mot · GE02Fi602 · 1991-01-25 00:00:00 — Innehåll 1.Sammanfattning2 2.Det enskilda ägandet och sparandet4 3.Sparandebristen i svensk ekonomi6 3.1Det totala sparandet6 3.2Den offentliga expansionens roll7 3.3Fördelningen på sektorer8 4.Hushållens sparandebrist9 4.1Utvecklingen i Sverige9 4.2Internationell jämförelse9 5.Orsaker till minskningen av hushållens sparande12 6.Hushållens förmögenhetstillgångar och sparande13 7.Regeringens sparpolitik16 8.Moderat politik för sparande och ägandespridning19 8.1Allmänna riktlinjer19 8.2Sänkt skatt och fasta spelregler19 8.3Privatisering av offentliga tillgångar20 8.4Avveckling av löntagarfonderna21 8.5Startsparande och pensionssparande i bank21 8.6Försäkringssparande22 8.7Bosparande22 8.8Aktiesparande23 9Hemställan26 1. SammanfattningÄgandespridning bland enskilda människor ellermaktkoncentration genom kollektivt sparande kommer attbli en av de viktigaste politiska stridsfrågorna . Det fria enskilda ägandet har tidigarehotats av den socialistiska ambitionen att satsa på kollektivaägarformer. när socialismens misslyckande är uppenbartför allt fler, presenterar socialdemokraterna gamla förslag iny teknisk utformning och förser dem med en annorlundamotivering.Striden om löntagarfonderna var bara en föraning; nuplaneras fondkonstruktioner som skulle få ännu meragenomgripande konsekvenser. När resten av världenförsöker avlägsna socialistiska inslag ur ekonomin, försökersocialdemokraterna i öka den offentliga kontrollenav näringslivet. När man i resten av världen privatiseraroffentligt ägda företag, vill socialdemokraterna i Sverigelägga stora delar av näringslivet i händerna på någraoffentliga fondstyrelser. När man i resten av världen strävarefter att låta enskilda individer själva bestämma, villsocialdemokraterna i att medborgarna skall utsättasför ett gigantiskt tvångssparande.Moderata samlingspartiet har alltid bjudit motstånd motsocialiseringsframstötar -- nu måste kampen föras ocksåmot de nya fondplanerna. Den striden kommer att drivasmot en argumentation som är anpassad till dagens situation.1990-talets socialistiska planer kommer inte att motiverasutifrån maktperspektivet. I stället kommer omsorgen ompensionerna och landets bytesbalans att anföras som skäl.Varken pensionerna eller bytesbalansen blir emellertidbättre av socialism. Tryggheten och välståndet för Sverigesinvånare främjas i stället bäst genom att de enskildaindividerna får möjlighet att ta ett större ansvar för sinaegna levnadsförhållanden.Det dåliga sparandet i svensk ekonomi är ett allvarligtproblem. Den synliga sparandebrist som kommer tilluttryck i bytesbalansens underskott förvärras nu enligt debedömningar som görs i finansplanen. Men eftersominvesteringsnivån i svenskt näringsliv alltjämt är för låg, ärden verkliga sparandebristen i ekonomin långt större.Ett viktigt inslag i den s.k. tredje vägens politik var attöka sparandet och kapitalbildningen. Det enda som harskett sedan regeringsskiftet är emellertid att detidigare underskotten i de offentliga finanserna haromvandlats till än större sparandeunderskott i den enskildasektorn.Det är det dåliga hushållssparandet som kännetecknarsparandeproblemet totalt sett i svensk ekonomi, bådestabiliseringspolitiskt och strukturellt. Från moderat sidahar länge uttryckts oro för konsekvenserna av attmedborgarna inte sätter av någon del av sina inkomster förframtiden. Vi anser att staten bör bedriva en aktiv politikför att främja människors sparande.Ett ökat sparande förutsätter en generell politik där storvikt läggs vid motiven samt förutsättningarna för sparandet.Politiken ges följande inriktning:Stabila regler.Enekonomisk politik som långsiktigt ökar hushållensdisponibla inkomster, genom ökad tillväxt och minskatskattetryck, och höjer avkastningen efter skatt påsparandet.Det är särskilt viktigt att stimulera långsiktigt bundetsparande samt att sprida ägandet av bostäder och aktier.Inom dessa områden föreslås i motionen särskildaåtgärder:Långsiktigt sparande bör stimuleras