bet · GE01LU23 · 1991-03-26 00:00:00 — Detta synes särskilt varafallet när det är fråga om bostadsarrenden för fritidsändamål.Förutsättningar har därmed skapats för att manlagstiftningsvägen skall kunna ge lokala föreningar avbostadsarrendatorer en möjlighet att för sina medlemmarförhandla om ändringar av arrendeavgiften och andraarrendevillkor. Av motionen framgår också att avsaknaden av ettförhandlingssystem liknande det på hyresmarknaden i praktikenvållat problem för bostadsarrendatorerna och lett till att dehaft svårt att hävda sina intressen. När jordägaren såsom i deav motionärerna åberopade fallen begär ändringar avarrendevillkoren, som inte står i överensstämmelse med vad somgäller i andra arrendeförhållanden av likartad beskaffenhet, enskilde arrendatorn i och för sig möjlighet att fåskäligheten av villkorsändringen prövad av arrendenämnden. Oftasaknar emellertid arrendatorerna kännedom om regelsystemet ochkan därför inte ta till vara sina rättigheter. Det kan ocksåvara svårt för arrendatorn att vid en villkorstvist medjordägaren stå emot de krav på förändringar av arrendevillkorensom denne framför.Mot den angivna bakgrunden finns det enligt utskottets meninganledning att överväga om det inte nu lagstiftningsvägen börinföras en möjlighet för bostadsarrendatorer att genom enorganisation få förhandla med jordägaren vid villkorsändringar.Ett sådant system bör främst ta sikte på de fall då en majoritetav de bostadsarrendatorer som arrenderar sin mark från en ochsamme jordägare har slutit sig sammman i en förening och genomföreningen framför önskemål om en förhandlingsordning. Detförordade systemet bör emellertid också kunna tillämpas i andraliknande fall, t.ex. då bostadsarrendatorerna inte arrenderarsina markområden direkt av jordägaren utan av en juridisk ellerfysisk person som i sin tur arrenderat hela den berörda markenav jordägaren. Åtskilliga frågor återstår dock att lösa innan enlagstiftning med angiven innebörd kan genomföras. En fråga somkräver ytterligare överväganden är exempelvis huruvida också enorganisation på jordägarsidan bör ges förhandlingsrätt. Det avmotionärerna aktualiserade spörsmålet bör därför bli föremål fören närmare utredning. Det får ankomma på regeringen att bestämmade närmare formerna för utredningsarbetets bedrivande.Vad utskottet sålunda anfört bör med bifall tillmotion L502 som sin mening ge regeringen till känna.I motion L503 av och () tasupp frågor om lagen om utländska förvärv av fast egendom ochfastighetsbildningslagen m.m.Enligt lagen (1982:618) om utländska förvärv av fast egendomm.m. får utländska medborgare och vissa andra rättssubjektförvärva fast egendom här i landet endast efter särskilttillstånd (förvärvstillstånd). Undantag gäller bl.a. ifamiljerättsliga situationer och vid exekutiv auktion. Tillståndenligt lagen krävs inte bara för förvärv av fast egendom utanockså för förvärv av tomträtt och bostadsarrende.Förutsättningarna för förvärvstillstånd regleras i 1 kap.8--11 §§ i lagen. Förvärvstillstånd skall i princip meddelas omhinder inte möter med hänsyn till landets försvar ellersäkerhet, egendomens lämplighet för avsett ändamål eller andraallmänna intressen eller med hänsyn till förvärvarensförhållanden. Förvärvstillstånd får inte meddelas om tillståndskulle ha vägrats vid en prövning enligt lagen (1975:1132) omförvärv av hyresfastighet m.m. eller jordförvärvslagen(1979:230).För fritidsbostäder gäller vidare en särskild bestämmelse.Enligt denna skall förvärvstillstånd vägras om förvärvet avseren fritidsfastighet som är belägen inom ett område därefterfrågan på fritidsfastigheter är så betydande att på grunddärav risk föreligger för en stegring av fastighetsvärdena.Detta särskilda krav gäller dock inte