mot · GE02Ju821 · 1991-01-25 00:00:00 — Det ärinte märkligt om ungdomar som ertappats med brott ettflertal gånger får uppfattningen att brotten inte är särskiltallvarliga.Samhällets bristande reaktioner på barns och ungdomarsbrottslighet är enligt mening farliga ur främst tvåaspekter. Reaktionerna på lagöverträdelserna begränsasvanligen till insatser från och/eller till beslutom åtalsunderlåtelse. Även om åtalsunderlåtelse i striktjuridisk mening är en allvarlig påföljd kan den ur den ungessynpunkt uppfattas som lindrigare än ett beslut om attöverlämnas till vård inom . Den unge får alltsåinte tillräckligt tydliga besked från samhället om att detbrottsliga beteendet är oacceptabelt. De som drabbats avbrottet och den unges omgivning får samma felaktigasignaler eftersom inte heller de uppfattar att samhälletsätter rimliga gränser.Det rättsliga förfarandet vid misstanke omungdomskriminalitet måste förbättras och effektiviseras.De principer för omhändertagande av unga lagöverträdaresom gäller bör dock alltfort gälla. Unga människor bör inteutan särskilda skäl dömas till längre fängelsestraff eftersomen sådan påföljd ofta kan skada den unge. Förundersökningoch domstolsprocess ska bedrivas i så nära anslutning tillbrottet som möjligt.Ingripande och förundersökningNär polisen griper en ungdom misstänkt för brott ellerfår en anmälan om misstanke om brott är det viktigt attförundersökningen inleds omgående. Polisen måste fåmöjligheter att samarbeta med föräldrarna när det gällerutredning av ungdomsbrott. De allra flesta föräldrar villockså gärna delta i arbetet. Samhället måste dock utformaregler som stärker polisens möjligheter att arbetatillsammans med dem.När polisen griper en ung människa som misstänks förlagöverträdelse måste den gripne släppas när detinledande förhöret är avslutat, såvida häktningsskäl inteföreligger. Det förekommer att den unge fortsätter denbrottsliga verksamheten efter frisläppandet.Polisen bör därför få möjligheter att kvarhålla en unglagöverträdare . Under denna tidsfrist skapolisen söka kontakter med den unges föräldrar eller annanvuxen för att kunna överlämna den unge till dem.Centern anser att alla unga som misstänks för brott skallkallas till förhör hos polisen tillsammans med föräldrarna.Även när beslut om rapporteftergift eller andra åtgärderfrån rättsmyndigheterna ska meddelas skall föräldrarnanärvara. Bara om föräldrarnas närvaro kan skada barnetbör de inte kallas. Föräldrarnas ansvar för de skador sombarnens brott kan leda till måste också skärpas.Förundersökningen inleds med upprättande av enpolisanmälan. Enligt vår mening skall den alltid överlämnastill för kännedom.Ungdomsrotel, ''ungdomsåklagare'' och jourdomstolInom de större polisdistrikten har arbetet organiserats såatt en särskild rotel arbetar med ungdomsbrott. Även omde mindre polisdistrikten inte har personella resurser attarbeta på detta sätt bör det finnas särskilt ansvarigpolispersonal som ska syssla med ungdom och brott.Även inom åklagarväsendet bör särskild personal imöjligaste mån ansvara för handläggningen av ärenden somrör ungdomsbrott. Det kan ge möjligheter att organiseraämbetets arbete så att ungdomsbrott utreds med störresnabbhet . Dessutom kommer ett sådant system attinnebära att de som har ett särskilt intresse för att arbetamed ungdomar söker sig till dessa funktioner. Kunskapernaom ungdomar och brott kan därigenom ytterligare ökavilket är till gagn för rättssäkerheten.Centern har tidigare föreslagit att s k jourdomstolar ska inrättas. Jourdomstolarna skakunna avgöra enklare mål i omedelbar anslutning tillbrottsupptäckten. Detta är särskilt viktigt i de fallgärningsmannen är ung. Ungdomar kan därigenom lättarefå insikter om de gränser som samhället sätter för brottsligtbeteende.Behovet av särskilda domstolar för ungdomar börutredas. En ungdomsdomstol kan komma att utgöra ettalternativ till jourdomstolar. Det är således möjligt attjourdomstolar kan tjänstgöra som ungdomsbrott.Påföljder