mot · GE02Ub821 · 1991-01-25 00:00:00 — SammanfattningI några avseenden har svensk skolpolitik de senaste årenlagts om i liberal riktning. Åratal av opinionsbildning harburit frukt.Nu skall ansvar och inflytandedecentraliserasNu skall den administrativaöverbyggnaden bantasNu skall utrymmet för lokalavariationer ökaNu skall de relativa betygen ersättasNuskall sexåringar få chans att börja skolanMen de nya greppen räcker inte. Skolpolitikensinriktning är fortfarande felaktig på flera områden.Lärarförsörjningen, en nyckelfaktor i skolan, är i kris.Utvärderingar har pekat på problem i vissa ämnen. Ochäven om svenska elever klarar sig hyggligt i internationellajämförelser måste vi ha högre ambitioner. Den svenskaskolan kan bli ännu bättre och en ny skolpolitik kan läggagrunden. Vi har samlat våra förslag under femhuvudrubriker.1. Slå vakt om kunskap och kvalitet.Prioritera denegentliga undervisningen, t ex tillgång till behöriga lärare,fler lärare med forskningserfarenhet, bra läromedel,välutrustade ämnesinstitutioner och skolbibliotekGe storfrihet för olika pedagogiska metoder, som kan bidra till attundervisningsresultatet förbättrasSe till att lärarna hargedigna ämneskunskaperÅterinför betygen ilärarutbildningenInför ett nytt betygssystemGeutrymme för etik- och normfrågorFörbättraspråkundervisningen (Utvecklas i vår partimotion omutbildningens internationalisering)Genomförkvalitetssatsningar i ämnen där utvärderingar tyder påsärskilda brister, bl a i religionsämnet 2. Garantera de verksammas rätt till inflytande.Stärklärarnas, föräldrarnas och elevernas ställning genom en typav ''självstyrande'' skolor, som får ta över många beslut somidag fattas av kommunenBygg ut skolansföräldrakontakter 3. Öka valfriheten.Ge elever och föräldrar rätt attvälja skolaGarantera den rätten med ettelevpengsystemGe friskolor, som uppfyllergrundläggande krav, samma bidrag som allmänna skolorÖka valmöjligheterna på högstadiet och i gymnasietUppmuntra profilering av skolor 4. Ge lärarna stöd och förutsättningar.ReformeralärarutbildningenÖka lärarnas möjligheter tillfortbildning, bl a utomlandsGe ''utbrända'' lärare chansatt pröva en utbytestjänstÅterinför besvärsrätt vidlärartillsättningar 5. Intensifiera jämställdhetsarbetet.Tillsätt enkommission med uppgift att inventera och utvärdera dejämställdhetsåtgärder som vidtagits samt föreslå ettprogram med ytterligare åtgärder i helautbildningsväsendetFortsätt försöksverksamheten medenkönade grupper i t ex data, fysik och kemiIntensifierainsatserna för en jämnare könsfördelning bland lärare i låg-och mellanstadiet.Detta program utvecklas närmare i avsnitt 3 ''Ett liberaltskolprogram''.2. Regeringen fortsätter att bryta löftenArbetsklimatet i svenska skolor har försämrats desenaste åren på grund av att lärarna känt en djup misstromot regeringens politik. De känner sig svikna. Många togfasta på statsminister utspel på densocialdemokratiska partikongressen 1987 om satsningar påskolan och blev mycket besvikna när den förstabudgetpropositionen efter valet innehöll en besparing påområdet. Sedan har besvikelserna kommit slag i slag.Sättet att genomdriva kommunaliseringsbeslutet varmycket anmärkningsvärt. Vi var och är alltjämt mycketkritiska till de metoder som används. Det som hänt efterbeslutet visar dels att priset blev mycket högt, dels att våravarningar var berättigade.Regeringen sviker nu flera av de löften som gavs isamband med kommunaliseringen.Statsbidraget blir inte oförändrat. Besparingar på 1,3miljarder kronor föreslås i budgetpropositionen.Löftet om att statsbidragssystemet skulle innebära högstca 25 elever i varje klass sveks egentligen istatsbidragspropositionen men sveket rättas inte till heller ibudgetpropositionen.Löftet om 300 miljonor kronor ''extra'' tillarbetsmiljösatsningar sviks också, för även de pengarnafinansieras inom ramen för den tidigare anslagsnivån. Vividhåller vår uppfattning att dessa pengar bör föras tillsektoranslaget för skolan.Plötsligt -- som ett inslag i