bet · GE01AU13 · 1991-04-25 00:00:00 — Kraven på uppföljning och utvärdering harskärpts.MotionernaModerata samlingspartiet framhåller i sin kommittémotionA492 att det måste skapas bättre förutsättningar för en positivutveckling i hela . Det kan endast ske genom attundanröja de hinder som finns -- främst i form av högaskatter, detaljregleringar och statsbidragsstyrning.Regionalpolitiken har inte förmått lösa de grundläggandeproblemen. Därtill fordras en ny politik.Skatterna måste sänkas, måste söka inträde i EG,energiförsörjningen måste tryggas, villkoren för den friaföretagsamheten måste förbättras och statens anslag till vägaroch järnvägar måste höjas. De särskilda regionalpolitiskainsatserna skall koncentreras till de regioner som har densvagaste utvecklingen. Beslutanderätten över regionalpolitiskamedel bör decentraliseras.Folkpartiet liberalerna anför i sin partimotion A496 attregionalpolitiken skall öka den enskildes möjligheter att frittkunna välja arbete och bostadsort. Den skall åstadkomma en merlikvärdig ekonomisk, social och kulturell standard för landetsolika delar.De regionalpolitiska problemen präglas av svårigheteratt såväl skapa och vidmakthålla arbetstillfällen som attattrahera arbetskraft till vissa av de arbetsuppgifter somfinns. Detta faktum understryker ytterligare behovet av attpolitiken ändras till att mer handla om "mobiliseringspolitik"än om "lokaliseringspolitik". Målet måste vara att skapa miljöersom kan stimulera kreativitet, enskilda initiativ och lokalmobilisering av resurser.En stark decentralisering av besluten, förenkling ochschablonisering av stödformerna är den bästa garantin för eneffektiv regionalpolitik.De regionala högskolornas roll i teknik- och kunskapsspridningunderstryks. Den utgör en central faktor för att företag skallkunna etableras utanför universitetsorterna.Centern framhåller i partimotion A410, kommittémotion A491och i en enskild motion A502 att den övergripande målsättningenför regionalpolitiken måste vara att hela skallutvecklas positivt med arbetsplatser, bostäder, utbildning,service m.m. över hela landet.En god ekonomisk utveckling kräver regional balans. Denekonomiska politiken måste därför ha som viktigt mål att uppnåregional balans. Koncentration leder till överhettning i vissadelar av landet och underutnyttjande i andra delar. Allapolitikområden påverkar den regionala utvecklingen. Det krävsdärför en samordning för att få till stånd en regional balansoch utveckling i hela landet.I motion A491 framhåller motionärerna dessutom vissa speciellafrågors betydelse för inriktningen av politiken. skattereformen som enligt motionen på flera punkter ärklart negativ för den regionala balansen.Geografiskt bör begreppet "region" vara liktydigt med delokala arbetsmarknaderna. Den geografiskastödområdesavgränsningen måste utgöras av kommuner eller i vissafall delar av mycket ytvida kommuner. Utformningen av detregionalpolitiska stödet måste anpassas därefter.Det är viktigt att skapa gynnsamma villkor för nyföretagande.Småföretagen har en avgörande betydelse för möjligheterna attbredda arbetsmarknaden i många kommuner.Investeringar i infrastruktur såsom exempelvis ikommunikationer och utbildning har avgörande betydelse förmöjligheterna att skapa regional balans.Vänsterpartiet tar i kommittémotion A489 och i en enskildmotion A436 upp den svenska regionalpolitikens förhållande tillEG. Under den starkt exportinriktade tredje vägens politik harsåväl storfinansens resurser som samhällets infrastrukturellasatsningar i hög grad inriktats mot att främja EG-anpassningen.Den inhemska produktionen och den inhemska marknaden måste fåstörre tyngd i den ekonomiska politiken.De demokratiska instanserna, kommun, landsting och riksdag,måste kunna styra lokaliseringen av arbetsplatser för att kunnakorrigera koncentrationstendenserna. Ägarnas oinskränkta rättatt placera sina investeringar i "heta" områden måsteinskränkas.Regeringen bör återkomma med förslag