för unga lagöverträdarePrincipen att ungdomar inte utan synnerliga skäl skadömas till fängelsestraff är viktig att upprätthålla. Idagtvingas dock domstolarna att döma unga lagöverträdare tillfängelse eftersom resurser är uttömda.Det svenska påföljdssystemet är huvudsakligenutformat för vuxna lagöverträdare. När det gällerungdomar som bryter mot lagen saknas ''mellanformer''som kan användas i stället för de traditionella påföljderna.Centern föreslår därför att påföljdssystemet kompletterasmed påföljder som är särskilt utformade för gruppen ungalagöverträdare.Skadelindrande arbeteDen infördes en lag där unga lagöverträdarekan åläggas skadelindrande arbete. I samband medbrottsupptäckt har polisen möjligheter att kräva att denunge brottslingen ställer till rätta efter sig i rimligomfattning.När det gäller exempelvis skadegörelse bör polisen ibetydligt större omfattning kräva attgärningsmannen deltar i återställningsarbetet för att lindraskadan. Polisen bör även kontrollera att arbetet verkligenutförs.Skadelindrande arbete är således en sanktion som böranvändas oftare . kräver därför eneffektivisering och förändring av lagen som gör den enklareatt använda.Konfrontation och gottgörelseMånga brott som begås av unga är tillfällighetsbrott.Stundens ingivelse leder till lagöverträdelsen. Ofta inserinte den unge hur den brottsliga handlingen skadar offeroch omgivning. Unga lagöverträdare måste därför handfastkonfronteras med verkningarna av sitt brott. Ombrottsoffret medger det bör därför offer och brottslingkonfronteras med varandra.Konfrontationen bör syfta till en överenskommelsemellan brottsoffret och den unge om hur brottsskadan kanlindras och offret gottgöras. Sammanträffandet mellan offeroch gärningsman kan ske i s.k. konfliktråd enligt norskmodell, under ledning av en person med stor livserfarenhet,t ex personal som är verksam i eller hospolisen. Även andra människor med intresse för dennaverksamhet kan komma ifråga. På detta sätt kan ungdomarsinsikter om effekterna av den brottsliga verksamheten ökaoch därmed kan de påverkas att avstå från fortsattbrottslighet. Konfrontation med medlingsförfarande ikonfliktråd bör prövas i större skala.UngdomskontraktI finns en form av mild påföljd, s.k.ungdomskontrakt. Ett ungdomskontrakt är enöverenskommelse mellan den unge, dennes föräldrar,och polisen. Kontraktet utformas i direktanslutning till brottsuppklaringen och gäller för entidsperiod och högst . Ett absolutvillkor är att den unge skall avhålla sigfrån kriminalitet. ska kontrollera attkontraktet uppfylls. Om så sker ska uppgifterna om brottetraderas i straffregistren. I det fall den unge bryter motöverenskommelsen underrättas polisen.En påföljd som utformas efter den danska modellen medungdomskontrakt bör prövas. Förutom krav på insatser avbehandlande eller rehabiliterande karaktär bör kontraktetockså innehålla krav om insatser som kan leda till attbrottets skadeverkningar lindras. I de fall ungdomskontraktaccepteras av den unge bör rapporteftergift elleråtalsunderlåtelse kunna meddelas.Möjligheterna för rättsväsendet att användarapporteftergift och åtalsunderlåtelse i kombination medungdomskontrakt bör i stor utsträckning bero på den viljaden unge visar att delta i rehabiliterande aktiviteter. Sådanaaktiviteter kan vara av vitt skilda slag. Hit hör naturligtvisvårdande inslag för att motverka begynnande ellerpågående missbruk. Hit hör även inslag som syftar till attförmå den unge att delta i olika former av utbildning. Ävenåtgärder som kan leda till en positiv fritid hör hemma här.Vård vid ungdomshemNär ungdomar misstänks för allvarliga brott måsterättsväsendet ingripa med yttersta skärpa. Närgärningsmannen är ung är det dock viktigt att lämna ettstort utrymme för individuellt anpassade insatser.Domstolen bör därför få möjligheter att döma ungavåldsverkare till vård . Vårdinsatserna kanvara av såväl sluten som öppen karaktär.Ungdomshemmens verksamhet bör här i första handkomma ifråga. I dom bör således anges den tid som denunge ska underkasta sig vård och även den minsta tid förvård på sluten avdelning som kan komma ifråga.