mot · GE02U231 · 1991-01-25 00:00:00 — ''Utveckling är en rörelse som uppstår i ett land somutvecklas. ''to the South ()SammanfattningSamarbetet med tredje världen måste bygga påmänniskornas egenförmåga att mobilisera sina resurser. I-ländernas roll i dettaarbete kan aldrig bli annat än ett stöd i den processen.Centernföreslår i motionen att en samlad u-landspolitik utarbetas avenparlamentarisk utredning. Ett syfte ska vara att läggagrunden förett kraftfullt svenskt agerande internationellt, för att återförafram problem till en central plats ivärldspolitiken.Den bör också finna vägar att göra våra egna bilateralarelationertill mer målmedvetet probleminriktade, snarareänlandprogrammerade.Sverige måste stödja ett syd--syd-samarbete för ökadhandel ochutbyte mellan . Kunskapsöverföring mellan i-ochu-länder är viktig. måste bidra till att utvecklatekniksom är särskilt anpassad till behov ochförutsättningar och som är miljövänlig.FNs konferens om miljö 1992 måste ge miljöfrågorna itredjevärlden en central roll. föreslår bl a en globalmiljöfond, som ska ge resursöverföringar till de länder somärekonomiskt svagare.Flera länder i tredje världen går mot en demokratiskutvecklingmed flerpartisystem. gör omprioriteringar ibiståndetutifrån denna bakgrund och ökar anslagen till dessa länder.Centern kräver en redovisning av vad som görs i detsvenskabiståndet med anledning av Konventionen om barnsrättigheter ochett åtgärdsprogram för att förverkliga deklarationen frånbarntoppmötet. undrar i motionen om den svenskaregeringenmenade allvar med sina utfästelser i FN om kraftfullainsatsertill barnen. Åtagandena i FN återspeglar sig dåligt ibiståndsbudgeten.En särskild satsning på utbildning för flyktingar föreslås.Utbildningen ska ge dem bättre förutsättningar att delta iåteruppbyggnaden av sitt hemland, när de har möjlighet attåtervända.Behovet av biståndsinsatser har ökat. avvisardetmanipulerande av biståndet som regeringen föreslår genomattbekosta stöd till och asylverksamhet i förflyktingar över biståndet. slår fast attenprocentsmåletär enbart till för bistånd till tredje världen, de fattigastemänniskorna. Fördelningen av biståndsanslagen redovisas iensärskild tabell.Samarbete med tredje världenDe globala fattigdomsproblemen har under 1980-talethaft enförhållandevis låg prioritet på den världspolitiskadagordningen,medan klyftorna mellan fattiga och rika ständigt ökat.Situationenär nu så allvarlig att de måste ges en topposition. Frågan omattskapa rimliga försörjningsmöjligheter för hela jordensbefolkningmåste betraktas som ett i alla avseenden globalt problem,där allastater har skyldighet att medverka efter förmåga. Det ärinteacceptabelt att antalet människor som lever i absolut misärväxer.Världsfattigdomen är dessutom ett av de stora globalamiljöhoten.Fattigdomen är också en ständig härd för konflikter. Det gårinteatt skapa en fredlig värld utan att det också är en någorlundarättvis värld.Den avspänning mellan supermakterna som präglat deallra senasteåren borde också skapa förbättrade förutsättningar attåstadkommaett samarbete kring jordens vitala överlevnadsproblem. Ommotsättningarna mellan supermakterna fortsätter attminska, skapasutrymme för ett ökat intresse för andra världsproblem. Enmilitärnedrustning borde öka de ekonomiska förutsättningarna förinsatsermot sådana problem som världsfattigdom, analfabetism ochjordförstöring.Världssamfundets strävanden för att skapa drägligalivsförhållandenför alla människor, också i de fattigare delarna avvärlden, har misslyckats. I stor utsträckning berordetnaturligtvis på bristande ambitionsnivå. Det finns dockocksåanledning att pröva om de hittillsvarande metoderna varitderätta. har traditionellt spelat en progressiv roll bådeifråga om våra egna bilaterala insatser och vårt handlande iolikainternationella organ. Det hindrar inte att också vi, i denuppkomna situationen, behöver ta vår samlade u-landspolitik tillförnyad prövning.Det är viktigt att har en total och samordnadu-landspolitik. Den