mot · GE02Ju825 · 1991-01-25 00:00:00 — Moderata samlingspartiet har i en partimotion 1989/90av m.fl., Ökad rättstrygghet, angivit sinprincipiella inställning beträffande den enskildesrättstrygghet i vårt samhälle.I denna motion behandlar vi frågor om ökat stöd tillbrottsoffer.Många brott 1990 begicks omkring 1,2 miljoner brott. För att få ettbegrepp om hur brottsligheten utvecklas måste manbetrakta . Det är då klart att den svenskabrottsligheten generellt sett ökar stabilt år . Sedan år1950 har antalet brott mer än sexfaldigats.Den verkliga brottsligheten ligger dock på en högre nivå.Enligt en intervjuundersökning genomförd av statistiskacentralbyrån (SCB) uppgav av hushållen att dedrabbades av stöld eller skadegörelse . av befolkningen uppgav att de hade avstått från att gå utpå kvällen av rädsla för att bli ofredade. Endast ca 1/3 av depersoner som drabbats av grovt våld och ca hälfen av demsom råkat ut för stöld eller skadegörelse gjordepolisanmälan. Det är alltså viktigt att ha klart för sig attantalet offer som drabbas av brott i själva verket är betydligtfler än officiell statistik utvisar.Så drabbas offretFil kand har genomfört enenkätundersökning av personer som har fallit offer förvålds- eller tillgreppsbrott (Brottsoffer BRÅ utredning1988:1). Undersökningen visar bl a följande.17 % av de personer som utsattes för grovt våld uppgav attde fick en allvarlig kroppsskada. Av dem som utsattes föricke grovt våld uppgav att de fick sådan skada. Av demsom utsattes för grovt våld förklarade att brottet vållatdem invaliditet eller bestående kroppsligt men.De som blir offer för brott drabbas också av ekonomiskaförluster. Värst utsatt är den grupp som råkar ut för inbrotti sin bostad. Ca en tredjedel av dessa personer uppgav attderas förlust, med eventuell försäkringsersättningfrånräknad, uppgick till och14 % förklarade att förlusten var större än 10 000 kronor.Drygt var tionde person som utsatts för grova våldsbrott leden ekonomisk skada som uppgick till mer än 10 000 kronor.Ett betydande antal individer uppgav att den ekonomiskaförlusten hade inneburit en svår påfrestning för dem. Isynnerhet offer för våldsbrott drabbades av förloradarbetsförtjänst. Var sjätte som utsatts för grovt våld och varsjunde som utsatts för icke grovt våld förklarade att deförlorat förtjänst under mer än 5 dagar.Men offer för brott kan också drabbas av psykiskabesvär. Nästan två tredjedelar av dem som råkade ut förgrovt våld uppgav att de hade haft sådana besvär. Det gälldeockså för av de personer som drabbats av icke grova våldsbrottoch inbrott. Besvären yppade sig som sömnsvårigheter, oro,rastlöshet, nervositet, koncentrationssvårigheter,depression och nedstämdhet. En stor del av offren kände sigchockade av brottet och mer än hälften av dem somdrabbats av grovt våld eller bostadsinbrott kände rädsla föratt åter bli utsatt för brott.Undersökningen visar således att bakom de statistiskauppgifterna om anmälda brott finns mycket mänskligtlidande. Ett antal brottsoffer drabbas av allvarligakroppsskador och till och med invaliditet. Många fåruppleva kännbara ekonomiska förluster. Psykiska besvärdirekt beroende på brottet är vanligt förekommande.Kriminalpolitik för fler eller färre brott?Det är bl a mot bakgrund av brottsoffrens lidande somdiskussionen om kriminalpolitikens utformning bör föras.Det har i vårt land funnits en klartendens att ägna mer uppmärksamhet åt brottslingen än åtoffret. Alltför länge har brottsoffret uppfattats som enbland många siffror i en brottsstatistik som ansetts tämligenointressant.Från moderat sida har vi inte delat denna uppfattning.Under en följd av år har vi förespråkat en kriminalpolitiksom syftar till att förhindra att så många brott begås. Målethar varit att minska antalet brottsoffer. Detta synsätt harresulterat i kritik av socialdemokratisk kriminalpolitik.Denna har nämligen präglats av stor hänsyntill brottslingens situation men begränsat intresse för hurantalet brott skall nedbringas och därmed brottsoffrensantal bli färre.Socialdemokraterna har i olika avseenden fört en politiksom inte har