bet · GE01LU21 · 1991-03-26 00:00:00 — Är skulderna förenade medsärskild förmånsrätt i enskild egendom eller har de eljestsärskild anknytning till enskild egendom, t.ex. skulder förunderhåll av en fastighet som är enskild egendom, får en makedock täckning för skulden ur sitt giftorättsgods endast i denmån värdet av den enskilda egendomen inte räcker till förbetalning av skulden.I 10kap. 3§ ÄktB finns bestämmelser om att viss egendomeller rättighet skall undantas från bodelning trots attegendomen eller rättigheten utgör giftorättsgods. Av lagrummetsförsta stycke följer att exempelvis rätten till pension frånarbetsgivaren skall hållas utanför bodelningen. Detsamma tordegälla en anställds rätt enligt en pensionsförsäkring somarbetsgivaren tecknat. Enligt andra stycket i paragrafen fårockså rätt till pension på grund av en privat försäkring somnågon av makarna äger undantas, dock endast om utfallande beloppskall beskattas som inkomst och om försäkringen gäller rätt till(1) ålderspension eller invalidpension, eller (2)efterlevandepension i fall då rätt till utbetalning av pensionföreligger vid bodelningen. Efter en ändring av 10kap. 3§ÄktB som genomfördes (prop. 1989/90:30, bet. LU11)gäller vidare enligt en särskild bestämmelse att rätt till nuangivet slag av pension helt eller delvis ingår i bodelningen omdet med hänsyn till äktenskapets längd, makarnas ekonomiskaförhållanden och omständigheterna i övrigt skulle vara oskäligtatt undanta pensionsrätten från bodelning. Under förarbetenauttalades att den nya jämkningsbestämmelsen får ses som enundantagsregel och därför bör tillämpas restriktivt.Enligt 11kap. 4§ ÄktB har make rätt till kompensation vidbodelning för det fall att den andra maken inför en föreståendeäktenskapsskillnad gjort vederlagsfria transaktioner.Bestämmelsen innebär att resultatet av bodelningen skallkorrigeras om den ena maken -- som med giltighetfrån förlängts från till --före ansökan om äktenskapsskillnad genom gåva avhänt siggiftorättsgods i inte obetydlig omfattning eller använt sittgiftorättsgods till att öka värdet av sin enskilda egendom.Detsamma gäller när giftorättsgodset använts till att öka värdetav en sådan pensionsförsäkring som enligt 10kap. 3§ ÄktBinte skall ingå i bodelningen. Korrigeringen i fråga skall görasså att man vid bodelningen beräknar den andra makens andel iboet som om det aktuella giftorättsgodset alltjämt hade funnitskvar.Sedan den egendom som inte skall ingå i bodelningen frånskiltsoch korrigering gjorts för skuldtäckning och för dispositioner,som någon av makarna gjort från ansökan omäktenskapsskillnad, skall som huvudprincip makarnas samladegiftorättsgods delas lika mellan dem. Denna princip kanemellertid frångås i vissa situationer då ett striktfasthållande vid en likadelningsregel skulle leda till ettoskäligt resultat. Sålunda stadgas i 12kap. 1§ ÄktB att vidbodelning som förrättas under makarnas livstid ena maken av sittgiftorättsgods kan få behålla mer än sin andel avgiftorättsgodset om en likadelning skulle vara oskälig medhänsyn särskilt till äktenskapets längd men även till makarnasekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt. I ÄktBhar vidare införts en särskild regel om jämkning aväktenskapsförord.I motion L421 av () tas upp frågor medanknytning till reglerna i 10kap. 3§ ÄktB om behandlingen avpensionsförsäkringar vid bodelning. Motionären kritiserar vissaförarbetsuttalanden som innebär att möjligheten att dra inprivata pensionsförsäkringar i bodelningen skall tillämpasrestriktivt och bara komma till användning i undantagsfall. Imotionen begärs (yrkande 2) ett uttalande från om attbestämmelsen i fråga inte skall ges en restriktiv tolkning.Motionären framhåller vidare att makar som vill och kansinsemellan ordna sina pensionsfrågor och andra ekonomiskaförhållanden bör ha en möjlighet att träffa avtal om hurpensionsförsäkringar skall fördelas dem emellan vid en eventuellframtida bodelning. Motionären yrkar (yrkande 1) att riksdagenhos regeringen begär förslag till lagändring i enlighetmed det anförda. Slutligen tas i motionen upp frågan ombehandlingen av makarnas samtliga pensionsrättigheter vidbodelningen. Motionären anför att det -- bl.a. mot bakgrund avurholkningen av ATP-systemet -- kan finnas skäl att vidbodelningen till viss del väga in även makarnas kollektivapensionsrättigheter, och motionärerna begär ett tillkännagivandehärom (yrkande 3).