bet · GE01SoU11 · 1991-02-05 00:00:00 — Utskottet vidhåller sina tidigare uttalanden. MotionernaSo260 (m) yrkande 9, So296 (c) yrkande 1, So314 (c) yrkande 5och So437 (m) yrkande 5 avstyrks därför.NärståendevårdI motion 1989/90:So314 av m.fl. (c) begärsett tillkännagivande om vad som anförs i motionen om möjlighetenför vårdare av anhörig att erhålla vårdbidrag (yrkande 2).Det begärs också ett tillkännagivande om vad som anförs omrätten att kunna erhålla omkostnadsersättning vid "väntjänster"(yrkande 3). Motionärerna anser det viktigt att man tar tillvara och uppmuntrar de aktiva pensionärerna som gärna vill görafrivilliga insatser för gamla och handikappade personer. För attstimulera denna typ av verksamhet bör en omkostnadsersättningkunna utbetalas för t.ex. resor. Det skattefria bidrag frånlandsting eller kommun, som kan utgå till den vårdande börenligt motionen i vissa fall i stället kunna gå till den somutför vårdinsatsen.I motion 1989/90:So302 av m.fl. (mp)hemställs att beslutar att ekonomisk ersättning gestill barnkooperativa föräldrahem (yrkande 1). Mångamänniskor med gamla föräldrar skulle vara beredda och hamöjlighet att avsätta regelbundet för att hjälpa tillatt ta hand om sina föräldrar. Motionärerna anser att det börskapas möjligheter att bilda barnkooperativa föräldrahem. Sammastatsbidrag bör utgå för denna vårdform som för ålderdomshemeller . I motionen begärs också tillkännagivanden tillregeringen om att vid vård av anhörig ekonomisk kompensationmotsvarande anställning inom skall utges somersättning för inkomstbortfallet (yrkande 2) och om attbehovet av anhörigvård skall prövas enligt samma principer sombehovet av hemtjänst (yrkande 3).I motion 1989/90:So425 av () yrkas attriksdagen begär att regeringen lägger fram förslag omkommunernas/landstingskommunernas skyldighet att ställa upp meden begränsad vårdgaranti för svårt långtidssjuka i enlighet medvad i motionen anförts. Motionären anser att när en svårt sjukpatient bör erhålla långtidssjukvård, men på grund av köerhänvisas -- åtminstone temporärt -- till vård med hjälp avanhöriga, viss vårdpenning automatiskt bör utbetalas tillpatienten.För bidragsgivningen till ålderdomshem m.m. gällerförordningen (1983:944, ändrad senast 1988:1203) omstatsbidrag till kommunerna för stöd och hjälp i boendet.Statsbidrag lämnas med . för varje årsarbetare inomkommunernas verksamhet med stöd och hjälp i boendet åt äldre,handikappade och barnfamiljer. I kostnaderna för vilka bidraglämnas får inte tas med löne- och lönebikostnader för bl.a.arbetsledande personal.Propositionen om äldreomsorgen inför 90-talet (s. 94)behandlade ingående stödet till närstående vårdare. Ipropositionen uttalades att kommuner och landsting bör anställade närstående i yrkesaktiv ålder som frivilligt vill göra envårdinsats . Till de närståendevårdare, som ärålders- eller förtidspensionärer rekommenderades i stället föranställning ett kontantbidrag från kommunen eller landstinget.Utskottet har behandlat frågorom anhörigvårdarnas situation. behandlades fråganom närståendevård m.m. utförligt i betänkandet 1989/90:SoU13(s. 15 f.). Utskottet redogjorde därvid för de olika former ivilka ersättning för att vårda någon anhörig i sitt hem kanutgå. För en uttömmande redovisning hänvisas till dettabetänkande.I betänkandet 1989/90:SoU13 gjorde utskottet bedömningen atten grundläggande förutsättning för anställning av enanhörigvårdare är att det föreligger ett behov av bistånd hosvårdtagaren. När detta behov konstaterats borde det enligtutskottet ankomma på den ansvarige huvudmannen att avgöra omdetta bistånd skall lämnas genom t.ex. ,hemsjukvården eller genom anställning av en anhörigvårdare.Vidare erinrade utskottet om att det i tidigare betänkandekonstaterats att socialtjänstlagen inte lägger hinder i vägenför kommunerna att anställa anhörigvårdare. Utskottet påminde omde uttalanden som utskottet tidigare gjort om att det är viktigtatt de anhörigas insatser tas till vara och att de