bet · GE01JoU30 · 1991-05-15 00:00:00 — Därför kommer regeringen senare att besluta attinstruktionerna för de myndigheter som har de areella näringarnasom sitt ansvarsområde ändras så att myndigheternas ansvar förmiljöfrågorna läggs fast. För att effektivt främjamyndigheternas arbete med miljöfrågorna räcker det givetvis intemed en instruktionsändring. En fortsatt kompetensutveckling hosde anställda är dessutom nödvändig. Genom att i vardagsarbetetnaturligt föra in uppmärksamheten på behovet av miljöomsorgskapas förutsättningar för smidiga dagliga rutiner och minskadbyråkrati kring miljöfrågorna. Dessutom förbättras möjligheternaatt föra ut kunskaper om miljöfrågorna till dem som har sinverksamhet inom de areella näringarna.MotionernaI motion Jo79 (s) framhålls vikten av en jordbrukspolitik iekologisk balans, och enligt motion Jo819 (c) yrkande4 börmiljömål upprättas för de areella näringarna och målen börbeakta den biologiska mångfaldens betydelse. Sektorsansvaret förde skogliga frågorna bör enligt motion Jo88 (m) yrkande1 åviladen skogliga myndigheten.Utskottets övervägandenSom framgår av propositionen måste de areella näringarna byggapå principen om en god och långsiktig hushållning mednaturresurserna. Genom de av regeringen aviserade ändringarna iinstruktionerna för de myndigheter som har ansvaret för dessanäringar kommer myndigheternas ansvar för miljöfrågorna attläggas fast. Även i övrigt innehåller propositionen fleraförslag som syftar till ett större hänsynstagande till miljön pådessa områden. Utskottet finner härmed syftet med motionernaJo79 och Jo819 yrkande4 tillgodosett. Något särskilt uttalandemed anledning av motionerna är emellertid inte påkallat.Motionerna avstyrks.Utskottet delar synpunkterna i motion Jo88 attskogsvårdslagstiftningen skall syfta till att skogen förvaltasväl och att betydelsefulla naturvärden skyddas. Detta synsättstämmer väl överens med de riktlinjer som har utfärdats för denskogspolitiska kommittén (dir. 1990:47). I sitt arbete medorganisationsfrågorna skall kommittén särskilt bedöma hurskogssektorns miljöansvar skall komma till uttryck iskogsmyndighetens uppgifter och organisation. Kommittén skallredovisa sina förslag senast den 1juli 1992. I avvaktan påresultatet av kommitténs arbete bör motionens yrkande1 enligtutskottets mening inte föranleda någon vidare åtgärd.SkogsbruketPropositionenEtt av de främsta villkoren för skogsnäringens allt störreroll för tillväxten i vår ekonomi är ett skogsbruk baserat på enlångsiktig hushållning. Ett sådant skogsbruk kan inte bedrivaspå ett sätt som strider mot de förutsättningar naturen ger.1970-talets hänsynstagande till naturens intressen prägladeshuvudsakligen av omsorgen om landskapet. Särskilt de senasteåren har behovet att värna om biologisk mångfald och av att idet mindre perspektivet utgå från de naturgivnaförutsättningarna kommit att betonas alltmer. Det s.k.ståndortsanpassade skogsbruket har lyfts fram.Skogsvårdsorganisationen utbildar landets skogsägare i ekologioch naturvård. Skogsvårdsstyrelserna har erhållit särskildaresurser för inventering av sumpskogar och skyddsvärdanyckelbiotoper. Särskilda medel har anslagits förnaturvårdsåtgärder i skogsbruket. I årets budgetpropositionföreslås ytterligare förstärkningar på dessa områden(prop.1990/91:100 bil.11). har sedan mittenav ett särskilt ansvar för att bevara det genetiskaarvet hos våra skogsträd.Inom skogsforskningen pågår sedan år1986 ett särskiltsammanhållet tvärvetenskapligt skogsforskningsprogram medsärskild bäring på miljöfrågor. I skogsforskningen betonasallmänt behovet av miljörelatering.Utvecklingen på detta område har således gått mycket snabbt.Bl.a. av den anledningen har regeringen ansett det angeläget attskogspolitiken utvärderas och att miljöfrågorna i detsammanhanget uppmärksammas. 