om förvärvaren tidigarevarit svensk medborgare eller på annat sätt har en särskildanknytning till Sverige.Frågor om förvärvstillstånd prövas av och ivissa fall av regeringen.I jordförvärvslagen (1979:230) finns bl.a. regler om tillståndtill förvärv av jordbruksfastigheter, vilka allmänt sett syftartill att skapa lämpliga och rationella lantbruksföretag. Vidarefinns bestämmelser om särskilda förutsättningar för juridiskapersoners förvärvstillstånd.De grundläggande reglerna för all fastighetsbildning finnsangivna i 3 kap. fastighetsbildningslagen (1970:988), FBL. I1§ föreskrivs allmänna lämplighetsvillkor och i 5--8§§särskilda lämplighetskrav för bl.a. jordbruksfastigheter. Förjordbruksfastigheter föreskrivs numera i 5 §, efter ändringar iFBL, som trädde i kraft (prop. 1989/90:151,bet. 1990/91:BoU3, rskr. 21), som villkor för fastighetsbildningatt jordbruksföretaget blir ekonomiskt godtagbart.Ändringarna i fastighetsbildningslagen syftar till att ökamöjligheterna till fastighetsbildningsåtgärder förjordbruksändamål och därmed till att hålla landsbygden levandeoch att bevara det varierade skogs- och odlingslandskapet. Ettannat syfte med de genomförda ändringarna är att ge vidgademöjligheter att på landsbygden bilda bostadsfastigheter medstörre tomter för djurhållning eller odling i mindre skala ellerliknande ändamål.I motion L503 anförs att ett eller ett medlemskap iEG kommer att innebära att begränsningarna i svensk lag förutlänningar att förvärva mark i måste undanröjas.Motionärerna anför vidare att fastighetsbildningslagstiftningenoch jordförvärvslagen bör ändras så att bildande och förvärv avmindre jordbruksenheter för hobbyjordbruk, trädgårdsbruk ellerdjurhållning underlättas. Syftet med lagändringarna skulle varaatt därigenom bidra till att bibehålla en annars hotadlandskapsbild och kulturmiljö.Våren 1990 (bet. 1989/90:LU26) behandlade utskottet en motion,vari framfördes önskemål om att kravet på förvärvstillstånd förmedborgare i skulle slopas. Utskottet anförde attett kunde bl.a. förutsätta ändringar av reglerna omutländska medborgares och företags rätt att förvärva fastegendom i . Frågan om sådana ändringar borde emellertidenligt utskottet anstå till dess mer konkreta resultat avförhandlingarna förelåg.EES-förhandlingarna inleddes formellt och befinnersig i en intensiv fas med sikte på ett avtalunder 1991 som skall kunna träda i kraft den 1 januari 1993.Utskottet har inhämtat att det inom pågåren översyn av lag om utländska förvärv av fast egendomm.m. mot bakgrund av förhandlingarna.Vad gäller motionärernas önskemål i fråga om jordförvärvslagenvill utskottet hänvisa till att regeringen beslutat omen lagrådsremiss med förslag till ändringar i den lagen.Förslaget innebär bl.a. att endast förvärv av egendom i glesbygdi vissa fall, främst när förvärvaren inte har för avsikt attbosätta sig på egendomen, i fortsättningen behöver tillstånd,liksom förvärv av juridiska personer. De nuvarande möjligheternaatt vägra förvärvstillstånd av rationaliseringsskäl slopas iprincip enligt förslaget.Genom den översyn som pågår av lagstiftningen om utländskaförvärv av fast egendom och de redan genomförda och föreslagnaändringarna i fastighetsbildningslagen resp. jordförvärvslagenfår önskemålen i motion L503 om ändrade regler förmarkutnyttjande i anses helt tillgodosedda. Utskottetavstyrker därför bifall till motionen.I motion L504 av och () yrkas atten översyn görs av bestämmelserna i lagen om utländska förvärvav fast egendom såvitt avser kravet på förvärvstillstånd förutländska medborgares förvärv av bostadsarrende som utgörkoloniträdgårdar. Motionärerna anför att bestämmelserna i dettahänseende inte fyller någon funktion utan utgör en onödigbyråkrati.Utskottet delar