bet · GE01LU21 · 1991-03-26 00:00:00 — Sålunda anförs att det --bl.a. mot bakgrund av urholkningen av ATP-systemet -- kan finnasskäl att vid bodelningen till viss del väga in även makarnaskollektiva pensionsrättigheter, och motionären begär etttillkännagivande härom (yrkande 3).Även i motion L410 av m.fl. (m) framhålls attdet är angeläget att ge makar möjlighet att träffa avtal om hurprivata pensionsförsäkringar skall fördelas dem emellan.Motionärerna begär därför (yrkande 1) att hosregeringen begär förslag till lagändring som medgermakar att i förväg avtala om hur pensionsförsäkringar skallfördelas vid en eventuell framtida bodelning. Vidare begärs imotionen (yrkande 2) en utredning om möjligheten att vidbodelning också beakta det samlade värdet av resp. makespensionsrättigheter.I motion L411 av () påpekas att detgenom förordnande i samband med gåva eller testamente medrättslig verkan kan föreskrivas att den egendom som avses medförordnandet skall vara mottagarens enskilda. Motionären anserdet omotiverat och inkonsekvent att motsvarande möjlighet inteföreligger när det gäller förmånstagarförordnande i försäkring.Förhållandet kan enligt motionären leda till en snedvridning avmarknaden för finansiella och andra placeringar och till attkonkurrensen inte fritt kan fungera, vilket kan drabba detlångsiktiga sparandet negativt. I motionen begärs att 7 kap.2§ ÄktB ändras så att det blir möjligt att åstadkomma enskildegendom också genom förmånstagarförordnande.Frågornas tidigare behandlingSom tidigare nämnts beslöt om ändringarav 10 kap. 3§ och 11 kap. 4§ ÄktB (prop. 1989/90:30, bet.LU11). I samband med lagstiftningsärendet behandlade utskottetbl.a. en motion med samma syfte som de nu aktuella motionernaL411 och L410.När det gällde frågan om möjligheten för makar att i förvägavtala om fördelning av privata pensionsförsäkringar införeventuell framtida bodelning förklarade sig utskottet haförståelse för tanken att makarna vid sidan av den ipropositionen föreslagna jämkningsregeln bör ha en möjlighet attsjälva avtala om hur pensionsrättigheterna enligt föreliggandeförsäkringar skall fördelas vid en framtida bodelning. mening kunde det emellertid på goda grunderifrågasättas huruvida det finns ett mera utbrett behov av ensådan möjlighet att träffa avtal. Utskottet hänvisade härvidlagtill att en avtalslösning har vissa nackdelar eftersom denkräver aktivitet från båda makarnas sida innan bodelningenaktualiseras och fordrar att båda makarna är överens samtförutsätter att makarna har goda kunskaper om lagens innehåll.Det kunde därför, fortsatte utskottet, antas att en möjlighetatt avtala om pensionsförsäkringarna skulle kunna utnyttjas avett relativt litet antal äkta makar. Särskilt när det gälldeförsäkringar som tecknats före avtalet var det vidare intealltid givet att en uppdelning av försäkringen kan genomföras avförsäkringstekniska skäl. Härtill kom att makarna redan hade enmöjlighet att genom bodelning under pågående äktenskap omfördelarättigheterna på grund av pensionsförsäkringar, låt vara att deti enstaka fall kunde vara vissa nackdelar förbundna med en sådanomfördelning. Mot motionärernas förslag talade vidare attregelsystemet i ÄktB skulle ytterligare kompliceras, ochutskottet pekade härvidlag bl.a. på att en avtalsmöjlighetsannolikt skulle kräva en särskild bestämmelse om jämkning. Inteheller från mera principiella utgångspunkter var förslagetinvändningsfritt. Utskottet erinrade om att ÄktB bygger påprincipen att avtal mellan makar om kommande bodelning skallträffas i form av äktenskapsförord. Endast inför en omedelbartförestående äktenskapsskillnad får s.k. föravtal träffas, ochsådana avtal har inte verkan mot tredje man. Om makar skulle fåmöjlighet att avtala om pensionsförsäkringar måsteöverenskommelserna således ha äktenskapsförordets form. EnligtÄktB förhåller det sig emellertid så att äktenskapsförord skallanvändas endast för avtal om egendomsordningen i