1990års skogspolitiska kommittésom utför detta arbete skall lämna sina förslag om en nyskogspolitik . Kommittén skall lämna förslagom bl.a. en bättre integrering av miljöfrågorna i skogspolitikenoch dess medel. Av de förslag som lagts fram och som utgörunderlag för denna proposition är många av den karaktären att denaturligt kommer in i kommitténs arbete. Några förslag hartagits upp i det föregående, främst sådana som rörnaturvårdslagstiftningen, såsom skärpta bestämmelser ommarkavvattning och skydd av värdefulla skogsbiotoper. En frågasom kommittén även skall behandla rör sektorsansvaret förmiljöfrågorna, särskilt önskemålet om att skogsägarna i fråga omskötseln av sin skog skall behöva ha kontakter med endast enmyndighet.Regeringen har givetvis inte för avsikt att helt avstå frånförändringar inom skogspolitiken innan kommittén har lämnat sinaförslag. Ett exempel härpå är de åtgärder till skydd för defjällnära skogarna som beslutade om förra året(prop.1990/91:3, JoU13, rskr.70) och som innebär skydd avomfattande arealer fjällskog och anpassning av skogsbruket iövriga delar av den fjällnära skogen. Ett annat exempel rörreglerna för statsbidrag till skogsplantering. I syfte attstärka möjligheterna att ta hänsyn till naturvårdens intressenavser regeringen att föreskriva att ansökan omsådana bidrag skall göras innan slutavverkning har skett. På såsätt blir det möjligt för att ibidragsärendet väga in naturvårdsintressena på ett tidigtstadium.MotionernaI motion Jo75(v) yrkande1 begärs generellt förbud motkvävegödsling av skog. Enligt motion Jo109 (v) yrkande14bör skyddet av de fjällnära skogarna utökas. Ett förbud motanvändande av främmande trädslag bör införas (motion Jo109 (v)yrkande15). Enligt motion Jo311 (mp) bör riksskogstaxeringenutvidga sin verksamhet till att innefatta parametrar av intresseför naturvården (yrkande8), spridning av konstgödsel pånaturmark och användning av kemiska bekämpningsmedel inomskogsbruket bör förbjudas (yrkandena 17 resp. 18). Förslag omförsöksverksamhet med skötselplaner i för ett uthålligtskogsbruk efterlyses i motion Jo317 (v).Utskottets övervägandenUtskottet har uttalat sig om vikten avatt kväveutsläppen såväl till luft som till havs minskar. Dettorde kunna konstateras att naturvårdsverketsmiljöövervakningsprogram för detta ändamål inte är tillräckligtheltäckande. I propositionen föreslår regeringen därför attmiljöövervakningen totalt tillförs 75milj.kr. för den kommandetreårsperioden. Förslaget behandlas av utskottet i dettabetänkande under avsnittet om anslagsfrågorna. Utskottet villerinra om att utgav en revideradupplaga av styrelsens allmänna råd i fråga om kvävegödsling påskogsmark, som innebär en betydande skärpning av gödslingen avskogsområdena. Utskottet har vidare inhämtat att skogsgödslingenhar minskat kraftigt och att skogsbolagen påsenare tid har börjat använda sig av gödselmedel som inte ärförsurande. Härutöver vill utskottet hänvisa till denskogspolitiska kommittén som i sitt arbete har att utformaförslag om en skogspolitik med en stärkt ställning för miljö-och naturvården (dir. 1990:47). En utgångspunkt bör härvidenligt direktiven vara att naturresursernas långsiktiga bärkraftkan hävdas och att arter och naturtyper skyddas. I detta arbeteingår även att uppmärksamma skogsbruket i de fjällnära skogarna.Med det anförda finner utskottet syftet med motionerna Jo75yrkande1 och Jo109 yrkandena14 och 15 i allt väsentligttillgodosett. Motionsyrkandena bör inte medföra någon riksdagensvidare åtgärd.Med vad utskottet i tillämpliga delar anfört ovan avstyrksmotion Jo311 yrkande17 i den mån motionsyrkandet inte kananses tillgodosett.I sitt arbete har den skogspolitiska kommittén att utformaförslag till en skogspolitik som bl.a. bevarar den biologiskamångfalden, vilket kräver försiktighet vid markbearbetning ochskötselmetoder som utgår från de naturgivna förutsättningarna. Iavvaktan på resultatet av kommitténs arbete bör motion Jo311yrkande8 inte medföra någon ytterligare åtgärd från riksdagenssida.Som framgår av propositionen har de skärpta bestämmelserna omanvändningen av kemiska bekämpningsmedel i skogsbruket, sombl.a. ger kommunerna rätt att i vissa fall hindra dispens