mot · GE02Fö8 · 1991-03-14 00:00:00 — Förutveckling och delserie I står industrin för denna fördyring,medan det ännu är oklart hur fördyringarna ska fördelasmellan leverantör och kund ifråga om produktion avflygplan efter de 30 första. Vi vill betona att såväl industrinsom staten måste ta ett ansvar.Till bilden hör också att det tidsmässiga behovet av är annorlunda än som antogs 1982. Genommodifiering av såväl Draken som har dessa systemstörre effekt än man trodde, och det går även att taut fler flygtimmar än man bedömde . Detbör därför undersökas hur långt man kan reducerakostnader för JAS genom att förskjutaserieleveranser bortåt i tiden. En export, i första hand tillFinland, skulle självfallet vara mycket gynnsam genom attden skulle öka möjligheterna att senarelägga leveranser tillsvenska flygvapnet och ändå få en hyggligproduktionsekonomi.5.4. VärnpliktenFolkpartiet liberalerna ser värnplikten som en metod attpå ett rationellt sätt förse försvaret med personal tillkrigsorganisationen. Man bör ta tillvara den enskildesegenskaper och kunskaper. Utbildning för krigsuppgiftenska vara så effektiv som möjligt och helt baseras påutbildningsbehovet. Därav följer att utbildningstidenslängd kan variera beroende på uppgiftens art.Med detta synsätt är det orimligt att ta in värnpliktiga fören utbildning som inte motsvaras av ett behov ikrigsorganisationen. Vi vill heller inte dra en principiellgräns mellan militärt och civilt försvar. har vi därför drivit frågan om att direktrekryteravärnpliktiga till civilförsvaret. Vi återkommer till dennafråga längre ned i motionen, då vi behandlar de civiladelarna av totalförsvaret.Den principiellt bästa lösningen är att införa entotalförsvarsplikt där man så rationellt som möjligt sökertillgodose samtliga personalbehov i såväl militära som civiladelar av totalförsvaret med utnyttjande av både män ochkvinnor. Den utredning om samtliga pliktlagar som nusignaleras i propositionen (efter att ha föreslagits iförsvarskommitténs arbetsgrupp rörande personal- ochvärnpliktsfrågor) bör enligt liberalernas meningutgå från tanken om en totalförsvarsplikt, alltså en samladlag för samtliga behov.Vi ser alltså odogmatiskt på värnplikten. Man bör taställning till förbandsomsättning (alltså hur många årutbildade värnpliktiga kvarstår i olika förbandstyper), antalvärnpliktiga och utbildningstidens längd utan de ideologiskaövertoner som kännetecknat så mycket av den svenskadebatten på detta område. I flera andra länder, medDanmark som ett bra exempel, kan man hanteravärnpliktsfrågan långt mer rationellt och avspänt än iSverige. är inte en sämre demokrati än ,så tal om att den svenska utformningen av värnpliktenskulle vara en del av det demokratiska systemet är interimliga. En tvångslag som bara gäller ett av de två könen måvara försvarspolitiskt motiverad, men det är djuptvilseledande att söka ange den som ett kriterium fördemokrati och folkstyre.Vi har tillstyrkt när överbefälhavaren önskat inledaförsöksverksamhet med kortare grundutbildning förvärnpliktiga som ges bevakningsuppgifter. Nåsutbildningsmålet med en viss utbildningstid ska man inte hade värnpliktiga inne längre. Med samma motiv är det fel attge någon kortare utbildning än som behövs. Vi har därföroroats av uppgiften att dagens inte gertillräcklig utbildning för de värnpliktiga som ska ingå ibrigaderna. Överbefälhavaren har angivit att 8 månaderbehövs. Enligt vår mening måste insatser göras för atteffektivisera utbildningen. Lyckas man trots detta inte nåutbildningsmålet bör de värnpliktiga somuttas till brigader ges en något längre utbildning. Påmotsvarande sätt bör man gå igenom funktion för funktion,även inom brigaderna, för att kunna differentierautbildningstiderna.Vi är alltså för att man för olika delar av försvaret tar utde värnpliktiga som behövs men inte fler. Tyvärr finns ingetvedertaget bra ord för detta. Totalförsvarsplikt angerprincipen i stort. Det gamla ordet ''kategoriklyvning''används fortfarande, men det leder lätt tanken fel eftersomman kan tänka sig många olika kategorier, medan ordetutgår från att det bara finns två kategorier.5.5. genomförde --intill dess arbete avbröts -- en analys av de ekonomiskaproblemen inom försvarsmakten. Denna analys indikeradebl.a. att det fanns brister i försvarets nuvarandepriskompensationssystem. Kommitténs särskildaarbetsgrupp för dessa frågor har också lämnat förslag tillhur dessa brister bör kunna åtgärdas inför nästaförsvarsbeslutsperiod.