äktenskapet,dvs. i fråga om uppdelningen i giftorättsgods och enskildegendom. Ett avtal om framtida delning av pensionsrättigheterhar dock inte den karaktären utan avser den faktiskafördelningen mellan makarna av det giftorättsgods som utgörs avpensionsförsäkringar. Att låta även sådana avtal ha formen aväktenskapsförord skulle enligt utskottets mening brytasystematiken i ÄktB och medföra ytterligare komplikationer.Vidare skulle det strida mot principerna bakom svenskäktenskapslagstiftning att tillåta att avtal ingås långt iförväg om hur viss egendom faktiskt skall fördelas vidbodelning. Det anförda ledde utskottet till uppfattningen attdet i vart fall vid det då aktuella tillfället inte fannsanledning att införa en sådan regel som förespråkades imotionen.Vad härefter angick frågan om tillämpningen av 10 kap. 3§tredje stycket ÄktB anförde utskottet att principen alltjämtbör vara att rätten till pensionsförsäkring skall hållas utanförbodelningen. Den i propositionen föreslagnajämkningsbestämmelsen fick därför ses som en undantagsregel ochborde således tillämpas restriktivt. I anslutning härtillbetonade utskottet att jämkning enligt den nya regeln inte ärdet enda medel som står till förfogande när det gäller attförhindra oskäliga verkningar av bestämmelsen i 10 kap. 3§ÄktB. Också reglerna om jämkning av bodelning och aväktenskapsförord liksom bestämmelserna om engångsunderhåll kan,framhöll utskottet, utnyttjas i detta syfte. Utskottet pekadeäven på att den i propositionen föreslagna ändringen av den s.k.vederlagsregeln ger en make ökade möjligheter att fåkompensation för värdet av de pensionsförsäkringar som den andramaken tagit. Utskottet kunde således inte ställa sig bakomönskemålet i motionen om en mera liberal tillämpning avjämkningsbestämmelsen i fråga.Vad slutligen gällde spörsmålet om att det -- bl.a. motbakgrund av urholkningen av ATP-systemet -- kan finnas skäl attvid bodelningen till viss del väga in även makarnas kollektivapensionsrättigheter erinrade utskottet om att den år 1984tillsatta pensionsberedningen (S 1984:03) har till uppgift attgöra en översyn av vissa frågor inom den allmänna pensioneringensamt att beredningen, som avser att slutföra sitt arbete undervåren 1990, i betänkandet (SOU 1987:55) Efterlevandepension haruppmärksammat frågan om delning mellan makar av deras gemensamtintjänade pensionspoäng inom ATP och därvid förklarat att denavser att återkomma till frågan i samband med sina övervägandenangående intjänande av ATP-rätt. I avvaktan på resultatet avpensionsberedningens arbete ansåg utskottet att det inte fannsskäl att förorda några förändringar av ÄktBs bodelningsregler påsätt som begärts i motionen. Utskottet tillade att rätten tillegen pension i form av allmän pension eller avtalspension är ensådan rättighet som i regel inte kan överlåtas och att dendärför i likhet med andra sådana rättigheter -- enligt vad somlänge gällt inom äktenskapsrätten -- undantas från bodelning. Enförändring i detta avseende skulle innebära att man frångick engrundläggande princip på området. Avslutningsvis pekadeutskottet på att den i propositionen föreslagna jämkningsregelnger en viss möjlighet att -- i de fall privatapensionsförsäkringar finns -- beakta makarnas totalapensionsskydd. Enligt propositionen var det nämligen avbetydelse för bedömningen av makarnas ekonomiska förhållandenhur makarna har sitt pensionsskydd ordnat. Är det fråga om pensionsförsäkring som inte balanseras av en motsvarandepension på den andra makens sida, kunde det enligt utskottetfinnas skäl att överväga en indragning helt eller delvis avförsäkringen i bodelningen.Frågan om det bör vara möjligt att göra belopp som utbetalas ienlighet med förmånstagarförordnande i försäkring tillmottagarens enskilda egendom berördes av familjelagssakkunniga ideras tidigare omnämnda huvudbetänkande (SOU 1981:85)Äktenskapsbalk. De sakkunniga anmärkte till en början (s. att det här i samtliga fall