fråndet generella förbudet, medfört att användningen av dessa medelnära nog har upphört. Det finns anledning att anta attanvändningen ytterligare kommer att minska i framtiden.Utskottet är emellertid inte berett att på nuvarande ståndpunktverka för ett totalförbud mot medlens användning, vilketförordas i motion Jo311 yrkande18. Motionsyrkandet avstyrks.Flertalet av de synpunkter som framförs i motion Jo317 kommeratt beaktas av den skogspolitiska kommittén. I avvaktan påkommitténs förslag bör motionen inte medföra någon riksdagensvidare åtgärd.FisketSom anförs i propositionen är långsiktig hushållning enbärande princip i fiskeripolitiken. Fisket är därför särskiltreglerat. Genom de havsrättsliga förändringar som ägde rum under1970-talet har strandstaterna fått ett uttalat ansvar förfiskbestånden. bedriver internationellaförhandlingar om fisket. Utgångspunkten för dessa förhandlingarär bl.a. beståndsuppskattningar och uppskattningar av möjligafångstuttag som fortlöpande görs av resp. lands myndigheter ochdet internationella havsforskningsrådet.Bland de fiskarter i vårt land som dessutom kräver särskildaåtgärder för sitt skydd kan nämnas den naturligt reproduceradelaxen, malen och flodkräftan.Lekbestånden av lax i de outbyggda älvarna har minskatkraftigt. Insatserna för att vidmakthålla laxfisket i Östersjöngenom odling och utsättning har varit framgångsrika. Det ökadefisket som följd härav har emellertid lett till en ökadbelastning av naturbestånden. Det är av flera skäl angeläget attbevara så många som möjligt av våra laxstammar. Regeringen ochfiskeristyrelsen arbetar med åtgärder för attskydda den naturligt reproducerade laxen. har i verkat för begränsningar avhavslaxfisket i , vilket under förhandlingarna hösten1990 ledde till enighet om ett högsta totaluttag för lax underår1991. har skärpt regleringenav laxfisket. Laxfisket måste utformas så att det inte hotar denaturligt reproducerade laxstammarna och så att deras genetiskamångfald bevaras.Kräftpesten har sedan den drabbade vårt land i början av dettasekel slagit ut ca90% av det svenska flodkräftbeståndet.Flodkräftan kan nu betraktas som utrotningshotad i södraSverige. Det är angeläget att ta till vara de möjligheter somkan finnas att åter öka flodkräftbestånden i svenska vatten.Givetvis är det då viktigt att också ta hänsyn till om aktuellavatten rymmer skyddsvärda djurarter som inte kan levatillsammans med kräftan. Regeringen uttalar i propositionen sinavsikt att uppdra åt den centrala fiskemyndigheten att arbetamed denna fråga.Utskottet har ingen erinran mot dessa överväganden.DricksvattensituationenPropositionenHoten mot dricksvattenkvalitetenI används lika mycket grundvatten som ytvatten frånsjöar och vattendrag för att tillfredsställa behovet av råvattenför allmän vattenförsörjning. Drygt 1miljon permanentbostäderoch lika många fritidshus försörjs med vatten från enskildabrunnar eller mindre anläggningar utan offentlig tillsyn ellerkontroll.Regeringens bedömning är att det framför allt är två faktorersom kommer att få avgörande betydelse för om vi skall kunnabehålla en god dricksvattenkvalitet. Den första faktorn --råvattnets kvalitet -- har ett klart miljöperspektiv. Ökadbelastning genom föroreningar via luft och mark germiljöförändringar som radikalt kan påverka möjligheten attanvända vissa råvattentäkter nu och . Dessutom kanindustriella och kommunala avlopp ge upphov till ellerperiodisk förorening av vattentäkter som i flera fall betjänarstora tätorter. Ökat vattenuttag i kustnära områden kan orsakainträngning av saltvatten i brunnar, vilka troligen harförstörts för lång framtid. Jordbrukets inverkan kan bl.a. geförhöjda halter av kväveföroreningar och i vissa fall förekomstav bekämpningsmedel. Människor i glesbygd eller andra som ärberoende av vatten från egen brunn använder oftast grundvattensom inte undergår någon beredning eller offentlig kontroll.Mot denna bakgrund anser regeringen det väsentligt att vårtgrundvatten långsiktigt skyddas och bevaras. Flera