genom attett startsparande införs som gör det möjligt för bl.a.föräldrar att bygga upp ett startkapital för barn ochungdomar. Vidare bör pensionssparandet breddas så att detockså kan ske i bank med liknande skattefördelar som gällerför det nuvarande försäkringssparandet.En breddning avbostadsägandet är det bästa sättet att åstadkomma enjämnare fördelning av förmögenhetstillgångarna.Omvandling av hyreslägenheter till bostadsrätts- och ävenägarlägenheter bör underlättas. Ett målinriktat bosparandebör stödjas med statliga premier.Det enskildaaktiesparandet har straffbeskattats, vilket letttill att hushållen sålt ut betydande aktieinnehav tillinstitutioner. Denna utveckling måste vändas, vilketförutsätter att nuvarande skattemässiga diskriminering avprivatpersoners aktieägande upphör. Därför bör bl.a.följande åtgärder vidtas: löntagarfonderna avskaffas ochtillgångarna används som sparstimulans så att en majoritetav den vuxna befolkningen kan bli aktiesparare, statligaföretag försäljs, reavinstbeskattningen av aktier förenklasoch lindras, dubbelbeskattningen av aktieutdelningaravskaffas, taxeringsvärdets genomslag vid arvs-, gåvoochförmögenhetsbeskattningen minskas, omsättningsskattenpå aktier avskaffas och anställdas andel-i-vinst-systempremieras och utvidgas.2. Det enskilda ägandet och sparandetDen enskilda äganderätten är drivkraften bakom denekonomiska tillväxt som i sin tur är en förutsättning förökad välfärd. Från historien vet vi att det var i de länder däräganderätten respekterades som utvecklingen kunde skjutafart. ser vi tydligt samma sak i den kollaps förkollektivismens idéer och den omsvängning mot kapitalismsom har skett i Östeuropa.Enskilt ägande är jämte fri konkurrens grundläggandeinslag i marknadsekonomin, som obestridligen är det mesteffektiva systemet för ianspråktagande av resurser ochfördelning av nyttigheter. Marknadsekonomin bygger pådecentraliserat och individuellt beslutsfattande. Det kräverden handlingsfrihet och självständighet som enbartpersonligt ägande medger. Den enskilda äganderätten ärdärför en förutsättning för dynamiken i det ekonomiskalivet.Med enskilt ägande följer också ansvar. ''Det man ägervårdar man'', heter det. Att miljöförstöringen gått såmycket längre i socialistiskt styrda länder beror inte bara påsvagheter i produktionssystemet. En annan viktig orsak äratt det inte finns någon som har personligt intresse av attsköta natur och andra tillgångar väl.Enskilt ägande och marknadsekonomi är nödvändigaförutsättningar för demokratin. De garanterar visserligeninte demokrati, men ingenstans där de har avskaffats har enfungerande demokrati kunnat fortleva. I ett samhälle utanenskild äganderätt finns ingen pluralism annan än den somdet allmänna tillåter och stöder. Det beroendeförhållandetill den politiska makten som då uppstår är inte förenligtmed en fri debatt och ett demokratiskt styre.Socialismens huvudtanke är att begränsa och i slutstegetavskaffa det privata ägandet av produktionsmedlen. Dessaskall i stället överföras i det allmännas ägo, och derashandhavande läggs därmed under den offentliga maktenskontroll.I har utifrån detta strikt formella synsättinskränkningarna i den enskilda äganderätten inte drivitssärskilt långt. Statens direkta ägande inom industrinunderstiger . Att socialdemokraterna inteutnyttjat sitt långa regeringsinnehav till fler direktasocialiseringsaktioner får ses som resultatet av en taktiskbedömning. Eftersom socialisering av produktionsmedlenhar visat sig vara både ineffektivt och impopulärt, har devalt att i stället socialisera produktionsresultaten. Dettakommer till uttryck i särklassigt hårda skattetryck.En jämförelse med andra industrinationer görs i tabell 1,där skattetrycket mäts som skatters och obligatoriskasocialförsäkringsavgifters andel av de samlade inkomsternai resp. land.Tabell 1 Skattetryck i OECD-länder198519881989Sverige50,455,356,8Danmark49,052,150,8Nederländerna44,948,246,1Norge47,646,945,5Frankrike44,544,443,9Finland37,037,938,3FörbundsrepublikenTyskland38,037,438,1Storbritannien38,037,336,5Schweiz32,032,531,9Japan28,031,3..Australien30,230,8..USA29,229,8..