rör sig om pengar och ej omnågot som kan ha karaktären av släktegendom eller som eljest kanha särskilt affektionsvärde för mottagaren. Skälen för enordning som medger att mottagaren ändå får ta undan beloppet vidbodelning var därför enligt de sakkunniga rätt svaga. Ommöjligheten att i samband med förmånstagarförordnande görautbetalt belopp till mottagarens enskilda egendom skulleerkännas, skulle det vidare, enligt de sakkunniga, föreligga enuttalad risk för att sådana föreskrifter slentrianmässigt skullekomma att tas in i förordnandena. Därav skulle kunna följaåtskilliga tillämpningssvårigheter, t.ex. när det gäller attefter avgöra om en viss penningsumma motsvarar det engång utbetalade eller om något som förvärvats för pengarna -- iden mån det alls går att utreda -- i sin tur är att betrakta somenskild egendom. Enligt de sakkunniga måste man också beakta attförmånstagarförordnanden ofta är standardförordnanden, enligtvilka någon eller några i en krets av personer kan komma i frågavid ett framtida försäkringsfall. Man vet då i regel inte vemsom kan komma att få beloppet och någon som helsthänsyn kan ej tas till omständigheterna på mottagarsidan i detenskilda fallet. De sakkunnigas slutsats blev att det inte börvara möjligt att i samband med ett förmånstagarförordnande vidlivförsäkring bestämma att utbetalade belopp skall utgöramottagarens enskilda egendom. Det borde i stället ankomma på deberörda makarna själva att i ett äktenskapsförord bestämma omoch i så fall i vilken omfattning ett belopp, som en av dem haruppburit som förmånstagare, skall hållas utanför en framtidabodelning.I proposition 1986/87:1 med förslag till äktenskapsbalk m.m.anslöt sig departementschefen till familjelagssakkunnigasuppfattning i nu angivet hänseende. Han framhöll därvid (s. 128)att den av honom föreslagna uppräkningen i 7 kap. 2§ ÄktB avvad som är enskild egendom är uttömmande och att det alltså inteär möjligt att tillskapa sådan egendom genom t.ex. ettförmånstagarförordnande. Propositionen föranledde i denna delinte några uttalanden från sida (LU 1986/87:18).Även behandlade utskottet motionsyrkanden medsamma syfte som de nu aktuella motionerna. I sitt av riksdagengodkända betänkande 1989/90:LU23 vidhöll utskottet sin tidigareinställning i frågorna och avstyrkte följaktligenmotionsyrkandena.UtredningsarbeteSom ovan nämnts hade pensionsberedningen i betänkandet (SOU1987:55) Efterlevandepension uppmärksammat frågan om delning avpensionsrätt mellan makar och förklarat att den hade för avsiktatt återkomma till frågan.Pensionsberedningen, som har avslutat sitt arbete, hari sitt slutbetänkande (SOU 1990:76) Allmän pension tagit uppfrågan om delning av pensionsrätt mellan makar inom ATP.Beredningen har därvid -- efter sammanvägning av skäl för ochemot ett system med likadelning mellan makar av den ATP-rättsom de intjänat under äktenskapet -- ställt sig avvisande tillett sådant system. Vid övervägande av andra tänkbara lösningarhar beredningen dock funnit att en framkomlig väg skulle vara enutvidgning av tillämpningsområdet för den jämkningsregel sominförts i 10 kap. 3§ tredje stycket ÄktB. Enligt beredningenskulle denna regel möjligen i en något modifierad form kunnautsträckas till att avse även pensionsrätt inom ATP och dekollektivtavtalsreglerade tjänstepensioneringarna. Något merkonkret förslag framläggs dock inte, utan beredningen inskränkersig till att framhålla vikten av att en lösning enligt detskisserade alternativet prövas i något sammanhang som är merlämpligt än inom ramen för en utredning på den allmännaförsäkringens område.Internationell äktenskapsrättAllmän bakgrundReglerna i är i princip tillämpliga endast pårättsförhållanden mellan makar som är svenska medborgare. Är denena eller båda makarna utländska medborgare får frågan om vilkenlag som skall tillämpas avgöras enligt internationelltprivaträttsliga normer. Sådana normer kan medföra att svenskdomstol har att tillämpa främmande stats äktenskapsrätt i ettäktenskapsmål mellan två utländska medborgare eller mellan ensvensk och en utländsk medborgare, som anhängiggjorts här ilandet. Bestämmelser om tillämplig lag beträffanderättsverkningar av äktenskap mellan medborgare i olika länderfanns tidigare lag om vissa internationellarättsförhållanden rörande äktenskaps rättsverkningar. 