Öppenvård i anslutning till ungdomshemmenI allt vårdarbete poängteras vikten av kontinuitet mellanvårdare och den som vårdas. har ungdomshemmensverksamhet begränsats att omfatta enbart institutionsvård.Många av de ungdomar som behöver hemmens resurser harsvåra relationsstörningar. Deras möjligheter att samverkapå ett förtroendefullt sätt med vuxna människor kräver oftaett långvarigt arbete. Det är därför olyckligt attungdomshemmen tvingas bryta kontakten med den ungevid övergången mellan institutionsvård och vård i öppnareformer. För att möjliggöra en mer kontinuerligbehandlingskedja bör ungdomshemmens verksamhetkompletteras med en öppenvårdsverksamhet somorganisatoriskt sorterar under hemmen.Ungdomshemmens organisationLandstingen eller kommuner är huvudmänför LVU-hemmen. Ansvaret för den slutnainstitutionsvården för ungdomar överfördes då från statentill landstingen/kommunerna.Hemmen har inte utvecklats på ett acceptabelt sätt efterhuvudmannaskapsförändringen. Ett antal hem har lagtsned. På de kvarvarande hemmen har antalet platserreducerats. har såväl som derättsvårdande myndigheterna efterfrågat fler platser påhemmen än vad som funnits att tillgå.Idag är bristen på s.k. § 12-platser i LVU-hemmenoacceptabel. Detta måste åtgärdas . Förutom attantalet platser måste öka, är det nödvändigt att tillskapaenheter som utformas för att ta hand om de mest aggressivaoch utåtagerande ungdomarna. Dessa särskilda enheter börha ett större upptagningsområde än ett landstingsområde.Utvecklingen tyder på att staten böråterta ett övergripande huvudansvar för att LVU-hemmenbyggs ut i en sådan omfattning att de kan erbjudaerforderlig vård för de ungdomar som behöver sådan. Dettabör ges regeringen till känna.Ungdomars alkoholmissbrukDet är väl känt att missbruk av alkohol är en vanlig orsakbakom kriminalitet. Olika undersökningar visar ex att enmajoritet av våldsbrottslingarna och en stor andel avvåldsoffren var påverkade av alkohol vid brottstillfället.Sifo genomför en undersökning avalkoholkonsumtionen i ungdomsgrupperna 12--24 år.Mellan 1979 och 1984 minskade konsumtionen med över 1liter alkohol per capita till . Därefter haralkoholkonsumtionen åter stigit till år 1989.Samtidigt har andelen icke konsumenter av alkohol blandelever i årskurs 9 ökat med under samma period.Det är glädjande att ett större antal ungdomar avstår frånatt bruka alkohol. Utvecklingen av alkoholbruket iåldersgruppen 12--med en ökande genomsnittligförbrukning är dock oroväckande.På annan plats i denna motion föreslår skärptabetämmelser mot fylleri. I avvaktan på sådan lagändringbör dock polisen utnyttja möjligheten att kalla ungdomarsom påträffas berusade till förhör tillsammans medföräldrarna för att utröna varifrån ungdomarna fåttalkoholen.Eftersom det inte är tillåtet för ungdomar under 20 åratt inhandla alkohol med en alkoholstyrka som överstiger ölklass II bör polisen beslagta alkohol som innehas avungdomar och utreda hur de fått alkoholen.Polisen bör även informera föräldrarna och socialtjänsten.Drogfria nöjesalternativUngdomars alkoholbruk är ofta koncentrerat tillnöjestillställningar av olika slag. Det är naturligt att ungamänniskor söker sig till danser och andra nöjesarrangemangpå sin fritid. Ungdomar måste dock erbjudas drogfriafritidsaktiviteter och nöjestillställningar i betydligt störreomfattning . Föreningslivet och idrottsrörelsen harvanligen ett starkt engagemang när det gäller att skapapositiva aktiviteter för ungdomar. Enligt vår uppfattning ärdet en angelägen uppgift att stödja dessafrivilliga insatser som föreningslivet erbjuder.PolisenPolisens uppgifterEtt effektivt polisarbete förutsätter att verksamhetenrenodlas och koncentreras till myndighetenshuvuduppgifter: att upprätthålla allmän ordning ochsäkerhet. Möjligheterna att överföra uppgifter som polisenidag fullgör