till utformningen avredskap som möjliggör för det allmänna att påverkalokaliseringen av arbetsplatser.Miljöpartiet de gröna anför i partimotion A485 och imotion A465 att hela skall leva, varje region efter sinaförutsättningar och efter sin bärkraft. Inom dessa ramar kanmänniskor själva bestämma var de vill bo och arbeta.Regional balans skapar ett mer stabilt och mindre sårbartsamhälle, som näringarnas omvandling fortsätter.Regionalpolitiken måste inriktas på att skapa ettmiljövänligt, resurssnålt och i längden ekologiskt hållbartsamhälle.Staten bör i allt mindre utsträckning ge stöd och bidrag iformer som ibland kan uppfattas som nådegåvor. I stället bör desom verkar inom områden som för den regionala balansen behöverstöd i större utsträckning förfoga över de egna tillgångarna.Alla beslut inom regionalpolitikens område måste analyserasmed hänsyn till balansen mellan lands- och stadsbygd och medhänsyn till behovet av att minska vardagens sårbarhet.Liknande synpunkter som de refererade framförs avmiljöpartiet de gröna i motion A17, väckt med anledning avproposition 1990/91:87 Näringspolitik för tillväxt. I den senaremotionen framhålls också att företag och organisationer måsteges förutsättningar för en utlokalisering som gynnar företagensekonomi.I motion A443 (s) anser motionärerna att det är viktigt attregionalpolitikens huvudmål -- regional balans -- lyfts fram iinrikespolitiken . Europasamarbetet ochnärmandet till EG får inte innebära att släpper sinaregionalpolitiska ambitioner.Skogslänens situation måste lyftas fram. En rättvis fördelningav investeringar på detta område är nödvändig för att uppnåregional balans.Fortsatt utlokalisering av tjänsteföretag bör ske.Bantningarna i statsförvaltningen borde kunna bättre medhjälp av decentraliseringar och utlokaliseringar.Utskottets övervägandenFör sin del vill utskottet framhålla följande.De allmänna mål för regionalpolitiken som det rått politiskenighet om bekräftades ånyo genomriksdagens beslut (1989/90:AU13, rskr. Somframgått av ovan gjorda redovisning innebär målen att allamänniskor oavsett var de bor i landet skall ges tillgång tillarbete, service och en god miljö. Inga nya omständigheter hartillkommit som skulle motivera ett ändrat ställningstagande.Vad härefter gäller inriktningen av regionalpolitikenkonstaterade utskottet i sitt nyssnämnda av godkändabetänkande att målen måste fyllas med konkret innehåll.Politiken skall främja en rättvis fördelning av välfärden mellanolika delar av landet, en balanserad befolkningsutveckling såatt en betydande valfrihet i boendet åstadkoms samt attproduktionen sker rationellt varigenom en god ekonomisk tillväxtkan ske.Utskottet ansåg det oroväckande med de regionala balansproblemsom fortfarande finns och uttalade att det krävs målmedvetnainsatser för att lösa dessa problem.Utskottet vill ånyo betona att regionalpolitiken inte ensamkan lösa de regionala problemen. Av grundläggande betydelse förutvecklingen är den ekonomiska politiken. Förutsättningen för enframgångsrik regionalpolitik är en framgångsrik ekonomiskpolitik. Det är därför ytterst angeläget att stärka den svenskaekonomin. Det förtjänar återigen att poängteras att flertaletsamhälls- och politikområden har betydelse för den regionalautvecklingen. Åtskilliga frågor av central betydelse förregionalpolitiken exempelvis inom arbetsmarknads-, närings-,trafik-, forsknings-, livsmedels- och skatteområdena harutomordentligt stor betydelse i strävandena att skapa regionalbalans.I motioner väckta dels under allmänna motionstiden , delsmed anledning av proposition 1990/91:87 Näringspolitik förtillväxt framläggs synpunkter och yrkanden om regionalpolitikensinriktning av ungefär samma innehåll som i de motioner utskottetbehandlade förra året.Med beslut gavs förutsättningar för enregionalpolitik som kan ge målen för politiken konkret innehåll.I avsnittet Bakgrund i detta betänkande har i korthet redovisatsde olika åtgärder som fattade beslut