måste omfatta såväl handelspolitik sompolitiknär det gäller kapitalrörelser, kunskaps- och teknikflödenochdirekt bistånd i mer traditionell bemärkelse. Den måsteomfattasåväl vårt handlande i internationella organ som våra egnabilaterala relationer till u-länderna.Olika har olika behov för sin utveckling. För deländersom redan nått en bit på industrialiseringens väg är frågorsomrör handelsvillkor, kapitalrörelser och tekniköverföringar --medmiljöanpassad teknik -- det viktigaste. Det finns anledningföross att tillsammans med andra länder -- återuppväcka en delavambitionerna bakom 70-talets debatt om en ny ekonomiskvärldsordning. De handelspolitiska spelreglerna måstebättreanpassas till förutsättningar. I bör vinogaöverväga hur vi skall kunna bidra till att förbättra dialogenmellan rika och fattiga länder på handelns område.U-ländernas strävanden att bygga upp ett ömsesidigtsamarbete,ett syd--syd-samarbete, och minska sitt ensidiga beroendeavi-länderna måste underlättas.U-länderna utvecklades positivt under några årtionden.Dennautveckling bröts i stor utsträckning genom skuldsättningenunder80-talet. Orsaken till den omfattande utlåningen varbehovet avatt göra sig av med det likviditetsöverskott som uppstått ivästerländska banker, i samband med oljeprishöjningarna.Världsbanken och ställerkrav påu-länderna att anpassa sina strukturer så att skuldtjänstentilldet internationella banksystemet ska kunna upprätthållas.Sverigebör stödja egna förslag till strukturförändringarochfrigöra biståndspolitiken från politik. Enoberoendeutvärdering av och Internationellavalutafonden börkomma till stånd. statuter bör ändras så attskuldavskrivningar blir möjliga.Kunskapsöverföringen mellan i- och är viktig.Det är ihög grad skillnaden i kunskaps- och tekniknivå som i sin turskapar de materiella och ekonomiska skillnaderna. Det ärdärförviktigt med ökade ansträngningar för att ge u-ländernatillgångtill i-ländernas teknikutveckling. är det intesjälvklart att den teknik som är den mest lämpade i i-länderalltid är den som bäst tillfredsställer behov. Enteknik som tar vara på komparativa fördelarbör ibetydligt högre grad behöva vara robust, möjlig attunderhålla medenkla medel och inriktad på att ge de många människornautanformell utbildning möjlighet att skapa resurser. I-ländernabörinte heller förleda att göra om misstagen bl a påmiljöområdet. Eftersom de rika länderna har denojämförligtstörsta tekniska utvecklingspotentialen är det dock viktigtatt vitar vår del av ansvaret för utveckling av sådan teknik somärsärskilt inriktad på behov och förutsättningar.Miljöproblemen är i hög grad internationella till sinkaraktäroch det är viktigt att länder som saknar egna tekniska ochekonomiska resurser att bemästra sina miljöproblem fårstödutifrån av länder som har de erforderliga resurserna. Detbehövssamlade internationella program för att rädda de tropiskaregnskogarna,stoppa ökenutbredningen och att förhindra erosionen i detropiska bergstrakterna.Den traditionella u-hjälpen bör som inriktas på deallra fattigaste länderna -- de som inte är hjälpta enbart medbättre handelsvillkor, bättre investeringsförutsättningar,mertekniköverföring etc. Det rena biståndet måste mer änhittillskoncentreras på att säkra människors grundläggandeöverlevnadsmöjligheter och skapa en bas för en ekonomisk,uthålligutveckling som långsiktigt kan skapa förbättradelevnadsvillkorför människorna. Det innebär en större koncentration änhittillspå projekt av ekologisk betydelse, att säkerställa basen förlivsmedelsförsörjningen också för framtiden. Det gäller attgemänniskorna möjligheter att stoppa jordförstöringen, attåstadkomma en återbeskogning av kala områden, attutvecklamiljövänligare jordbrukstekniker, att utveckla jordbruketsbinäringar, lokal livsmedelsförädling, hantverk ochsmåindustri ibyarna, utveckling av kooperativ etc. Som vi framhållitundertidigare år bör landprogrammeringsprincipen i biståndettonas nertill förmån för en mer problemorienteradbiståndsprogrammering.U-landspolitiken