till andra samhällsmyndigheter bör därvidprövas.800 polisaspiranterVakansläget inom polisen är alltfort besvärande. Ettstort antal polismanstjänster är obesatta. Bristen påutbildad polispersonal beräknas kvarstå under årenframöver.Polisen behöver därmed omgående ökade resurser.Tillgången på utbildad polispersonal måste garanteras.Rikspolisstyrelsen har i sitt budgetäskande för budgetåret1991/92 påtalat vikten av att antalet utbildningsplatser påpolishögskolan bibehålles. Trots detta föreslår regeringen ibudgetpropositionen en neddragning av intagningen från800 till 600 polisaspiranter.Centern motsätter sig bestämt denna neddragning.Liksom tidigare år kräver partiet en dimensionering avpolisutbildningen som motsvarar det beräknade behovetframöver.I förhållande till budgetpropositionen föreslår centernsåledes en utökning av intagningen av polisaspiranter vidpolishögskolan med 200. Vi avsätter för detta ändamål för /92.Personalläget i de mindre polisdistrikten i glesbygd ärsärskilt bekymmersamt. Genomsnittsåldern påpolispersonalen i dessa distrikt är hög ochpensionsavgångarna åren framöver blir därmed höga. Föratt förbättra läget i dessa distrikt bör dessa tilldelasen större andel av de nyutbildade poliserna än idag.När det gäller rekryteringen till polisen är det viktigt attuppmärksamma behovet av fler kvinnor och personer medinvandrarbakgrund i yrket.Förbättra personaltillgången inom den lokalapolismyndighetenVakansläget inom polisen är besvärande. De lokalapolismyndigheterna har inte personal nog för att kunnautreda anmälda brott. Även om tillgängliga vakansmedel iökad utsträckning får användas för att anställa administrativpersonal vilken kan avlasta polispersonalen vissaarbetsuppgifter kommer personalläget inte att förbättras ide distrikt som saknar vakanser.Rikspolisstyrelsen påtalar också detta förhållande ochäskar medel för ytterligare administrativa tjänster. Centernanser att styrelsens motiveringar är välgrundade. Anslagettill de lokala polismyndigheterna bör därför uppräknas med5 för /92.Polisbristen leder till oacceptabelt långa utredningstider.Som exempel kan nämnas utredningstiden vidungdomsbrott som för polis och socialförvaltning igenomsnitt är . Detta är oacceptabelt.Utredningstiderna måste kortas ned. För att dettaskall bli möjligt krävs att organisatoriska och andraförändringar genomförs så snabbt som möjligt.Vaktbolagens uppgifterVaktbolagens brottsförebyggande arbete bör ocksånämnas i detta sammanhang. Den rådandearbetssituationen inom polisen med stora vakanser ochminskade möjligheter till bland annat fotpatrullering hardirekt medverkat till att bevakningsföretagensarbetsområde vidgats. Vi finner det inte tillfredsställandeatt rent polisiära uppgifter handhas av bevakningsföretag.Tills vidare, med den polisbrist som råder, får manacceptera att vaktbolagen tar över en del av de polisiärasysslorna, t.ex. ordningen i tunnelbanorna. Det är dockingen lösning som i längden är godtagbar.Det är också påkallat att regeringen tillsätter enutredning för att klargöra gränserna förbevakningsföretagens verksamhet på detta område.KriminalvårdenEn god eftervårdRehabilitering av de intagna är ett viktigt inslag särskiltför dem med missbruksproblem. Antalet vårdplatser ifamiljehem och behandlingshem för dem som straffatsmotsvarar dock inte behovet. En särskild fördel med dennaform av verksamhet är att den intagne efter avtjänat straffkan återgå i frivillig placering enligt socialtjänstlagen.