myndigheterhar inom ramen för sina myndighetsuppgifter kunskap ochkompetens inom grundvattenområdet. Dessa myndigheters arbete börsamordnas och koordineras.Den andra faktorn som påverkar dricksvattnets kvalitet,positivt eller negativt, är hantering och distribution.Principiellt kan sägas att ju bättre råvara, desto mindre behovav beredning. Ledningsnätet som distribuerar dricksvattnet tillkonsumenterna påverkas utifrån. Genom olämplig kombination avvattenkvalitet och rörmaterial kan också inre korrosion geupphov till t.ex. frätning och rostbildning.Beredskap inför framtidenRegeringen gav , förutom ett uppdrag tillnaturvårdsverket om att ta fram en nationell strategi för godvattenkvalitet i sjöar, vattendrag och grundvatten, även ettuppdrag till livsmedelsverket om en kartläggning av Sverigesdricksvattensituation. Syftet var att få ett beslutsunderlag förlångsiktiga bedömningar av hur vattenkvaliteten skall kunnabevaras. Redovisningen skulle också bidra till att styrainriktningen på det framtida arbetet.Naturvårdsverkets arbete resulterade i rapportenSötvatten90. Rapporten har också legat till grund för vad somi det föregående har sagts om skyddet avgrundvattentillgångarna. Det är viktigt att framhålla att ettlångsiktigt skydd av grundvattnet är nödvändigt för att säkratillgången på dricksvatten av god kvalitet. Den utredning omvissa rättsfrågor om uttag och fördelning av grundvatten förenskild vattenförsörjning som regeringen haraviserat är ur denna aspekt angelägen. Utredningen kommer ocksåatt behandla myndighetsansvaret för enskild vattenförsörjning.Livsmedelsverkets kartläggning ger vid handen att dagensdricksvattensituation i stort kan betraktas somtillfredsställande. Verket pekar dock på vissa områden däreffektiva åtgärder krävs. Det gäller t.ex. skyddet avvattentäkter, underhåll av dricksvattenledningar och kunskap omsambandet mellan förekomst av olika ämnen och mikroorganismer ivattnet och dessas effekter på hälsan. I en tidigare utredningav livsmedelsverket finns underlag för bedömning ochprioritering av forsknings-, utvecklings- och utbildningsbehovetinom dricksvattenområdet.Intensifierade utbildningsinsatser krävs inom flera områden.Dricksvattenkungörelsen som trädde i kraft den 1januari 1990ger kommuner och andra dricksvattenproducenter liksom de lokalatillsynsorganen föreskrifter och allmänna råd som syftar tillatt garantera att konsumenterna får dricksvatten av godkvalitet. Kungörelsen behandlar såväl hantering som kontroll avdricksvattnet. Som en direkt effekt av kungörelsen kommer ettantal åtgärder att bli aktuella för producenterna, bl.a. attupprätta beskrivningar över vattenverk ochdistributionsanläggningar och installera utrustning som varnarnär vissa viktiga processer inte fungerar tillfredsställande.Vidare finns regler om utformning av egenkontrollprogram,analysmetoder och riktlinjer för bedömning av dricksvattnetskvalitet. I laboratoriekungörelsen anges de kravsom ställs på laboratorier som får användas för offentligkontroll och egenkontroll av dricksvatten.Dricksvattenkungörelsens bestämmelser omfattar inte enskildavattentäkter. Dock har vissa normer och riktlinjer utformats såatt de kan användas även vid bedömning av brunnsvattnet. I såvälnaturvårdsverkets som livsmedelsverkets rapport påpekas attvattnet från enskilda brunnar ofta har sämre kvalitet än vattenfrån allmän anläggning.Livsmedelsverkets kartläggning är också en utgångspunkt fördet fortsatta kontinuerliga arbete som verket bedriver inomvattenområdet. I detta arbete är det ytterst viktigt attkompetensen från fler berörda myndigheter utnyttjas ochsamordnas. För att klara målet att upprätthålla kvalitetsnivånär det nödvändigt att ha en bred syn på dricksvattenfrågan, somockså omfattar sådana delområden som inte direkt ligger inomlivsmedelsverkets kompetens och ansvar.För att få en beredskap för effekterna av miljöns ochhanteringens inverkan på rå- resp. dricksvattenkvaliteten är detangeläget att bl.a. följa utvecklingen vad gäller