1912 årslag byggde i huvudsak på principen att det var medborgarskapetoch inte var makarna bodde som var avgörande för vilket landslag som skulle tillämpas.Genom riksdagsbeslut ersattes emellertid 1912års lag av en ny lag om vissa internationella rättsförhållandenrörande makars förmögenhetsförhållanden (prop. 1989/90:87, bet.LU32, rskr. Den nya lagen innebär attnationalitetsprincipen överges vid val av tillämplig lag och istället skall makarnas hemvist bli styrande. Enligt den nyalagstiftningen skall sålunda lagen i den stat där makarna toghemvist när de gifte sig tillämpas på derasförmögenhetsförhållanden såvida de inte träffat avtal om annat.Om makarna efter giftermålet flyttar och stadigvarande bosättersig i ett annat land skall i stället den statens lag tillämpas.För att lagen i det nya bosättningslandet skall bli tillämpligkrävs dock antingen att makarna är medborgare eller tidigarehaft hemvist i det landet eller att de efter flyttningenstadigvarande bott där . Också i detta fall harmakarna möjlighet att träffa avtal om vilken lag som skalltillämpas. De möjligheter som makarna har att träffa avtal omtillämplig lag är så till vida begränsade att åtminstone en avmakarna vid avtalstillfället måste vara medborgare i eller hahemvist i det land vars lag de vill göra tillämplig. Lageninnebär vidare att svensk rätt skall tillämpas i vissa falltrots att lagvalsreglerna pekar ut en utländsk lag. På begäranav en make eller dödsbodelägare skall sålunda svensk lag iprincip tillämpas beträffande förfarandet vid bodelning. Vidareskall bestämmelser om förfogande över makarnasgemensamma bostad och bohag liksom reglerna om makes rätt attöverta sådan egendom alltid tillämpas när bostaden och bohagetfinns i Sverige.I lagstiftningsärendet uttalade utskottet bl.a. följande.Utskottet konstaterade att den föreslagna lagstiftningen främstberör de äktenskap här i landet som har internationellanknytning, men att lagen i viss mån får konsekvenser även fördem som utvandrat. För makar med svenskt medborgarskap som varitbosatta utomlands får den nyalagstiftningen den följden att deras förmögenhetsförhållandenkommer att bedömas enligt lagen i den stat där de har sittnuvarande hemvist och alltså inte längre enligt svensk rätt.Enligt utskottet fanns det emellertid anledning att understrykaatt detta gäller endast när frågor av denna art aktualiseras iSverige. Om spörsmålen tas upp i deras nya hemland eller i någotannat land blir lagvalsreglerna i det landet avgörande förvilket lands lag som skall tillämpas. Om makarna vill att deekonomiska förhållandena i deras äktenskap även i fortsättningenskall bedömas enligt svensk rätt ger den nya lagstiftningen demmöjlighet att träffa avtal härom. Avtalsmöjligheten i föreningmed gällande bestämmelser om svensk domstols behörighet att taupp äktenskapsmål mellan svenska medborgare och de nya reglernaom svensk domsrätt i frågor om makars förmögenhetsförhållandenger garantier för att makarna alltid kan fåförmögenhetsförhållandena bedömda i enligt svenskaregler. För många utlandssvenskar kan denna ordning bli av storbetydelse när det gäller att undvika inte önskvärda konsekvenserav övergången från nationalitetsprincipen till hemvistprincipeni de svenska internationellt privaträttsliga reglerna påäktenskapsrättens område. Också för här i landet bosattapersoner kan det emellertid i åtskilliga fall finnas anledningatt överväga huruvida avtalsmöjligheten bör utnyttjas,exempelvis inför ett förestående äktenskap med en person frånett annat land eller inför en flyttning utomlands. Vidareunderströk utskottet -- med hänsyn till att de nya reglernasåledes skulle komma att beröra ett stort antal människor --vikten av att allmänheten får en tillfredsställande informationom lagstiftningens innebörd. Särskilt angeläget ansåg utskottetär att informationen når såväl invandrarna här i landet som desvenska medborgare som har för avsikt att flytta utomlands ellerredan är bosatta utanför landet.MotionsmotiveringI motion L422 av () konstateras att enligtden nya lagen om internationella rättsförhållanden rörandeäktenskap gäller som huvudregel att tillämplig lag videxempelvis skilsmässa är hemvistlandets lag. Detta får tillföljd att vid utlandssvenskars skilsmässa kan de mest skiftandeutländska regelverk komma att tillämpas. Enligt motionärenmissgynnas inte sällan kvinnan av detta förhållande. I motionenkonstateras vidare att det visserligen finns möjligheter för atttillämpa svensk lag men motionären ifrågasätter omutlandssvenskarna verkligen känner till dessa möjligheter.Enligt motionären krävs därför informationsinsatser tillutlandssvenskar och ett tillkännagivande härom begärs i motionen(yrkande 2). En annan lösning är enligt motionären en lagändringsom innebär att svensk lag alltid skall gälla för svenskamedborgares äktenskapliga ekonomi. I motionen begärs (yrkande 1)att regeringen utreder möjligheterna till en sådan lagändring.Lagen om sambors gemensamma hemAllmän bakgrundSom inledningsvis nämnts beslutade -- i samband med införandet av ÄktB -- om införandet av lagen omsambors gemensamma hem (sambolagen). Sambolagen är tillämplig ifråga om sådana samboförhållanden i vilka en ogift man och enogift kvinna lever tillsammans under äktenskapsliknandeförhållanden. Lagen innebär att när ett samboförhållandeupplöses får samborna en giftorättsliknande rätt till delning avsådan egendom i det gemensamma hemmet som har anskaffats förgemensamt begagnande. Huvudregeln är alltså att värdet av dengemensamma bostaden och bohaget i den skall delas lika mellansamborna. Denna huvudregel kan dock -- på samma sätt som förmakar -- frångås om en likadelning skulle framstå som oskälig.För sådana sambor som önskar hålla isär sina ekonomiskaförhållanden har en möjlighet öppnats att avtala om att lagensdelningsregler inte skall gälla i deras samboförhållande.Enligt sambolagen gäller vidare att i fall då ettsamboförhållande upphör genom den ena sambons död, denefterlevande alltid har rätt att erhålla så mycket av denegendom i det gemensamma hemmet som har anskaffats för gemensamtbegagnande -- så långt egendomen räcker -- att dess värdemotsvarar två basbelopp.I åtskilliga andra lagar finns regler som knyter an tillsambobegreppet i sambolagen och som ger sambor i princip sammarättigheter och skyldigheter som äkta makar.MotionsmotiveringI motion L424 av och () kritiserassambolagen såsom innebärande en typ av tvångsäktenskap. Enligtmotionärerna bör sammanlevande utan barn ha rätt att välja om devill juridiskt reglera sitt förhållande eller inte. Däremot harsådana sammanlevande som har barn ihop ett gemensamt ekonomisktansvar och det finns därför motiv för en juridisk reglering avderas förhållande. Mot denna bakgrund begär motionärerna sådanaändringar i sambolagen att den blir tillämplig endast för parmed gemensamma barn.Homosexuella samborAllmän bakgrundGenom lagen (1987:813) om homosexuella sambor, som trädde ikraft , har bestämmelserna i sambolagen ochvissa andra lagar gjorts tillämpliga också i fall då tvåpersoner bor tillsammans i ett homosexuellt förhållande.I har en lag om registrerat partnerskap antagits.Lagen trädde i kraft och innebär att tvåpersoner av samma kön kan få till stånd en registrering av ettpartnerskap mellan dem. I och med registreringen har denlagstiftning som gäller för makar motsvarande tillämpning ibetydelsefulla delar, bl.a. vad avser de ekonomiskarättsverkningarna av ett äktenskap. I vissa avseenden har dockde rättsregler som gäller för makar inte gjorts tillämpliga