Överbefälhavaren har i olika sammanhang påpekat ochvisat att försvarsmaktens ekonomi är hårt pressad och detär av stor betydelse att fattar beslut somger en bättre balans mellan krigsorganisationens inriktningoch tillgängliga medel. Han har själv föreslagit olikareformer i detta syfte. I avvaktan på ett sådant beslut haröverbefälhavaren avrått från bl.a. olikamaterielbeställningar, även inom ramen för inriktningen i1987 års försvarsbeslut, då det enligt överbefälhavarensuppfattning inte finns ekonomisk täckning för dem.Med tidigare beslut fastslog att den militärautgiftsramen tills vidare skulle utökas i syfte att bl.a.säkerställa en viss handlingsfrihet avseendeförsvarsmaktens utveckling intill nästa försvarsbeslut.Dessa särskilda medel har haft betydelse i det angivna syftetmen har då också gått till projekt där genomförandet aldrigkommer att kunna fullföljas. Regeringen senarelägger nuförsvarsbeslutet, inriktar försvarets ekonomi mot en lågnivå och bibehåller till del den industriellahandlingsfriheten genom att ställa in repetitionsövningar.Bristen på konsekvens är uppenbar.Allvaret understryks av att överbefälhavaren anmält atthan redan har en likviditetskris inom försvaret. Vi anserdärför det nödvändigt att, trots det statsfinansiella läget, fördet kommande budgetåret utöka den militära utgiftsramenmed jämfört med l987 års inriktning.Genom denna åtgärd möjliggörs dels ett säkrarefullföljande av delar av försvarsbeslut i materielltavseende och dels en viss sanering av försvarsmaktensekonomi vilket sammantaget bör underlättaställningstaganden inför nästa försvarsbeslut.Propositionen innefattar också onödigt hastiga förslagavseende försvarsmaktens ekonomisystem. I propositionenföreslår regeringen att försvarets nuvarande system förpriskompensation ska överges och att i stället omedelbarövergång ska ske till ett nytt och för försvarsområdet heltoprövat system. Vi har noterat att såväl den utredare somhaft regeringens uppdrag att studera frågan somöverbefälhavaren har avrått från en sådan övergång ochdärvid har påvisat allvarliga konsekvenser som regeringeninte har bemött. Vi anser därför att denna viktiga frågamåste prövas års försvarsbeslut och därför intebör beslutas nu.Regeringen har vidare föreslagit förändringar avförsvarsmaktsbegreppet och den militära utgiftsramen sompå olika sätt förändrar försvarsmaktens kompetens ochöverbefälhavarens styrmöjligheter. I sak finns sannoliktinga vägande invändningar mot att t.ex. museiverksamhetoch krigsarkivet ska undantas från försvarsmaktsbegreppet,men Försvarets civilförvaltning handhar verksamheter avbetydelse för såväl lokal verksamhet som styrningen avförsvarsmakten. Förslagen från regeringen i dessaavseenden bör därför kunna övervägas ytterligare inför1992 års försvarsbeslut eftersom det är uppenbart att detinte är någon brådska med genomförandet. De avekonomiska skäl nödvändiga begränsningarna av decentrala myndigheternas omfattning påverkas inte av ensådan senareläggning.Vi noterar att regeringen i propositionen anmält sininriktning att införa kapitalkostnader för försvarets mark,anläggningar och byggnader. Förslaget är grundat på enutredning som ännu inte remissbehandlats. Någonutvärdering av överbefälhavarens MAL-koncept för mark,byggnader och lokaler har heller inte genomförts. Vårbestämda uppfattning är att ett eventuellt införande avkapitalkostnader ska förenas med ett beslut omupphävande av Fortifikationsförvaltningens nuvarandebyggnadsmonopol. Den senare frågan är i flera avseendenviktigare än den förra. Dessa frågor bör därför behandlassamlat i anslutning till försvarsbeslut. Principen attförsäljningsinkomsterna från försvarets fasta egendom skareinvesteras för verksamhet inom försvarsmakten bördäremot fastläggas redan nu för att därmed vara ettingångsvärde för det planeringsunderlag somöverbefälhavaren ska presentera årsförsvarsbeslut. Avyttrandet av för försvaret mindreangelägen mark kan avse såväl mindre områden vidrespektive förband som större markområden eller sådancentral mark som har högt marknadsvärde. Det ärangeläget att få fram incitament så att mark kanavyttras till förmån