mot · GE02Ub118 · 1991-03-14 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:85 Växa med kunskaper -- om gymnasieskolan och vuxenutbildningen Målen och riktlinjerna för den nya gymnasieskolan finnspresenterade i den för förelagda propositionenmed titeln ''Växa med kunskaper -- om gymnasieskolan ochvuxenutbildningen''. Denna titel väcker förhoppningar omatt kunskaper nu skall värderas högre i det nya gymnasietän vad som varit fallet i svensk skola från60- och 70-talen och framåt. Med utgångspunkt i en kärnaav allmänna ämnen skall det nya gymnasiet genommöjligheter till lokala anpassningar och till individuellaönskemål garantera både solida baskunskaper och visaflexibilitet i ett mångkulturellt och föränderligt samhälle.Vilken är då den allmänna målsättningen för gymnasiet ochhur kommer det att gå för de enskilda ämnena, där ändågenomförandet av undervisningen skall ske?Grundidén om sambandet kunskaper och växande ochden skisserade grundstrukturen om kärnämnen och tillvalför det nya gymnasiet kan i sig tänkas ha vissa förtjänster.Positivt är skrivningen om att gymnasieutbildningen bör sessom ett led i ett livslångt lärande och att utbildningenframöver allt mera måste sättas in i ett mångkulturellt ochinternationellt perspektiv. Vissa s.k. honnörsord om ettstärkande av humaniora och sådana ämnen som hör hemmainom religion, etik och livsfrågor kan också ge vissaförhoppningar om innehållet i propositionen. Tyvärrkommer förhoppningarna i detta avseende helt på skam.Illavarslande är det redan att man i propositionensbilagedel, där remissvaren behandlas, förgäves söker efternågra omnämnanden eller kommentarer till uttalanden frånföreträdare för den kristna opinionen. På förfrågan tilldepartementet hur det gått med t.ex. Ekumeniskaskoldelegationens remissvar, som saknas i den offentligasammanställningen, svarar man där att alla remisser somkommit in behandlas likvärdigt. Även de s.k.spontanremisserna beaktas. Hur kommer det sig då attremissen från Ekumeniska skoldelegationen inte finnsmed? Den är ju varken omnämnd eller kommenterad isammanställningen.Ett tänkbart svar är att ansvariga för sammanställningenoch presentationen av remissvaren inte funnit den värd attomnämna. Ett annat tänkbart svar är att remissenschabblats bort på vägen. Skulle den inte vara värd attomnämna har den alltså inte samma dignitet som övrigabehandlade remisser som finns med. Den gruppen är ändåmycket stor och där återfinns sådana remissorgan somSyndikalisterna, ,i , Wilhelminasocialdemokratiska kvinnoklubb, SSU, etc. Listan kan göras mycket längre.Förgäves söker man emellertid efter talesmän för denkristna opinionen. Den ekumeniska skoldelegationensutförliga remissvar finns alltså inte med, det remissorgansom samfundsledare av olika kulör hänvisade till för ett årsedan när strategin för ett bevakande av religionsämnetsställning diskuterades och samfunden ombads att på sinaårskonferenser via ett gemensamt manifest ge röst åt denkristna opinionen. Inte heller något stiftsorgan eller någotannat centralt kyrkligt organ finns med i den rikhaltigaförteckningen av svenska remissorgan. Opinionsyttringenfrån predikantvecka l989 med åtföljandeuppvaktning finns naturligtvis inte med liksom inte hellerÖM:s opinionsyttring från förra sommarens årskonferens.Hela det officiella kristna är i själva verketobefintligt i presentationen av remissammanställningen, detmaterial som utgör ett underlag för gymnasiepropositionen.Om den kristna skoldelegationen nu fått mandat attföreträda den kristna opinionen genom sitt remissvar, hurförklaras då att denna instans är totalt förbigången ipresentationen av remissvaren?Har avsikten varit att tiga ihjäl den röst som skulle geuttryck för den kristna opinionens syn på framtidensgymnasieskola?Det förefaller faktiskt som om den kristna opinionen nuär på väg att manipuleras bort beträffandereligionsundervisning på gymnasiet.Hanteringen av den kristna opinionen isammanställningen av remissvaren kräver en förklaring. Dekristna samfundens språkrör, d.v.s. den Ekumeniskaskoldelegationen och deras uppdragsgivare har allanledning att reagera.Beträffande utformningen av undervisningsinnehållet igymnasieskolan urskiljs en