ett krispaket -- läggerregeringen om sin politik i fråga om skolstartålder. skallbarnen få börja vid . Det är svårt att tänka sig ett meropsykologiskt sätt att introducera en sådan reform. Och deekonomiska konsekvenserna för kommunerna berörsknappast, mer än med ett konstaterande att förändringenfår ''ekonomiska konsekvenser som i ettsamhällsekonomiskt perspektiv är betydande''. Det måstelåta olycksbådande för de skolpolitiker och det skolfolk somtrott på löftet om oförändrad statsbidragsnivå.Vi utvecklar vår syn på regeringens signaler om sänktskolstartålder i ett avsnitt mot slutet av motionen.Folkpartiet liberalerna reserverade sig mot löftet omoförändrat statsbidrag. Vi vet att den typen av löften alltidriskerar att föda en svekdebatt, eftersom ingen kanförutsäga den ekonomiska utvecklingen. I det här fallet varrisken för löftesbrott dessutom uppenbar för alla som vill se.Löftet gavs snarare mot bättre vetande än i god tro.Vi stödde heller inte uttalandet om högst ca 25 elever ivarje klass, som det var utformat i utskottsbetänkandethösten . I ljuset av tidigare uttalanden frånsocialdemokratiskt håll -- där omfördelning avlärarresurserna avvisats som socialt oacceptabelt -- kundedet bara tolkas som ett löfte om att det nya statsbidragetskulle ge nya resurser till skolan. Vi ansåg oss inte kunnautlova sådana resurser. Vi har hävdat att ensänkning av klasstorlekarna i mellan- och högstadiet ärmöjliga genom en annan användning av tillgängligalärarresurser.3. Ett liberalt skolprogram 3.1. Satsa på kunskap och kvalitet!Sluta nedvärdera skolans kunskapsmål!Statsmakterna har uttalat att den svenska skolan skaförändras från regelstyrning till målstyrning.Mot den bakgrunden ter det sig paradoxalt att vi desenaste åren knappast haft någon debatt om skolans mål.Det ska säkert inte tolkas så att det råder klarhet ochenighet om skolans mål. Tvärtom talar mycket för attoklarhet och oenighet om målen är ett av skolans störstaproblem. Den djupgående skolpolitiska konflikten 1989torde ha bottnat i olika syn på skolans mål.Professor konstaterade i ett anförande förnågra år sedan att skolkommission diskuterademålfrågorna i sitt huvudbetänkande. Husén fortsatte: ''Menunder de som gått har vi fått fram nyaläroplaner utan att man riktigt på allvar har diskuterat deviktiga målfrågorna. ''Efter kommunaliseringsbeslutet blir målfrågorna änviktigare. Precisa mål, uttryckta i t.ex. läroplaner, blirstatsmakternas kanske viktigaste instrument att påverkaskolutvecklingen i landet.Ofta sägs det att skolan har två mål: det ena är att gekunskap, det andra är av mer social karaktär. Skolan skavara fostrande och personlighetsdanande, utjämna klyftoroch bidra till att barnen får en trygg uppväxt.De aktuella problemen på detta område förefaller varatvå. Det ena är vilket inbördes förhållande de båda målenska ha. tids socialdemokratiska skolpolitik gerintrycket att det ''sociala'' målet nu värderas högre änkunskapsmålet. Förslaget i budgetpropositionen attorganisatoriskt och pedagogiskt slå ihop barnomsorgen ochskolan kan naturligtvis på sina håll öka farhågorna attnedtoningen av kunskapsmålet fortsätter.Folkpartiet liberalerna arbetar för en fri kommunalnämndorganisation, alltså att staten inte ska föreskriva vissaobligatoriska nämnder el. Vi välkomnar alltså steg i denriktningen. Däremot motsätter vi oss uttalanden av merabindande slag om en organisatorisk sammanslagning avbarnomsorg och skola på nivå. Sådanaeventuella sammanslagningar måste avgöras på kommunalnivå.När det gäller pedagogisk samordning har vi längeförespråkat ett större inslag av basfärdighetsträning iförskolan. Vi avvaktar med vårt ställningstagande till de avskolministerns tankar på denna punkt tills planernapreciseras och ett konkret förslag föreläggs riksdagen.Det andra problemet när det gäller skolans mål är att det''sociala'' målet är något oprecist. Är skolans mål attavskaffa klassamhället? Har skolan ett ansvar för barnenockså på icke skoltid? Ska skolans värderingar