anhöriga fårsamhällets stöd genom ersättning för arbetet och samma socialatrygghet som andra. Utskottet hänvisade också till den syn påanhörigvård och objektanställning som redovisats i regeringensäldreproposition (prop. 1987/88:176), där det anfördes attkommuner och landsting bör anställa de närstående i yrkesaktivålder som frivilligt vill göra en vårdinsats under en längretid. När det gäller ersättningen till äldre som gör väntjänstererinrade utskottet om sitt tidigare uttalande om att engagemangoch omtanke från grannar, vänner eller andra frivilliga måstetas till vara inom äldreomsorgen och att äldre här kan göraviktiga insatser för andra äldre. Då aktuella motionsyrkandenavstyrktes. mp och c. )I betänkandet 1990/91:SoU1 (s. 11) behandlade utskottetsenast motioner om närståendevård. Utskottet erinrade då om att1989 års handikapputredning behandlar frågan om de handikappadesmöjlighet att välja vårdare m.m. Enligt utskottet borde detpågående utredningsarbetet slutföras innan övervägeratt göra uttalanden i denna fråga. Utskottet avstyrkte därför dåaktuella motioner. fp och mp. )Utskottet gör nu följande bedömning.Utskottet har i tidigare betänkanden konstaterat attsocialtjänstlagen inte lägger hinder i vägen för kommunerna attanställa anhörigvårdare. Utskottet har också framhållit viktenav att de anhörigas insatser tas till vara och att de anhörigafår samhällets stöd genom ersättning för arbetet och sammasociala trygghet som andra. När det gäller ersättningen tilläldre som gör väntjänster erinrar utskottet om sitt tidigareuttalande om att deras engagemang och omtanke måste tas tillvara och att äldre kan göra viktiga insatser för andra äldre.Mot denna bakgrund finner utskottet inte anledning att överväganågot uttalande i de frågor som tas upp i motionerna So314 (c)yrkandena 2 och 3 och So302 (mp) yrkandena 2 och 3. Yrkandenaavstyrks därför.Möjlighet finns redan att ge ersättning för anhörigas vård avsvårt långtidssjuka i avvaktan på vård utanför hemmet. Utskottetavstyrker därför motion So425 (m).Utskottet anser inte att statsbidragsreglerna tillålderdomshem m.m. bör ändras med anledning av motion So302 (mp)yrkande 1. Yrkandet avstyrks.Avveckling av institutionsplatser m.m.I motion 1989/90:So201 av m.fl. (m) yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna attinstitutionsplatser inte får avvecklas snabbare än att hemvården-- både social hemhjälp (hemtjänst) och hemsjukvård -- hinnerbyggas ut (yrkande 5) samt att som sin mening gerregeringen till känna att en fortsatt nedläggning av enskildasjuk- och vårdhem bör bringas att upphöra och den personella ochfysiska resurs som enskild dag- och sjukvårdsverksamhetrepresenterar tillvaratas (yrkande 6).Utskottet har behandlat motionerom avveckling av institutionsplatser. I betänkandet1988/89:SoU6 (s. 13 f.) behandlade utskottet ett motionskravom att hindra nedläggning av enskilda sjuk- och vårdhem ochavvecklingen av institutionsplatser för äldre. Utskottethänvisade till sin principiella inställning till vård i enskildregi och anförde att motsvarande synpunkter gjorde sig gällandeäven här. När det över huvud taget gäller nedläggning avinstitutionsplatser erinrade utskottet om sin vid fleratillfällen tidigare uttryckta uppfattning att det är självklartatt någon omfattande reducering av antalet vårdplatser inte fårske utan att andra tillfredsställande vårdmöjligheter byggs utoch finns tillgängliga. har betonats att utvecklingennoga måste följas, inte minst i när resurserna interäcker till för att uppfylla alla ambitioner som finns.Utskottet hänvisade också till den stora betydelsen avsamordning av samhällets vårdinsatser. Med hänvisning till detanförda avstyrkte utskottet det då aktuella motionsyrkandet.Utskottet vidhöll i betänkandet 1989/90:SoU13 (s. 11 f.)sina tidigare uppfattningar i fråga om nedläggning avinstitutioner inom handikapp- och äldreomsorg. Utskottet fanndärför inte skäl till något tillkännagivande med anledning avdå aktuella motioner. m, coch