s.k. kärna av ämnen som särskiltviktiga. Där är humaniora representerat av ämnena språk,samhällskunskap, svenska, estetiska ämnen, individuellaval och specialarbeten. Dessa s.k. kärnämnen skall finnasmed i de nationella programmen, d.v.s. förekomma i allagymnasieskolor över hela landet. Dessa ämnen skallgarantera den breda kompetens propositionen utlovar.Religion, etik och livsfrågor finns alltså inte med i dessakärnämnen på det yrkesförberedande gymnasiet ochföreslås få reducerad tid på de studieförberedande,teoretiska programmen. Att ämnet inte finns med på deyrkesförberedande programmen kan inte motiveras utifrånjämställdhetsaspekten. Det vore ju mot all rimligjämställdhet att säga att de yrkesförberedande linjerna intebehöver syssla med etiska frågor eller göra sig bättrerustade att fungera i ett mångkulturellt samhälle.Försäkringsbolag och stora svenska industrier som harverksamhet i länder, där religionen har central betydelse,startar själva kurser i etik och religion, därför attbyggnadsarbetare inom byggnad, elteknik, kommunikationetc. behöver detta i sin yrkesutövning. Dessa företag gåralltså in där skolan naturligt borde ha ett huvudansvar. Ärdet sådana punktinsatser skolministern litar till när hanändå talar om vikten av att undervisning skall skei religion, etik och livsfrågor. Varför tar då inte skolan sittnaturliga ansvar och ger ämnet en sådan plats att allagymnasieelever får garanterad undervisningstid och i ämnetutbildade lärare?Statsrådet gör andra prioriteringar. Antalet ämnen kaninte heller i gruppen av kärnämnen bli för stort, har detsagts. Dessutom har det hävdats, bl.a från SÖ tidigare, attämnena religion, etik och livsfrågor handlar om så viktigafrågor att dessa bör finnas med i alla skolämnen. Sammatalesätt har i andra sammanhang använts om ämnenasvenska och matematik. Alla lärare skulle bli svensklärareoch mattelärare. Vi vet hur det gått. Skall ämnena få envettig behandling måste ansvaret ytterst ligga på lärare somhar kompetens i ämnena. Ingen tycks heller dra slutsatsenatt svenska och matematik nu skulle strykas frånkärnämnena på det nya gymnasiet.Nej, resonemanget om att etikfrågor, livsfrågor ochreligionsfrågor skulle bli behandlade i alla ämnen utan behöver ge en tydlig markering att de också behöversärskilt anvisad tid och lärare som är utbildade i ämnethåller inte. Det är att slå blå dunster i ögonen på folk.Nuvarande vitt utbredda praxis på , somkritiken mot ''kvackandet i skolan'' av icke-behöriga lärareriktat sig mot, skall tydligen bli upphöjd till godtagen praxispå gymnasiet. Går vi från de allmänna ämnena inomgymnasieskolan till behandlingen av religion, etik ochlivsfrågor inom de olika s.k. programmen, så ser vi attreligion, etik och livsfrågor här behandlas på ett sätt somklart strider mot svensk läroplanstradition, tidigareuttalanden i utbildningsutskottet och en stark men hittillsalltför tyst svensk opinion.Beträffande den nya termen program är det värt attnämna att den termen förvisso inte är någon nyskapelse påutbildningsdepartementet eller tidigare skolöverstyrelsen.Termen ''program'' är i själva verket etablerad så tidigt sompå 20-talet i de sovjetiska läroplanerna. skrivs därliksom i de flesta av innehållet om i de olikaprogrammen fullständigt. Enligt de sovjetiska programmenskulle tidigare redan lågstadiets elever garanteras tid tillundervisning om religionens fördärvliga inflytande ochmarxismleninismens förtjänster. frågar man efter hjälpinom lärarutbildning och skola för att undervisa ireligionskunskap i , och i vissa stater återinförsreligionen som obligatoriskt skolämne. Det är en likartadutveckling i Kina.De svenska gymnasieprogrammen är inte i takt medtiden. Ämnet religion, etik och livsfrågor får så litetutrymme som möjligt på de teoretiska linjerna. Där blir deti stort sett en halvering av den undervisningstid som äravsatt för ämnet. Vad jag här har sagt om tiden för ämnetreligionskunskap måste i princip gälla andra allmännaämnen inom de studieförberedande programmen. På deyrkesförberedande linjerna finns ämnet över huvud tagetinte med som ett obligatoriskt ämne.För det planerade läroplans- och timplansarbetet sägs iett viktigt avsnitt att ''skolan