(totalt)36,938,4..()38,539,9..Källa: OECDSverige har länge intagit tätpositionen i deninternationella skatteligan. Det fanns då man troddeatt växande välfärd med nödvändighet förde med sig ettstigande skattetryck. Men tabellen visar att många ländermed stort skatteuttag har förmått nedbringa detta undersenare år. Det går inte heller att påvisa något sambandmellan skattetryck och levnadsnivå, eftersom flera ländermed stor bruttonationalprodukt per invånare återfinns ibotten på tabellen. I själva verket kan det sägas vara Sverigesom med ett modernt synsätt intar bottenläget -- nästan 20procentenheter från genomsnittet -- eftersom högtskattetryck visat sig medföra låg tillväxttakt och därmeddålig välfärdsutveckling.Bakom trendbrottet i vissa andra högskatteländer liggeren medveten politisk strävan. Den svenskaskatteomläggningen har däremot till uttalat syfte att slå vaktom det hårda skattetrycket. Regeringen hävdar attomfördelningen av skatteuttaget från förvärvsinkomster tillbl.a. kapital skall stimulera inte bara arbete utan ävensparande. Men det är alldeles obegripligt att detta skullekunna bli effekten av att man höjer skatten påkapitalbildning och företagande med bortåt 40 miljarderkronor om året.Den hårda skattebelastningen i allmänhet och de högakapitalskatterna i synnerhet gör det naturligtvis svårt attbygga upp och vidmakthålla ett enskilt ägande. Men dettapåverkas också av den omfattande lagstiftning ochdetaljreglering som inskränker rätten att fritt förfoga översin egendom. Sätten att kontrollera och styra t.ex.företagsamhet och boende är många och väl utvecklade.Samtidigt som socialdemokraterna i stor utsträckning haravstått från att kräva direkt statligt ägande i industrin,funderar de mycket över hur de via olikafondkonstruktioner m.m. skall kunna vinna inflytande påindirekt väg. Dessutom har de lagt stora delar av denväxande tjänstesektorn under offentliga monopol.3. Sparandebristen i svensk ekonomi 3.1 Det totala sparandetSveriges underskott i bytesbalansen har successivt vuxitsedan 1987. Det finns inga tecken på att utvecklingen skallvända . När bytesbalansen är negativ,föreligger totalt sett för hela landet ett sparandeunderskott.Den verkliga sparandebristen är dessutom större än densynliga, eftersom investeringarna är för små med hänsyn tillbl.a. näringslivets utbyggnadsbehov och utvecklingen avinfrastrukturen. Sparandet kan sägas vara tillräckligt närutlandsaffärerna är i jämvikt och investeringsnivån ärförenlig med en balanserad tillväxt för ekonomin somhelhet. Med tillväxt avses i detta sammanhang inte enbarten uppgång i kapacitetsutnyttjandet utan också denfortlöpande utveckling och utbyggnad avproduktionskapaciteten som på bestämmertillväxten.Det totala sparandet har fallit trendmässigt i Sverigeunder flera decennier. Det totala bruttosparandet minskadefrån av BNP (bruttosparkvoten) 1965 till 13,7procent 1982 och återhämtades sedan till 1989.Men återhämtningen var endast tillfällig. Föregående år föllsparkvoten enligt tillbaka till den nivåsom rådde . Innevarande år väntasbruttosparkvoten fortsätta att minska till endast ca 14procent och skulle därmed vara tillbaka vid bottenläget vid1980-talets början.Diagram 1 Bruttosparande och bruttoinvesteringar somandel av BNP 1970-1991Källor: SCB och konjunkturinstitutetsdecemberprognos 1990Bytesbalansens utveckling framkommer i diagram 1såsom skillnaden mellan bruttosparkvoten ochbruttoinvesteringskvoten (fasta bruttoinvesteringar ochlagerinvesteringar som andel av BNP). Om sparkvotenligger över investeringskvoten, föreligger ett överskott i detinhemska finansiella sparandet, vilket kommer till uttryck iett överskott i bytesbalansen. Omvänt uppstår ettunderskott i bytesbalansen, om investeringarna överstigersparandet. Eftersom bruttoinvesteringskvoten låg på , fanns då inte någotsparandeunderskott i egentlig bemärkelse, även ombytesbalansen visade underskott på knappt en procent avBNP.Efter den första oljekrisen föll bruttosparkvoten tilldrygt 1978. Efter den andra oljekrisen fortsattefallet till strax 1982. Under samma periodföll även investeringskvoten, men inte lika mycket: från 25-procentsnivån till somlägst 1983.Eftersom sparkvoten föll snabbare äninvesteringskvoten blev följden att bytesbalansenuppvisade underskott ochinledningen av . 