mot · GE02Fi227 · 1991-01-25 00:00:00 — Den internationella utvecklingen5 3. Den svenska utvecklingen7 3.1 Utvecklingen under 19907 3.2 Prognoser för 1991 och 19928 4. Regeringens ekonomiska politik9 4.1 Bakgrund9 4.1.1 80-talet10 4.1.2 Krispaket och åtstramningar11 4.1.3 Skattereformen11 4.1.4 Mellersta Östern-konflikten12 4.1.5 Valutakris och nytt krispaket13 4.2 Finansplanen och statsbudgeten13 5. ekonomiska politik14 5.1 Riktlinjer14 5.2 Finanspolitiken18 5.2.1 Allmänt18 5.2.2 budgetalternativ19 --Budgetsaldo19 --Sänkta offentliga utgifter19 --Sänkt skattetryck genom sänkt skatt på nödvändig kon-sumtion20 --Avkastningskrav20 --Framtidssatsning på infrastruktur och utbildning21 --Övriga centersatsningar21 --Tillkommande utgifter22 --budgetbalans22 5.2.3 Övriga finanspolitiska åtgärder25 5.2.4 Kommunernas ekonomi25 --Regeringens förslag om indragning av kommunalamedel26 --skatteutjämning27 --Indragning från kyrkofonden27 5.2.5 Miljö och knappa naturresurser27 5.2.6 Inflationsbekämpning och aktivarbetsmarknadspolitik28 5.2.7 Förnyelse av offentlig sektor30 5.2.8 Personligt ägande och sparande31 5.2.9 Fungerande marknader32 5.2.10 Penning- och valutapolitiken33 5.2.11 Handelspolitiken och Europa-frågorna34Hemställan341. SammanfattningDen ekonomiska politiken måste nu inriktas på en aktivkrisbekämpning kombinerat med kraftfullastrukturåtgärder och långsiktiga investeringar förframtiden. Utgångspunkten måste vara en fortsatt stramfinans- och penningpolitik. Valutapolitikens mål ligger fast.Devalveringar avvisas. Utrymme för investeringar måsteskapas genom att offentlig och privat konsumtion hållstillbaka.Centerns budgetalternativ är stramt. I förhållande tillregeringens budget innebär budget ett positivtbudgetsaldo för /92 på 2 168 miljoner kr.Centerns budgetalternativ innebär stora besparingar istatsutgifterna. De innebär att statsbudgeten i förhållandetill regeringens förslag förstärks med 5 978 miljoner krjämfört med regeringens förslag. Det motsvarar över 1,3 %av de totala statsutgifterna.Centerns budgetalternativ innebär för budgetåret1991/92 sänkta skatter och avgifter, netto, med i förhållandetill regeringens förslag . Det motsvarar ensänkning av det totala skatte- och avgiftstrycket med ca 0,5procentenheter. Inräknas även skatter och avgifter utanförstatsbudgeten innebär förslag ett sänkt skatte- ochavgiftstryck med nära 0,6 procentenheter.Centern föreslår sänkt skatt på nödvändig konsumtion.Matmomsen sänks till på alla livsmedel utomalkoholhaltiga drycker och tobak. Finansiering för dettasker bl.a. genom att den ordinarie mervärdeskattesatsentills vidare ligger kvar på . Vidare sänks bl.a.byggmomsen, och energimomsen slopas, vilket sänkerboendekostnaderna. Som finansiering förbyggmomssänkningen föreslås att investeringsbidrag ejutgår. Skattereformenssnedfördelning måste rättas till. Sänkta mat- ochboendekostnader gynnar främst låg- ochmedelinkomsttagarna, som använder förhållandevis störstandel av sitt ekonomiska utrymme till mat- ochboendekostnader.Centerns budgetalternativ innebär en framtidssatsningpå kommunikationer och utbildning. För kommandebudgetår satsar på infrastrukturellaåtgärder utöver regeringens budgetförslag. 2,5 miljarder krtillfaller en satsning på framförallt järnvägen, men ävenvägnätet. satsas på den högre utbildningen.2. Den internationella utvecklingenDen internationella högkonjunkturen är över. Tillväxten sjunker och inflationen stiger.Redan nästa år kommer dock troligen en återhämtning attske.Samtidigt som den ekonomiska aktiviteten generelltbörjade minska , ökade också skillnadernanågot mellan de största ekonomierna. I och Tysklandär fortfarande tillväxten god och inflationen under kontroll.I har enandet mellan de bägge tidigare staternalett till omfattande statlig upplåning i det fornaVästtyskland, vilket medfört budgetunderskott. I USAfortsätter ekonomin att försvagas. En svag dollar samteffekten från riskerar leda till ökad inflation.Samtidigt förstärks USAs konkurrenskraft