för investeringar av betydelse förförsvarsmaktens utveckling.Enligt vår mening blir det en viktig uppgift för riksdagenatt slutföra den prövning av ekonomisystemets brister somtidigare angetts i syfte att finna långsiktiga lösningar somkan ge en stabil utveckling av totalförsvaret. Vi kan därförinte godta regeringens snabba ''klipp'' i dessa frågor.6. Totalförsvarets civila delarI avsnittet 3.B. om erfarenheter från Gulfkrigetredovisas synpunkter på det svenska skyddsrumsbyggandet.Enligt vår mening har erfarenheterna från kriget givit starkabelägg för riktigheten i liberalernas mångårigaförord för en mer genomtänkt prioritering inomskyddsrumsbyggandet. De områden där skyddsrum börbyggas är enligt vår mening betydligt mindre än man hittillsplanerat för. Antalet sannolika mål för luftbekämpning ärbetydligt mindre än de som förmedlingen regionalamyndigheter pekat ut. Det grundläggande förframtiden måste vara att bostadsområden, skolor, daghemoch normala arbetsplatser så långt möjligt separeras fråndessa sannolika mål. Beredskapshänsyn isamhällsplaneringen är alltså en viktig faktor för att minskariskerna för civilbefolkningen.Som angivits under avsnittet 3.B. bör därför inför 1992års försvarsbeslut göras en kraftfull genomgång av deregionala mål- och riskanalyserna i syfte att kunna reducerakostnaderna för skyddsrumsbyggandet.Redan det närmaste budgetåret bör förslagsvis 50milj.kr. överföras från skyddsrumsbyggandet tillpåbörjandet av försöksverksamhet med direktrekryteringav värnpliktiga till civila delar av totalförsvaret, i förstahand inom räddningstjänsten. En utförlig redovisning avfolkpartiet liberalernas motiv och synpunkter rörandeutbildning för detta fanns i motionen /90:Fö202. Därframhölls hur orimligt det är att de som tjänstgör icivilförsvaret inte ges den utbildning som krävs förkrigsuppgifterna som det militära försvaret sedanlänge tagit in och utbildat flera tusen värnpliktigamer än som behövs för omsättning av krigsorganisationen.Från liberalerna började frågan omdirektrekrytering till civilförsvaret drivas redan i 1978 årsförsvarskommitté. Förslagen har genomgående mötts medkalla handen av såväl som myndigheter, inklusivedåvarande civilförsvarsstyrelsen.En glädjande omsvängning kom dåriksdagsmajoriteten övergav sitt motstånd mot tanken ochförordade att frågan skulle utredas. Det skedde genomräddningsverkets försorg sedan frågan på riksdagensuppmaning togs upp av regeringen iprogramplanedirektiven i början av 1990.Räddningsverkets utredning resulterade i förslag som lågmycket nära dem som redovisats i kommittéreservationeroch motioner från liberalt håll. Bl.a. angavs att utbildningkan ske vid räddningsskolor och inom kommunernasfredstida räddningstjänst. Utredningen förordade attförsöksverksamhet startas möjligt för att man ska fåerfarenhet av hur lång utbildningstid som är lämplig och hurverksamheten kan drivas på bästa sätt för att få så hög effektsom möjligt i krigsorganisationen. Men också för denfredstida räddningstjänsten skulle ett tillskott avvärnpliktiga bli av stor positiv betydelse. Dels kan de göranytta redan under utbildningen -- vilket enligt danskaerfarenheter har mycket stor betydelse för motivationenhos de värnpliktiga. Dels innebär tillskottet avfärdigutbildade värnpliktiga att räddningstjänsterna undanför undan får en allt större grupp gripbara personer mederfarenhet och kompetens. Dessa kan kallas in genomräddningstjänstlagen vid större olyckor eller andra svårasituationer i fredstid.Tyvärr innehåller propositionen ett direkt nej tillförsöksverksamhet. I stället förordar regeringen att fråganom direktrekrytering ska tas in i en större utredning om helapliktlagstiftningen rörande personal till militärt och civiltförsvar.Enligt vår mening bör försöksverksamheten startassnarast möjligt, så att erfarenheter kan tas fram somunderlag för den fortsatta utvecklingen av det civilaförsvaret och som ett faktaunderlag för den samtidigtinledda långsiktiga utredningen om pliktlagarna. Pengar fördenna försöksverksamhet bör alltså enligt vår meningerhållas genom reduktion av anslaget förskyddsrumsbyggande.Vi anser att bör fatta principbeslut ominförande av direktrekrytering av värnpliktiga till civiladelar av totalförsvaret. Skälen för ett sådant system ärmycket starka. Genom direktrekrytering kan man ernå enbetydande föryngring och kvalitetshöjning i civilförsvaret.Behövs ett antal månaders utbildning är detta något sombara kan genom direktrekrytering. Det är intemöjligt att med tvångslag kalla in 30-, 40- och 50-åringar tillsådan utbildning. 