1982 var bytesbalansunderskottet3,av BNP, vilket kan sägas ha varit det ''synliga''sparandeunderskottet detta år. Med hänsyn till den lågainvesteringskvoten (), jämfört medinledningen av (), var emellertid detverkliga sparandeunderskottet av BNP.För att möjliggöra en stabil och långsiktig ekonomisktillväxt förutsätts ett sådant näringspolitiskt klimat attföretagen investerar för utökad kapacitet. För detta krävskapital. Hur stort det optimala sparandet måste vara för attsäkerställa den erforderliga investeringsutvecklingen gårinte att fastställa. Men för att med bibehållen balans tillutlandet ge utrymme för erforderliga investeringar behöverbruttosparkvoten sannolikt återföras till nivån runt 25procent. Det skulle innebära en ökning av det totalasparandet med inemot , vilket belyserstorleken på den sparandebrist som föreligger.3.2 Den offentliga expansionens rollÄven i andra västliga industriländer har sparandetminskat, men inte alls i samma omfattning som i Sverige.För hela OECD-området har sparandet fallit med endast ettpar procentenheter. Inte heller investeringskvoten har fallitmed mer än ett par procentenheter sedan början av 1970-talet.Den svenska utvecklingen inger sålunda oro medavseende på ekonomins långsiktiga tillväxtförmåga vidextern balans och vid en jämförelse med utvecklingen iandra industriländer. Våra möjligheter att på nytt återta enledande position bland de utvecklade industriländerna,efter mer än två decenniers tillbakagång, förutsätter enordentlig utbyggnad av näringslivet.Utvecklingen i vårt land har under 1970- och 1980-talenofta bromsats av en alltför snabb efterfråge- ochkonsumtionsutveckling i förhållande tillexpansionsmöjligheterna på ekonomins utbudssida.Ekonomin har därmed måst stramas åt till följd av ständigtåterkommande externbalansproblem, dvs. ett alltför lågtsynligt sparande.Bakom det låga sparandet ligger på efterfrågesidan enkraftig expansion av den offentliga konsumtionen, vilkenökat sin andel med drygt 13procentenheter av nationalinkomsten, medan den privatakonsumtionen minskat sin andel . Detär således främst den offentliga expansionen som liggerbakom sparandebristen i ekonomin. Detta problemkvarstår.Genom att produktivitetsutvecklingen i den offentligasektorn varit negativ har också alltstörre resurser åtgått enbart för att försöka upprätthållaservicen till medborgarna. Bara måsteskattekvoten höjas med till följd avbristande produktivitetsutveckling i denna sektor. Därmedökade ekonomins resursåtgång med lika mycket enbart föratt upprätthålla den offentliga konsumtionsstandarden,något som självfallet bidragit till att permanenta den nästankroniska sparandebristen i den svenska ekonomin.Ofta brukar det emellertid från socialdemokratiskt hållframhållas att ett minskat skattetryck skulle försämrasparandet och leda till ökat bytesbalansunderskott. I självaverket förhåller det sig uppenbarligen tvärtom, eftersom envaraktig minskning av skattetrycket också måste åtföljas aven nedgång av den offentliga utgiftsandelen.Ett ökat totalt sparande i ekonomin kräver således attden resursåtgång som erfordras för viktig samhällsservicebegränsas genom effektivare utnyttjande. Detta förutsätteri sin tur att de offentliga monopolen bryts upp och privataalternativ släpps fram. Därigenom kan skattetrycket sänkasoch det totala sparandet i ekonomin öka.3.3 Fördelningen på sektorerUtmärkande för 1980-talet var dessutom en kraftigomfördelning av det finansiella sparandet mellan olikasektorer. Av tabell 2 framgår att medan det offentligasparandet vuxit, har sparandet i den privata sektornförsämrats med nästan lika