Även i motion L410 av m.fl. (m) framhålls attdet är angeläget att ge makar möjlighet att träffa avtal om hurprivata pensionsförsäkringar skall fördelas dem emellan.Motionärerna begär därför (yrkande 1) att hosregeringen begär förslag till lagändring som medgermakar att i förväg avtala om hur pensionsförsäkringar skallfördelas vid en eventuell framtida bodelning. Vidare begärs imotionen (yrkande 2) en utredning om möjligheten att vidbodelning också beakta det samlade värdet av resp. makespensionsrättigheter.I motion L411 av () påpekas att detgenom förordnande i samband med gåva eller testamente medrättslig verkan kan föreskrivas att den egendom som avses medförordnandet skall vara mottagarens enskilda. Motionären anserdet omotiverat och inkonsekvent att motsvarande möjlighet inteföreligger när det gäller förmånstagarförordnande i försäkringoch yrkar att 7kap. 2§ ÄktB ändras så att det blir möjligtatt åstadkomma enskild egendom också genomförmånstagarförordnande.Vad först angår frågan om möjligheten för makar att i förvägavtala om fördelning av privata pensionsförsäkringar kanutskottet ha viss förståelse för tanken att makarna vid sidan avden nya jämkningsregeln i 10kap. 3§ ÄktB bör ha en sådanmöjlighet. Som utskottet framhållit då spörsmålet tidigareaktualiserats motionsvägen (se bet. 1989/90:LU11 och LU23) kandet emellertid på goda grunder ifrågasättas huruvida det finnsett mera utbrett behov av en sådan möjlighet att träffa avtal.En avtalslösning har vidare vissa nackdelar eftersom den kräveraktivitet från båda makarnas sida innan bodelningen aktualiserasoch fordrar att båda makarna är överens samt förutsätter attmakarna har goda kunskaper om lagens innehåll. Det kan därförantas att en möjlighet att avtala om pensionsförsäkringarnaskulle kunna utnyttjas av ett relativt litet antal äkta makar.Särskilt när det gäller försäkringar som tecknats före avtaletär det vidare inte alltid givet att en uppdelning avförsäkringen kan genomföras av försäkringstekniska skäl. Härtillkommer att makarna redan enligt gällande rätt har en möjlighetatt genom bodelning under pågående äktenskap omfördelarättigheterna på grund av pensionsförsäkringar, låt vara att deti enstaka fall kan vara vissa nackdelar förbundna med en sådanomfördelning. Mot motionärernas förslag talar vidare attregelsystemet i ÄktB skulle ytterligare kompliceras, ochutskottet vill härvidlag bl.a. peka på att en avtalsmöjlighetsannolikt skulle kräva en särskild bestämmelse om jämkning. Inteheller från mera principiella utgångspunkter är förslagetinvändningsfritt. ÄktB bygger på principen att avtal mellanmakar om kommande bodelning skall träffas i form aväktenskapsförord. Endast inför en föreståendeäktenskapsskillnad får s.k. föravtal träffas, och sådana avtalhar inte verkan mot tredje man. Om makar skulle få möjlighet attavtala om pensionsförsäkringar måste överenskommelserna såledesha äktenskapsförordets form. Enligt ÄktB förhåller det sigemellertid så att äktenskapsförord skall användas endast föravtal om egendomsordningen i äktenskapet, dvs. i fråga omuppdelningen i giftorättsgods och enskild egendom. Ett avtal omframtida delning av pensionsrättigheter har dock inte denkaraktären utan avser den faktiska fördelningen mellan makarnaav det giftorättsgods som utgörs av pensionsförsäkringar. Attlåta även sådana avtal ha formen av äktenskapsförord skulleenligt utskottets mening bryta systematiken i ÄktB och medföraytterligare komplikationer. Vidare skulle det strida motprinciperna bakom svensk äktenskapslagstiftning -- såväl dennuvarande som den tidigare -- att tillåta att avtal ingås långti förväg om hur viss egendom faktiskt skall fördelas vidbodelning.Mot bakgrund av det anförda finns det enligt utskottets meninginte nu anledning att införa en sådan regel som begärs imotionerna L410 yrkande 1 och L421 yrkande 1, och utskottetavstyrker därför bifall