mot · GE02Bo56 · 1991-04-15 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:144 Vissa följdfrågor om ny bostadsfinansiering, m.m. InledningRiksdagen har beslutat om införandeav ett nytt bostadsfinansieringssystem, det s kräntelånesystemet (prop 1990/91:34, 1990/91:BoU4).Riksdagens beslut innebar även en begäran om förslag tillförändringar i lånesystemet i syfte att försöka neutraliserade mest orimliga konsekvenserna av räntelånesystemet. Iproposition 1990/91:144 redovisas regeringensöverväganden i anledning av de tillkännagivanden frånriksdagen som skedde i anslutning till beslutet.Vi har utförligt beskrivit vårt alternativ för en ny ochförenklad bostadsfinansiering i tidigare motioner underinnevarande . Enligt vår uppfattning finnsgrundläggande systemfel i räntelånesystemet som innebäratt den nya bostadsfinansieringen långsiktigt inte löserfinansieringsproblemen inom bostadssektorn.Vi anser att ett räntelånesystem med den beslutadeinriktningen medför betydande risker för att samhälletsintresse av att driva en antiinflationspolitik minskar,eftersom låg inflation vid ett högt ränteläge riskerar attmedföra en betydande ekonomisk belastning påstatsbudgeten. Statens subventioner kommer därmedkraftigt att öka i takt med att samhällsekonomin förbättras.En sådan effekt är en indikation på att systemet intekommer att vara långsiktigt stabilt.Vid ogynnsamma lägen med höga realräntor, storautbetalningar för utfallande kreditgarantier och ökadeskatteavdrag för stora räntelån finns uppenbara risker attstatens kostnader för bostadsfinansieringen medräntelånesystemet kommer att bli mer omfattande, to m i jämförelse med vad utfallet skulle bli om dagensräntebidragssystem bibehålls oförändrat.Vi har även understrukit att det inte är möjligt att, utanatt kraftigt försämra tryggheten i boendet för mångamänniskor, lägga ytterligare en finansieringsbörda direkt påde enskilda i den storleksordning som införandet avräntelånesystemet innebär.Från sida har vi därför krävt attriksdagsmajoritetens beslut om införandet avräntelånesystemet skall rivas upp. Detta krav finns senastsammanfattat i en gemensam riksdagsreservation fråncenterpartiet, liberalerna och moderatasamlingspartiet i bostadsutskottets betänkande nr 12 ombostadsförsörjningen detta riksdagsår (1990/91:BoU12),där räntelånesystemets negativa effekter också harbeskrivits.Vi har från sida understrukit att ett nyttsystem måste, vad avser ekonomiskt risktagande förboendet, vara likvärdigt i alla delar av landet. Det måsteockså verka kostnadsdämpande. Det måste utformas så attdet är den enskilde själv som skall kunna påverka kostnaderoch kvalitet i sin boendemiljö samt främja eget sparande.Ett reformerat bostadsfinansieringssystem måste byggapå att ett statligt grundansvar för finansieringen avbyggande och boende skapas, så att alla kan ges möjlighettill goda bostäder.Vi har därför framfört krav om införande av ett sådantsystem. Det system vi föreslår erbjuder en ekonomiskgrundtrygghet i boendet. En bassubvention skall utgå -- likaför alla -- till en normalbostad, t ex för maximalt 120kvadratmeter boendeyta vid byggande av småhusrespektive för flerfamiljshus avvägd i förhållande tilllägenhetsyta och antal rum per lägenhet.Vidare måste lånesystemet utformas så att enomfördelning av kostnaderna mellan nyare och äldre hussker, i syfte att minska den ekonomiska belastningen förägare till nya hus, ofta unga familjer.En tredje grundprincip i vårt bostadsfinansieringssystemär införande av stimulanser för sparande till egen bostad iform av skattefria personliga investeringskonton.Vi har således föreslagit införande av ett ekonomiskttrygghetssystem för boendet som byggs upp och kopplas tilldet nuvarande räntebidragssystemet. Vårt förslag innebäratt en bassubvention ges och ett reformeraträntebidragssystem bibehålls samt att fastighetsskattenutnyttjas som ett bostadspolitiskt instrument för atträttvisare fördela boendekostnaderna över tiden.Vårt förslag till lånesystem är, trots de korrigeringar somnu föreslås, vida överlägset räntelånesystemet. Viåterupprepar därför vårt krav på att upphäva tidigare beslutom införande av räntelånesystem (1990/91:BoU4).Riksdagen bör hos regeringen begära ett nytt förslag medutgångspunkt från vad som ovan skisserats. Detta innebäräven att de förslag som läggs i proposition 1990/91:144saknar aktualitet och bör avslås.Vårt förslag innebär även att kan sparas medhänsyn till att utveckling av ett nytt ADB-system förbostadsadministration inte behöver ske, såsom vi föreslagiti annat sammanhang.PropositionenMed vårt förslag finns således inget behov av dekorrigeringar i systemet som beställt. Vi vill dockta upp vissa delförslag i propositionen som måste förändrasi den händelse vårt förslag om upphävande avräntelånesystemet inte vinner bifall.AllmäntVi vill inledningsvis konstatera att föredragandenspåståenden om att räntelånesystemet inte leder till ökandeboendekostnader är felaktiga. Effekten avräntelånesystemet kommer, sett , attinnebära att kapitalkostnaden för den enskilde kommer attöka beroende på ränteläge ochinflationsnivå.Reglerna för pantsäkerhetPropositionens