genomdollarnedgången vilket bör kunna ge effekt i en ökadtillväxt nästa år.Aktiemarknaderna världen över föll under förra året.Delvis berodde det på krisen i , men ocksåpå allmänt stigande räntor och problem i flera ländersfinansiella sektorer, bl.a. i och Japan.En försämrad tillväxt och ökad arbetslöshet leder till attdet är svårare än tidigare att minska budgetunderskotten pågrund av att skatteintäkterna utvecklas oförmånligt, medande offentliga utgifterna kvarstår eller ökar. Detta gällerframför allt i . Gramm-Rudman-lagen i ökarkontrollen över de offentliga utgifterna, menförutsättningarna för en radikal minskning av underskottetär inte speciellt goda. Till de tidigare budgetproblemen skallläggas ökade militärutgifter till följd av . Ävenför andra länder kommer att ge negativa effekterpå ekonomin.Finanspolitikens minskade möjligheter att motverkaökad inflation leder till ett ökat tryck på penningpolitiken,vilket riskerar leda till en högre ränta med åtföljandeytterligare dämpande effekt på världsekonomin.Krisen i , tillsammans med oron iSovjetunionen, bidrar till den allmänna osäkerheten ochriskerar att öka inflationsförväntningarna. Om kriget inteblir långvarigt och oljepriset inte stiger till mycket höganivåer, bör dock effekten på den internationella ekonominkunna bli begränsad. Västvärldens oljeberoende är mindreidag än i samband med 70-talets oljeprischocker, då ocksåpriset steg till betydligt högre nivåer än vad som hittillsinträffat . I detta sammanhang är det viktigt attinte upprepa misstagen , utan låta enoljeprisuppgång slå igenom i ländernas ekonomier. Annarsriskerar den importerade inflationen att dra igång en löne-/prisspiral. För att minska sårbarheten i den internationellaekonomin inför råvaruprisförändringar är det ocksåutomordentligt viktigt att arbeta för ökad effektivitet ienergianvändning, hushållning och användning av förnybarenergi. Därmed minskar också beroendet av importeradeenergiråvaror, främst olja. Detta rekommenderar ocksåOECD i sin senaste Economic Outlook.Till den allmänna osäkerheten i världssamfundet bidrargivetvis också utvecklingen i med bl.aövergreppen i . Detta har redan försämratrelationerna, och kommer att fördröja, i värsta fall attomöjliggöra, ett ökat ekonomiskt utbyte mellanvästländerna och och det bidrag till deninternationella ekonomins utveckling som därigenomväntats.Det faktum att Uruguay-rundan inom GATTmisslyckades bidrar också till risk förförväntningar om en försämrad utveckling och därmed enlägre aktivitet. Världshandeln kommer av allt att döma attutvecklas oförmånligt under innevarande år i förhållandetill de senaste åren.Inom de europeiska mattas tillväxtennågot under innevarande år. Framför allt utvecklingen iStorbritannien och i , men även i ochItalien är den svag. bidrar dockintegrationsprocessen inom EG och mellan EG och EFTAtill att hålla uppe tillväxten, framför allt via ökadeinvesteringar. Även om fortfarande spelar encentral roll i den europeiska ekonomiska utvecklingen, kanden tyska återföreningen innebära en belastning för dentyska ekonomin. Arbetslösheten kommer enligtprognoserna att sammantaget ligga kvar runt 8 procent.Bland de nordiska länderna är bilden över utvecklingensplittrad, men utgångsläget är i allmänhet svagare än inomövriga . och uppvisar enökande ekonomisk aktivitet och konkurrenskraft, medanekonomin i och försämras. I mattastillväxten och exportutvecklingen, inte minst på grund av enförsämrad konjunktur för skogsprodukterna. Inflationen ärlåg i och men arbetslösheten oförändrathög. I stiger arbetslösheten och inflationen ärfortsatt hög.Sammantaget bedömer vi att utvecklingen inom bör innebära en försvagadtillväxt på , en ökad inflation på i genomsnitt ca 5 %och en något ökad arbetslöshet på . bör ensvagt ökad tillväxt kunna bli fallet. och Tysklandkommer att vara de länder som drar utvecklingen, menäven USAs ekonomi förväntas, med reservation för denosäkerhet som ligger i Mellersta Östern-krisen, bidra tillökad ekonomisk aktivitet.3. Den