Ökade insatser bör därför sättas in för att möta behovet.Psykiatrisk vårdAntalet intagna i kriminalvårdsanstalt med psykiskastörningar är stort och kan förväntas öka. Möjligheterna attinom kriminalvårdens ram erbjuda vård och behandling förpsykiska problem är mycket små. Vårdbehovet -- när detgäller sluten psykiatrisk vård -- för intagna ska tillgodosesav sjukvårdshuvudmannen. När det däremot gäller olikaformer av stödbehandling, kristerapi m.m. måstebehandlingen i större utsträckning kunna erbjudas ikriminalvårdsanstalt.Bevakning i anstaltÅrligen avviker ett stort antal intagna frånkriminalvårdsanstalt. Trots att särskilda åtgärder vidtagitsunder senare år är antalet rymningar ett fortfarande stortproblem i kriminalvården. Självklart är det en angelägenuppgift för kriminalvården att förhindra rymningar frånanstalt. Målsättningen ska vara att bevakningen av deintagna är så effektiv att rymningar förhindras.Bevakningen av de intagna i anstalt måste därförförbättras. Genom en ökad differentiering av anstalterna ursäkerhets- och bevakningssynpunkt bör också antaletavvikelser kunna begränsas.FrivårdenFrivården är en viktig del av kriminalvården. En välfungerande frivård är nödvändig för att fortsätta denrehabilitering som ska ha påbörjats i anstalt.Kriminalvårdens skyddskonsulentorganisation ska ocksåsvara för övervakning under den villkorliga frigivningstidenoch i det fall frigivningen kombinerats med föreskrifterkontrollera att dessa efterföljs.Under de senaste åren har också ett antal påföljderinförts som kräver särskilda insatser frånfrivårdsverksamheten. Hit hör ex. påföljdernakontraktsvård och samhällstjänst. Arbetsuppgifterna förskyddskonsulentorganisationen har därmed utökats.Folkrörelser, fackföreningar, klientorganisationer,humanitära organisationer, kristna samfund ochidrottsföreningar bör också kunna engageras ifrivårdsarbetet i långt större utsträckning än vad som skeridag. Det samhälleliga stödet för verksamhet av detta slagbehöver därför utökas.Antalet frivilliga övervakare bör öka och rekryteringenav nya övervakare bör kunna ske i samarbete med de ideellaorganisationerna. Fortbildningen behöver vidareförbättras. Vad som ovan anförts om frivården bör gesregeringen till känna. För att förstärka frivården bör dennatillföras ytterligare utöver anslaget ibudgetpropositionen.HäktenDen stränga isoleringen på våra häkten är ofta intebefogad av utrednings- och säkerhetsskäl. Den innebärmånga gånger en påfrestande ensamhet för de häktade.Häktenas utformning och de regler som skall gälla förbehandling på häktena bör utredas.Ett särskilt problem som måste uppmärksammas ärbehovet av häkteslokaler för häktade med särskilda behov.Hit hör ex häktade med vårdbehov men ävenvårdnadshavare med små barn som oundgängligen behövervårda barnet . saknas också på fleraplatser häktesplatser för kvinnor.Sjukvårdssekretess i kriminalvårdsanstalt ochpolisarrestOm en intagen i kriminalvårdsanstalt lider av ensmittsam sjukdom är hälso- och sjukvårdspersonalen inomkriminalvården skyldig att underrätta anstaltens styresman.Härigenom skapas möjligheter att inom anstaltens ramvidta de skyddsåtgärder som kan anses erforderliga.Samma reglering gäller för intagna i häkten och i formellmening även polisarrester. Informationsplikten omfattardock endast hälso- och sjukvårdspersonal som arbetar inomkriminalvården. När det gäller personal från sjukvårdengäller andra regler. Dessa har ingen uppgiftsskyldighet avovan nämnt slag.Eftersom vårdinsatser i polisarrester huvudsakligenutförs av sjukvårdens personal får därmed polispersonaleninte informationer om en omhändertagen lider av enallvarlig smittsam sjukdom, ex. HIV-infekterade.Polispersonalen har naturligtvis samma intresse avinformationer om omhändertagna i polisarrest som övrigpersonal i rättsväsendet. Det är därför angeläget attskyndsamt pröva möjligheterna att införa en sådanreglering att även polispersonal får tillgång till sådaninformation.Skydd för vittnenDet är viktigt för rättssystemet att vittnen utan rädsla förrepressalier kan lämna uppgifter i rättegång. Även om dettycks vara förhållandevis ovanligt att vittnen hotas ellertrakasseras är det viktigt att uppmärksamma problemet.När rättssaken gäller familjevåld förekommer det dockatt vittnen eller parter utsätts för otillbörliga påtryckningar.Våldskommissionen har dock uppmärksammat problemetoch förordar att påföljden för brottet övergrepp i rättssakav normalgraden skall vara fängelse. Vi