fp. )I betänkandet 1990/91:SoU4 (s. 23 f.) behandlade utskottetsamtidigt ett motionsyrkande (fp) om att hindra nedläggningen avenskilda sjuk- och vårdhem och motionsyrkanden om olikaregeländringar beträffande enskilda vårdhem. Utskottet erinradedå om att tillsynsutredningen i sitt arbete förväntas beröraäven reglerna om enskilda vårdhem. Utskottet ansåg attresultatet av tillsynsutredningens arbete borde avvaktas ochavstyrkte därför då aktuella motioner. m, fp, c. )I betänkandet 1990/91:SoU9 uttalar utskottet att människorsom så önskar bör även när de har omfattande behov av serviceoch vård kunna välja att bo hemma. sägs att det måstefinnas ett varierat utbud av särskilda boendeformer, så attmänniskor kan erbjudas alternativ till ett kvarboende i hemmet.Utskottet framhåller i betänkandet nödvändigheten av attkommuner och landsting på ett helt annat sätt än tidigare måsteprioritera utbyggnaden av olika boendeformer. Utskottet nämnerdärvid särskilt behovet av gruppboende för bl.a. senildementa.Utskottet anser att låneregler och statsbidragsregler förgruppboende när det gäller de senildementa bör ses över ochföreslår att medel skall avsättas till stimulansbidrag tillgruppboende för bl.a. åldersdementa. följde utskottet(rskr. 97).Utskottet gör nu följande bedömning.Utskottet erinrar om sina tidigare uttalanden när det gällernedläggning av institutioner inom äldreomsorgen. Utskotteterinrar också om sina uttalanden i samband med behandlingen avfrågan om ändrad ansvarsfördelning inom äldreomsorgen. Detbetonades då att människor som så önskar även när de haromfattande behov av service och vård bör kunna välja att bohemma och att ett varierat utbud av särskilda boendeformersamtidigt måste finnas, så att människor kan erbjudas alternativtill ett kvarboende i hemmet. Utskottet framhöll då ocksånödvändigheten av att kommuner och landsting på ett helt annatsätt än tidigare måste prioritera utbyggnaden av olikaboendeformer, bl.a. gruppboende för senildementa, och attstimulansbidrag borde avsättas för sådana boendeformer. Medhänsyn härtill finner utskottet inte skäl till någottillkännagivande med anledning av motionen. Motion So201 (m)yrkandena 5 och 6 avstyrks.DemenssjukvårdI motion 1989/90:So201 av m.fl. (m) begärsett tillkännagivande till regeringen om vad som anförs ombehovet av länsvisa, för diagnostik och utredning avålderssjukdomar och demensliknande tillstånd ansvarigautredningsavdelningar (yrkande 8). Motionärerna begär ocksåtillkännagivanden om behovet av regionala centra för forskningoch behandlingsutveckling inom neurogeriatriken (yrkande 10)och om nödvändigheten av en bättre anpassning av den svenskahälso- och sjukvården till de ålderssjukas behov (yrkande12). Motionärerna anser att de demenssjuka måste så länge sommöjligt kunna bo kvar och vårdas i sitt eget hem. Dettaförutsätter en god samplanering av den vård som ges av den egnafamiljen och av andra vårdgivare. Det är enligt motionen ocksåangeläget med en satsning på dagvård för åldersdementa.I utskottets betänkande 1989/90:SoU12, Vissa frågorrörande dementa, behandlade utskottet en motion (m) med sammainnehåll som den nu aktuella (s. 4 ff.). Utskottet delade dengrundläggande uppfattningen i motionen att de demenssjuka tidigtbör bli föremål för kvalificerad utredning. Det bör emellertidankomma på hälso- och sjukvårdshuvudmännen att avgöra vilkenorganisation som bäst kan tillgodose kraven på tidig ochkvalificerad utredning för de demenssjuka. bordedärför avstå från att göra något uttalande med anledning avkravet på särskilda utredningsavdelningar i varje län, uttaladeutskottet. )Utskottet erinrade vidare om att det i olika sammanhangbetonat att det är nödvändigt med flexibla lösningar när detgäller vård och boende för människor med demens. Utskottet hadedärvid också framhållit vikten av en samverkan mellan hälso- ochsjukvård och socialtjänst när det gäller uppbyggnaden avnödvändiga resurser för vård och boende för dementa. Utskottetsuttalanden stod i god överensstämmelse med vad som anfördes iden då aktuella motionen och något tillkännagivande frånriksdagen i denna del behövdes inte, anförde utskottet.