påparterna i ett registrerat partnerskap. Det är bl.a. falletbeträffande rätten till gemensam vårdnad om barn samt i fråga ommöjligheten att adoptera barn.Socialstyrelsen har genom beslut av regeringen i december 1987getts ett övergripande ansvar för samordningen av insatser förde homosexuella. I en skrivelse till regeringen den 18 juni 1990har föreslagit en lagstiftning om registreratpartnerskap, byggd på den danska lagen.Regeringen har beslutat tillkalla enkommitté för att dels göra en utvärdering av lagen omhomosexuella sambor, dels överväga en lagstiftning om s.k.registrerat parterskap. Av direktiven (dir. 1991:6) framgåratt en grundläggande fråga när det gäller en lagstiftning omregistrerat partnerskap är vilket tillämpningsområde en sådanlagstiftning bör ha. Kommittén bör därvid överväga om lagen böromfatta enbart homosexuella relationer eller om den i ställetbör utgå från någon form av hushållsgemenskap och i så fallvilken. Vidare konstateras i direktiven att socialstyrelsensförslag går ut på att ett registrerat partnerskap med vissaundantag skall få samma rättsverkningar som ett äktenskap har.En viktig uppgift för kommittén blir därför att inventeraäktenskapets olika rättsverkningar för att kunna bedöma vilkaundantag som med en sådan utgångspunkt ter sig påkallade.En sådan genomgång torde främst ta sikte på familjerättsligaregler. Även inom andra rättsområden finns dock ett stort antalregler som tar sikte på äktenskaplig samlevnad och som alltsåbehöver övervägas i förevarande sammanhang. Kommittén bör vidareanalysera de internationella privaträttsliga aspekter som ettsystem med s.k. registrerat partnerskap kan föra med sig. Medhänsyn till önskvärdheten av nordisk rättslikhet på bl.a.familjerättens område, bör kommittén också ta del av deerfarenheter som har vunnits i och informera sig omsituationen på det aktuella området i de andra nordiska länderna(jämför 1989/90:LU23). Utifrån angivna utgångspunkter börkommittén ta ställning till om en lagstiftning om registreratpartnerskap bör införas i och vilken omfattning ochinriktning som den i så fall bör ha. -- Utredningsarbetet skallenligt direktiven vara slutfört före utgången av maj 1992.MotionsmotiveringarI motion L408 av m.fl. (mp) hänvisas till attDanmark infört en lag om registrerat partnerskap förhomosexuella. Enligt motionärerna talar många skäl för attsamhället bör ge de homosexuella möjlighet att liksomheterosexuella välja samlevnadsform. Motionärerna begär därförförslag till en lag som ger homosexuella möjlighet att få sinsamlevnad lagreglerad i ett registrerat partnerskap.Även i motion L416 av m.fl. (s) hänvisas tillden danska lagstiftningen och dessutom framhålls att myckettyder på att också kommer att införalagreglering på området. I motionen hänvisas vidare till attsocialstyrelsen utarbetat ett förslag om registreratpartnerskap. Enligt motionärerna är någon ytterligare utredninginte erforderlig, utan regeringen bör skyndsamt framläggaförslag till lag om registrerat partnerskap för homosexuella.I motion L417 av m.fl. (v) påpekas att en storgrupp vuxna människor utesluts från att leva enligt den gängsenorm som ett legaliserat parförhållande innebär, eftersomäktenskapet inte gäller för homosexuella par. Ett registreratpartnerskap för homosexuella skulle dels innebära praktiskalösningar av juridiska och ekonomiska problem, dels ock bidratill att homosexuella fick ett bättre samhälleligt erkännande.Motionärerna framhåller vidare att acceptansen för homosexuellahar ökat i samhället, och pekar därvid på såväl den danskalagstiftningen som förberedelser till lagstiftning på området iNorge och i . I motionen påpekas också attsocialstyrelsen utarbetat ett förslag om registreratpartnerskap. Detta förslag bör enligt motionärerna ligga tillgrund för lagstiftning på området. I motionen begärs attriksdagen nu fattar ett principbeslut om lagstiftning i form avregistrerat partnerskap för homosexuella (yrkande 1).