prägla ocksåskolbarnsomsorgen? Är målet att alla svenska ungdomar avjämlikhetsskäl ska gå i skola? Är ett mål med densvenska skolan att barnens föräldrar ska kunna vara iarbetslivet så mycket och så ostörda som möjligt?Det är naturligtvis inte så att det råder en fullständigenighet om hur kunskapsmålet ska uttydas. Det finns i denpedagogiska världen en ständig debatt omkunskapsbegreppet, som ibland också når ut till en bredarekrets. Men i jämförelse med den betydande osäkerhet blandskolfolk och skoldebattörer om innebörden i det ''sociala''målet är tolkningen av kunskapsmålet tämligenokontroversiell.Däremot tycks det som sagt råda osäkerhet om vilkenvikt kunskapsmålet ska tillmätas. Vi delar den uppfattningsom många framfört , att aktuellsocialdemokratisk skolpolitik på ett oroande sätt tonar nerkunskapsmålet.Regeringens agerande bildar ett mönster som ärillavarslande.Samtidigt nedvärderas ämnena och ämneskunskaperna.Ämnesinstitutioner förfaller för att de gamla huvudlärar-och institutionsföreståndartjänsterna har avskaffats.Folkpartiet liberalerna har länge arbetat för ettåterinförande. Med det nya statsbidragssystemet kan ochbör staten naturligtvis inte avgöra den typen avprioriteringar, men statsmakterna kan göra mer allmännauttalanden om betydelsen av ämneskunskaper ochfungerande ämnesinstitutioner.Den nya lärarutbildningen ger de blivandehögstadielärarna betydligt mindre ämneskompetens i vissaämnen än dagens högstadielärare. Vi motsatte oss den s.k.lärarutbildningsreformen.Senfärdigheten när det gällt att åtgärda bristen påbehöriga lärare, lärobokseländet och det orimligabetygssystemet hör också till bilden.Folkpartiet liberalernas syn på skolans målEftersom måldiskussionerna kommer att bli alltviktigare vill vi något redovisa liberalernas synpå skolans mål.En utgångspunkt är att kunskap blir allt viktigare.Kunskap har visserligen alltid varit viktig -- för individeroch för samhällen. Men ser vi hur kunskap i ordetsvidaste mening håller på att bli den helt avgörandeproduktions- och konkurrensfaktorn på bekostnad avråvaror och kapital. Allt tyder på att den utvecklingenkommer att fortsätta. I ''informationssamhället'' blirsatsning på kunskap -- alltifrån spaning efter ny kunskap ispjutspetsforskningen till spridning av viktig och etableradkunskap till alla -- en tvingande nödvändighet för varjenation som vill bevara och utveckla sin välfärd. Förindividerna blir kunskap ett allt viktigare medel attförverkliga sina drömmar och livsmål.Det är därför morgondagens svenska skola måste blibättre än dagens. Man kan och bör diskutera hur bra dagenssvenska skola är. De första resultaten av den pågåendeutvärderingen av är i det sammanhanget avstort intresse. Det som är uppenbart för oss är att den skolavi nu planerar för, säg sekelskiftets skola, måste varaavsevärt mycket bättre än vår nuvarande, helt enkelt därföratt kraven på skolan kommer att vara så mycket större då.Då har vi definitivt inte råd med en skola som dödarnyfikenhet eller inte tar tillvara allas kreativitet. Då måstevi helt enkelt ha en skola som tar till vara ochvidareutvecklar varje ung människas inneboende förmåga.Kunskap måste vara det mest centrala begreppet iskolan. Visserligen har skolan en uppgift som går utöversjälva kunskapsförmedlingen, nämligen att stödja hemmeni deras fostrande och personlighetsdanande gärning, menockså i den uppgiften används kunskapsförmedlingen somarbetsmetod. Genom att, till exempel, göra läxor vänjer sigeleven vid att planera sin tid och arbeta självständigt.Mänskliga egenskaper som tolerans och hänsyn tränas i detdagliga umgänget inom skolan, men byggs också under ochmotiveras med kunskaper. Att ha kunskaper -- och i detordet inbegriper vi även färdigheter -- bidrar till att byggaupp självförtroendet, vilket är en viktig uppgift för skolan.Man kan alltså säga att kunskap är skolans mål och medel.En annan utgångspunkt för vår utbildningspolitik ochdärmed för vår syn på skolans mål är en liberalmänniskosyn. Kärnan