instämmer ikommissionens förslag.Ersättningen till nämndemänCentern har under en följd av år hävdat vikten av ettbrett och lokalt väl förankrat lekmannainflytande i deallmänna domstolarna. Enligt vår uppfattning är det enviktig uppgift att företrädare för befolkningen deltar irättsskipningen på det sätt som en nämndeman gör.Sedan ett antal år har ersättningen till nämndemänneninkomstrelaterats. Nämndemän har därmed olikaersättningar för samma uppgifter. I det fall nämndemanneninte kan påvisa att uppdraget leder till en inkomstförlustutgår endast en minimiersättning. Vi föreslår attersättningen för uppdraget skall vara lika för alla.Utvärdering och forskningUtvärdering av de insatser som sker inom rättsvårdensram borde vara en naturlig del i verksamheten. Detta är intefallet . Kunskaperna om effekterna av olika insatser ärbristfällig. Olika behandlingsmetoder har använts för attsöka återanpassa dem som begått brott. För att kunna tatillvara de erfarenheter som kan leda till bättre resultat förframtiden bör forskning ske om behandlingsmetoder.Eftersom brottsbenägenheten hos män och pojkar tycksvara högre än hos kvinnor/flickor borde det vara av intresseatt utröna om könsrollerna har någon betydelse förbrottsbenägenheten.Det är angeläget att genom forskning få belyst orsakernatill det våld och de övergrepp som sker mot kvinnor. Idagsaknas erforderliga kunskaper om orsakerna till våldet. Entvärvetenskaplig forskning när det gäller kvinnomisshandeloch sexualiserat våld liksom om sambandet mellanpornografi och våld är angelägen.1973 års kriminalvårdsreform syftade bl.a. till att främjaden dömdes anpassning till samhället och motverka deskadliga följderna av frihetsberövandet. Den högaåterfallsfrekvensen visar att kriminalvårdens mål inteuppfylls.Frågor som rör kriminalvårdens innehåll utreds förnärvarande av en arbetsgrupp inom regeringskansliet.Dessa frågor är av sådan dignitet att de bör utredas ochutvärderas av en parlamentariskt tillsatt grupp.Utredningen bör vara oförhindrad att ta upp och belysade frågor rörande kriminalvårdens innehåll och utformningsom kan aktualiseras under arbetets gång. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om prioritering av detkriminalpolitiska arbetet till områdena brottsförebyggndearbete, våldsbrott, narkotikabrott, ungdomsbrott, stöd tillbrottsoffer samt ekonomisk brottslighet med särskildinriktning på miljöbrott,[att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om samordning och klaraansvarsförhållanden mellan myndigheter,1][att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om socialtjänstenssamordningsansvar,1][att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om socialtjänstlagen och skollagensutformning samt om behovet av en översyn avsekretesslagen,1]2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om föräldrarnas/vårdnadshavarnasroll i det brottsförebyggande arbetet,[att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om alternativa vårdformer tillsamhällsvård för problemfamiljer,1][att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om s.k. behandlingsgrupper för barnoch ungdomar med särskilda behov avstödåtgärder,1][att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om undervisning om värderingar iskolan samt om behovet av utvecklat samarbete mellanskola, polis och kriminalvård,2][att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en riksomfattandeinformationskampanj mot mobbning samt om vikten avskolprogram mot mobbning och våld i skolan,2]3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om samordnat agerande från polisoch socialtjänst för gängbearbetning,4. att hos regeringen begär förslag tillåterinförande av fakultativ villkorlig frigivning efter tvåtredjedelar av avtjänad strafftid,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att straffsatserna generellt ej fårsänkas,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om skärpt påföljd vid upprepadoch/eller grov brottslighet,7.