(Res. m, fp, c. )När det gällde yrkandet om behovet av regionala centra förforskning och behandlingsutveckling ansåg utskottet attriksdagen inte borde ta ställning till var forskningen på dettaområde bör bedrivas. )Utskottet gör nu följande bedömning.Utskottet vidhåller sin uppfattning att det bör ankomma påhälso- och sjukvårdshuvudmännen att avgöra vilken organisationsom bäst kan tillgodose kraven på tidig och kvalificeradutredning för de demenssjuka. Utskottet förutsätter attkunskaper för utredning och diagnostik av sådana patienter finnsi varje län. Vad sedan gäller behovet av regionala centra förforskning m.m. vidhåller utskottet sin tidigare uppfattning attriksdagen inte bör ta ställning till var forskningen på dettaområde bör bedrivas. I motionen begärs också etttillkännagivande om en bättre anpassning av den svenska hälso-och sjukvården till de ålderssjukas behov. Utskottet erinrar omatt utskottet i olika sammanhang har betonat att det ärnödvändigt med flexibla lösningar när det gäller vård och boendeför människor med demens. Utskottet har också framhållit viktenav samverkan mellan hälso- och sjukvård och socialtjänst när detgäller uppbyggnaden av nödvändiga resurser för vård och boendeför dementa. Utskottet vidhåller denna inställning. Mot dennabakgrund anser utskottet att något tillkännagivande frånriksdagen till regeringen inte behövs. Utskottet avstyrkermotion So201 (m) yrkandena 8, 10 och 12.Mobila pensionärsbostäderI motion 1989/90:So505 av och afRantzien (mp) hemställs att som sin mening gerregeringen till känna att tidigare försök med mobilapensionärsbostäder bör utvärderas och eventuellt utvidgas(yrkande 3). Motionärerna hänvisar till försök, som gjortsbl.a. inom med flyttbara pensionärsbostäder.Bostäderna ställdes upp på gården eller tomten hos någonanförvant till den som hjälpligt kunde klara sig själv, men somändå behövde viss tillsyn. När den mobila bostaden inte längrebehövdes, flyttades den till någon annan behövande.Utskottet behandlade ett liknande motionsyrkande i betänkandet1989/90:SoU13 (s. 19 f.). Utskottet anförde därvid att detvar medvetet om att många äldre, när hälsan sviktar, vill hamöjlighet att bo nära sina anförvanter. Utskottet var dock inteberett att ställa sig bakom kraven på en utvärdering, och eneventuellt utökad användning, av mobila pensionärsbostäder.Motionsyrkandet avstyrktes. )Utskottet vidhåller sin tidigare inställning i frågan ochavstyrker motion So505 (mp) yrkande 3.De gamla och sjukas ekonomiI motion 1989/90:So206 av () hemställsatt begär att regeringen tillsätter en utredning meduppgift att undersöka om gamla och sjuka som vårdas på sjukhemfår tillgång till sin pension i erforderlig omfattning, även omde inte själva kan ha hand om den. Motionären hänvisar till enundersökning i som visat på att åldringar som intesjälva kunde ha hand om sina pengar får alldeles för lite pengarför sina personliga behov. Vissa anhöriga har en mycket njugginställning till att betala ut av den gamles egna pengar. Dettamotverkar önskemålet om att göra den gamles vistelse på t.ex.sjukhem mera hemlik och verksamheten mera aktiv. börenligt motionären ta sig an uppgiften att föra de gamlas talanoch se till att problemets omfattning utreds och problemetlöses.Genom lagen (1988:1251) om ändring i föräldrabalkenändrades reglerna om förmyndare och god man. I stället infördes -- vid sidan avgodmansinstitutet -- en utbyggd form av godmanskap benämndförvaltarskap. För den som behöver hjälp för att handha sinaangelägenheter skall numera i första hand utses en god man.Endast i fall där den hjälpbehövande är ur stånd att vårda sigsjälv eller sin egendom och det är otillräckligt att förordnagod man skall i stället en förvaltare förordnas för honom. Ettförvaltarförordnande kan begränsas till att avse viss egendomeller