i den är att människor kan utvecklas,växa. Det är på enskilda människors förmåga att skapa, taansvar och finna lösningar som hela samhället vilar. Skolanska vara ett uttryck för samhällsgemenskapens vilja att gevarje individ maximalt goda förutsättningar att utveckla sininneboende förmåga -- hela samhället har intresse av att såsker.Det är alltså vår uppfattning att det skulle vara av värdeom skoldebatten i högre grad handlade om skolansinnehåll.Ge utrymme för etik- och normfrågor och förbättrakvaliteten i religionsundervisningenTill en sådan diskussion hör också etik- ochnormfrågorna. Skolan är politiskt ochlivsåskådningsmässigt neutral men den är inte och kanaldrig vara värdemässigt neutral. Skolan hävdar etiskaprinciper om allas lika värde, respekt för oliktänkande etc.Var går gränsen för det som inte kan tolereras? I ettmångkulturellt samhälle blir den frågan svårare menviktigare.Skolan måste ge utrymme för etisk diskussion ochfostran. Religionskunskapslektionerna ger naturligensådana möjligheter, men etikdiskussioner kan komma in imånga sammanhang. Här är det också viktigt att varaobservant på det som brukar kallas ''den dolda läroplanen''.Det bör naturligtvis inte vara så att skolan undervisar i enetik men själv tillämpar en annan. Den rädsla för etik- ochnormfrågor som länge präglade skolan måste nu vara borta,för utan en etisk grund får vi aldrig en bra skola.I detta sammanhang vill vi beröra de samstämmigarapporter, som talar om problem i skolansreligionsundervisning. Vi finner den rådande situationenmycket otillfredsställande. Brist på behöriga lärare ochsvårigheter att hävda tid för ämnet gentemotkonkurrerande krav gör att kvaliteten ofta sjunkit på ettoacceptabelt sätt. En undersökning som SCB gjort påuppdrag av visar att avelevtimmarna i religionsundervisning genomförs med läraresom helt saknar utbildning i ämnet. Det är orimligt attmånga barn går ut ur den svenska utankunskaper om grundläggande begrepp i tro. Medtanke på de andra religionernas betydelse, både ivärldspolitiken och för invandrare i , är det likabekymmersamt att kunskap om de religionerna ocksåsaknas. Det är uppenbart att de allmänna uttalanden somgjorts från sida i denna fråga inte räcker.Den svenska skolan behöver kvalitetssatsningar i fleraavseenden, men religionsämnet är ett av de viktigaste.Detta bör ge regeringen till känna.Öka förutsättningarna för individualiseringAlla skall ha rätt till en grundutbildning av god kvalitet.Föräldrarnas rätt att bestämma över sina barns utbildning,som vi tillmäter stor betydelse, omfattar inte rätten atthindra barnen att få grundutbildning eller rätten att gebarnen en undervisning som strider mot de demokratiskaoch etiska värderingar som det svenska samhället vilar på.Den liberala människosynen betonar också det faktumatt alla människor är olika. Varje individ är unik. Det måstefå konsekvenser för skolsystemet. Undervisningen måste ihögre grad individualiseras.Individualisering är särskilt viktig för elever med olikatyper av problem. Regeringens nya löfte om att minskaklasstorlekarna i mellan- och högstadiet utan att ökaresurserna innebär att tillgången på speciallärare och andraförstärkningsresurser kommer att minska. Vi tror att dettakan genomföras utan att det drabbar de svagaste eleverna,men det kräver att skolledarna har kraft att prioritera justdessa elevers behov.Elever med grava läs- och skrivsvårigheter är en gruppsom måste uppmärksammas mer i skolan. Vi utvecklar vissasynpunkter om den gruppen i en särskild kommittémotionfrån liberalerna.Skolan ska bidra till att utjämna sociala skillnader, ävenom vi inte skall inbilla oss att skolan ensam kan uppnå ettavskaffande av klassamhället. Det är bra att barn ur olikasociala miljöer går i samma skola och i samma klass. Menibland kommer den ambitionen i konflikt med andra mål.En intressant illustration till det är planerna påkooperativa skolor i som stöds av bl asocialdemokraterna. Så här säger en av initiativtagarna, densocialdemokratiska