till motionsyrkandena.Också den i motion L421 väckta frågan om tillämpningen avjämkningsbestämmelsen i 10kap. 3§ tredje stycket ÄktBbehandlades av utskottet i betänkandena /90:LU11 och LU23.Som utskottet då framhöll bör principen alltjämt vara att rättentill pensionsförsäkring skall hållas utanför bodelningen.Jämkningsbestämmelsen får därför ses som en undantagsregel ochbör således tillämpas restriktivt. I anslutning härtill villutskottet betona att jämkning enligt den nya regeln inte är detenda medel som står till förfogande när det gäller att förhindraoskäliga verkningar av bestämmelsen i 10kap. Ocksåreglerna om jämkning av bodelning och av äktenskapsförord liksombestämmelserna om engångsunderhåll kan utnyttjas i detta syfte.Utskottet vill även påpeka att den medjämkningsbestämmelsen i 10kap. 3§ tredje stycket ÄktBinförda ändringen av den s.k. vederlagsregeln i 11kap. 4§ÄktB ger en make ökade möjligheter att få kompensation förvärdet av de pensionsförsäkringar som den andra maken tagit.Utskottet kan således lika litet nu som under föregåenderiksmöte ställa sig bakom önskemålet om en mera liberaltillämpning av jämkningsbestämmelsen i fråga och avstyrkerföljaktligen bifall till motion L421 yrkande 2.Vad härefter gäller det framförda önskemålet om beaktande avmakarnas kollektiva pensionsrättigheter vill utskottet erinra omatt pensionsberedningen (S 1984:03), vars uppgift varit att göraen översyn av vissa frågor inom den allmänna pensioneringen,avslutat sitt arbete. Beredningen har i sittslutbetänkande (SOU 1990:76) Allmän pension tagit upp frågan omdelning mellan makar av deras gemensamt intjänade pensionspoänginom ATP. Beredningen har därvid -- efter sammanvägning av skälför och emot ett system med likadelning mellan makar av denATP-rätt som de intjänat under äktenskapet -- ställt sigavvisande till ett sådant system. Vid övervägande av andratänkbara lösningar har beredningen dock funnit att en framkomligväg skulle vara en utvidgning av tillämpningsområdet för denjämkningsregel som införts i 10kap. 3§ tredje stycket ÄktB.Enligt beredningen skulle denna regel möjligen i en någotmodifierad form kunna utsträckas till att avse även pensionsrättinom ATP och de kollektivtavtalsregleradetjänstepensioneringarna. Något mer konkret förslag framläggsdock inte, utan beredningen inskränker sig till att framhållavikten av att en lösning enligt det skisserade alternativetprövas i något sammanhang som är mer lämpligt än inom ramen fören utredning på den allmänna försäkringens område. inom socialdepartementet.I avvaktan på resultatet av regeringens överväganden anserutskottet -- i linje med vad utskottet anförde dåmotionsyrkanden med samma syfte behandlades ochvåren 1990 (se bet. 1989/90:LU11 och LU23) -- att det inte finnsskäl att förorda några förändringar av ÄktB:s bodelningsreglerpå sätt som begärts i motionerna. Utskottet vill tillägga atträtten till egen pension i form av allmän pension elleravtalspension är en sådan rättighet som i regel inte kanöverlåtas och att den därför i likhet med andra sådanarättigheter -- enligt vad som länge gällt inom äktenskapsrätten-- undantas från bodelning. En förändring i detta avseendeskulle innebära att man frångick en grundläggande princip påområdet. Avslutningsvis vill utskottet peka på attjämkningsregeln i 10kap. 3§ ÄktB redan nu ger en vissmöjlighet att -- i de fall privata pensionsförsäkringar finns --beakta makarnas totala pensionsskydd. Av betydelse förbedömningen av makarnas ekonomiska förhållanden är nämligen hurmakarna har sitt pensionsskydd ordnat. Är det fråga om en storpensionsförsäkring som inte balanseras av en motsvarande pensionpå den andra makens sida kan det finnas skäl att överväga enindragning helt eller delvis av försäkringen i bodelningen. Meddet anförda avstyrker utskottet bifall till motionerna L410yrkande 2 och L421 yrkande 3.Vad slutligen gäller det i motion L411 upptagna spörsmålet omdet bör vara möjligt att göra belopp som utbetalas i enlighetmed förmånstagarförordnande i försäkring till mottagarensenskilda egendom, erinrar utskottet om att frågan berördes avfamiljelagssakkunniga i deras huvudbetänkande (SOU 1981:85)Äktenskapsbalk. De sakkunniga kom på närmare angivna skäl framtill att det inte bör vara möjligt att i samband med ettförmånstagarförordnande vid livförsäkring bestämma attutbetalade belopp skall utgöra mottagarens enskilda egendom.Enligt de sakkunniga, som i denna fråga var eniga, borde det istället ankomma på de berörda makarna själva att genomäktenskapsförord bestämma om och i så fall i vilken omfattningett belopp, som en av dem har uppburit som förmånstagare, skallhållas utanför en framtida bodelning. I proposition 1986/87:1med förslag till äktenskapsbalk m.m. anslöt sigdepartementschefen till familjelagssakkunnigas uppfattning i nuangivet hänseende. Propositionen föranledde i denna del intenågra uttalanden från sida (LU 1986/87:18).Enligt utskottets mening har några sådana omständigheter somnu bör föranleda ett ändrat ställningstagande till spörsmåletinte framkommit. Utskottet vill dock inte utesluta att frågan --sedd i ett längre perspektiv -- kan komma i ett annat läge.Utskottet avstyrker därmed bifall till motion L411.Internationell äktenskapsrättGenom riksdagsbeslut antogs en ny lag omvissa internationella rättsförhållanden rörande makarsförmögenhetsförhållanden (prop. 1989/90:87, bet. LU32, rskr.267). Den nya lagen, som ersatte lag i ämnet, innebäratt nationalitetsprincipen övergetts vid val av tillämplig lagoch i stället är makarnas hemvist styrande. Enligt den nyalagstiftningen skall sålunda lagen i den stat där makarna toghemvist när de gifte sig tillämpas på derasförmögenhetsförhållanden såvida de inte träffat avtal om annat.Om makarna efter giftermålet flyttar och stadigvarande bosättersig i ett annat land skall i stället den statens lag tillämpas.För att lagen i det nya bosättningslandet skall bli tillämpligkrävs dock antingen att makarna är medborgare eller tidigarehaft hemvist i det landet eller att de efter flyttningenstadigvarande bott där . Också i detta fall harmakarna möjlighet att träffa avtal om vilken lag som skalltillämpas. De möjligheter som makarna har att träffa avtal omtillämplig lag är så till vida begränsade att åtminstone en avmakarna vid avtalstillfället måste vara medborgare i eller hahemvist i det land vars lag de vill göra tillämplig. Lageninnebär vidare att svensk rätt skall tillämpas i vissa falltrots att lagvalsreglerna pekar ut en utländsk lag. På begäranav en make eller dödsbodelägare skall sålunda svensk lag iprincip tillämpas beträffande förfarandet vid bodelning. Vidareskall bestämmelser om förfogande över makarnasgemensamma bostad och bohag liksom reglerna om makes rätt attöverta sådan egendom alltid tillämpas när bostaden och bohagetfinns i Sverige.I motion L422 av () konstateras att enligtden nya lagen om internationella rättsförhållanden rörandeäktenskap det är hemvistlandets lag som är tillämplig lag videxempelvis skilsmässa. Regeln får till följd att vidutlandssvenskars skilsmässa kan de mest skiftande utländskaregelverk komma att tillämpas. Enligt motionären missgynnas intesällan kvinnan av detta förhållande. I motionen konstaterasvidare att det visserligen finns möjligheter för att tillämpasvensk lag men motionären ifrågasätter omutlandssvenskarna verkligen känner till dessa möjligheter.Enligt motionären krävs därför informationsinsatser tillutlandssvenskar och ett tillkännagivande härom begärs i motionen(yrkande 2). En annan lösning är enligt motionären en lagändringsom innebär att svensk lag alltid skall gälla för svenskamedborgares äktenskapliga ekonomi. I motionen begärs (yrkande 1)att regeringen utreder möjligheterna till en sådan lagändring.Med anledning av vad som anförs i motionen vill utskottetunderstryka att bestämmelserna i lagen om vissa internationellarättsförhållanden rörande makars förmögenhetsförhållanden ärtillämpliga endast när frågor som angår makarnas ekonomiskamellanhavanden aktualiseras i . Om makarna inte ärbosatta här i landet och väljer att ta upp sådana frågor i detland där de har sitt hemvist blir det i stället lagvalsreglernai det landet som skall tillämpas. För utlandssvenskarnas delinnebär det sagda att återverkningarna av de nya regler somgenomfördes