om och som angavinriktningen av politiken. Utskottet anser att denna inriktningalltjämt bör gälla. De instrument som då ställdes tillförfogande för regionalpolitiken är enligt utskottets mening välavvägda och bör tillsammans med politiken på en rad andraområden ge goda möjligheter att lösa såväl långsiktiga som akutaproblem inom regionalpolitiken.Utskottet konstaterar att flera av motionsyrkandena, t.ex. desom rör satsningar på infrastruktur, decentralisering avbeslutsfattandet på det regionalpolitiska området, betydelsen avsamverkan mellan olika politikområden, ligger väl i linje medden förda politiken. De bör därför inte föranleda någonriksdagens åtgärd.Vad gäller motionsyrkandet i motion A491 omskattereformens negativa inverkan på den regionala balansenkonstaterar utskottet att en utredning (Fi 1990:08) har iuppdrag att följa och rapportera kring olika effekter av1990--skattereform. Utredningen skall redovisas löpandei form av delrapporter. Enligt direktiven (dir. 1990:44) skalläven de regionalpolitiska effekterna av skattereformen belysas.Utredningsresultatet bör enligt utskottets mening i den delenavvaktas. Motionen bör därför inte föranleda någon riksdagensåtgärd i nu behandlad del.Sammanfattningsvis anser utskottet att den inriktning avregionalpolitiken som beslutade om börligga fast. De i sammanhanget behandlade motionerna avstyrks, iförekommande fall i aktuella delar.Allmänna principer för omlokaliseringRiksdagen lade fast vissa riktlinjer i fråga omomlokalisering av statlig och annan verksamhet. I sittovannämnda betänkande 1989/90:AU13 uttalade utskottet bl.a. attomlokalisering, men framför allt decentralisering, är viktigainslag i strävandena att åstadkomma en balanserad regionalutveckling. En sådan åtgärd kan också vara ett led i denförnyelseprocess som pågår inom den offentliga sektorn. Därförbör en fortlöpande prövning ske av förutsättningarna för endecentralisering av verksamheten.Utskottet anförde beträffande omlokalisering av centralstatlig verksamhet bl.a. följande.Utskottet delar också uppfattningen att vid överväganden omomlokalisering av central statlig verksamhet sådan i första handbör ske till de s.k. stödjepunkterna, dvs. länscentra ellervissa andra orter i eller i anslutning till stödområdet. Enutgångspunkt är att myndigheterna även efter en omlokaliseringeller decentralisering skall kunna fullgöra sina arbetsuppgiftereffektivt. Det gäller således att förutom de regionalpolitiskaaspekterna beakta förutsättningarna att behålla eller rekryterakvalificerad personal, behovet av kontakter med andramyndigheter, medflyttandes möjligheter till arbete m.m.Lokalisering även till andra orter än stödjepunkterna, särskilti sydöstra och , kan således komma ifråga.Utskottet framhöll vidare att beslut om omlokalisering avbefintlig verksamhet eller lokalisering av nya myndigheter börföregås av noggranna överväganden i nämnda hänseenden. Utskottetbetonade vikten av att besluten föregås av information till ochsamråd med den berörda personalen.Utskottet har också när det gäller lokalisering av nyamyndigheter uttalat att det är viktigt attpröva möjligheterna att välja annan lokaliseringsort änStockholm.I tre motioner hänvisas till de allmänna riktlinjer förutlokalisering av statlig verksamhet som slog fastvåren 1990.Martin () föreslår i motion A404 att i ettuttalande till regeringen skall framhålla vikten av attregeringen ingående prövar förutsättningarna för att lokaliseranya eller expanderande statliga verksamheter enligt av riksdagenfastställda principer. Motionären föreslår också att riksdagenånyo som sin mening ger regeringen till känna att ny ellerexpanderande statlig verksamhet i första hand skall lokaliserastill skogslänen och i andra hand till sydöstra ochSjuhäradsbygden. I sin motivering till förslagen framhållermotionären med hänvisning till beredningen av frågan omlokalisering av att det är nödvändigt att riksdagenpå nytt uttalar riktlinjer för lokalisering av