mot · GE02Jo225 · 1991-01-25 00:00:00 — Det äldsta funna dokumentet angående fäbodar visar attsådana fanns i . Ett annatdokument visar att ett väl utvecklat fäbodssystemdå fanns i och . Glansperioden inföll såsent som och , då detfanns ca 20 000 levande fäbodar i Sverige.I dag finns knappt 150 kvar och antalet sjunker med enskrämmande hastighet -- . Några av våragamla rötter håller på att förintas och en kultur håller på attdö ut.De levande fäbodar som finns kvar håller Sverigesäldsta tradition levande. Genomsnittsåldern på brukarna är65 år och den nya generation som vill ta över ges mycketringa möjlighet till detta. Tvärtom motarbetas de -- iblandt.o.m. av mejeriföreningarna som en gång bildades för attvärna om de små mjölkleverantörerna.Men fäbodfolket är mer än kultur -- det är ett sätt att levaoch dessutom en form av ekologiskt anpassat jordbruk. INorge, där man värnar om fäbodbruket, finns ca 3 000 väl fungerande fäbodar i drift.I satsas framförallt på en handfull stora ochvälreklamerade fäbodar som stöds av samhället. De ägs avkommuner och drivs av turistföreningar ellerhembygdsföreningar. Besökarna är många. Projekten ärlovvärda.De få verkligt levande fäbodarna, som ägs och brukas avdem som bor i bygden, kommer snart att vara dödafäbodar -- kvar blir endast några turistjippobetonadeprojekt och fäbodar ombyggda till sommarstugor, trots attdet finns människor som vill bli fäbodbrukare. Medutveckling mot ett biologiskt jordbruk, utan kemikalier ochkonstgödning kan fäbodarna bli en såväl lönsam sompraktisk nisch -- medan djuren betar på fäboden kanmarken på gården användas till att odla det foder djurenbehöver . Som en liten del avLandsbygd 90-projektet bör stöd till fäbodsverksamhet varaen naturlig del.Fäbodbruket har en stor ekonomisk betydelse.Småjordbruket med tillhörande fäbodbruk gör att familjerkan stanna kvar i bygderna.NOLA-stödet bör höjas kraftigt och gå till allafäbodbrukare. Godtyckligheten i godkännandet avansökningarna och tilldelningen kan få en negativ effekt förintresset att bruka fäbodar. Det blir ett osäkerhetsmomentinför ett framtida brukande i den lilla skara brukare, somfinns kvar.Lokalt och regionalt sett är procentandelenfäbodbrukare stor av samtliga djurhållare inomfäbodområdet än så . Med fäbodområdet menas ihuvudsak --och norrut.Exempel på godtyckligheten i tilldelningen av Nolastödtill fäbodbrukare:En ung brukare har av de sista 17 st. SvenskRödkulla (SURK) samt två tjurar av samma gamlautrotningshotade svenska lantras och hans övriga besättningbestår av 6 st. av de sista c:a 200 st. renrasiga fjällkorna.Brukaren arbetar traditionellt med egen förädling av bl. a.smör, ost, messmör av get- och komjölk. Han mottageräven skolklasser från storstadsområden på lägerverksamhetpå fäboden. Vissa år har NOLA-stöd betalats ut, men de åransökan avslagits har orsaken uppgetts vara: ''att djurensfria bete kring fäboden skulle vara sanitär olägenhet enligtnärboende grannar''.Aktiv brukare av fäbod , som aldrig någonsinvarit nedlagd utan varit i kontinuerlig drift sedanåtminstone , får ej NOLA-stöd om hon ejåterigen skaffar kor. Hon orkar numera ''enbart'' hålla etttiotal mjölkgetter. Hennes make är hjärtsjuk och hennes trefäbodkunniga döttrar anser sig heller inte kunna skaffa kormed tanke på dagens förutsättningar. (Jordbrukspolitikengår nu ut på att alltmer försvåra för småbrukare --åtminstone norr om -- att behålla sinnötkreatursbesättning. )Medelålders kvinna återupptar djurhållning medfäbodbruk. Naturvårdsenheten vid finnervallen botaniskt intressant enligt NOLA-reglerna. Hon ficktill svar vid förfrågan ''att det var så besvärligt och krångligtatt ge henne NOLA-stöd p.g.a. att hon var nytillkommen(! )''.Nybliven änkling tvingades sälja mjölkkorna. Han villändå fortsätta med ungdjur, häst och får på fäbodvallen.