effekter avföroreningar med avseende på yt- och grundvattentäkter och ifråga om försurningseffekter i form av ökad mobilisering avmetaller, t.ex. aluminium, från marken och ökad korrosion avkoppar i fastighetsinstallationer.I enlighet med beslut om livsmedelskontrollen(prop.1988/89:68, JoU14, rskr.263) kommer ettrapporteringssystem att införas. Denna rapportering skall varaett stöd för tillsynsmyndigheten, t.ex. i fråga om utarbetandetav föreskrifter. Även vattenverken kommer som föremål förtillsyn att omfattas av ett sådant system. Det är naturligt attlivsmedelsverket vid utformningen av rapporteringssystemet tarhänsyn till behovet av att följa kvalitetsutvecklingen ienlighet med vad som ovan framförts.Det är angeläget med en beredskap inför sådanamiljöförändringar som kan ha en negativ inverkan pådricksvattnets hygieniska kvalitet. Kunskapen om sådanaförändringar finns främst hos andra myndigheter änlivsmedelsverket, t.ex. hos och Sverigesgeologiska undersökning som ansvarar för brunnsregistret. Detankommer på livsmedelsverket att ta initiativ till ett samarbetei vilket denna kunskap utnyttjas.MotionernaDricksvattensituationen är föremål för ett flertal motioner.Miljöpartiet begär i motion Jo513 yrkande1 sådan ändring ilivsmedelsverkets förordning om dricksvatten att förordningenblir tillämplig även på varmvatten. Alternativa metoder bör tasi bruk i beredningsprocessen (yrkande5). Krav bör införas påvägvalsstyrning för att förhindra kemikalietransporter näravattentäkter och vattendistributionssystem, och nya stammar förvattenledningsnät bör inte anläggas vid broar och vägar(yrkande6). Den dåliga beredskapen vid vattenbrist böruppmärksammas (yrkande7), likaså riskerna med asbestcementröroch annat material i vattenledningssystemet (yrkande8).Utbildningen inom vattenområdet bör enligt motion Jo528 (c)förbättras (yrkande4), forskningsinsatserna ökas (yrkande5)och en samverkansgrupp för vattenområdet tillsättas(yrkande6).Enligt motion Jo513 (mp) bör miljö- och hälsoskyddsnämndernaåteruppta den rutinmässiga rapporteringen till avanalysresultat av dricksvattnet i kommunen (yrkande2), ettfinmaskigt kontrollnät för grundvattnet bör byggas upp över helalandet (yrkande3) och kvalitetsnormer införas för dricksvatten(yrkande4). Enligt motion Jo528 (c) bör en utredning skyndsamttillsättas för att klarlägga behovet av åtgärder för de enskildabrunnarna (yrkande1), och livsmedelsverket bör geshuvudansvaret för dricksvatten och konsumtionsvatten(yrkande2).För att förhindra saltvatteninträngning i grundvatten börenligt motionerna Jo528 (c) yrkande3 och Jo716 (fp) en översyngöras av gällande lagstiftning på området. I samma syfteframförs i motion Jo921 (mp) krav på tillståndsplikt även förhusbehovstäkt för uttag av grundvatten i känsliga områden(yrkande1), de lokala myndigheterna måste få befogenhet attutfärda lokala föreskrifter med inskränkningar i rätten tillhusbehovstäkt av vatten (yrkande2), en utredning börtillsättas om de juridiska och hydrologiska problemen i sambandmed den enskildes rätt att ta ut vatten (yrkande3) ochmyndighetsansvaret bör klargöras och tillsynen förbättras(yrkande4).Utskottets övervägandenDricksvattensituationenInledningsvis vill utskottet erinra om att dricksvattnet --som är vårt kanske viktigaste livsmedel -- omfattas av dekvalitetskrav som uppställs för övriga livsmedel i 5§livsmedelslagen (1971:511). Det måste anses vara en självklarhetatt dricksvattnet skall hålla en god kvalitet.Förutsättningar för en god dricksvattenkvalitet är dels högkvalitet på råvattnet, dels hög standard vad gäller hanteringoch distribution. Generellt sett kan konstateras att kvalitetenpå vårt råvatten är god men miljöföroreningarna utgör härvidlagett ständigt hot. Industriella och kommunala avlopp kan geupphov till eller periodisk förorening av vattentäkter,och ökat vattenuttag i kustnära områden kan orsaka inträngningav saltvatten i brunnar. Brister har kunnat konstateras vadgäller hantering och distribution.Flertalet av de