nya ellerexpanderande statliga myndigheter. Han anser att det är viktigtatt lokalisering av statlig verksamhet skallförberedas väl och bli ett medel för att uppnå balans mellanlandets olika delar vad gäller arbetsmarknaden.I motion A479 förordar och (bådac) att skall uttala sig för att vid decentraliseringoch utlokalisering av statlig verksamhet bör de av riksdagenbeslutade riktlinjerna följas. Motionärerna hänvisar bl.a. tillatt enligt tidigare riksdagsbeslut om regionalpolitiken sydöstraSverige och skall tillhöra de områden som börprioriteras vid utlokalisering av statlig verksamhet.Britta m.fl. (s) erinrar i motion A467 om attregeringen har aviserat att den statliga verksamheten skallrationaliseras och minskas. I detta arbete bör enligtmotionärerna även möjligheterna till utlokalisering undersökas.Motionärerna vill att skall göra ett uttalande avdenna innebörd.I motion A491 av m.fl. (c) föreslås att vidutlokalisering av statlig verksamhet bör de län prioriteras somaktivt arbetat för inomregional balans.Utskottet har i det föregående redovisat de allmännariktlinjer för omlokalisering som lade fast i juni1990. Utskottet framhöll därvid att det förutomregionalpolitiska aspekter gällde att beakta även andraförutsättningar vid en omlokalisering. Utskottet vill vidareerinra om att enligt förordningen 1982:877 skall en myndighetbl.a. beakta möjligheterna till decentralisering av sinverksamhet.Utskottet är inte berett att föreslå någon åtgärdmed anledning av de här aktuella motionsförslagen. MotionernaA404, A467, A479 och A491 i nu behandlade delar avstyrks alltså.Börje m.fl. (c) anför i motion A491 att endecentralisering måste ske av funktioner från den centrala nivåntill läns- och kommunnivå. De centrala myndigheterna måsteminskas i fråga om storlek och inflytande.I budgetpropositionen, bil. 2, uttalar civilministern att deoffentliga verksamheterna måste anpassas till lokalaförhållanden och enskilda medborgares behov och önskemål. Detinnebär en fortsatt decentralisering och delegering samtidigtsom detaljregler avskaffas. Därigenom ges deverksamhetsansvariga större utrymme för anpassningar tillmedborgarnas önskemål. Vidare föreslås ett treårigt program därden statliga administrationen skall reduceras med 10%.Civilministern redovisar också vissa förändringar som kommer attvidtas inom olika departements områden. Regeringen har ikompletteringspropositionen lagt fram ett samlat program förförändringar inom den statliga sektorn.Genomgripande förändringar och neddragningar avmyndighetsstrukturen på skolområdet har skett under hösten 1990.Vidare kan nämnas att regeringen i proposition 1990/91:87Näringspolitik för tillväxt framhåller att en ändamålsenligmyndighetsstruktur är nödvändig om en offensiv och brednäringspolitik för ökad tillväxt skall kunna genomföras medframgång. Regeringen föreslår därför att statens energiverk,statens industriverk och styrelsen för teknisk utveckling läggsned och att en ny näringspolitisk myndighet bildas. Dettaförslag behandlas av näringsutskottet i betänkande 1990/91:NU35.Mot här angiven bakgrund och med hänsyn till utskottetstidigare refererade uttalande torde motionen få ansestillgodosedd. Den bör därför inte föranleda någon riksdagensåtgärd.Utlokalisering av statlig verksamhet från Stockholmföreslås i två motioner.Roland och (båda c) anför i motion A424att utlokalisering av statlig verksamhet från Stockholmsområdetskulle lätta på överhettningen på bl.a. arbetsmarknads- ochbostadsområdet. En utlokalisering skulle även medföra en positivutveckling i mottagarkommunerna och en förbättring av deninomregionala balansen.I motion A425 hävdar m.fl. (s) att om enbalanserad regional utveckling skall komma till stånd måstetillväxten i begränsas. Motionärerna vill attriksdagen skall göra ett uttalande om behovet av styrning avinsatser inom infrastruktur, forskning och utveckling samtregionalisering av statsförvaltning som medel för att avlänkaexpansionen inom