Ännu efter NOLA-stödansökan har han inteens fått något svar från naturvårdsenheten.Blir det för få djurhållare kvar, så slutar snartförutsättningarna för de kvarvarande att fungera. T.ex.mejeriernas mjölkhämtning, seminorganisationen,veterinärverksamheten och inte minst vetskapen omsedvanerätten och det fria mul- och klövbetet. Redan nu ärallmänhetens kunskaper näst intill obefintliga. Därav allaonödiga ''stridigheter'' med fritidsfolk och myndigheter.Investerings- och glesbygdsstödet fungerar inte heller!Fäbodbrukarna kan ej komma upp i inkomster, så att stödkan ges. Fäbodbruket -- det ekologiska sättet att leva medflyttningar -- gör att fäbodföretaget inte klarar av attuppfylla de regler som finns för andra företag.Jordbrukspolitiken med bl.a. handläggningen avförvärvstillstånd har gjort att det i princip är den, sombetalar bäst, som får köpa jordbruksfastigheter.Fäbodbrukens fastigheter är som regel lagom små ochpopulära som investeringsobjekt för storstadsregionensinvånare. ''Hästgårdar'' och fritidsbostäder prioriterasframför fortsatt småjordbruk. Detta utgör ett stort hinderför kommande yngre brukare att förvärvajordbruksfastigheter. Ett beslut i , att fäbodbruketutgör ett riksintresse, kunde öppna vägar att ta särskildhänsyn vid handläggningen av förvärvstillstånd som rörfäbodbrukare och förhindra en ojämlik hantering avfäbodbrukarna sinsemellan.Fäbodbruket utgör sista utposten för Svensk Rödkulla,fjällkor och lantrasgetter i ursprunglig miljö. Deras fria betehjälper även till att bevara de sista resterna av en urgammalsvensk flora och fauna liksom lokala traditioner. Försvinnerdetta är det sedan borta i vårt land.Lokalt stöd till fäbodbruket hjälper föga, när det nualltmer drabbas av riksdagsbeslut (den allt hårdarejordbrukspolitiken för småbrukarna i norr), som får motsatteffekt.Enstaka fäbodar, som får tillräckligt stöd, möjliggör intetidigare levnadssätt.Taggtrådar, som sätts upp skadar djuren, som ifäbodbruket går fritt i skogen. Skador av taggtråd är vanligaäven bland vilda djur och fritidsfolk. När trådarna slaknaroch blir lägre än de ursprungligen var ämnade att vara, kandjuren kliva över och få skador på både juver och ben.Förbud mot taggtråd på ängsmark och i skog borde införas.Ur beredskaps- och sårbarhetssynpunkt kan fäbodarnabetyda mycket med bibehållandet av gamla kunskaper. Despridda brukningsenheterna ger också gott underlag attväxa vid behov av ökad produktion av kött- ochmjölkprodukter med resurssparande ekologiskt riktigdjurhållning.Skälen för att inte utarma fäbodkulturen är många:sysselsättningsskäl: fler arbetstillfällen i glesbygdlandskapsvård: djuren håller efter sly och håller landskapetöppet, kulturlandskapet hålls levandeturistnäringen: iglesbygdskommuner har turismen kommit att få en alltstörre betydelse: Levande fäbodar är en kulturell tillgångbevarande av SKB: svensk kullig boskap (fjällkor ochrödkulla) är den ursprungliga och uthålliga gamla svenskalantrasen, som är lämpad för valldrift och hårda klimat- ochterrängförhållandendet kulturhistoriska värdet: enhantverkstradition hålls levande med allt vad det innebär avmat, musik, berättartradition och rötter. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om fäbodbruket och dess roll i ettlevande kulturlandskap,2. att hos regeringen begär förslag om hurfäbodbruket skall kunna utvecklas,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vad en ökning av antalet fäbodarbetyder ur sårbarhets- och beredskapssynpunkt,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en snabbhandläggning av frågan då antalet fäbodar minskarkatastrofalt ,5. att hos regeringen begär en översyn avförvärvstillståndshandläggningen rörande försäljning avfäbodar,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att fäbodarnas betydelse böruppmärksammas vad gäller gamla lantraser.