motverkat brottslighet. Här skall någraexempel nämnas.Polisens roll i det brottsbekämpande arbetet harunderskattats. Som en direkt följd av socialdemokraternasovilja att låta utbilda tillräckligt antal poliser befinner sigpolisväsendet nu i en svår kris.Socialdemokraterna har medverkat till att införa dens.k. halvtidsfrigivningen, d.v.s. att till fängelse dömdapersoner friges efter halva strafftiden.Socialdemokraterna har genomdrivit ett vidgattillämpningsområde för s.k. åtalsunderlåtelse. Innebördenav åtalsunderlåtelse är att en person slipper åtal och straffför ett brott.Socialdemokraterna har motsatt sig att effektivasanktioner sätts in mot vanebrottslingar. En stor del avbrotten i vårt land begås av en liten, högaktiv skaraförbrytare. Socialdemokraterna har inte varit beredda attmedverka till att återfall i brott generellt sett skall anses somen försvårande faktor och medföra strängare straff.Moderat politik ger färre brottFrån moderat sida har i olika sammanhang lagts framförslag om åtgärder som skulle leda till minskadbrottslighet. Det har bland annat varit fråga om bättreresurser till polisen, minskat utrymme för åtalsunderlåtelse,kraftigare reaktion mot återfallsbrottslingarna ochavskaffad halvtidsfrigivning. Vi har vidare krävt att skyddetför brottsoffer skall stärkas. genomfördes efterförslag från bl.a. moderat sida vissa förbättringar förbrottsoffer. beslöt att möjligheterna att erhållaett s.k. målsägandebiträde skall vidgas samt att straffet föröverträdelse mot besöksförbud skall skärpas.Det återstår emellertid ännu mycket att göra för attstärka brottsoffrens ställning. Vi lägger här fram ettprogram med konkreta förslag om hur detta kan ske. Vissaav förslagen överensstämmer med förslag som förs fram iden ovannämnda BRÅ-skriften.Staten bör förskottera skadestånd till brottsofferFörhållandevis många brottsoffer drabbas avekonomiska förluster på grund av brottet; inte sällan ärbrottsoffren oförsäkrade. Brottsoffren är en eftersatt gruppi vårt samhälle. De behöver ökat bistånd från det allmänna.För närvarande gäller att ersättning enligtbrottsskadelagen normalt utgår för personskada m.m. ochatt staten i dessa fall i princip förskotterar skadeståndet. Våruppfattning är emellertid att denna möjlighet är okänd förden stora allmänheten och att alltså en bredinformationsinsats är nödvändig. Det framstår inte hellersom rimligt att ett brottsoffer själv måste vidta åtgärder föratt få ut ersättningen av staten. Tvärtom borde statenautomatiskt betala ut brottsskadeersättningen i de fall detblir känt för staten, t.ex. genom dom påskadeståndsskyldighet, att rätt till brottsskadeersättning förpersonskada föreligger. Regeringen bör åläggas att läggafram ett förslag om ändring i brottsskadelagen i linje medvad som anförts och vidare bör regeringen ta initiativ tillinformationsinsatser.Vid sakskada gäller däremot begränsningar i rätten tillbrottsskadeersättning, och statens skyldighet att förskotteraskadestånd härför är i motsvarande mån inskränkt. Vi anseratt denna ordning inte är tillfredsställande. Enligt vårmening borde en ordning övervägas där staten normaltförskotterar skadestånd även för sakskada och renförmögenhetsskada under förutsättning attskadeståndsskyldigheten fastställts i dom.En utvidgning av statens ansvar för enskildas kostnaderför brott i linje med vad som här anförts bör enligt vårmening närmare utredas.Rätt till skadestånd vid inbrottEnligt skadeståndslagen kan ettbrottsoffer få ersättning för bl a lidande som uppstått isamband med brott mot den personliga friheten eller genomannat ofredande. Det är fråga om skadestånd som har närasamband med de egentliga personskadorna. Sådanaskadestånd kan utdömas exempelvis vid sexualbrott.Det är känt att många som drabbas av inbrott i sin bostadupplever detta som en grov kränkning och känner stark oroför att brottet skall upprepas. Några möjligheter tillskadestånd för sådana negativa följder av brottet finns inteför närvarande. Det finns anledning att överväga om en rätttill ersättning för denna typ av ideella skador bör införas.Den som har haft inbrott i sin bostad skulle då kunna fåsärskilt skadestånd för denna integritetskränkning. Detskulle också bli möjligt att få skadestånd för exempelvisförlust av egendom med särskilt affektionsvärde.Regeringen har tillsatt en utredning om ideellt skadestånd.Mot bakgrund av hur angeläget det vore med en ändradlagstiftning på detta område bör utredningsarbetet bedrivassnabbt. Detta bör som sin mening ge regeringentill känna.