Stockholmsregionen.Storstädernas betydelse och de problem som tillväxten istorstadsregionerna medför diskuterade utskottet utförligt ibetänkandet 1989/90:AU13. Utskottet anförde bl.a. följande.Utskottet har redan i det inledande avsnittet av dettabetänkande framhållit de negativa konsekvenserna av en alltförstark expansion i storstadsregionerna. har emellertidbetonats att det inte finns anledning att ställastorstadsregionerna mot övriga regioner. Inte minst sett ur ettinternationellt perspektiv finns det anledning att värna om enfungerande huvudstadsregion. Det som man måste försöka förhindraär en alltför snabb och ohämmad tillväxt som leder tillinflation, brist på arbetskraft, köproblem i fråga om bostäder,vård och service samt inte minst utgör ett hot mot miljön. Härhar regionalpolitiken en viktig uppgift.Utskottet påpekade också att regeringen med olika åtgärdersöker dämpa tillväxten i storstadsregioner.Utskottet nämnde särskilt de systematiska kontakterna medtjänsteföretag för att förmå dem att etablera verksamhet iprioriterade områden.Med det anförda avstyrker utskottet motionerna A424 och A425.FöretagsstödInledningFörra årets revidering av det regionalpolitiska företagsstödetledde till färre stödformer och till lägre subventionsnivåer förlokaliseringsbidraget till byggnads- och maskininvesteringarm.m. När det gäller stödformerna avskaffades lokaliseringslånen,investeringsbidraget, offertstödet och det regionalpolitiskautvecklingskapitalet liksom det särskilda bidrag försysselsättningsökning som kunde lämnas i . Åandra sidan tillkom en ny stödform, utvecklingsbidrag, avsettför immateriella ("mjuka") investeringar.Efter dessa förändringar har det regionalpolitiskaföretagsstödet nu följande former:Lokaliseringsbidrag, högst av investeringskostnaden istödområde 1 och högst i stödområde 2.Utvecklingsbidrag, högst av projektkostnaden intill etthögsta bidragsbelopp på . Beloppsgränsen kanöverskridas i vissa fall.Nedsättning av socialavgifter . i stödområde 1. gällde nedsättningenföretag i . Den branschmässiga begränsning somgäller för stödformen behandlas i det följande.Sysselsättningsbidrag, som för varje ny årsarbetskraft utgörsammanlagt . i stödområde 1 och sammanlagt 120000kr. i stödområde 2 under fem år.Regeringen föreslår i proposition 1990/91:87 Näringspolitikatt begreppet stödberättigad verksamhet vidgas i visst avseende.I budgetpropositionen förordas en ändring av beslutsordningenför företagsstödet.I de föreliggande motionerna föreslås ändringar av såvälstödformer som beslutsordning.StödformernaUtskottet tar först upp den i proposition 87 föreslagnavidgningen av begreppet stödberättigad verksamhet.Regeringen föreslår att godkänna att företagsstödskall kunna lämnas även till ideella organisationer ochintresseorganisationer i de fall de utlokaliseras frånStockholmsregionen.Ett av grundvillkoren för företagsstödet är att den verksamhetdet gäller kan bedömas få tillfredsställande lönsamhet. Dettagrundvillkor kan inte uppfyllas av de organisationer som häravses, eftersom de inte driver konkurrensutsatt verksamhet påmarknadsmässiga villkor. Företagsekonomisk lönsamhet kan intekrävas av dem. Villkoret bör kunna efterges. Om organisationernai övrigt uppfyller villkoren för stöd till statliga affärsverk,uppdragsmyndigheter eller privata tjänste- och serviceföretagbör de kunna beviljas stöd vid utflyttning frånStockholmsregionen.Utskottet tillstyrker att regeringen får det begärdagodkännandet.Moderaterna yrkar i kommittémotion A492 attlokaliseringsbidraget skall ersättas av en ny stödform,riskgarantilån. Vidare föreslås att sysselsättningsbidragetskall användas endast i stödområde 1 och utgå medett maximalt belopp av . Bidraget förutsätts vara ettalternativ till riskgarantilånen när dessa inte passar somstödform.Tanken att ersätta lokaliseringsbidraget med riskgarantilånhar förts fram av -- se senast1989/90:AU13 s. 90. Till sin konstruktion liknar dessa lånstatliga kreditgarantier. Utskottet