mot · GE02Kr20 · 1991-03-14 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:81 Filmstöd Regeringens proposition om ''Folkbildning'' innebärväsentliga framsteg i samhällets syn på folkbildningensuppgifter och de praktiska former i vilka samhällets stödskall utgå.Vi vill sålunda markera vår anslutning och uppskattningtill propositionens grundläggande principer:Betoningen av folkbildningens unika betydelse för envidare utveckling av det demokratiska samhället.Markeringen av att bryta kvardröjande klasskillnaderoch motverka nya, som hotar genom den tekniska ochkunskapsmässiga utvecklingen, samt göra alla delaktiga ikunskap, kultur, uttrycks- och påverkningsmöjligheter.Framhävandet av den folkliga kulturen, uppburen avfolkrörelser och aktiva, självstyrande grupper.Strävandet att nå och aktivera missgynnade minoriteter.Principen att ge folkbildningens organisationer ett ökatsjälvansvar genom en bidragskonstruktion, som läggeransvar för utveckling och prioriteringar på folkbildningensegna organ inom de allmänna ramar som statmakten anger.Uppmaningen till kommuner och landsting att hålla sinbidragsgivning uppe på minst dagens nivå.Grunden bör därmed kunna läggas för en fortsattkonstruktiv utveckling av den svenskafolkbildningsverksamheten.Vi vill emellertid påvisa sambandet mellan en sådanpositiv utveckling och insatserna på några nyckelområden.Möjligheterna att nå de kortutbildade, invandrare,handikappade och andra i propositionen prioriteradegrupper hänger i avgörande utsträckning samman med enfortsatt utveckling och förfining av de organisatoriska ochpedagogiska metoder, som folkbildningen kan erbjuda. Nyainitiativ och nya resurser måste till för att utvecklakontaktvägar, cirkelns pedagogik och nyaorganisationsformer. Verksamheten måste i högreutsträckning utgå ifrån och anpassas till de speciella villkorsom gäller för dessa grupper. Det kan inte ske utan attstudieförbund och folkhögskolor får möjlighet att inräknasådana insatser vid bestämmandet av samhällets stöd ochfördelningen av detta.En enkel tumregel att bestämma samhällets bidrag efterverksamhetens kvantitativa omfattning eller låtafördelningen mellan studieförbund och andra organ skedärefter är därför inte hållbar. Även om detta ytterst blir detnyinrättade folkbildningsrådets ansvar bör denna principklarare markeras i propositionen. Som redan påvisas idenna är det så mycket lättare att expandera verksamhetengenom att satsa på populära ämnen och redanstudiemotiverade grupper.Möjligheterna att nå de uppställda målen om endemokratisk aktivering av nya grupper och en prioriteringav de kulturellt och utbildningsmässigt missgynnade ärockså i hög grad avhängiga av tillgänglig kunskap frånfrämst vuxenpedagogisk och sociologisk forskning. Relativtsett går en alltför liten del av forskningen inom pedagogikentill de problem som rör den vuxna befolkningen, som dockutgör en klar majoritet av de för utbildning och kulturaktuella målgrupperna.Vi kan inte komma längre inom folkbildningen än vadvåra kunskaper om relevanta faktorer medger. Sambandetmellan social miljö och studiebenägenhet, betydelsen avolika förhållanden i arbetslivet och tidigare skolbakgrund,behöver ytterligare klarläggas. Resurser också för nyainitiativ och försöksverksamhet, i nära samband medpedagogisk och sociologisk forskning, är en grundläggandeförutsättning för att erövra ny mark. Det utvecklingsarbetenär det gäller organisation, ledarutbildning och metodiksom sker i folkbildningens egen regi behöver mer än nukunna stödjas och stimuleras genom utveckladesamarbetsformer med pedagogiska institutioner och andrasamhällets forskningsorgan.En annan viktig förutsättning för en fortsatt stimulans åtde demokratiska processerna i samhället är goda villkor förden mera renodlat kulturella och estetiska delen avfolkbildningen. Det har länge funnits en tendens att medvisst förakt, byggt på okunnighet, tala nedsättande omhobbystudierna, med vilka man då avsett ämnen sommålning, dans, konsthantverk, musik och vissa praktiskaämnen i gränsområdet till estetisk verksamhet,handaskicklighet och träning av uttryckande ochformgivande förmåga. Detta förakt hänger samman medden överbetoning av verbala färdigheter, som är så vanlig ivårt samhälle, och som missgynnar så många andrabegåvningstyper och intresseinriktningar. Man bortser dåockså ifrån den kunskap och erfarenhet vi har om attaktivering och frigörelse på ett område också leder tillfrigörelse, förstärkt självkänsla och stimulans till insatser påandra områden. Man bortser också från att ett rikt kulturlivinte kan byggas enbart på konsumtion av kulturprodukterfrån professionella utövare, hur värdefulla dessa än måvara, utan förutsätter uttrycksmöjligheter på kulturensolika ''språk'' för varje medborgare.Studieförbundens arbete på dessa områden har nått storomfattning och inneburit väsentliga värden för dem somdeltagit. Denna i den folkliga kulturen hotas nuav nedskärningar och besparingsförslag. Det är angelägetatt propositionen ytterligare markerar att denna väsentligadel av den folkliga kulturen inte sätts i strykklass. Det skulleligga väl i linje med den demokratiska och kulturellamålsättningen i propositionen.Ytterligare en aspekt bör belysas i detta sammanhang.Både studieförbunden, länsbildningsförbunden (särskilt iNorbotten) och folkhögskolan har gett mycket viktigabidrag till att stimulera och frigöra senväckta begåvningarinom litteratur och andra konstnärliga områden.Skrivarcirklar, kartläggningar av folkligterfarenhetsmaterial och lokalt och regionalt kulturarv,musikgrupper, arbetarspel och bygdespel har visat att detfinns mycket stora tillgångar av skapande och gestaltandeförmåga hos tidigare tysta och passiva grupper ochindivider. Från folkhögskolans värld är detta särskilt välbelagt.Lars Furuland har i en omfattande undersökningkartlagt hur ett mycket stort antal författare, somHedenvind-Eriksson, , , , , och ,har fått avgörande impulser av en folkhögskolevistelse.Inräknas journalister och personligheter inomtidningsvärlden rör det sig om hundratals personer. Detsenaste årtiondets skrivarcirklar, ''Gräv där du står''-grupper och teateruppsättningar, som engagerat nästan helabefolkningen i vissa områden, är andra exempel på dennaviktiga funktion hos ett rikt och folkligt förankrat kulturliv.Fortsatta sådana insatser är angelägna och bör tas med ibedömningen när man tar ställning till villkoren förfolkbildningen och folkhögskolan. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om klarare markering av ochresursförstärkning till utvecklingsarbete, pedagogiskforskning och folkligt förankrad kultur.