förslag innebär bl a att investeringslånskall kunna ges med upp till avpantvärdet. Propositionens förslag innebär även attpantvärdet beräknas på ett sådant sätt som innebär attmöjligheter till väsentligt större lån än med dagens systemmed bottenkredit och bostadslån öppnas. Enligtbedömningar som gjorts kommer lånebeloppet att kunnabli 20--högre jämfört med nu gällande regler.Mot denna bakgrund anser föredraganden att någotpantsättningsutrymme för ett s k topplån före räntelån inteskall behövas. Det är möjligen korrekt i normala fall, menundantag kan förekomma beroende på de variationer imarkpriser som finns över landet.De ökade lånemöjligheterna innebär emellertidsamtidigt att kreditriskerna för stat/kommun sannolikt ökarväsentligt. Det är oklart hur detta påverkarriskbedömningarna på den ordinarie kreditmarknaden ochom krav kommer att ställas på ytterligare säkerheter utöverpantbrev för den del av investeringslånet som inte harunderborgen av stat och kommun. Det är enligt vår meningnödvändigt att effekterna av de nya pantsäkerhetsreglerna idessa hänseenden klarläggs.Vi vill också i detta sammanhang understryka atträntelånesystemet också kommer att öka lånebehovetgenom att viljan att bidra till finansieringen med en egenkontantinsats minskar på grund av risken för att förloradenna vid en eventuell försäljning. Detta innebär attincitament för eget sparande saknas och ett psykologisktmotstånd uppstår att bygga i områden där värdetillväxtenkan förväntas bli låg.Behåll nuvarande system för befintliga husRiksdagens beslut innebär även att hus som fått lånenligt nuvarande bostadsfinansieringsförordning skallöverföras till det nya systemet.Vi anser att det inte är moraliskt försvarbart av staten attbryta ett ingånget avtal med låntagaren på det sätt som skallske. Om vårt förslag att riva upp beslutet inte får majoritetbör detta dock enligt vår mening enbart gälla hus som byggsefter det att räntelånesystemet införts.Detta innebär även att propositionens förslag om atträntebidrag, som lämnas till flerbarnsfamiljer för attfinansiera köp av egnahem enligt nu gällande regler, skallersättas med realräntebidrag, och kreditgarantier böravslås. Vi anser att nuvarande system bör bibehållas ävenför denna grupp.TidpunktenVi vill slutligen understryka att -- i den händelse vårtkrav på ett nytt och i förhållande till räntelånesystemetförenklat bostadsfinansieringssystem inte vinner riksdagensgehör -- propositionens förslag till korrigeringar ärnödvändiga för att undanröja de grövsta oformligheterna iräntelånesystemet. Propositionen är som sådan ettbelysande exempel på systemets orimlighet och visar klartdet krav på kontroll och ökande byråkrati det leder tillsamtidigt som det för den enskilde över tiden kommer attvara mycket oförmånligt.Ett belysande exempel på räntelånesystemets orimlighetär bl a nödvändigheten av de statliga kreditgarantierna föratt förhindra att byggenskapen avstannar i regioner ochorter, där värdetillväxten inte täcker skuldökningen. Dettaförhållande framtvingar ett behov av attmöjligheter skall finnas att kunna efterge en regressfordransom avser räntelån för egnahem. Förutsättningen är attdenna fordran uppstått på grund av attfastighetsprisutvecklingen inom en region eller viss ort varitsvagare än i riket som helhet och förlusten inte kunnatpåverkas av husets säljare. Det framgår inte heller avpropositionen vilka kriterier som kan gälla vid enbedömning av om säljaren har kunnat påverka denuppkomna förlusten eller inte.Detta är ett belysande exempel på hurräntelånesystemet skapar situationer som man genominförande av olika särregler tvingas att försöka korrigera --situationer som införandet av räntelånesystemet genom sinkonstruktion till stor del självt orsakar.Systemet ställer således krav på betydande förberedelserför att det organisatoriskt och administrativt skall kunnafungera.Vi anser därför att tidpunkten för räntelånesystemetsinförande måste flyttas fram till om vårt kravpå upphävande av tidigare beslut inte vinner riksdagensbifall. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att med avslag på proposition 1990/91:144beslutar att beslut om införande av det s.k.räntelånesystemet rivs upp och hos regeringen begär förslagom ett reformerat bostadsfinansieringssystem i enlighetmed vad i motionen anförts,2. att , vid avslag på yrkande 1, som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts omeffekterna av beräkningsgrunderna för pantvärdet,3. att , vid avslag på yrkande 1, avslårproposition 1990/91:144 såvitt avser förslag om nybostadsfinansiering för hus med räntebidrag för ny- ochombyggnad enligt nuvarande regler och slopande avräntebidrag enligt förordningen om stöd förflerbarnsfamiljer för köp av egnahem samt beslutar atträntelån endast skall utgå till ny- och ombyggnader sompåbörjas efter i enlighet med vad i motionenanförts,4. att , vid avslag på yrkande 1 och i andra handyrkandena 2 och 3, beslutar att tidpunkten för införande avdet s.k. räntelånesystemet med upphävande av riksdagenstidigare beslut (prop 1990/91:34, 1990/91:BoU4) framflyttastill i enlighet med vad i motionen anförts.