måste utgå från principen om allamänniskorslika värde och rättigheter. Vi måste respektera vårasamarbetspartners kulturella bakgrund och traditionellakunnande.Utveckling måste bygga på de berörda människornas egnaförmåga attmobilisera sina resurser. I-ländernas roll kan aldrig bli annatänett stöd i den processen och bör utformas i medvetandeockså om deproblem som våra egna ekonomiska och tekniska systemhittillsskapat både för oss själva och för u-länderna.För att lägga grunden för en samlad u-landspolitik av detslagvi här skisserat bör en parlamentarisk u-landsutredningtillsättas. Den bör behandla alla aspekter på Sverigesrelationertill , såväl handels- och finanspolitiska sombiståndspolitiska etc och beröra våra multilateralarelationerlikaväl som de bilaterala. Ett syfte bör vara att läggagrundenför ett kraftfullt svenskt agerande internationellt för att återföra fram problem till en central plats ivärldspolitiken. Den bör också finna vägar att göra våraegnabilaterala relationer till i fråga om såvälhandelspolitik och biståndspolitik som andra områden meramålmedvetet inriktade.FattigdomDet finns också en i många avseenden positiv utvecklingi tredjevärlden. Under de tre senaste årtiondena har t exlivslängden ökatfrån 1960 till 1987. Läskunnigheten för vuxna harökatfrån och dödligheten för barn under femår harhalverats . Primärhälsovården når avbefolkningen i tredje världen och har rentdricksvatten.Ökningen av livsmedelsproduktionen har dessutomöverträffat densnabba befolkningsökningen med . Under senaredelen av1980-talet bröts denna gynnsamma utveckling avlivsmedelsproduktionen. Det framgår av HumanDevelopment Report1990, från FNs utvecklingsprogram, UNDP.Framsteg har gjorts, men fattigdomen är nästan ofattbar.Skillnaderna är stora mellan olika regioner, länder och inomländer. Inom FN talas om att 80-talet var ett förloratårtiondefrämst för södra och . Denverkligheten framgårav följande uppgifter: Det finns 1 miljard människor somlever iabsolut fattigdom, ca 900 miljoner vuxna kan inte läsa ochskriva,100 miljoner är helt utan bostad och 800 miljoner gårhungrigavarje dag. 1,5 miljarder människor saknar tillgång till vård.SkuldfällanMånga har akuta ekonomiska problem, bl aberoende påsvag ekonomisk tillväxt och snabb befolkningstillväxt.Militärakonflikter och rustningskostnader har förödande effekter imångaländer. Till detta kommer den stora skuldsättning, somstimulerades fram av en aktiv marknadsföring frånvästvärldensbankväsende . Det berodde på det storaöverskottpå likviditet som oljeprisstegringarna medförde. Kraftigaräntestegringar har ytterligare förvärratsituationen.Syd- och står för den högsta tillväxten och harsamtidigtstörsta andelen av jordens fattiga befolkning. Denekonomiskasituationen i försämrades dock kraftigt.Inkomsteroch investeringar sjönk och den årliga inflationen i områdetuppgick till . Skuldkrisen är ett stort hinder förutvecklingen.Afrika söder om hade en exporttillväxt med ca10% under1989. Intäkterna från denna har dock slukats av storaamorteringaroch höga räntor. Den faktiska tillväxten har knappastförmått attuppväga befolkningsökningen.De s k strukturanpassningsprogrammen har ställts somvillkorfrån och , IMF.Programmen har lett till stora sociala problem.Räntesituationenär dramatiskt annorlunda nu än när lånen togs. Det framgåravtabell 1.Samtidigt har flera länder minskat sin biståndsvolym.FörentaStaterna, , , ochÖsteuropahar alla dragit ned på anslagen till biståndet. är nuvärldens största biståndsgivare. De arabiska länderna,främstSaudiarabien och , var tidigare en stor källa tillbistånd.Det är nu mera osäkert om deras möjligheter tillomfattandebidrag.Biståndsinsatser har därför fått inriktas på att motverkaeffekterna av strukturprogrammen och betala räntorna pålånen.Risken är stor att skuldkrisen och strukturprogrammendriver framen kortsiktighet i utvecklingstänkandet som kan fåallvarligakonsekvenser. Åstramningarna går ut över hälsovård,miljövård,utbildning, landsbygdsutveckling