svenska utvecklingen 3.1 Utvecklingen under 1990Medan tillbakagången i svensk ekonomi de senaste årenej motsvarats av en liknande internationell situation, finnsnu en parallellitet i utvecklingen. Den internationellaekonomin försvagas, så gör också den svenska. I Sverigeslår nu följderna av en försvagad konkurrenskraft igenompå ett mer påtagligt sätt. Antal varsel, företagsnedläggelseroch arbetslösheten ökar markant. försvagas deninternationella konjunkturen.Under 1990 har den svenska konjunkturen fortsatt attförsvagas. Priser och kostnader har fortsatt att stigasnabbare än i konkurrentländerna. Industrinskapacitetsutnyttjande har minskat och orderingångenförsämrats. Denna tendens har förstärkts efter årsskiftet1990/91.Konsumentpriserna har stigit med , varav 4 %tillkommit som en följd av politiska beslut. Vårensåtstramningspaket med momshöjningen stod för 1 %.Skattereformen har stått för av prisökningarna.Oljeprishöjningarna som en följd av invasion avKuwait har bidragit till inflationen med 0,5 %.Timlönekostnaderna har stigit som ettgenomsnitt för samtliga löntagare och itillverkningsindustrin. Inom var motsvarande siffraför tillverkningsindustrin , vilket inneburit enytterligare försvagad konkurrenskraft och tappademarknadsandelar.Handelsbalansen har försämrats genom en svagareutveckling av exporten. Därtill har kraftigt ökaderäntebetalningar till utlandet och ett försämratresevalutanetto, bl a beroende på höjningen avturistmomsen, gjort att bytesbalansen har kraftigtförsämrats. Av budgetpropositionen framgår också attSverige fortsätter att tappa marknadsandelar.Ränteläget har varit högt. harkrislägen uppstått, med valutautflöden som följd. Det hartvingat att höja räntorna. Valutautflödena haravspeglat ett klart misstroende mot den svenska ekonominoch regeringens förmåga att sköta den ekonomiskapolitiken. Spekulationer om en förestående devalvering harockså tidigare legat bakom.Förväntningarna på höstens krispaket var höga men detvisade sig dock vara av betydligt mindre format än väntat.Först sedan regeringen ställt ut löften om nyaåtstramningar, kunde räntenivån sänkas. I OECDs senasteEconomic Outlook benämns följdriktigt krispaketet underbeteckningen ''slight fiscal tightening'' (något skärptfinanspolitik).Stockholmsbörsen har fallit mycket kraftigt ,liksom fastighetspriserna. Flera finansbolag råkade i akutlikviditetskris. Detta medförde i sin tur stora kreditförlusteri flera banker.Inte heller som nation har undgått kritik.Moodys ratinginstitut flyttade ner svenska staten ett pinnhålpå kreditvärdighetsskalan, vilket innebär ökade kostnaderför framtida upplåning. Orsaken uppgavs vara framför alltden försämrade konkurrenskraften.3.2 Prognoser för 1991 och 1992I höstas prognostiserade regeringen den svenskaekonomins utveckling i propositionen om ekonomiskpolitik på medellång sikt. Regeringen fokuserade i dennapå lönekostnaderna som det centrala i sammanhanget. Tvåalternativ ställdes upp. I alternativ 1 skulle enförlängning ske av löneavtal, vilket skulle innebäraatt lönekostnaderna ökade . I alternativ 2 skullelönekostnaderna stiga . Alternativ 1skulle leda till en positiv, men svag tillväxt 1991, medanalternativ 2 skulle medföra en negativ tillväxt. Liknandealternativ ställdes upp för 1992.Centerns bedömning i detta läge var att alternativ 1 varalltför orealistiskt, ehuru önskvärt. Även om ettstabiliseringsavtal skulle komma till stånd menade vi attlöneglidningen skulle spräcka kalkylen. Vi ansåg attalternativ 2 möjligen skulle kunna innebära en realistiskbedömning. Vidare skrev vi att tillväxten troligen skullekomma att bli negativ och att arbetslösheten kanvara uppe i i slutet av 1992.Efter att Rehnberg-gruppen framlagt sitt förslag tillstabiliseringsavtal har regeringen modifierat sinabedömningar i enlighet med det vi förutsåg. Alternativ 1,som är stabiliseringsavtalet, leder nu enligt regeringen tilltimlöneökningar på 1991 och 1992. Alternativ 2innebär att lönerna antas helt bestämmas av läget