mot · GE02Sf50 · 1991-04-16 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:141 Rehabilitering och rehabiliteringsersättning m.m. Regeringen föreslår att en speciellrehabiliteringsersättning skall införas motsvarande av den sjukpenninggrundande inkomsten, samt attarbetsgivaren i första hand skall ha ett ansvar för denenskildes rehabilitering. Arbetsgivaren skall svara för att enrehabiliteringsutredning görs. Arbetsgivaren skall ocksåsvara för att åtgärder vidtas som syftar till att den anställdei första hand kan beredas fortsatt arbete hos arbetsgivaren.Försäkringskassan ges ett övergipande samordningsansvarför rehabiliteringsverksamheten. För attrehabiliteringspenning skall kunna utgå skall den ingå i enav upprättad plan. Kassan föreslås vidarefå befogenhet att efter en sjukperiod som varat mer än 4veckor kunna kräva in ett läkarutlåtande. Något förslag tillatt reformera arbetsskadeförsäkringen läggs inte fram, trotstidigare utfästelser.Vår trygghet måste reformerasSocialförsäkringssystemet syftar till att tillgodosemedborgarnas behov av ekonomisk grundtrygghet vidsjukdom, rehabilitering, handikapp och ålderdom. Denekonomiska omfattningen av systemet beräknas /91 uppgå till . Dettainnebär att dess andel av BNP utgör . Utgiftsökningen inom systemet har under 1980-taletvarit kraftig. Detta har haft en tendens att tränga undanandra angelägna behov. Det är ett tecken på attsocialdemokraterna misslyckats med att förvalta ochutveckla den svenska välfärden.Transfereringarnas tillväxt har lämnat ett mycketblygsamt utrymme för såväl ökade insatser inom en radviktiga offentliga verksamheter som för reallöneökningar.Den snabba kostnadsökningen inomsocialförsäkringssystemet försvårar en angelägen sänkningav det totala skattetrycket.Bättre stöd till mindre arbetsgivareDet är viktigt att arbetsgivarna ges möjlighet att leva upptill det ansvar som propositionens förslag ger uttryck för. Vibedömer att regeringen underskattat de svårigheter somkan uppstå när intentionerna i propositionen skallförverkligas. Åtskilliga arbetsgivare kommer sannolikt attbehöva stöd och hjälp för att rätt kunna hantera det ansvarde nu får ta på sig. Det är angeläget att det stödet kan ges iflexibla former bl.a. av försäkringskassan.Större arbetsgivare kan möjligen få vissa svårigheterinitialt men har totalt sett goda möjligheter att leva upp tillsitt ansvar. Problemen blir med all sannolikhet större förmindre arbetsgivare.I propositionen talas om att i vissa fallskall ta över ansvaret för rehabiliteringsutredningen. Dettaskall kunna bli aktuellt om det är en liten arbetsplats, närarbetsgivaren saknar kompetens eller resurser förändamålet eller därmed jämförbara situationer.Övertagandet skall också kunna bli aktuellt i sådanasituationer där arbetsgivaren av någon anledning inte görnågon utredning eller där en utredning försvåras på grundav förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare.Försäkringskassan skall i dessa fall överta ansvaret förrehabiliteringsutredningen, om det finns skäl till det.Även om dessa uttalanden är viktiga komplement till deföreslagna lagreglerna är det enligt vår mening nödvändigtatt gå längre. Förslagets goda intentioner får inte uppfattassom en onödig och tung byråkrati av de mindrearbetsgivarna. Det skulle kunna äventyra hela syftet medreformen.Det finns säkert åtskilliga småföretag som kommer attvara beredda att ta på sig ansvaret förrehabiliteringsutredningar, särskilt om stödet fungerar väl.I andra fall kommer det för alla parter att te sig naturligt attförsäkringskassan tar över ansvaret.Vi menar därför att en kompletterande regel bör införas.Den bör ge arbetsgivare