och livsmedelsförsörjningistorstadsslummen. Skuldkrisen är en utvecklingskris, däranpassningsprogrammen kan ha bidragit till att öka denekonomiskatillväxten på kort sikt men kan få allvarliga långsiktigakonsekvenser. Det svenska biståndet knyts allt starkare tillVärldsbanksgruppens politik och anpassningsprogram.Detta ärolyckligt.Det svenska deltagandet i sker viafinansdepartementet och . Eftersom det är encentralfråga för många länder i tredje världen tycker vi det ärnaturligtatt representeras i de internationellautvecklingsbankernagenom . måste, enligtcenternsuppfattning, verka för att långsiktigautvecklingssträvanden främjas. De enskilda bankerna,Världsbankenoch de privata långivarna måste ta sitt ansvar ochgenomföraavskrivningar av de fattigaste ländernas skulder.I utvecklingsbankerna gällde från början principen ettland --en röst. I flera av bankerna har sedermera reglerna ändratsså attlångivarna har majoritet. Orsaken till detta sägs varaomsorgen omkapitalpåfyllnaden. Men det ligger naturligtvis även ilåntagarnasintresse att bankerna är kreditvärdiga. Däremot finns riskmeddenna konstruktion att utvecklingsbankerna prioriterar attskyddalångivarna framför att gynna utvecklingen i tredje världen.IAfrikanska , som har fungerat bra, avserman attfrångå ett land -- en röst-principen. Vi anser att Sverigemåsteagera för att principen återinförs i , Asiatiskabanken och IDB, och bibehålls i Afrikanskautvecklingsbanken.HandelsvillkorSverige måste noga överväga hur man ska kunna bidratill attförbättra de ekonomiska relationerna mellan nord och syd.Det ärviktigt att driver detta i bl a GATT-förhandlingarna.Samtidigt som en friare handel med varor kan gynna ,hotas de av att i-ländernas krav vad gäller tjänsteexport ochimmaterialrätt också ska gälla i , utan att de äranpassade till förutsättningarna i tredje världen.Rättvisa råvarupriser är en av de viktigaste frågorna föru-ländernas utvecklingsmöjligheter. De är sedankolonialtiden fasti beroendet av export av råvaror. I , t ex, står kaffetför97 % av exporten. Två transnationella bolag kontrollerar avkaffehanteringen. Priset har sjunkit avsevärt de senastedecennierna.1980 beslöt att bilda en råvarufond som ettled i FNsbeslut om en ny ekonomisk världsordning. Fonden,som ska haen total kapitalbas på 547 miljoner US$, ska utjämnapriserna. Detska ske genom att lägga upp lager när priserna är låga ochsäljanär de är höga. 1989 hade fonden stöd av erforderliga 90stateroch tillräckligt mycket kapital för att börja verka.UNCTAD, FNs handels- och utvecklingsorganisation,bildades föratt hävda intressen på handelsområdet. U-ländernadominerar , eftersom varje land har en röst.GATT dominerasav i-länderna. försöker finna globala lösningarpå deorättvisa ekonomiska samband som råder mellan i-världenoch tredjevärlden. Man arbetar för att stärka samarbetet mellan u-ländernaoch för regionala handelsförbindelser.Under 60- och 70-talen stödde aktivt UNCTADsarbete fören ny ekonomisk världsordning. I årets budget förutrikesdepartementet återfinns som ett viktigtsamarbetsorganpå handelsområdet. En ingående redogörelse lämnas förSverigesförhandlingsarbete. behandlas däremotstyvmoderligt.Intrycket är att vilja att stödja u-ländernashandelspolitiska intressen har svalnat.Vi anser att måste öka sitt engagemang iUNCTADekonomiskt och genom att aktivt driva på för rättvisa åtu-länderna vid konferenserna. I GATT-förhandlingarna fårvi intebara se till våra egna intressen utan också aktivt stödjasådanaförslag som kan stimulera utvecklingen i tredje världen.Särskiltförmånliga handelsvillkor för bör kunna förenasmedminimikrav i fråga om arbetsmiljö, miljöhänsyn och förbudmotbarnarbete.Syd--SydNya förslag till åtgärder framförs i den s k syd-kommissionen,to the South. Det är den första omfattandestudienav tredje världen som gjorts av forskare och politiker fråndessaländer. Arbetet har letts av . I rapportenkonstateras att det är nödvändigt att sydländernasamarbetar ochökar handeln sig emellan. Utveckling