påarbetsmarknaden. I det senare fallet ökar lönerna med 7 %1991 och 1992. Regeringen antar alltså attlöneutvecklingen under alla förhållanden dämpas avsevärt iförhållande till . Regeringen räknar vidaremed att tillväxten blir negativ , vilket förnärvarande är unikt inom . Vid slutet av 1992 sägs enarbetslöshet på vara trolig.Lönekostnaderna är alltid av stor betydelse förkonkurrenskraften och den ekonomiska utvecklingen. Inuvarande läge är utgången av avtalsrörelsen förmodligenav än större betydelse än normalt. Därvidlagöverensstämmer av allt att döma vår uppfattning medregeringens. Likaledes är det vår bedömning att detförsämrade arbetsmarknadsläget, tillsammans med en ökadförståelse för vikten av ansvarsfulla avtal blandarbetsmarknadens parter, gör att löneavtalen torde bli lägreän . Även löneglidningen bör minska av sammaorsak.Regeringen sätter sin lit till lönerörelsens utgång. Denekonomiska utvecklingen beror dock påså mycket mer. Av fundamental betydelse är bl.a. en stramfinanspolitik, en trovärdig valutapolitik och fortsattastrukturella reformer.Även med ett stabiliseringsavtal kommer troligen interegeringens förutsägelser i alternativ 1 att kunnaförverkligas. Med en rätt utformad politik kan möjligenalternativ 2 nås. Det skulle enligt regeringen bl.a. innebäraen negativ tillväxt på --0,, en negativutveckling av industriproduktionen, kraftigt minskadeinvesteringar, ett bytesbalansunderskott på över 50miljarder kr och en inflation på . Läget är emellertidosäkert och den senaste tidens internationella utvecklingförbättrar inte möjligheterna.Tilltron till den svenska ekonomins förmåga att få nerpris- och kostnadsutvecklingen är uppenbarligen begränsadutomlands. bedömer bl.a. att konsumentpriserna iSverige stiger 1991.Skattereformens prishöjande effekter har bidragit till atthålla uppe farten i pris- och lönekarusellen. Reformen hardels haft direkt inflationsdrivande effekter, dels lett tillkompensationskrav p.g.a. det fördelningspolitiska utfallet.Även i början av innevarande år stiger konsumentprisernamed som en följd av reformen. När dessa effekterdock bortfaller blir följden en lägre inflation.Det försämrade arbetsmarknadsläget bör också leda tillett lägre underliggande pris- och kostnadstryck.Skillnaderna i realräntorna gentemot omvärlden bör ocksåkunna minska, dels till följd av en sänkt inhemsk inflation,dels till följd av att den internationella inflationen ochräntorna tenderar att öka. Det bör kunna ledatill att försämringen av pris- och kostnadsutvecklingen iförhållande till konkurrentländerna bromsas upp. Samtidigtkommer en försämrad internationell konjunktur att leda tillminskad efterfrågan från utlandet. Det medför för Sverigesdel en försämrad handelsoch bytesbalans. Den svenskaimporten kommer att minska. Risken för ytterligareutslagning av företag och sysselsättningstillfällen kommeratt vara betydande.Vi har svårt att tro att industriproduktionen ochsysselsättningen, som regeringen hävdar, åter kan börjastiga . Under förutsättning avsamhällsekonomiskt ansvarsfulla löneavtal kan dock ensådan omsvängning komma . På ytterligarelängre sikt är det möjligt att pris- och kostnadsutvecklingenkan komma att understiga våra konkurrentländers, vilket ärnödvändigt för att förbättra konkurrenskraften. Det ställerdock stora krav på den ekonomiska politiken.4. Regeringens ekonomiska politik 4.1 BakgrundDen internationella ekonomin har präglatsav oavbruten högkonjunktur. Det är mot denna bakgrundde socialdemokratiska regeringarnas insatser sedan 1982måste utvärderas.Erfarenheterna varnar föröverbryggningspolitik och borde ha inneburit att Sverigeunder 80-talet givit ökad vikt åt de strukturella problemen.Tyvärr har det visat sig att socialdemokraterna inte lärtläxan.4.1.1 80-taletDen ekonomiska politik som den socialdemokratiskaregeringen fört döptes av dem själva till''tredje vägen''. Politiken inleddes efter regeringsskiftet1982 med en 16-procentig devalvering. Dessvärre hareftervården av denna varit alltför