mycket . Detsocialdemokratiska självberömmet över att underskottet istatsbudgeten har försvunnit ter sig mycket ihåligt, när detenskilda finansiella sparandet har minskat i ännu högregrad. För att få igång den ekonomiska tillväxten hjälper detinte att omfördela sparandet, det krävs en ökning.Tabell 2 Finansiellt sparande i privat och offentlig sektor1982--1990, procent av BNP19821990Förändring1982--1990Offentlig sektor--6,14,6+10,7Privat sektor3,0--8,5--11,5Totalt inhemsktsparande--3,1--3,9-- 0,8Källor: SCB och konjunkturinstitutetsdecemberprognos 1990Den nödvändiga utbyggnaden av näringslivet kräver ettökat sparande totalt sett, inte en omfördelning av sparandetsom under den socialdemokratiska regeringsperioden.Hushållens sparande kommer då med nödvändighet iförgrunden.4. Hushållens sparandebrist 4.1 Utvecklingen i SverigeFörändringar i hushållens konsumtions- ochsparandemönster är av stor betydelse för utvecklingen avdet totala sparandet i ekonomin, eftersom den privatakonsumtionen svarar för ca hälften av BNP. Förskjutningari konsumtions- respektive sparandeandelen av hushållensdisponibla inkomster kan alltså leda till kraftiga genomslagpå den samlade efterfrågan i ekonomin. Sparkvotenstrendmässiga utveckling är därför av stor betydelse viduppläggningen av den ekonomiska politiken.Det dåliga hushållssparandet utgör ett av de allvarligasteproblemen i den svenska ekonomin. Konjunkturinstitutetanger att hushållens sparkvot -- summan av hushållens realaoch finansiella sparande i förhållande till den disponiblainkomsten -- var minus 1990. ochföljande år väntas en viss förbättring, men sparkvotenförblir negativ. Det innebär att hushållen fortsätter att lånaoch att ta av sina sparmedel för att konsumera.Det faktum att hushållen har en negativ sparkvot är ensedan 1987 ny företeelse. Under senare delen av 1970-taletuppgick sparkvoten till mellan , vilket ändåinternationellt sett var en mycket låg siffra.Hushållssparandet har således fallit ytterligare under 1980-talet.I diagram 2 visas utvecklingen av hushållens sparkvotmellan 1963 och 1990. Av diagrammet framgår att det sketten trendmässig nedgång av hushållssparandet alltsedanmitten av . Den inlagda linjen visar att sparkvotentrendmässigt fallit . Underden borgerliga regeringsperioden vidtogs viktigasparfrämjande åtgärder. Sparkvoten kunde därmed hållasöver trendlinjen. Under de socialdemokratiskaregeringsperioderna har i stället sparkvoten fallit undertrendlinjen.Diagram 2Hushållens sparkvot 1963--1991Trendlinjen har lutningen --0,3 (R2=0,7), vilketinnebär att sparkvoten fallit trendmässigt med 0,3procentenheter 1963.Källor: SCB och konjunkturinstitutetsdecemberprognos 1990En stor trendmässig förändring av hushållenssparbeteende inträffade då hushållenssparkvot sjönk från knappt 8 till drygt 2 procentenheter.Denna nedgång kan till största delen förklaras av att denfinansiella sparkvoten föll kraftigt.Under praktiskt taget var det finansiellahushållssparandet negativt som det realasparandet låg på en förhållandevis hög och stabil nivå.Huvudförklaringen till detta var hushållens storainvesteringar i små- och fritidshus, ofta finansierade medupplåning på kreditmarknaden.1980-talets första hälft kännetecknades av en markantnedgång i hushållens reala sparande. Bakom dennautveckling låg det minskade intresset för investeringar i enegen bostad, vilket i sin tur förklaras av de skattemässigaförsämringar som genomfördes för främst småhusägarnavid . Även det finansiella sparandet var dåligt.Sedan 1987, när sparkvoten blev negativ, ligger såväl detreala som det finansiella sparandet i genomsnitt under noll.4.2 Internationell jämförelseSom framhållits redan i det föregående är ännu intenågon större del av den svenska industrin i statlig ägo, vilketär den traditionella definitionen av socialism. Däremotligger betydande delar av den växande tjänstesektorn underoffentliga monopol. Vidare är medborgarnas inkomster iovanligt stor utsträckning socialiserade med hjälp av ett hårtskattetryck. Över