med upp till 15 anställda rätt att --om de så önskar -- få en rehabiliteringsutredning utförd avförsäkringskassan. På motsvarande sätt skall kassan haskyldighet att i sådana fall på begäran utföra utredningen.Därmed undviks risken för oklarheter och kompetenstvisterliksom faran att mindre arbetsgivare belastas på ett sätt somingen tjänar på. Man bör också på detta sätt kunna undvikaatt en särskild organisation för dessa ändamål behöverbyggas upp på mindre arbetsplatser.Anledningen till att vi föreslår en gräns vid ca 15anställda är att vi från liberalt håll i sjuklönekommitténsrapport (SOU 1991:35) i ett särskilt yttrande pekade på attdetta kan vara en lämplig gräns för tilläggsförsäkring förhöga sjuklönekostnader. skyldighetgentemot arbetsgivare vid rehabiliteringsutredningar medupp till 15 anställda måste därför regleras i lagtexten.Erforderlig lagtext kan utarbetas av utskottet. Dettaförutsätter en ändring i förslaget till ändring i lagen(1962:381) om allmän försäkring, åttonde avdelningen, 22 kap. 3§.Rehabilitering måste löna sigI propositionen föreslås att hel rehabiliteringspenningskall utgöra av den sjukpenninggrundande inkomsten, samt att ettsärskilt bidrag skall kunna utges för att täcka vissakostnader som uppstår för den försäkrade med anledning avrehabiliteringen.Som skäl för denna kompensationsnivå anförs att dettaskapar en ekonomisk stimulans för den enskilda att delta irehabilitering. Vi delar denna uppfattning. Alternativet förden försäkrade kan antingen utgöras av en sjukskrivningmed en ersättning på högst . Men alternativet kan också utgöras av en passivväntan på att genomgå en prövning om arbetsskadaföreligger. Om den försäkrade bedöms som arbetsskadadutgår en ersättning motsvarande av den sjukpenninggrundande inkomsten. Dettaanser vi strida mot målsättningen att det skall löna sig attrehabiliteras.Vår inställning är att det för den enskilde i allasituationer skall framstå som mest lönsamt att arbeta.Aktiva åtgärder som syftar till att återföra en person tillarbetslivet är också mer lönsamma än en passiverandefrånvaro utanför arbetslivet. En planerad och välgenomtänkt rehabilitering skall vara ett aktivt försök attåterföra en människa till arbetslivet. Mot bakgrund av dettaanser vi det vara en stor brist i propositionen att det inteföreslås en ökad samordning mellan sjukpenning- ocharbetsskadeförsäkringen. Därmed accepterar regeringenatt vi även framöver kommer att tvingas leva med ett systemsom kommer att försvåra genomförandet av de ambitionersom propositionen i övrigt bygger på. Detta kan vi frånliberalt håll inte acceptera.Reformera arbetsskadeförsäkringenArbetsskadeförsäkringens utformning och praxis är enviktig orsak till långvariga sjukskrivningar ochförtidspensioneringar.Antalet arbetsskadeärenden har ökat mycketsnabbt. var antalet ärenden som skulle prövas hosförsäkringskassorna drygt 64 000. var antalet ca 117 000 och för är antalet beräknat till 120 000. Försäkringens kostnader har --1990 ökat från . omåret.Arbetsskadefondens medelsbehållning har stadigtminskat och uppvisar ett underskott. Vidutgången av var underskottet i fonden drygt 8,4miljarder kr. för var motsvarande summa 14,1miljarder kr. Främst är det kostnaderna förarbetsskadesjukpenningen som stigit mycket kraftigt. Desenaste två åren har även kostnaderna för livräntor börjatstiga avsevärt.Riksdagens revisorer (1989/90:8) har i sitt förslagangående arbetsskadeförsäkringen framfört följande kritikav försäkringen:Försäkringen finansieras i allt störreutsträckning via statsbudgeten, vilket strider motriksdagsbeslutet.Arbetsskadeförsäkringslagen har intevisat sig gå att tillämpa på