passiv, vilket medförtväxande problem för samhällsekonomin. Regeringensekonomiska politik har framförallt präglats av oförmåga attkomma till rätta med det i förhållande till omvärlden alltförhöga pris- och kostnadsläget. harutvecklingen av priser och kostnader varit betydligtsnabbare än genomsnittligt i våra konkurrentländer.I upprepade partimotioner har kritiserat densocialdemokratiska regeringens devalvering ochekonomiska politik. Den har inte löst de fundamentalasamhällsekonomiska problemen, utan tvärtom givit en radnegativa effekter, bl.a.:Ihållande pris- ochkostnadsproblemMinskat internationellt förtroende förvalutapolitikenÖkade inkomst- ochförmögenhetsskillnaderÖkade regionala obalanserUtebliven förnyelse i näringslivetEftersatta investeringari infrastrukturen.Efter devalveringen 1982 var tillväxten till en börjanexportledd, men blev efter hand istället konsumtionsledd,vilket den fortsatte att vara resten av årtiondet. Eftervårdenav devalveringen har med andra ord eftersatts.Finanspolitiken var inte tillräckligt stram för att hållatillväxten exportledd och för att hålla pris- ochkostnadsökningarna inom de samhällsekonomiskaramarna. Detta är också något som erkänns i åretsfinansplan.Erfarenheterna från den devalvering somsocialdemokraterna gjorde 1982 är således inte goda. Denhar följts av en successiv nedskrivning av den svenskakronan mot bl.a. den tyska marken. En mot omvärlden alltöppnare ekonomi är kraftigt beroende av denna omvärldsförtroende. Devalveringsspekulationer driver upp räntornavilket är skadligt för ekonomin. Devalveringar löser ingagrundläggande problem. Fortsatta devalveringar är därfören långsiktigt ohållbar strategi. ''Den tredje vägens ekonomiska politik'' harmisslyckats. Regeringen nämner inte längre denna strategi.I årets finansplan nämns inte ''den tredje vägen'' underavsnittet ''1980-talets utveckling i '', trots att dennavar ett samlingsbegrepp för socialdemokraternas politik.De konkurrensförstärkande effekterna av devalveringen ärekonomiskt förbrukade. Det konstateras även ifinansplanen. Samhällsekonomin är krisdrabbad och harfundamentala obalanser. Resultatet borde ha kunnat varaett annat efter 1980-talets högkonjunktur.4.1.2 Krispaket och åtstramningarSent omsider, efter att överhettningen redan passerat sinkulmen, föreslog regeringen åtstramning. De senaste årenhar präglats av återkommande krispaket med sådanaförslag.Centern föreslog åtstramning i form avöverhettningsavgifter på oprioriterat byggande under 1987.Det dröjde dock innan regeringen vände sigtill med ett åtstramningsförslag. Centernmedverkade då till en konjunkturpolitiskt anpassadåtstramning genom tillfälliga åtgärder, bl a tillfälligtobligatoriskt personligt sparande och arbetsmiljöavgifter.Åtgärderna har visat sig ligga rätt i konjunkturcykeln.Åtstramningspaketet har således fullföljt sittsyfte.Efter misslyckade Haga-förhandlingar medarbetsmarknadens parter , återkomregeringen med ytterligare ett krispaket --byggt på långsiktigt verkningslösa ''stopp-åtgärder'' såsompris-, löne-, hyres- och utdelningsstopp, samtinskränkningar i strejkrätten. Regeringens förslag omstrejkförbud röstades ned av och regeringenavgick. Regeringen återkom dock. hjälptefolkpartiet regeringen med ett krispaket som innebar attregeringen frångick vallöftena om utbyggdföräldraförsäkring och sex veckors semester. Ettkommunalt skattestopp infördes och mervärdesskattenhöjdes i ett redan försvagat konjunkturläge.4.1.3 SkattereformenDet sista steget i den beslutade omläggningen av detsvenska skattesystemet har genomförts. Behovet av enomläggning har länge framstått som uppenbart.Centerpartiet har aktivt verkat för genomförandet av fleraav de grundläggande principerna. Det gäller bl a lägreskattesatser för arbetsinkomster, förhöjt grundavdrag förlägre inkomstlägen, enhetlig kapitalbeskattning -- d v ssamma procentsats för beskattning av inkomsträntor,avdrag för utgiftsräntor och huvuddragen iföretagsbeskattningen m m.Centerpartiet har emellertid hävdat