angelägenhet.Enligt 42 § i socialtjänstförordningen (1981:750) skallsocialnämnden, om den finner att god man eller förvaltare börförordnas för någon, anmäla det till överförmyndaren. Behörigaatt hos tingsrätten ansöka om god man eller förvaltare är i häraktuella fall överförmyndaren, den som ansökningen avser, makeoch närmaste släktingar (11 kap. 15 § ).Utskottet gör följande bedömning.Utskottet delar självklart inställningen att äldre människorsom vistas t.ex. på sjukhem och som själva inte kan ta hand omsina pengar ändå måste ha tillgång till medel för sinapersonliga behov. Utskottet erinrar också om reglerna omgodmanskap. Frågan är emellertid inte av det slag att riksdagenbör överväga något initiativ. Motion So206 (fp) avstyrks kommunala äldrevårdenI motion 1989/90:So263 av () hemställs attriksdagen begär att regeringen tillsätter en utredning meduppgift att utreda förutsättningarna för en äldrevården. Motionären hänvisar till den möjlighetsom finns inom sjukvårdens ram att framföra sitt missnöje medden givna vården till landstingens förtroendenämnder och tillhälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd.Tillsynen inom regleras isocialtjänstlagen. Enligt 67 § socialtjänstlagen harsocialstyrelsen tillsyn över i riket. Inom länetär det , som enligt 68 § socialtjänstlagen bl.a.skall följa socialnämndernas tillämpning av denna lag och setill att socialnämnderna fullgör sina uppgifter på ettändamålsenligt sätt.Lagen (1986:765) med instruktion för ombudsmänreglerar bl.a. justitieombudsmännens uppgifter och organisation.Enligt 1 § har de tillsyn över att de som utövar offentligverksamhet efterlever lagar och andra författningar samt iövrigt fullgör sina åligganden. Under ombudsmännens tillsyn stårenligt 2 § bl.a. statliga och kommunala myndigheter.Enligt 2 § lagen (1980:11) om tillsyn över hälso- ochsjukvårdspersonalen m.fl. (tillsynslagen) står hälso- ochsjukvårdspersonalen i yrkesutövningen under tillsyn avsocialstyrelsen. I samband med att roll,uppgifter och inriktning förändrades (prop. 1988/89:130)tillskapades regionala tillsynsenheter i nyaorganisation. I 1 § tillsynslagen anges vilken personal som ärhälso- och sjukvårdspersonal.Tillsynslagen innehåller också bestämmelser om allmännaåligganden för hälso- och sjukvårdspersonalen, om ansvar för feloch försummelser i vården och ordningen för ansvarets utkrävandesamt om återkallande av legitimation.I 12 § tillsynslagen stadgas att den som tillhör hälso- ochsjukvårdspersonalen och som i sin yrkesutövning uppsåtligeneller av oaktsamhet åsidosätter sina åligganden kan åläggasdisciplinpåföljd (första stycket). Detta disciplinansvar hartillkommit för att trygga efterlevnaden av personalensåligganden. Eftersom hälso- och sjukvård är särskilt ingripandei den enskilda människans tillvaro -- hennes liv och hälsa --har patienten fått en aktiv roll i det disciplinära förfarandet.Frågor om disciplinansvar enligt tillsynslagen prövas av ensärskild nämnd, hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd (19 §tillsynslagen). Nämnden prövar också frågor om återkallande avlegitimation eller motsvarande.Genom den av beslutade äldrereformen kommerdelar av hälso- och sjukvården för äldre att föras över tillkommunalt huvudmannaskap. Delar av personalen kommer att utgörahälso- och sjukvårdspersonal enligt 1 § tillsynslagen. Detgäller främst personal som är legitimerad eller som biträdersådan personal (prop. 1990/91:14, 1990/91:SoU9).I tilläggsdirektiv (dir. 1989:17) till utredningen (S 1987:03)för översyn av bestämmelserna om tillsyn över hälso- ochsjukvårdspersonalen m.m. (tillsynsutredningen) sägs bl.a.följande.Utredaren skall enligt sina direktiv överväga om tillsynen ochdisciplinansvaret enligt tillsynslagen skall förändras. Medanledning av den kommande huvudmannaskapsförändringen vill jagunderstryka betydelsen av att utredaren vid fullgörandet av sittuppdrag beaktar också de åtgärder som en sådan förändring kan geanledning till.Utredningen beräknas avge