definieras där som''enrörelse som väsentligen uppstår inom det samhälle somutvecklas. ''Slutsatserna för regeringarna i syd är bl a:Självtillit och mobilisering av inhemska resurser ärgrundläggande förutsättningar för att utveckling skakomma tillstånd.Syd måste handla och samarbeta med syd i långt störreutsträckning än vad som sker . Denna kollektivasjälvtillitkräver dock avsevärda politiska kursändringar och storainvesteringar i infrastruktur.Det finns en samsyn mellan rapporten och synpå tredjevärldens möjligheter. Vi betonar en lokal befolkningsmedverkan,tradition och den genom generationer förvärvadekunskapen måstetas tillvara i utvecklingsarbetet. I rapporten understryks attsjälvförsörjning med basförnödenheter och lokalproduktion ismåindustrier för den inhemska marknaden måste främjas.Vi anseratt utvecklingsbankerna måste stödja syd--syd-samarbete,landreformer och rättvis fördelningspolitik.Anpassad teknikSom sydkommittén understryker måste utveckling byggapå deberörda människornas egen kompetens och vilja. folk ärvärda vår stora respekt för sin kunskap. En viktigbiståndsinsatsär att stärka människors självkänsla. Det gäller att de fårkraftatt ta makten över sina egna liv. Detta har också betydelseförval av teknikutveckling.Utländska experter har ofta svårt att sätta sig in imänniskornas seder och bruk i ett u-land. Det är inte hellersäkert att västerländskt utbildade experters kunskap ärrelevant.Utvecklingen bör bygga vidare på den erfarenhet som finnspåplatsen. Hantverkskunskap är lika viktig somingenjörsutbildningoch akademisk forskning. Det är betydelsefullt attlokalbefolkningens kunskap och den lokala teknikens värdeerkänns.Den utgår oftast från lång erfarenhet av hur man ska kunnaförsörja sig utan att förstöra naturen.Energiproblemet är akut i många . Brännveden överutnyttjas och sårbarhetenblir stornär oljan blir dyr. vill gärna få hjälp att utnyttjaförnybar energi med moderna, effektiva metoder. Sverigebör satsahelhjärtat på att överföra sådan teknik, anpassad till platsochförutsättningar.Traditionellt står kvinnorna för större delen av familjensförsörjning. Deras arbetsbörda är ofta enorm. Välståndetför barn,män och kvinnor höjs när kvinnorna får utbildning,hälsovård samthjälp med arbetsbesparande redskap och att producera ettöverskott. Det är viktigt att det tekniska biståndet ocksåutvecklar teknik med tanke på kvinnornas situation.Det finns ett stort behov av framtagning och överföringav enkelvardagsnära teknik för att framgångsrikautvecklingsprocesserskall komma till stånd. I flera länder har organisationer förs kanpassad teknik bildats med stöd från staten, privataorganisationer och enskilda. Småskalig teknik som fungerarbra,men som inte längre anses lönsam i i-länderna, kan vara justdenrätta för ett u-land. Det svenska biståndet är i alltför litenutsträckning inriktad på anpassad teknikutveckling. Vianser attteknikbiståndet måste utvecklas för dem som ska användadet ochföreslår ökade ekonomiska insatser till bistånd ochforskning omanpassad teknik.Inget nytt biståndsorganRegeringen föreslår i propositionen att ett aktiebolagbildasgenom sammanslagning av , , delarav SIDAsindustribyrå samt en del av BITS verksamhet. Aktiebolagetsom skastimulera näringslivsutveckling ges namnet SITCO,SwedishIndustrial and Trade Development Corporation.Det svenska biståndet har utretts i småbitar, men någonhelhetsbedömning har inte gjorts. Som vi tidigare påpekatär dethög tid att tillsätta en parlamentarisk utredning om Sverigesrelationer till tredje världen. Vi accepterar inte någonytterligare organisationsförändring innan detta skett. Videlarden kritiska inställning som kommit fram hos ett flertalremissinstanser att detta är en olycklig modell. Idén attsammanföra IMPODs verksamhet för att främja u-ländersexport tillSverige med organ med industribistånd verkar ocksåmindrevälbetänkt. Näringslivsutveckling och tekniskt biståndmåste ses ien helhet tillsammans med bistånd förlandsbygdsutveckling. Annarsriskeras