en delvisannorlunda finansiering. Vi har således konsekvent motsattoss den höjda mervärdesskatten inom bygg- ochbostadssektorn, liksom införande av mervärdesskatt påenergi, kollektivtrafik och för utspisning och övernattning.Vi har också föreslagit att mervärdesskatten på mat sänkstill den tidigare nivån för byggande m m. Om våra förslaggenomförts skulle omläggningen ha fått en mera fördelaktigfördelningsprofil som en betydande rundgång viabarn- och bostadsbidrag kunnat undvikas liksom ett ökatinflationstryck, vilket riskerar att urholka den nu beslutadeskattereformen. När det gäller hotell- ochrestaurangsektorn och turistsektorn har den minskadebasen -- d v s omsättningen -- medfört att den höjdamervärdesskatten sannolikt inte lett till något nettotillskotttill finansieringen, snarare tvärtom.När vi nu kan se effekterna av de genomfördaförändringarna visar de sig i allt väsentligt överensstämmamed de av oss gjorda bedömningarna. Boendekostnadernahar t ex radikalt skjutit i höjden, kostnaderna förkollektivtrafiken likaså. Höjningarna slår givetvis hårdastmot de grupper som tjänar minst på sänkningen avarbetsinkomster. Det är därför angeläget att rättatill de skadeverkningar som omläggningen medfört ochmedför. Vi återkommer därför med förslag till reduceradmervärdesskattesats i en särskild partimotion, där vi ocksåkräver sänkt mervärdesskatt på livsmedel. I en annanpartimotion om boendekostnader återupprepar vi kravet påsänkt mervärdesskatt på byggande och boende.En annan invändning som vi i har haft motomläggningen är att den medför att arbetsfrånvarostimuleras framför arbetsnärvaro. Detta sker framföralltgenom försämringar i avdrag för arbetsresor liksom resormed egen bil i tjänsten men också genom sociala avgifterpå ersättningar för kostnader i samband med arbetsnärvaro.Också dessa bedömningar besannas nu i den verklighet somvi upplever dagligdags. Vi upprepar därför i stort våratidigare förslag även på detta område.När det gäller pensionärernas beskattning upprepar vikravet på en utredning om höjd grundpension i en särskildmotion.Självklart medför justeringar av redan genomfördaförändringar svårigheter. Vi upprepar inte alla våra tidigareförslag. Vi bedömer emellertid de flesta av våra krav varaså samhällsnyttiga att smärre svårigheter får godtas.Vi anser att det måste införas andra sparstimulanser föratt samhällets krav på ökat sparande ska kunna uppfyllas.Vi har utvecklat förslag till detta i en särskild motion omsparande, där vi bl a föreslår personliga investeringskonton.Inom företagsbeskattningen återkommer vi bl a medförslag om slopad förmögenhetsbeskattning av i företagarbetande kapital och en begränsad kvittningsrätt mellaninkomst av tjänst och inkomst av näringsverksamhet.Det fördelningspolitiska kravet, att låginkomsttagareinte skulle betala höginkomsttagares skattesänkningar, hardessvärre dock inte uppnåtts. Den främsta orsaken till dettaär den breddade och höjda momsen, eftersom dennadrabbar de med små ekonomiska marginaler hårdast. I ochmed en kärvare samhällsekonomisk situation med bl.a.högre räntor slår dessutom skattereformensregelförändringar hårdare än vad som förutsattes vidbeslutstillfället.Den breddade och höjda momsen innebär enpolitiskt beslutad inflation som uppgår till 1990 och3,1991. Detta är olyckligt i ett läge där landets främstasamhällsekonomiska problem är de alltför höga pris- ochkostnadsökningarna. Skattereformen leder tillkompensationskrav i lönerörelserna och försvårarmöjligheterna till ett stabiliseringsavtal påarbetsmarknaden.4.1.4 Mellersta Östern-konfliktenGenom invasion i förraåret fördubblades i ett slag oljepriserna. De låg sedan underhela tiden fram till krigsutbrottet mellan och deallierade på en hög nivå. Därefter har emellertid prisernasjunkit.För svensk ekonomi innebär konflikten en ytterligareåtstramning. Handelsbalansen försvagas och inflationenstiger. relativt låga oljeberoende gör dock att vårtland sannolikt drabbas i något lägre grad än genomsnittligtinom .