Ökat stöd till brottsoffer från polisenDet finns flera skäl för att förstärka polisens resurser.Viktiga insatser till stöd för brottsoffer är --på grund av tidsbrist -- ofta omöjliga att utföra. Av den ovannämnda enkätundersökningen framgår att de flestabrottsoffren uppgivit att de blivit korrekt bemötta avpolisen och är nöjda med polisens arbete. Det ligger isakens natur att polisen intar en särställning när det är frågaom insatser till stöd för den som har drabbats av brott. I ensådan situation är polismannen inte bara representant för enmyndighet utan också ofta den första människa sombrottsoffret får kontakt med efter brottet.Mycket talar för att den chock som så många brottsofferupplever skulle kunna mildras påtagligt genom samtal medpolisen. Polisen skulle också kunna göra värdefulla insatser,exempelvis genom att ta kontakt med andra samhällsorganeller brottsofferjourer, när offer för brott är i behov avstödjande åtgärder. Värdefullt vore säkerligen också ombrottsoffret fick besök efter brottet av enrepresentant för polisen. Vid ett sådant besök kunde brottetytterligare diskuteras och information lämnas om denfortsatta utredningen. Polisen bör också vid behov kunna gebrottsoffer råd om lämpliga brottsförebyggande åtgärder.Tyvärr torde det ofta vara svårt för polisväsendet attavsätta personal för denna verksamhet. Polisens resurser ärunderdimensionerade och ofta måste insatser mot pågåendebrottslig verksamhet prioriteras.Ett sätt att påtagligt öka polisens möjlighet att stödjabrottsoffer vore att dra nytta av pensionerade polismänskapacitet och erfarenheter. Sådana polismän skulle vara vällämpade att handha de skiftande former som nämndesovan. Vi föreslår att regeringen överlägger medrikspolisstyrelsen om hur en sådan verksamhet skulle kunnaorganiseras. Självfallet ankommer därefter på attställa de ekonomiska resurser som krävs för löner m.m. tillförfogande.I ovan nämnda motion av m.fl. har moderatasamlingspartiet föreslagit att polisens resurser skallförstärkas med dels 800 nya polisaspiranter, dels 600administrativa tjänster. De senare möjliggör att mångapolismän kan frigöras för yttre tjänst.Ge brottsoffren rättsligt stödFör närvarande kan brottsoffer i vissa fall få hjälp genomatt ett så kallat målsägandebiträde förordnas. Men dettagäller endast i samband med rättegång. Brottsoffret kanvidare i viss utsträckning erhålla rättshjälp och därmedkunna anlita juridiskt biträde. I många situationer är dockmöjligheten till sådan rättshjälp mycket begränsad.Många brottsoffer har behov av stöd och hjälp för attbevaka sin rätt efter brottet. Det kan vara fråga omkontakter med myndigheter, exempelvisbrottsskadenämnden, eller försäkringsbolag. Motsvarandebehov av stöd finns för efterlevande till någon som avlidittill följd av brott.Enligt vår mening bör allmän rättshjälp kunna beviljas ibetydligt större omfattning till personer som utsatts förallvarligare brott, exempelvis våldsbrott ellerbostadsinbrott. Även i andra fall då offret allvarligt skadatspsykiskt, fysiskt eller ekonomiskt bör sådan rättshjälpkunna beviljas. Det bör därför vidtas sådana ändringar irättshjälpslagen att det klart framgår att rättshjälp skallkunna utgå i de nämnda situationerna.Bättre stöd från socialtjänstenEnligt socialtjänstlagen har kommunen det ytterstaansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd ochden hjälp som de behöver. Då det gäller akuta insatser finnsdock vissa brister. Endast i vissa större städer har inrättatsså kallade socialjourer, som kan bistå de skadelidandegenom samtal och hjälp med praktiska åtgärder.Socialjourerna kan också förmedla kontakter till andrasamhällsorgan eller ordinarie verksamhet