motionärernas uppfattning att etttillståndskrav enligt lagen om utländska förvärv av fast egendomm.m. inte fyller någon egentlig funktion vid förvärv avbostadsarrenden som utgör koloniträdgårdar. Särskilt onödigtframstår ett krav på förvärvstillstånd i de fallbostadsarrendatorerna inte arrenderar sina markområden direkt avjordägaren utan av en juridisk person som i sin tur arrenderathela den berörda marken av jordägaren. För den juridiskapersonen krävs nämligen i denna situation inte något särskilttillstånd enligt lagen.Av anförda skäl anser utskottet att kravet påförvärvstillstånd bör slopas vid förvärv av bostadsarrenden somutgör koloniträdgårdar. I den mån den översyn av lagen omutländska förvärv av fast egendom som pågår inomjustitiedepartementet inte leder till att kravet påförvärvstillstånd helt avskaffas, bör förslag till slopande avförvärvstillstånd vid koloniträdgårdsarrenden utarbetas ochföreläggas . Vad utskottet sålunda anfört bör riksdagenmed bifall till motion L504 som sin mening ge regeringen tillkänna. beträffande förhandlingsrätt förarrendatorsorganisationeratt med bifall till motion 1990/91:L502 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,res. (m, fp, c, mp)2. beträffande utländska förvärv av bostadsarrendenatt med bifall till motion 1990/91:L504 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,3. beträffande utländska förvärv av fast egendom, m.m.att avslår motion 1990/91:L503.Stockholm den 26 mars 1991På lagutskottets vägnarRolf DahlbergNärvarande: (), (), OweAndréasson (s), (), (), IngerHestvik (s), (), (), LenaBoström (s), (), (), StinaEliasson (c), (), (),(), () och (). Förhandlingsrätt för arrendatorsorganisationer (mom.1)(), (), (),(), (), (), () och () anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 9 som börjarmed "Som motionärerna" och på s. 10 slutar med "till känna" bortha följande lydelse:Det karaktäristiska för systemet enligt hyresförhandlingslagenär att en skriftlig förhandlingsordning gäller -- normalt efteröverenskommelse -- mellan de förhandlande parterna, hyresvärdoch hans organisation på ena sidan och organisation avhyresgäster på den andra. Med stöd av förhandlingsordningen kanpart påkalla förhandling med motparten angående samtligaboendeförhållanden som berör hyresgästerna gemensamt i den ellerde berörda fastigheterna. Normalt finns i de enskildahyreskontrakten intagen en s.k. förhandlingsklausul som innebäratt förhandlingsöverenskommelse om hyran m.m. blir gällande förhyresgästen. Detta gäller även för hyresgäster som inte ärmedlemmar i den förhandlande organisationen eller äroorganiserade; förhandlingsrätten avser i princip samtligabostadslägenheter i den eller de berörda fastigheterna.Utskottet kan i och för sig ha förståelse för de praktiskaskäl som kan motivera ett införande av en förhandlingsordningför bostadsarrendatorer i enlighet med syftet i motionen. mening skulle emellertid ett tillgodoseende avmotionärernas önskemål få till följd att en ordning motsvarandeden på hyresområdet kom till stånd beträffande bostadsarrenden.Ett sådant steg är utskottet inte berett att förorda. Det skullekunna innebära att också arrendatorer som inte är anslutna tillden förhandlande föreningen kom att omfattas av förhandlingarnaoch att därmed ett ingrepp skulle ske i deras egen friaförhandlingsrätt. Utskottet kan således inte tillstyrka att detinförs ett kollektivt förhandlingssystem förbostadsarrendatorer. Det av motionärerna aktualiseradespörsmålet får därför liksom lösas avtalsvägen.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motion L502.dels att utskottets hemställan under moment 1 bort haföljande lydelse:1. beträffande förhandlingsrätt förarrendatorsorganisationeratt avslår motion 1990/91:L502.