småföretagsverksamhet och jordbruksutvecklingattnegativt särbehandlas.MiljöMiljöproblemen i utgör inte sällan ett direkthot motmänniskors hälsa och överlevnad. Bistånd och andraresursöverföringar från i-länderna kan påverkamiljösituationen.Ett av de svenska biståndsmålen är också att främja enframsynthushållning med naturresurser och omsorg om miljön inomramen fördet övergripande biståndsmålet att höja de fattiga folkenslevnadsnivå.Förbrukade resurserFattigdom med en utarmning av naturresurserna är enond cirkelsom måste brytas. I många har fattigdom och enkraftigbefolkningsökning medfört att jordbruksmarkenöverexploateras ochatt alltmer marginella jordar används för produktion av matmed enomfattande jordförstöring som följd. Det ökade behovet avbrännvedbidrar, genom att träd och buskar avverkas, till att markenförtvinar och blir ofruktsam.Fattigdom och bristande kunskaper gör också attmarken intetillförs nya näringsämnen genom gödsling eller att skogarnaåterplanteras. Den stora användningen av jordbruksmarkförexportgrödor har också inneburit resursförstörelse.Avskogningen kan, genom att den växtlighet som bindervattenförsvinner, leda till översvämningar i höglänta områden.Krigens härjningar och stora flyktingläger lämnar storaekologiska skador. Enligt för miljö ochutveckling omvandlas produktivatorrmarker till värdelös öken och ll miljoner hektar skogskövlasvarvid ofta marken övergår till ytterstlågproduktiv jordbruksmark.Flykten från landsbygden till de snabbt växandestorstädernamedför nya svårbemästrade miljöproblem som brist på rentvattenoch fungerande avloppssystem, luftföroreningar, buller ochstoramängder avfall. I överbefolkade storstäderinnebärofta miljöproblemen och dåliga sanitära förhållanden ettomedelbart hot mot människors hälsa.Gränslösa miljöproblemVid sidan av de globala miljöproblemen finns i ,liksom i andra delar av världen, regionala och lokalamiljöproblem. Avskogning, ökenspridning och vattenbristliksomförorenade hav och floder är ofta regionala problem därstörreekosystem drabbas. De miljömässigt tungt belastadestorstädernaliksom punktutsläpp från vissa industrier är ofta lokalamiljöproblem, även om många människor berörs.Vad beträffar de egentligt globala miljöproblemen, d v siförsta hand utsläppen av växthusgaser, har dessa tillstörsta delen orsakats av i-länderna. Effekterna av eneventuellklimatförändring är utomordenligt svårbemästrade, därmångau-länder, beroende på läge och klimatförhållanden, kankomma attdrabbas hårt. Av världens samlade utsläpp av koldioxidsvararexempelvis ett begränsat antal länder för den störstaandelen.Utsläppen per capita mellan olika länder varierar stort.Sålundasläpper genomsnittsamerikanen ut koldioxid ,polacken 3,4, svensken l,9, kinesen 0,6 och kenyanen 0,1.Medtanke på den utvecklingsprocess som pågår i flera ,liksomden snabba befolkningsökningen i stora delar av tredjevärlden,kommer dock, om än långsamt, relationen mellan utsläpp iirespektiveu-länderna troligen att förändras. Bombningar avoljeanläggningar som skett i , förvärrarytterligareluftföroreningssituationen i världen.I-ländernas helt dominerande roll framstår än tydligarevadgäller klorfluorkolföreningar (CFC).Biologiskt arvUnder vår planets historia har växter eller djur dött utochandra tillkommit. Ekosystemen förändras ständigt.Förändringsprocesserna är dock långsamma ochanpassningen skersuccessivt. Dagens hårda exploatering av naturresurserunderloppet av några få decennier innebär dock så snabbaomvälvningaratt ekosystemen inte hinner anpassa sig och att ett ökandeantalarter slås ut.Frågor kring den biologiska mångfaldens bevarande ochupprätthållande av livskraftiga ekosystem gäller i hög gradmångau-länder, då ekosystemen i tropikerna är mycket känsliga.Jaktenpå odlingsbar mark, med bl a svedjejordbruk, men också enkommersiell exploatering av de tropiska skogarna är destörstahoten. Export till i-länderna är därmed av betydelse.Farlig exportNäringslivets starka internationalisering inbegriperocksåu-länderna.