mot · GE02T235 · 1991-01-25 00:00:00 — benämns som det kompletta länet, med sittläge från fjäll till kust. Länet utgör en åttondel av Sverigesyta, men har av befolkningen vilket ställerspeciella krav på de trafikpolitiska besluten för länet.Västerbottens län präglas av att basnäringarna skog ochgruvindustri dominerar. Detta innebär många, långa ochtunga transporter av timmer och malm på länets vägar ochjärnvägar. Detta måste vara utgångspunkten förgodstransportpolitiken.Förutom järnvägssystemet Norra stambanan medförlängningen till och , ochtvärbanan mellan och har Västerbottenslän vägar. Länets yta i förhållande tillbefolkningens storlek, gör att antalet fordon ochtrafiktätheten i stora delar av länet är låg om man jämförmed mindre och tätare befolkade län. Däremot ärandelen tunga fordon stor, vilket skapar problemmed vägarnas bärighet. Vägarna är inte byggda för att klaraav de tunga transporterna i så stor utsträckning som skeridag.Tungt gods skall gå på järnvägTvå av målen för vägpolitiken är ett effektivtresursutnyttjande och att säkerställa en tillfredsställandestandard i landets alla delar även på det lågtrafikeradevägnätet.Enligt kan den målsättningen uppfyllasendast genom att den tunga trafiken i större utsträckningöverflyttas till järnväg och sjöfart. De ökade drift- ochunderhållskostnader som den tunga godstrafiken pålandsväg orsakar, kan aldrig motiveras ur ettsamhällsekonomiskt perspektiv. Så mycket pengar finnshelt enkelt inte.I norra länsdelen har sligtransporter redan överförts fråntåg till lastbil och fr o m maj månad 1991 upphöranrikningsverket i . Det innebär att en årligmängd av gråberg skall transporteras tillSkelleftehamn för anrikning. Transporterna kommer att skepå landsväg. Det är lätt att räkna ut att dessa transporterkommer att kraftigt öka slitaget på vägarna. Malmbilarnatillåts dessutom väga upp till i vissa fall.Även timmertransporterna i norra länsdelen har flyttatsöver på landsväg när man lade ner järnvägstrafiken påsträckan --Arvidsjaur.Alltför sällan redovisas konsekvenser av fattade beslut.Regeringen bör därför få till uppgift att utreda desamhällsekonomiska konsekvenserna av ovan nämndaöverflyttningar av tungt gods till landsväg.I södra länet går fortfarande stora timmertransporter påden s.k. mellan och . Genomanslutningen till har man lyckats åstadkommaett bra transportsystem för virke från inlandet. Ett stortproblem är emellertid banans kvalitet. Eftersatt underhållhar bl a inneburit att tågsätten inte kan ha full last, vilketleder till kostsamma omlastningar och fördyringar. Ensnabb upprustning av är nödvändig för atträdda nuvarande timmertransporter kvar på järnväg.Dessutom skulle en upprustning av banan skapaförutsättningar för en utveckling av näringslivet i inlandet.En utredning om samhällsnyttan av en tidigareläggningav upprustningen av har genomförts pålänsstyrelsens regionalpolitiska enhet i Västerbotten.Resultatet av den utredningen visar att harföretag och skogsnäringen tack vare att transporter går påjärnväg -- lägre transportkostnader i storleksordningen 7,2miljoner kronor . Med en upprustning av tvärbananoch ett antagande om att lastbilstransporterna blir ochjärnvägstransporterna 15--billigare kommer man framtill följande: ''Det innebär att en upprustad medkompletterande åtgärder på skullekunna ge länets företag drygt en miljon i lägretransportkostnader --2010 änmotsvarande kostnader . Skulle banan läggas ner kanföretagens transportkostnader komma att öka med nästansex miljoner .'' enhet1990-06-19)Länsjärnvägarnas totala betydelse har underskattats.Enligt uppgifter som lämnades vid ett järnvägsseminariumpå i är till 40--beroende av de regionala järnvägarna. länmåste få garantier för att tillräckliga medel satsas påtvärbanan. Nuvarande LTA-anslag räcker inte.Vänsterpartiet har i årets trafikmotion krävt att LTA-anslaget höjs med och att det delas upppå ett järnvägs- och ett väganslag.Satsa även på små godsmängderSJs affärsidé att satsa på de stora godsmängdernaifrågasätts nu alltmer. Några få stora kunder gör SJ sårbart.Det är istället de många och små kunderna tillsammans medde större kunderna som skapar stabilitet och lönsamhet. IVästerbotten har all vagnslasttrafik upphört -- i enlighetmed SJs policy -- vilket har inneburit att ytterligare ett antallandsvägstransporter belastar vägarna och utgör en miljö-och trafikfara framför allt inne i , där terminalenfinns. Dessutom har arbetstillfällen försvunnit från demindre orterna.SJ måste ompröva sin affärsidé och bör krävaatt regeringen redovisar en utvärdering av effekterna av attstyckegodset försvunnit. Redovisningen bör omfatta såvälföljder för sysselsättningen på de orter som blivit av medsina vagnslaster, som miljö- och trafiksäkerhetsmässigakonsekvenser.Väganslagen måste fördelas rättvist.Idag går den absolut största delen av väganslagen tillstorstadsområden och andra tättbefolkade regioner. Det äroacceptabelt och strider mot det trafikpolitiska målet om entillfredsställande vägstandard i landets alla delar, att läggastora vägsatsningar där järnvägen skulle kunna utgöra ettbättre alternativ. anser därför attglesbygden, med nedslitna och trafikfarliga vägar skallprioriteras på bekostnad av satsningar i storstadsområden.En redovisning av väginvesteringar över 100 miljoner visaratt endast 1 av 13--14 projekt ligger norr om viktigaste förutsättningen för att detöverhuvudtaget skall vara möjligt att satsa på upprustningav vägar är emellertid att den tunga trafiken minskar ochöverförs till järnväg. Det s.k. bärighetspaketet, sominnebär särskilda satsningar på framför allt broar iNorrlands inland, kommer att innebära ännu sämrevägar och större behov av upprustning, eftersom det syftartill att tyngre lastbilar skall köra på vägarna. Dessutomförsämras SJs konkurrensförmåga med , närbruttovikterna för lastbilar höjs till 60 ton.Vänsterpartiet har yrkat avslag på''bärighetsanslaget'' och menar att dessa medel istället skallgå som ett engångsanslag till upprustning av dåliga vägar ilandet. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs1. att hos regeringen begär en utvärdering avde samhällsekonomiska konsekvenserna för överföring avtunga transporter till landsväg i norra ,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om garantier för en upprustning avtvärbanan mellan och ,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om fördelningen av väganslag,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om principer för tung godstrafik.