ett rättvist sätt.Försäkringensmarginellt högre ersättningsnivå jämtehandläggningstiderna i systemet torde verkarehabiliteringshindrande.Försäkringens betydelse fördet förebyggande arbetarskyddet synes vara starktbegränsad.Försäkringen utgör inte den grund för entillfredsställande arbetsskadestatistik som förväntats.Kompensationsnivån inom andra system ligger för flertaletpå en tillfredsställande nivå.Arbetsskadeförsäkringen måste kunna utformas som ettekonomiskt styrmedel för att underlätta rehabilitering.Detta har även regeringen vid ett flertal tillfällen uttalatsom en nödvändig åtgärd. accepteradesocialdemokraterna i samband med den ekonomiskauppgörelsen med att arbetsskadeförsäkringenskulle ses över. Detta uttalade regeringen i åretsbudgetproposition och i det s.k. krispaketet (1990/91:50). I budgetpropositionen utlovades ettförslag om en mera fullständig samordning avsjukpenningen inom den allmänna försäkringen ocharbetsskadesjukpenningen . I den senastefinansplanen kan följande läsas: ''Regeringen återkommersenare med en särskild proposition om bl.a. samordningmellan sjuk- och arbetsskadeförsäkringarna.Utgiftsminskningarna till följd av detta förslag beräknasuppgå till ca . ''Regeringen avstår nu från att lägga fram ett förslag omökad samordning mellan sjukpenning- ocharbetsskadeförsäkringen. Som skäl anförs att frågan äralltför komplicerad. Sanningen torde vara att regeringenefter påtryckningar från LO i slutskedet avpropositionsarbetet har tagit bort denna del i förslaget.Folkpartiet liberalerna har vid ett flertal tillfällen förtfram nödvändigheten av en ökad samordningstid mellansjukpenning- och arbetsskadeförsäkringen.Vi anser att en samordning mellan dessa måstegenomföras. Utan en samordning förblir övriga delar avpropositionen angående det som rör rehabiliteringsvårgenomförbara och inkonsekventa. Vi kan därför inteacceptera att dessa genomförs utan att det sker enökad samordning mellan sjukpenning- ocharbetsskadeförsäkringen.En samordning bör kunna genomföras så fort sommöjligt. Vi föreslår därför att samordningstiden iarbetsskadeförsäkringen förlängs fr.o.m. den1 . bör arbetsskadeförsäkringensframtida kontruktion bli föremål för överväganden i enutredning.Det är viktigt att det finns ett nära samband mellan denenskilde arbetsgivarens utgifter för försäkringen och detreella skadeutfallet. Detta kan uppnås genom ökad självriskeller premiedifferentiering. Utöver en ökad samordning bördet övervägas hur arbetsskadeförsäkringen kan ersättasmed en obligatorisk, lagfäst försäkring utanförsocialförsäkringen. Denna skulle kunna tecknas hos olikaförsäkringsbolag. Alla arbetsgivare skulle vara skyldiga attteckna en sådan försäkring för samtliga anställda. Dennakan jämföras med den obligatoriska trafikförsäkringen somalla bilägare är skyldiga att teckna. En utredning bör därförskyndsamt ta ställning till hur en sådan försäkring skullekunna utformas.I detta sammanhang är det också viktigt att se över denpraxis som tillämpas vid bedömningar av arbetsskada.Kriterierna måste bli klarare för rätten att uppbäraarbetsskadeersättning. Praxisförskjutningar har medfört attca av alla arbetsskadeanmälningar godkänns somarbetsskada. Med hänvisning till det ovan anförda hemställer vi1. att beslutar att skyldighetgentemot arbetsgivare vid rehabiliteringsutredningar medupp till 15 anställda regleras i lagtexten i enlighet med vad imotionen anförts,2. att hos regeringen begär en utredning omarbetsskadeförsäkring i enlighet med vad i motionenanförts,3. att i avvaktan på denna utredning beslutaratt samordningen mellan arbetsskadeförsäkringen ochsjukförsäkringen förlängs fr.o.m den 1 juli1991.