motionsyrkanden som behandlas under dettaavsnitt berör frågor som det i första hand ankommer pålivsmedelsverket att besluta om.I propositionen redogörs för de åtgärder som pågår för attförbättra dricksvattnet. I det sammanhanget välkomnar utskottetden utredning om vissa rättsfrågor om uttag och fördelning avgrundvatten för enskild vattenförsörjning som aviseras avregeringen. Utredningen kommer också att behandlamyndighetsansvaret för enskild vattenförsörjning. De frågor somtas upp i motionerna Jo528 yrkandena1, 2 och 3, Jo716 ochJo921 torde därmed komma att bli belysta. I avvaktan påresultatet av utredningen avstyrks motionsyrkandena. Det kantilläggas att regeringen i proposition 1990/91:146 lagt framförslag som gör det möjligt att föreskriva bygglovsplikt ävenför mindre grundvattentäkter.För en betryggande hantering och distribution av dricksvattenär det av stor betydelse att de som är ansvariga förkonstruktion, drift och underhåll av vattenverk ochdistributionsanläggningar har tillräcklig utbildning ochkompetens inom området. I likhet med regeringen kan utskottetkonstatera att intensifierade utbildningsinsatser krävs inomflera områden. Något särskilt uttalande i frågananser utskottet inte påkallat. Motion Jo528 yrkande4 avstyrks.I sin kartläggning av dricksvattensituationen pekarlivsmedelsverket på vissa områden där effektiva åtgärder krävs.Det gäller t.ex. skyddet av vattentäkter, underhåll avdricksvattenledningar och kunskap om sambandet mellan förekomstav olika ämnen och mikroorganismer i vattnet och dessas effekterpå hälsan. I en tidigare utredning av livsmedelsverket finnsunderlag för bedömning och prioritering av forsknings-,utvecklings- och utbildningsbehovet inom dricksvattenområdet.Det ankommer härefter på berörda myndigheter att inom angivnamedelsramar göra de prioriteringar som bedöms lämpliga. Med detanförda avstyrker utskottet motion Jo528 yrkande 5 i den månmotionsyrkandet inte kan anses tillgodosett.Utskottet delar regeringens uppfattning om angelägenheten aven beredskap inför sådana miljöförändringar som kan ha ennegativ inverkan på dricksvattnets hygieniska kvalitet.Kunskapen om sådana förändringar finns främst hos andramyndigheter än livsmedelsverket, t.ex. hos ochSveriges geologiska undersökningar (SGU) som ansvarar förbrunnsregistret. Som framgår av propositionen ankommer det pålivsmedelsverket att ta initiativ till ett samarbete i vilketdenna kunskap utnyttjas. Med det anförda anser utskottet syftetmed motion Jo528 yrkande6 tillgodosett. Motionsyrkandet börinte föranleda någon ytterligare åtgärd.Med anledning av motion Jo513 yrkande1 vill utskottet erinraom att det formella ansvaret för utfärdande av riktlinjer förhantering av tappvarmvatten ankommer på . I de allmännaråden till 1§ dricksvattenkungörelsen konstateras atttappvarmvatten i hushåll inte är att betrakta som livsmedel. Dettappvarmvatten som i olika sammanhang används inomlivsmedelsindustrin omfattas emellertid av kungörelsensbestämmelser. Vid tillagning av vissa maträtter i restaurangeroch hushåll samt vid t.ex. beredning av välling ochmodersmjölksersättning till spädbarn är det inte ovanligtatt tappvarmvatten används. Utskottet delar motionärernasuppfattning om det olämpliga i denna hantering men ser problemeti första hand som en fråga om upplysning och information tillkonsumenterna. Enligt vad utskottet erfarit har livsmedelsverkettillsammans med SGU och statens lantbrukskemiska laboratoriumutarbetat en informationsbroschyr i ämnet. Broschyren säljs tillintresserade kommuner för att distribueras till hushållen. Meddet anförda anser utskottet syftet med motion Jo513 yrkande1 iallt väsentligt tillgodosett. Motionsyrkandet avstyrks.I enlighet med beslut om livsmedelskontrollen(prop.1988/89:68, JoU14, rskr.263) kommer ettrapporteringssystem att införas. Denna rapportering skall varaett stöd för tillsynsmyndigheten, t.ex. i fråga om utarbetandetav föreskrifter. Även vattenverken kommer som föremål förtillsyn att omfattas av ett sådant system.