skolpolitikern iDagens Nyheter den 27 oktober 1989:Samtidigt finns ju risken för ökad segregation eftersomvarje skola kommer att få sin egen profil.Föräldrakooperativet väljer ju självt vilka områden avläroplanen som ska få störst betydelse i undervisningen.Men den risken är värd att ta för att engagera föräldrarna iskolarbetet.Vi anser att vi i vår skolpolitik gör en rimlig avvägningmellan de mål vi angivit. Vi tror inte att den nödvändigapedagogiska förnyelsen kan åstadkommas utan attfrihetsgraden i systemet ökar ytterligare. Vi är heltövertygade om att det kommer att innebära att skolan blirbättre för alla, även om skillnaderna, i betydelsen olikheteri fråga om metoder, kommer att bli större.Den svenska skolan kommer med våra förslag att förblien jämlik skola -- vi tror att den i vissa avseenden kommeratt bli bättre för t ex elever från hem utan studietradition.Vi har med intresse tagit del av några uppgifter i rapporten''Den offentliga sektorn'' (Bilaga 26 tillLångtidsutredningen 90), som stöder vårt påstående attett system som ger elever och föräldrar rätt att välja skolakan bidra till att minska segregationen, snarare än att ökaden.Prioritera undervisningen!Regeringen har på ett förtjänstfullt sätt tagit itu med denstatliga skolbyråkratin. gäller det att fullfölja denstrategin också på det kommunala planet. Genomsjälvstyrande skolor med eget budgetansvar kan denadministrativa personalen på central nivå i kommunenminska utan att en motsvarande ökning behöver ske ute påskolorna. I många kommuner finns säkert anledning att seöver systemet med rektorsområden. De tillkom för att spararesurser, men effekten har i vissa fall blivit att en deladministration dubblerats.När det gäller rektorstjänster förespråkar vi emellertidsnarare fler än färre. Det kommer ideligen exempel somvisar att brist på ledarskap kan bli mycket dyrbar. Detsenaste är om hemspråksundervisning. Ettannat exempel är användningen av förstärkningsresursen idet gamla statsbidragssystemet.Vi anser att fastighetsförvaltning, lokalvård ochmåltidsförsörjning kan förbilligas genomanbudsförfarande. är momseffekteneliminerad vid beslut om regiform, vilket har sitt intresse förmånga skolor. Åtskilliga skolor och skolförvaltningar har desenaste åren tagit in anbud på t.ex.skolmåltidsverksamheten och funnit att entreprenad skullebli billigare, men momsen har gjort att en icke-kommunalleverantör ändå blir dyrare. I de fallen böranbudsförfarandet nu göras om, eftersom förutsättningarnaär förändrade genom skattereformen.I många kommuner planeras nu en sammanläggning avskolor och fritidshem, som ett sätt att spara pengar. Vi troratt det kan vara en bra åtgärd, som inte behöver försämrakvaliteten i skolbarnomsorgen.Syftet med dessa sparåtgärder är att möjliggöra enprioritering av själva undervisningen och det som hör tillden. Vi tror att en bra skola måste kunna tillhandahålla braläroböcker, i stor utsträckning som gåvoläromedel. En braskola bör också ha ett välutrustat bibliotek.Vi vill slå vakt om ämnesinstitutionerna. De har fåttförfalla på många skolor, i brist på pengar och i brist pånågon som känner ansvar för dem. Det senare är ett resultatav det olyckliga beslutet att avskaffainstitutionsföreståndare och huvudlärare.Det är också nödvändigt att lärarna har såväl godaämnesmässiga som pedagogiska kunskaper. Andelenobehöriga lärare inger bekymmer. Det är angeläget attandelen lärare med forskarutbildning ökar, först och främsti gymnasieskolan men gärna också på högstadiet.Vi är inte omedvetna om att andra funktioner i skolan,som studie- och yrkesvägledning, elevvård, hälsovård etc imånga fall också har mycket stor betydelse. Det är möjligtatt vissa kommuner måste genomföra besparingar också idessa ''kringfunktioner'', men det måste i så fall ske i formersom garanterar att de elever som har störst behov av stödkan få det även i fortsättningen. När det gällerskolhälsovården i det obligatoriska skolväsendet anser vi attkommunerna även i fortsättningen ska vara