inomsocialtjänsten. Mer än hälften av alla kommuner saknarnågon form av jourservice.I socialtjänstlagen finns särskilda avsnitt som bl abehandlar omsorger om barn och ungdom, omsorger omäldre människor och omsorger om människor medhandikapp. Det bör i lagen föras in ett nytt avsnitt somsärskilt behandlar omsorgen om brottsoffer. I lagen börsåväl behovet av socialjourer som en uppföljandekontaktverksamhet med brottsoffer behandlas. En sådanlagändring skulle ha betydelse för kommunernas inriktningav verksamheten och medföra att ökade resurser ägnadesbrottsoffren. I sådana fall där brottsoffret avlidit har deefterlevande stort behov av stöd. Det bör åvilasocialtjänsten att även ge sådant stöd.Stöd kvinnojourer och brottsofferjourerDet finns ca 120 kvinnojourer i vårt land. Vissa av demhar funnits under , andra är förhållandevisnystartade. Enligt en enkätundersökning (se ovan nämndBRÅ-skrift) tar kvinnojourerna emot mellan 10 000och 15 000 telefonsamtal samt mellan 2 000 och 3 000 besök.De kvinnojourer som disponerar s k skyddslägenheter tarvarje år emot ca 2 000 kvinnor och 1 000 barn. Boendetidenkan variera till sex månader.Det är uppenbart att kvinnojourerna utför ett viktigtarbete. Det ger olika former av stöd till kvinnor somdrabbats av brott eller fruktar att utsättas för brott.Jourerna fungerar ofta som ett slags länk till myndigheteroch olika officiella instanser. För många kvinnor är detförhållandet att jourerna inte är myndigheter en avgörandefaktor. Därmed kan hjälp sökas med fortsatt rätt tillanonymitet. Kvinnojourernas verksamhet är baserad påfrivilligt arbete. Så bör det förbli. Det vore olyckligt omdessa jourer blev någon form av offentlig myndighet.Många kvinnojourers verksamhet begränsas på grund avbristande ekonomiska resurser. Det finns jourer som saknarpermanent lokal. Vi menar att det finns starka skäl för detallmänna att stödja jourerna på olika sätt. Motsvarandebistånd från det allmänna skall självfallet kunna ske även tills k brottsofferjourer, som har startats i landet under senareår. Det finns ett 30-tal sådana jourer.I budgetpropositionen anges att regeringen underanslaget G5. beräknat 500 000 kronortill . Detta är i och för sigtillfredsställande. måste konstateras att det är ihög grad otillfredsställande att endast det nämndariksförbundet erhåller stöd, att det ekonomiska stödet ärotillräckligt samt att det är fråga om tillfälliga bidrag.Kvinnojourerna har visat en snabb expansionstakt underförlidna år och det finns all anledning att räkna med attantalet brottsofferjourer kommer att öka kraftigt iframtiden. Det finns starka skäl för det allmänna att stödjadenna form av frivilligt arbete till brottsoffrens förmån.Stödet till sådana jourer bör därför ges stadga ochkontinuitet.Mot bakgrund av det anförda föreslår vi att riksdageninrättar nya anslag för en brottsoffernämnd och dessverksamhet. bör uppdra åt regeringen att utse enbrottsoffernämnd som biträds av ett kansli. Det finnsanledning att räkna med att kansliresurserna kan hållas påen blygsam nivå. Nämndens uppgift skall vara att fördelabidrag till i första hand rikstäckande brottsoffer- ochkvinnojourorganisationer. Stöd skall emellertid även kunnautgå till lokala organisationer, till exempel sådana som ärverksamma i större städer. Här kan exempelvis nämnasorganisationen . Stödet skall nyttjasför bl.a. utvecklingsarbete vid brottsofferjourerna,utbildning av stödpersoner och uppbyggnadsverksamhetenav sådana jourer. Anslaget bör inledningsvis uppgå till 5miljoner kronor. Mot bakgrund av att en sådan nämndknappast kommer att börja verka förrän undernästkommande budgetår bör regeringen inom den nämndaramen även under /92 besluta om bidrag tillbrottsofferjourer och kvinnojourerna. Därvid börBrottsofferjourernas tillföras ytterligare500 och resterande fördelasbland andra jourer i enlighet med vad vi ovan anfört.Förbättrad information till brottsofferDet finns stora brister beträffandeinformation till brottsoffer. En myndighet bör få särskiltansvar för att förmedla sådan information. Det kan varafråga om upplysningar om vilka