huvud taget är förfoganderätten överenskild egendom starkt beskuren genom långtgåenderegleringar. Denna form för samhällets organisation funktionssocialism.En förklaring till att andelen statliga företag är större iandra västliga industriländer än i är ofta att detta ärföljden av förändringar efter krig och andra omvälvningar,något vårt land länge varit förskonat ifrån. Men snart sagtöverallt finns det nu en medveten strävan att privatiseraoffentligt ägda tillgångar, främst i syfte att höjaproduktivitet och lönsamhet. har varit ettföregångsland, men i spåren följer andra västländer, ävensådana med socialistiska regeringar. Noterbart är också attsocialistiska partier i dessa länder -- t.ex. ochStorbritannien -- inte förespråkar endeprivatisering/renationalisering. Även utvecklingsländerser i växande utsträckning privatisering som en metod att fåigång den ekonomiska tillväxten. Och i är dettaett viktigt inslag i frigörelsen från kommunismens ok.Parallellt med privatiseringssträvandena förekommer entendens till avreglering av det ekonomiska livet. Här harUSA gått i spetsen, men den mest dramatiska förändringenär arbetet på att förverkliga den inre marknaden inom EG.Resultatet har inte låtit vänta på sig. Redan innan dennaprocess är slutförd, har den ekonomiska tillväxttakten ökat.Intresset bland andra europeiska länder för att delta i denpågående integrationen har som en följd därav också ökathögst väsentligt, även i de tidigare socialistiskt styrdaöststaterna.Det växande intresset för skattesänkningar kan ses somett inslag i denna process av privatisering och avreglering.När gränshindren avvecklas, blir höga skattesatser allt merav ett handikapp. Det gäller vid beskattning av konsumtionlikaväl som förvärvsinkomster och kapital. Mycket talar föratt den erforderliga harmoniseringen kommer till stånd inteså mycket genom övernationella politiska beslut som välgenom en marknadspress nedåt på höga skatter som hotaratt driva ut handel, arbetskraft och kapital till andra länder.Likaså finns det skäl att räkna med en minskning av destora skillnader som präglar sparandet i olika länder. Denstora spridning av hushållens sparkvoter inom somframträder i tabell 3 kan endast delvis tillskrivasinstitutionella olikheter. I länder som ochFörbundsrepubliken stimulerar staten sedan längeenskild förmögenhetsbildning. Där är man väl medvetenom betydelsen av en aktiv sparpolitik, som möjliggöruppbyggnaden av privata förmögenheter hos hushållen. Deenskilda medborgarnas förmåga att utstå påfrestningar --liksom att begagna uppdykande köptillfällen -- förstärksavsevärt när de har ett eget sparkapital. Det fungerar somett slags privat skyddsnät, vilket ger ökad trygghet vidoförutsedda utgifter och i krissituationer. Därigenomminskar också behovet av offentliga transfereringar.Tabell 3 Sparkvoter hos hushållen i 16 OECD-länderProcentandel av disponibla inkomster 1986198719881989Japan16,415,114,815,0Belgien13,311,813,114,4Österrike10,212,012,214,2Italien15,314,314,213,9Tyskland12,212,612,812,5Frankrike12,411,112,112,3Canada10,79,410,011,0Danmark9,410,1......Schweiz7,08,49,810,9Spanien8,47,57,66,8Storbritannien7,96,65,46,7USA4,33,04,34,7Nederländerna2,92,12,51,7Finland1,91,8--1,70,1Norge--6,1--6,3--3,8--0,9Sverige0,3--3,4--3,8--2,4Källa: OECDTabell 3 visar att det svenska hushållssparandet fallit tillexempellöst låga nivåer . Detta blir än tydligare, om mantar hänsyn till att hyggliga placering är en följdav att så gott som allt pensionssparande är privat.Utvecklingen i sammanhänger med nedgången ioljeinkomsterna efter prisfallet 1986. Hushållssparandethar emellertid där återhämtats.Det har sitt intresse att studera den förhållandevis lågahushållssparkvoten i , vilken påverkar möjligheternaatt rätta till landets balansproblem. Det mycket omtaladefederala budgetunderskottet är egentligen inte särskiltstort -- av BNP. Överskott på delstatligoch nivå medför dessutom att underskottet i densamlade offentliga sektorn blir ca en halv procentenhetmindre.