vidhåller för sin deluppfattningen att riskgarantilånen minskar möjligheterna attpåverka företagen att göra regionalpolitiskt önskvärdalokaliseringsval och avstyrker motion A492 på denna punkt.I fråga om sysselsättningsbidraget anger motionärerna attdetta bör användas mycket restriktivt. Deras förslag tillbidragsändringar bör ses mot bakgrund av denna inställning, somutskottet inte kan dela. Därför avstyrks motionen även i dennadel.Ett centerförslag att införa statliga kreditgarantierbehandlar utskottet i avsnittet Anslagsfrågor.Som nämnts inledningsvis tillhörde investeringsbidraget destödformer som upphörde med revidering av detregionalpolitiska företagsstödet. Bidraget kunde lämnas tillföretagsinvesteringar utanför stödområdena. Det utgick med enlägre subventionsnivå än lokaliseringsbidraget.Stig Alemyr m.fl. (s) i motion A438, () imotion A439 och () i motion A453yrkar att investeringsbidrag åter skall kunna beviljas privataföretag. I motion A439 tilläggs att regler härom bör fastläggasi en särskild förordning. De tre motionerna bygger påerfarenheter av bidragsformen i län.Regeringens motiv för att avskaffa investeringsbidragetgodtogs av en bred majoritet i . Utskottet anser attvad motionärerna anfört inte är skäl för att återinföra bidragetutan avstyrker deras yrkanden.Den branschmässiga avgränsningen av nedsättningen avsocialavgifter innebär att stödformen omfattarprivata verksamheter samt statliga affärsverk med följandeundantag.Från avgiftsnedsättningen har genom förra årets beslutundantagits malmgruvor, massa- och pappersindustri samt järn-,malm- och ferrolegeringsverk. Enligt tidigare gällande principerär nedsättningen inte heller tillämplig på exempelvis jord- ochskogsbruk, fiske, rennäring samt sådan privat verksamhet som kansammanfattas som lokal service, bl.a. detaljhandeln.Vid fjolårets ärendebehandling uttalade sig ochfolkpartiet i en reservation och i en annan för attavgiftsnedsättningen skulle omfatta all privat verksamhet.Motsvarande yrkanden framställs i de nu föreliggandemotionerna A491 av m.fl. (c), A492 av . (m) och A496 av m.fl. (fp) samt imotionerna A446 av (), A451 av (båda m) och A463 av ().Med hänvisning till de överväganden som gjordes i denna frågai samband med föregående års riksdagsbeslut, och då utskottetinte anser att några nya skäl har tillkommit för attändra sitt tidigare ställningstagande, avstyrker utskottet de nuredovisade motionsyrkandena.Miljöpartiet de gröna begär i motion A471 ettriksdagsuttalande om avgiftsnedsättningen och EG-samarbetet.Motionärerna vill att skall delge regeringen attEG-samarbetet inte får hindra en regionalt differentieradnedsättning av arbetsgivaravgifterna.Yrkandet skall ses mot bakgrund av att vill geavgiftsnedsättningen en vidsträckt användning somregionalpolitiskt medel och bl.a. förordar att en 10-procentignedsättning skall omfatta hela och de delar avstödområdet som ligger utanför . förslagtill omläggning av skatte- och avgiftspolitiken har inte vunnitanslutning i (se bl.a. 1989/90:AU13 s. 100 och1990/91:FiU20 s. 69--70). Det finns därför inte anledning förriksdagen att i förevarande sammanhang uttala sig i den imotionen aktualiserade frågan. Yrkandet avstyrks följaktligen avutskottet.I anslutning härtill tar utskottet upp ett annat yrkande avmiljöpartiet de gröna. I motion A17 av m.fl. medanledning av proposition 1990/91:87 hänvisas till vad som sägs ipropositionen på s. 237 om vikten av ett noggrantberedningsarbete inför EG-förhandlingarna kring detregionalpolitiska stödsystemet m.m. Motionärerna anser attkostnaderna för telekommunikation i hela landet måsteutredas under detta beredningsarbete, vilket som sinmening bör ge regeringen till känna.En parlamentariskt sammansatt kommitté har utrett statensregionalpolitiska och sociala ansvar på post- och teleområdena.Utredningsarbetet är underlag för regeringens överväganden idessa frågor i proposition 1990/91:87, som i denna del bereds avtrafikutskottet.