skyldiga atttillhandahålla sådan. Vi har ytterligare utvecklatsynpunkter på barn- och skolhälsovård i folkpartietliberalernas partimotion om barn. Vi pekar där bl a påmöjligheten att i vissa, särskilt mindre kommuner,åstadkomma en samordning mellan skolhälsovården ochbarnhälsovården.Ge stor frihet för olika pedagogiska metoderVi behöver ett ständigt sökande efter nya och bättrepedagogiska metoder. Ett sådant sökande stimulerar vi bästgenom att lämna stor frihet för experiment. Därför måstevarje skola men också varje lärare ges möjlighet att arbetemed de pedagogiska grepp och metoder som de själva villpröva.Denna grundsyn på den professionella lärarrollen måsteprägla den nya lärarplanen.Klargör de statliga sanktionsinstrumentenDet har rått stor enighet mellan partierna att den statliganivån skall behålla vissa styrinstrument i skolpolitiken. Detsätt som regeringen lagt upp reformarbetet har gjort detsvårt att bedöma värdet av de olika styrinstrumentregeringen tänker sig, t ex utbyggdutvärderingsverksamhet, förändrad läroplan,sanktionssystem mot kommuner som inte lever upp tillkraven etc. har exempelvis informerats mycketlite om det pågående läroplansarbetet.Ett annat exempel är tillsynsfunktionen. Införkommunaliseringsbeslutet gjorde skolministern ettnummer av att länsskolnämnderna skulle få en viktig roll idet sammanhanget, men innan kommunaliseringen ärförverkligad kommer förslag om ett avskaffande avlänsskolnämnderna!Statsbidragspropositionen talade mycket omutvärdering, men resonemangen var inte särskilt konkreta.Kommer staten att ha instrument att upptäcka problem?Kommer staten att ha möjligheter att ingripa vid problem?De frågorna har inte fått några tillfredsställande svar.Vi är i och för sig övertygade om att de problemen gåratt lösa. Men deras komplexitet illustreras bl a av att detförslag som blev resultatet av arbetet ikommunalansvarsutredningen (SOU 1989:64) fick enmycket negativ remisskritik. Det är synnerligenoklart vilka sanktionsmöjligheter statsmakterna hargentemot kommuner som negligerar statliga bestämmelser.Det är självfallet angeläget att dessa frågetecken snarasträtas ut.Inför ett nytt betygssystemDet är mycket positivt att socialdemokraterna nuaccepterat att betygsfrågorna ska utredas på nytt och attdetta sker med parlamentarisk medverkan. Det relativabetygssystemet har åstadkommit mycken skada och det börsnarast bytas ut. Beredningsarbetet ska vara klart underåret. En bred enighet är mycket önskvärd. Beslutet om ettnytt betygssystem bör fattas med sådan majoritet att det kanantas bli bestående för lång tid.Folkpartiet liberalerna har mycket klara utgångspunkteri den dialog som förhoppningsvis förestår.Betygssystemet skall vara målrelaterat. Betygsskalanbör i fortsättningen omfatta sju steg (1--7). Varje betygsstegska i princip motsvara en bestämd kunskapsmängd. Varjeelev ska vid terminens början veta vad som fordras för attuppnå ett betygssteg. Betyg bör enligt vår uppfattning gesfr.o.m. årskurs 6 i grundskolan.Betygen får dock, enligt vår mening, aldrig ersättapersonliga kontakter mellan föräldrar, lärare och elever.Det som kallas kvartssamtal måste utvecklas. Betygenär bara ett sätt bland andra att hålla kontakten medhemmet. Skolorna kan också välja att komplettera betygoch samtalskontakter med skriftliga omdömen. Varje elevbör inför terminsstarten tillsammans med lärare ochföräldrar göra upp ett studieprogram där mål i olika ämnensätts upp.De elever som vill och har förutsättningar för det skallsom tillval kunna läsa fördjupningskurser. Även i dessakurser skall målrelaterade betyg mellan 1 och 7 sättas.Skolorna bör också få större frihet att ändra på timplanenoch utöka tiden för tillvalet. Genom sådanatimplanejämkningar kan skolorna också profilera sig.En elev som vill försöka höja ett betyg i efterhand skallha rätt att tentera av en kurs.Vi anser att betygens roll vid antagning till högre studierbör minskas och kompletteras med t.ex. antagningsprovsom ordnas inför terminsstarten.