sitt slutbetänkande under våren1991.Enligt lagen (1980:12) om förtroendenämnder inom hälso- ochsjukvården skall det finnas en eller flera förtroendenämnder ivarje landsting och kommun som inte tillhör landsting.Förtroendenämnden har till uppgift att främja kontakterna mellanpatienterna och hälso- och sjukvårdspersonalen och förmedla denhjälp till patienterna som förhållandena påkallar.Lagen om förtroendenämnder infördes som ett led i en femårigförsöksverksamhet med sådana nämnder. Enligt beslut av riksdagenår 1986 gäller lagen tills vidare (prop. 1985/86:136, SoU 21,rskr. I samband med förlängningen av lagens giltighetstidhänvisades till att ett samlat ställningstagande skulle ske tillsocialberedningens förslag om insynsnämnder för den psykiatriskavården och till verksamheten med förtroendenämnder.I den nämnda propositionen om service och vård för äldre ochhandikappade m.m. (1990/91:14) föreslås (s. 79 f.) att frågan omförtroendenämnder inom den kommunala hälso- och sjukvården upp i samband med propositionen om den psykiatriskatvångsvården.Enligt proposition 1990/91:58 om psykiatrisk tvångsvårdm.m. bör inte särskilda insynsnämnder inrättas vid sidan avförtroendenämnder, vilket tidigare föreslagits. I avvaktan påförslag om en ny kommunallag anses det emellertid inte lämpligtatt i samband med psykiatripropositionen ta slutlig ställningtill den mera speciella frågan om förtroendenämndsorganisationenpå det kommunala området. I propositionen anförs att frågan börkunna få en lösning i samband med att förslag läggs fram underår 1991 om följdändringar till den nya psykiatriskatvångslagstiftningen.Utskottet gör följande bedömning.Utskottet konstaterar att hälso- och sjukvårdspersonalenomfattas av ett speciellt disciplinansvar, eftersom hälso- ochsjukvård anses särskilt ingripande i den enskilda människans livoch hälsa. Viss personal i den kommunala äldrevården kommer medden nya ansvarsfördelningen mellan landsting och kommuner attvara hälso- och sjukvårdspersonal och därmed omfattas avtillsynslagens disciplinregler. En utvidgning avdisciplinansvaret till att omfatta ytterligare personalgrupperövervägs f.n. av tillsynsutredningen (dir. 1987:21).Utredningen, som skall avsluta sitt arbete, skallbeakta förändringen i ansvarsfördelning. Med hänsyn härtillanser utskottet att inte bör överväga något initiativi frågan. Motion So263 (m) avstyrks därför.Misshandel av äldreI motion 1989/90:So212 av m.fl. (fp) yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om misshandel av äldre (yrkande 2).Motionärerna konstaterar att de av planeradeåtgärderna med bl.a. information till hemtjänstpersonal inte hargenomförts. Enligt motionärerna är det synnerligen angeläget attförekomsten av misshandel av äldre i hemmet kartläggs och attförebyggande åtgärder vidtas.I betänkandet SoU 1987/88:15 (s. 16 f.) behandlades enmotion angående misshandel av äldre. Utskottet redogjorde då förde undersökningar som gjorts på området. Vidare hade utskottetinhämtat att höll på att ta fram ettinformationspaket och allmänna råd för hemtjänstpersonal.Socialstyrelsen hade också för avsikt att tillsätta enreferensgrupp för det fortsatta arbetet medäldremisshandelsfrågor. Utskottet uttalade att ett ökande antaläldre och handikappade skulle komma att bo och fåvård och service i det egna hemmet. Den inledda utvecklingenställde inför nya uppgifter och problem när detgäller kontakten med den enskilde och dennes anhöriga. Detansågs angeläget att hemtjänstpersonalen får adekvat utbildningi frågor som gäller skyddet för den enskildes fysiska ochpsykiska integritet. Utbildning och information måste enligtutskottet ges så att eventuella övergrepp kunde upptäckas ochförhindras. Utskottet noterade att redanuppmärksammat problemet och inlett åtgärder. Mot denna bakgrundförutsatte utskottet att motionen skulle komma att tillgodosesutan något initiativ från sida. Den då aktuellamotionen avstyrktes.Enligt uppgift från har de planeradeåtgärderna inte genomförts.