20-åringar däremot är medvetna om attvärnplikt väntar dem, och de avstår därför den tid somstaten kräver. Det finns därför inget realistiskt alternativ tilldirektrekrytering om vi vill nå fram till ett fungerandecivilförsvar. Det hittillsvarande civilförsvaret är dåligtutbildat eller i långa stycken helt outbildat, somålderssammansättningen är mycket ofördelaktig.Mot denna bakgrund är det enbart till skada förcivilförsvaret och andra civila delar om beslut omdirektrekrytering ytterligare förhalas. Direktrekryteringskulle innebära en påtaglig kvalitetsförstärkning. Ettprincipbeslut om det nya systemet bör fattas våren 1991.Försöksverksamhet får sedan undan för undan ge allt bättreunderlag för den praktiska utformningen av det nyasystemet, allt i syfte att förvandla en föråldrad och dåligtutbildad civilförsvarsorganisation till en väl fungerande delav totalförsvaret.7. Sjukvården i krigI försvarsbesluten och 1987 framhölls sjukvården ikrig som den största bristen inom totalförsvaret. Som värstabrist angavs båda gångerna den ytterst ringa uthållighetenifråga om förbrukningsmateriel. Därför innehöll beslutenökade satsningar på sjukvårdens beredskapsåtgärder, meni båda fallen blev förstärkningarna starkt försenade genommotsättningar mellan i första hand staten ochlandstingsförbundet. I flera totalförsvarsmotioner frånfolkpartiet liberalerna har frågor kringsjukvården intagit en framträdande plats, eftersom vi varitstarkt oroade över redovisade brister.Socialstyrelsen är ansvarig myndighet påsjukvårdsområdet, men alltmer har det framgått attsocialstyrelsen haft inaktuella och ofta felaktigaföreställningar om de verkliga förhållandena.Operationsresurserna ute hos sjukvårdshuvudmännen ärstörre än redovisat i underlagen införförsvarsbesluten. visar det sig också att det även ifrågaom förbrukningsmateriel finns större lager änsocialstyrelsen angivit, nämligen hos sjukvårdshuvudmän,producenter, importörer och leverantörer.Försvarskommittén tillsatte en arbetsgrupp omsjukvården i krig och kris. Arbetsgruppens rapportredovisades (som del i SOU 1990:108).Sannolikt är detta den bästa redovisning som lämnats inomdetta ämnesområde. Problemen analyserades, och förslagtill åtgärder redovisades. Slutsatsen är att ''sjukvården i krisoch krig, trots vissa kvarstående brister och problem inuläget, har goda förutsättningar att bringas i balans meddet övriga totalförsvaret under den kommandeförsvarsbeslutsperioden''. Arbetsgruppen visar att denfråga som ingivit mest oro -- nämligenförsörjningen med förbruksmateriel -- bör kunna lösasgenom åtgärder som kostar bara en bråkdel av man hittillstrott.Det finns alltså anledning att känna en betydandetillförsikt på detta område -- en del av de problem som oroatså länge visar sig till betydande del ha varit en felsyn. Deverkliga resurserna var större än de beredskapsansvarigahade kännedom om. I propositionen (den bilaga somkommer från socialministern) redovisas en rad principeroch bedömningar, som till stor del synes grundas just i dennämnda arbetsgruppsrapporten. Vi noterar detta medtillfredsställelse. Vi har inga invändningar mot vad somframförs i propositionen. Om vi får ett sammanhängandetotalförsvarsbeslut bör sjukvårdsdelen kunna framståsom klart mer positiv än vid de senaste beslutstillfällena.Vi anser det viktigt att regeringen och berörda organanvänder 1991 till att verifiera läget och ta fram enprogramplan med ett handlingsprogram för de åtgärder somännu återstår innan läget ska anses vara helttillfredsställande. Vi vill särskilt peka på frågan omförstärkning av kapaciteten för sjukvårdstransporter medhelikoptrar. Landstingen ges nu ett klart större ansvar fördenna fråga i fred, medan staten självfallet måste ansvaraför åtgärder som därutöver behövs för krigsfallet.8. FörsvarsindustriI samband med försvarsbeslut pekade riksdagenpå betydelsen av en fortsatt svenskförsvarsindustrikompetens. konstaterades attstrukturella förändringar inom industrin skulle blinödvändiga på grund av att det svenska försvaret förändratsina behov och