insatser socialtjänst ellersjukhus kan göra, uppgift om hur polisutredning ochrättegång i allmänhet går till eller uppgifter om vilkamöjligheter till skadestånd som finns. Genom broschyreroch annonser bör allmänheten fortlöpande få informationom sådana frågor. Polisen bör vid kontakt med ettbrottsoffer kunna överlämna broschyrer som ger sådaninformation.Bättre uppgifter om det egna ärendetMånga brottsoffer får inte någoninformation om hur polisutredningen framskrider. Detta ärinte ett acceptabelt förhållande. De som har drabbats avbrott bör fortlöpande få upplysningar om hur deras anmälanhandläggs och vilka beslut som fattas i ärendet.Brottsoffer bör också regelmässigt underrättas omeventuell rättegång mot brottslingen. Brottsoffer somåberopas som målsägande eller själva för talan i målet kallassjälvklart till rättegång . Men det finns mångabrottsoffer som inte har någon sådan ställning. Det äremellertid rimligt att de underrättas om när den som begåttden brottsliga handlingen ställs inför rätta.Utred brottsoffers situationDet är känt att brott inte sällan leder till psykiskaproblem för offren. Utländska undersökningar visar attfrämst våldsbrott men även grova tillgreppsbrott skaparsådana problem. Någon kartläggning av hur brottsoffer iSverige reagerar psykiskt finns inte, förutom denbegränsade enkätundersökning som nämnts ovan. Det finnsinte heller någon utredning om brottsoffrens kontakter medmyndigheter och vilka erfarenheter myndigheterna har avdetta arbete. Sådana utredningar bör därför snarastpåbörjas. Resultaten av dem kan ligga till grund förytterligare insatser till brottsoffrens skydd. Vidare kan dege viktiga uppgifter om hur myndigheternas arbete medbrottsoffer skall kunna förbättras.Utred de totala kostnaderna för brottslighetenNågon utredning om vad de ''vanliga'' brotten kostarlandet finns inte. Ett antal utredningar om vad så kalladekonomisk brottslighet kostar har dock genomförts.Moderaterna har i föreslagit atten utredning skall ske beträffande kostnader för de''vanliga'' brotten. Tyvärr har övriga partier motsatt sigförslaget. Det skulle alltså vara fråga om att uppskattakostnader för bl a offret, eventuell sjukhusvård,insatser, polisutredning, rättsväsende ochkriminalvården. En sådan utredning skulle vara av storbetydelse både vad gäller insatser för att förhindra brott ochytterligare insatser för brottsoffren.Det bör ankomma på vederbörande utskott att utformaerforderlig lagtext i de fall sådan krävs. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär utredning med syfteatt klarlägga om staten skall förskottera skadestånd tillbrottsoffer i enlighet med vad i motionen anförts,2. att hos regeringen begär förslag om attstaten automatiskt skall betala ut brottsskadeersättning förpersonskada i enlighet med vad i motionen anförs,[att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om skyndsam utredning beträffanderätt till skadestånd för integritetskränkning,1]3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om möjligheten att anlitapensionerade polismän såvitt gäller stöd till brottsoffer,4. att beslutar att öka möjligheterna förbrottsoffer att erhålla rättshjälp i enlighet med vad imotionen anförts,[att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om skyndsamt förslag angåendeomsorgen om brottsoffer inom socialvård ochsjukvård,2]5. att hos regeringen begär förslag ominrättande av en brottsoffernämnd i enlighet med vad somanförts i motionen,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ekonomiska bidrag tillBrottsofferjourernas riksförbund,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förbättrad information tillbrottsoffer,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om bättre uppgifter till brottsofferom det egna ärendet,9. att hos regeringen begär utredning med syfteatt belysa brottsoffers psykiska reaktioner i enlighet medvad som anförts i motionen,10. att hos regeringen begär utredning medsyfte att klarlägga de totala kostnaderna för brott motenskilda. [att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ekonomiska bidrag tillkvinnojourerna.2]