet.Smittspårning är inte någon bisyssla. De ansvarigaläkarna måste kunna utföra detta inom ramen för sinreglerade arbetstid. Särskilt utbildade kuratorer kan härgöra en värdefull insats.TestningAlla medborgare har rätt till hiv-testning. Det ärviktigt att denna möjlighet utnyttjas om man misstänker kan vara smittad. För att stimulera testning är detviktigt att den förenas med bästa möjliga stöd och vård fördem som visar sig vara positiva. Fullt anonym testning börkunna utföras för dem som så önskar. Dagens oklaraskrivningar om anonymitet bör undanröjas.Den lilla förlusten av möjlighet till samhällskontrolluppvägs mer än väl av det faktum att fler kan antas viljatesta sig. Önskemål har framförts från vissa håll ommasstestning av hela befolkningen efter screening av vissagrupper. liberalerna tar avstånd från sådanaförslag. De är resurskrävande och kan dessutom på grundav den långa latenstiden mellan smitta och hiv-positivitetinvagga en smittad person i falsk säkerhet.Däremot bör hiv-testning i ökande utsträckning införassom frivilligrutin vid olika hälsoundersökningar ochbehandlingar. Gravida och personer tillhörande olikariskgrupper bör erbjudas sådan frivillig testning.Hiv-testning bör också införas mer rutinmässigt i hälso-och sjukvården dels för patienternas skull, dels med tankepå de risker personalen kan utsättas för. måsteresurser skapas för att man psykologiskt skall kunna ta handom de fall av hiv-positivitet man på detta sätt kommer attpåträffa.Med tanke på hiv-smittans spridning internationellt ärdet viktigt att rutiner utvecklas för hiv-testning vidinvandrarverkets flyktingmottagningar. Asylsökandeflyktingar bör erbjudas hiv-test som en naturlig del avhälsokontrollen oavsett från vilket ursprungsland mankommer. Även anknytningsfallen och de gäststuderandebör erbjudas testning i samband med läkarundersökning.SjukvårdSåväl antalet hiv-smittade som antalet aidssjuka ökar nu.Med all sannolikhet kommer ökningen att fortsätta. Demåste alla få en god fysisk och psykisk vård. Att aktivt bistådem är motiverat inte bara från humanitära synpunkterutan också från smittskyddssynpunkt.Kring varje hiv-smittad bör finnas ett vårdteam. Utöverkontinuerlig kontakt med läkare måste de smittade ävenerbjudas psykosocialt stöd. I många fall behövs rådgivningäven för de anhöriga.I delar av försöker man se till att varje hiv-patienthar en särskild stödperson som ger psykiskt stöd och vakaröver hans fysiska hälsa. Sådana frivilliginsatser harpåbörjats även i och bör ges ytterligare stimulans.Ett närmare samarbete mellan infektionskliniker ochpsykiatriska kliniker bör komma till stånd för att förbättraomhändertagandet av de hiv-positiva och aidssjuka.Det föds nu några barn med hiv. Det är viktigt att detskapas beredskap för att ta hand om dem och derasföräldrar, särskilt när deras föräldrar börjar bli sjuka.Utbränning, hög personalomsättning och bristandekunskaper är fortfarande ett problem inom hiv/aids-vården.Här bör åtgärdsprogram utarbetas med utgångspunkt frånde erfarenheter som finns bl.a. vid sjukhus.Hiv-testning bör införas mer rutinmässigt i sjukvårdenmed tanke på riskerna för personalen. måsteresurser skapas för att psykologiskt kunna ta hand om defall man påträffar av hiv-positivitet.ArbetsmiljöMånga människor som i arbetslivet riskerar att komma ikontakt med andra människors blod är oroliga försmittfaran. Trots att farhågorna i stor utsträckning ärobefogade måste denna oro tas på allvar och mötas medsaklig information och seriösa skyddsåtgärder.I vår partimotion 1987 föreslogs en bred satsning på aidsi arbetslivet. Vi noterar nu med tillfredsställelse ett klartväxande intresse för hiv-problematiken hosarbetsmarknadens parter och riktlinjer för hur man skallhandla inom olika branscher börjar nu komma fram. Dettaarbete bör få fortsatt stöd.BiståndHiv-epidemin håller på att utvecklas till en katastrof avglobala dimensioner. Ett kraftfullt internationelltsamarbete är nödvändigt för att hindra smittans spridning ialla världsdelar.Sverige bör fortsätta att aktivt engagera sig i detta arbetesåväl genom WHO som genom bilaterala insatser. Vidbehov bör katastrofbiståndsmedel kunna användas för attsnabbt få igång insatser i de svårast utsatta staterna. Dettautvecklas närmare i vår motion om bistånd.ForskningForskningen om hiv har redan gett viktiga resultat. Denmåste ges ett kraftfullt stöd. Olika forskningsfonder harinrättats och utgör en värdefull resurs i kampen mot hiv.Det är viktigt att stimulera forskare inom olikaspecialiteter att ägna sig åt hiv-forskning, såväl insatserinom immunologi och vaccinforskning som studier iriskbeteenden, epidemiologi och sjukdomens terapi. Ävenpsykologiska och sociala aspekter av sjukdomens och dessbekämpning måste uppmärksammas.Hiv-arbete i storstädernaRiksdagen har understrukit att hiv-insatseni storstadsregionen är en angelägenhet av betydelse för helalandet. Skall spridningen hejdas måste särskilt kraftfullaåtgärder sättas in i de områden där smittan är mer utbredd.Vi står nu inför en historisk chans. Kraftsamling mot hiv-epidemin ger stora resultat framöver. Epidemin kommerinte att kunna hejdas än , men den kan ändåpressas tillbaka.Knappast någon samhällsekonomisk investering ger idagett så gott utbyte som kraftfulla insatser mot denna smitta.Det är mot denna bakgrund som vi krävt en kraftig vidgningav hiv-insatserna. liberalerna har i tidigaremotioner kritiserat regeringen för att vilja avskaffa detsärskilda bidraget till storstadsområdena. Vi noterar attregeringen ur anslaget A 5. Insatser mot aids under enövergångstid ger stöd för smittskyddsarbetet inom delandsting och kommuner där hiv-smittan är särskiltutbredd. Eftersom ca 2 100 av de 2 600 fallen av hiv i Sverigekommer från de tre storstadsområdena och successivtinsjuknar i aids är det viktigt att denna satsning påstorstäderna fortsätter. Med hänvisning till det anförda hemställs[att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ökade insatser förvidareutbildning av lärare och information till elever om hivoch andra sexuellt överförbara sjukdomar,1]1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om information till invandrare,2. att beslutar undanröja den maximering avantalet metadonpatienter till 450 personer som föregåenderiksmöte fastställde,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om åtgärder för att undanröjaköerna till metadonbehandling,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om omprövning avsprututbytesprogrammet,[att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om information till dem som äromhändertagna i kriminalvården,2]5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om hjälp till de prostituerade,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om möjlighet till anonymitet vid hiv-testning,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om hiv-testning av invandrare m.fl.,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om hiv-testning inom sjukvården,9. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om sjukvård för hiv-smittade,10. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om stöd till storstäderna.