att en ökad teknisk samverkan och ett ökatsamarbete mellan svensk och utländsk industri skulle blinödvändigt för att säkerställa framtida kompetens inom förlandet väsentliga områden.Denna utveckling har i många avseenden besannats.Strukturförändringar har skett och sker, och inom flerakompetensområden är den svenska industriella förmåganockså minskande. Ytterligare utredningar har bekräftatbehovet av internationellt anpassade regler för samverkanmellan svensk och utländsk försvarsindustri.Folkpartiet liberalernas uppfattningar avseendekompetensbehoven skiljer sig inte i väsentlig grad från desom läggs fram i propositionen. Det är dock ganskauppenbart att regeringen har svårt att inom sina egna ledkompromissa sig fram till exportregler som verkligen skullemöjliggöra ett utökat samarbete mellan svensk och främsteuropeisk försvarsindustri. Avseende urvalet av förframtiden viktiga industrikompetenser visar kriget i Gulfentydligt att elektronikområdet i vid bemärkelse fått en nästanavgörande betydelse i kampen mellan medel och motmedel.Ett land kan ha aldrig så bra vapenutrustning, men utanunderrättelser, spaning, kommunikation och ledning blirförsvarseffekten ändå dålig. Dessa förhållanden kunde haframhållits klarare i propositionen. Med hänvisning till ovanstående hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om den mycket oroande situationeninom försvaret,2. att som sin mening ger regeringen till kännaatt inriktningar och problemområden som redovisas imotionen skall belysas års försvarsbeslut,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vikten av att erfarenheter avkvalitet i utrustning och utbildning från Gulfkrigetutvärderas för tillämpningar inom svenskt totalförsvar,4. att beslutar att södra och västramilitärområdena slås samman samt att regeringen snarastbör redovisa förslag till verksamhetens fortsatta lokaliseringliksom till förändringar i civilområdesorganisationen,5. att som sin mening ger regeringen till kännaatt en tre-miloindelning bör vara huvudalternativet iunderlaget års försvarsbeslut,6. att som sin mening ger regeringen till kännaatt det års försvarsbeslut bör föreligga underlagför en minskad militär ledningsorganisation även på denlägre regionala nivån,7. att som sin mening ger regeringen till kännavikten av att utvecklingsarbetet rörande flygburen radarfortsätter samt att handlingsfrihet säkerställs att anskaffaytterligare en kustrobotenhet,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen föreslås för att handlingsfrihet att sätta uppen fjärde division J 35 Draken bibehålls genom begränsadeplaneringsinsatser, bibehållande av modifierade flygplanmen utan ytterligare utbildning i fredstid,9. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen framhålls om de fördelar en export av JAS39 skulle ha också för att underlätta en reduktion avantalet plan för leverans till svenska flygvapnet ,10. att fastställer utgiftsramen för det militäraförsvaret för /92 till 32 . iprisläget ,11. att som sin mening ger regeringen till kännaatt en övergång till budgetering i genomförandeprisläge förden militära utgiftsramen, förändringar avförsvarsmaktsbegreppet och omfattningen av den militärautgiftsramen liksom införandet av kapitalkostnader förinvesteringar i fast egendom bör avvaktas så att dessa frågorkan prövas i ett sammanhang vid försvarsbeslut,12. att som sin mening ger regeringen till kännaatt fortifikationsförvaltningens monopolställning ifråga omförsvarsmaktens byggande bör upphöra,13. att som sin mening ger regeringen tillkännaatt den i propositionen redovisade principen omåterutnyttjande av försäljningsinkomster från försvaretsfasta egendom bör ligga till grund förförsvarsmyndigheternas planering ,14. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en kraftfull revisionav de regionala mål- och riskanalyserna i syfte att reduceraskyddsrumskostnaderna,15. att fattar principbeslut om införande avdirektrekrytering av värnpliktiga till civila delar avtotalförsvaret,16. att som sin mening ger regeringen till kännaatt . under /92 överförs frånskyddsrumsbyggande till utbildning för att möjliggöraförsöksverksamhet med direktrekryterade värnpliktigainom räddningstjänsten/civilförsvaret,17. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen uttalas rörande sjukvården i krig.