bör ge stort utrymme åt etiskaoch moraliska frågor. Ett skäl är att eleverna måste fåtillfälle att reflektera och ta personlig ställning i de eviga ochexistentiella frågorna. Vad är rätt och fel, ont och gott,sanning och lögn? Ett annat skäl är att frågor av detta slagliksom kunskap om olika livsåskådningar och religiösauppfattningar är nödvändiga i ett mångkulturellt,internationellt samhälle. Den snabba utvecklingen påarbetsmarknaden, den nya teknologin ochkommunikationstekniken ökar behovet av att i skolanbehandla etiska frågor. Kursplaneöversynen bör beakta attdenna humanistiska dimension skall prägla ämnen somsvenska, samhällskunskap och olika karaktärsämnen'' (sl60).Hela detta resonemang är ju utomordentligt bra ändafram till slutsatsen att ämnen som religion, etik ochlivsfrågor skulle kunna behandlas på ett rättvisade sätt i härnämnda ämnen. Det strider mot alla elementära krav i densvenska läroplanstraditionen att ämnesteoretisk ochmetodisk kunskap inte längre skulle behövas hos de läraresom på mer än ett ytplan skall undervisa i ett visst ämne.Beträffande de enskilda programmen på deyrkesförberedande programmen kan det vara skäl attsärskilt uppmärksamma omvårdnadsprogrammet. Omdetta sägs att det skall ge en bred sammanhållengrundutbildning med inriktning mot verksamhet inomhälso- och sjukvård. Blivande yrkesarbetare inom dennasektor behöver självklart varagaranterade schematid för bearbetning av de livsfrågor vialla förr eller senare ställs inför, träna sig i etiskaställningstaganden inför svåra dilemman i arbetet och ökasin kännedom om den egna identiteten och kulturensamtidigt som man ökar sin kännedom om andra kultureroch religioner, som man möter i arbetet och på fritiden.I utbildningsutskottet l985/86:2 sägs det också redanbeträffande det förslag som expertgruppen för översyn avden gymnasiala utbildningen lagt (ÖGY) att ''möjlighetenbör prövas att föra in religionskunskap som obligatoriskämne på vårdlinjen och sociala servicelinjen -- -- -- Dettabör med anledning av motionerna som sin meningge regeringen till känna''.Vad har skett av denna prövning? I propositionen finnsdet i alla fall inga spår av någon sådan. Ändå harargumenten som ligger bakom utbildningsutskottetsuttalanden om behovet av ett särskilt ämne på yrkeslinjernaväsentligt stärkts om man ser demmot bakgrund av samhällsomdaningen i vår värld.Riksdagen bör till skillnad från regeringen visa att denverkligen beaktar tidigare uttalanden frånutbildningsutskottets sida beträffande religionens, etikensoch livsfrågornas plats på det yrkesförberedande gymnasiet.Utskottets uttalande, som ovan citerats, bör bli riktgivandegenerellt för de yrkesförberedande programmenbeträffande ämne. Detta skulle vara emot vad en hittillsalltför tyst men stark och humanistisk opinion i vårtland kräver.Riksdagen bör också på ett helt annat sätt än vad somskett från statsrådets sida i behandlingen ochpresentationen av remissvaren visa att den kristnaopinionen inte låter sig tystas i genomförandet av denstörsta skolreformen . Denna opinion förväntarsig ett fortsatt stöd för de humanistiska värdena i densvenska skolan, för ett bevarande av den kristnakulturskatten och en skola där olika kulturer och religionertas på allvar.Det som jag framfört i denna motion överensstämmer iprincip med partimotion om gymnasieskolan. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att med avslag på regeringens förslag om attminska antalet timmar i karaktärsämnena inomnaturvetenskapsprogrammet ochsamhällsvetenskapsprogrammet som sin mening gerregeringen till känna vad som i motionen anförts om iprincip oförändrat timtal för den lärarledda undervisningenpå de studieförberedande programmen,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om religionskunskapens ställning igymnasieskolan,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att låta dem som går påyrkesförberedande linjer få del av religion, etik ochlivsfrågor ,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av ämnet religion, etikoch livsfrågor inom omvårdnadsprogrammet,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om nödvändigheten av att slå vaktom lärarkompetensen och att satsa på fortbildning.