begränsas till fall då olika spörsmålrörande makars förmögenhetsförhållanden skall behandlas iSverige. I dessa fall kan utskottet konstatera att för makar medsvenskt medborgarskap som varit bosatta utomlands under längretid än får den nya lagstiftningen den följden att derasförmögenhetsförhållanden kommer att bedömas enligt lagen i denstat där de har sitt nuvarande hemvist och alltså inte längreenligt svensk rätt. Om makarna vill att de ekonomiskaförhållandena i deras äktenskap även i fortsättningen skallbedömas enligt svensk rätt ger dock lagstiftningen dem möjlighetatt träffa avtal härom. Avtalsmöjligheten i förening medgällande bestämmelser om svensk domstols behörighet att ta uppäktenskapsmål mellan svenska medborgare och de nya reglerna omsvensk domsrätt i frågor om makars förmögenhetsförhållanden gergarantier för att makarna alltid kan fåförmögenhetsförhållandena bedömda i enligt svenskaregler. Då de nya reglerna infördes framhöll utskottet (se bet.1989/90:LU32) att denna ordning kan bli av stor betydelse förmånga utlandssvenskar när det gäller att undvika inte önskvärdakonsekvenser av övergången från nationalitetsprincipen tillhemvistprincipen i de svenska internationellt privaträttsligareglerna på äktenskapsrättens område. Vidare underströkutskottet -- med hänsyn till att de nya reglerna skulle kommaatt beröra ett stort antal människor -- vikten av attallmänheten får en tillfredsställande information omlagstiftningens innebörd. Särskilt angeläget ansåg utskottet detvara att informationen når såväl invandrarna här i landet som desvenska medborgare som har för avsikt att flytta utomlands ellerredan är bosatta utanför landet. Enligt vad utskottet erfarithar också betydande informationsinsatser genomförts. Sålunda harjustitiedepartementet utgivit en broschyr med titeln Broschyren hardistribuerats såväl till invandrarorganisationer i som-- under medverkan av -- till svenskaambassader i utlandet. Vidare har broschyren distribuerats tillbl.a. utlandssvenskarnas förening, som i sin tidning informerat om lagen och dess innehåll.Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att behovet avinformationsinsatser i frågan är väl tillgodosett. Någonriksdagens åtgärd med anledning av yrkande 2 i motion L422 ärdärför inte erforderligt. Inte heller anser utskottet att det nu-- mindre än efter lagens ikraftträdande -- finns skälatt förorda en sådan lagändring som begärs i motionen. Utskottetavstyrker således bifall även till yrkande 1 i motion L422.Lagen om sambors gemensamma hem m.m.Som inledningsvis berörts infördes lagen omsambors gemensamma hem (sambolagen). antogslagen om homosexuella sambor, varigenom bestämmelserna i bl.a.sambolagen gjordes tillämpliga också i homosexuellaparförhållanden.För homosexuella parförhållanden har i införts en lagom registrerat partnerskap. Lagen trädde i kraft den 1 oktober1989 och är tillämplig när två personer av samma kön låtitregistrera ett partnerskap mellan dem. I och med registreringenblir de regler som gäller för makar tillämpliga i väsentligaavseenden, dock inte när det gäller rätten till gemensam vårdnadom barn samt i fråga om möjligheten till adoption.Socialstyrelsen, som genom beslut av regeringen getts ettövergripande ansvar för samordningen av insatser för dehomosexuella, har i en skrivelse till regeringen i juni 1990föreslagit en lagstiftning om registrerat partnerskap, byggd påden danska lagen.Med hänvisning såväl till den danska lagstiftningen som tillsocialstyrelsens förslag tas frågan om registrerat partnerskapupp i ett flertal motioner. I motionerna L408 av . (mp), L416 av m.fl. (s), L418 av MargaretaWinberg m.fl. (s) och L419 av m.fl. (s)begärs skyndsamt förslag till lagstiftning om registreratpartnerskap för homosexuella. m.fl. (v) begär imotion L417 att nu fattar ett principbeslut omlagstiftning i form av registrerat partnerskap för homosexuella(yrkande 1). Vidare begärs i motionen en utredning angåendevilka regler i annan lagstiftning som bör gälla för dennasamlevnadsform (yrkande 2). Slutligen begärs i motion L423 avDaniel Tarschys m.fl. (fp) ett tillkännagivande om vikten av atten rad juridiska frågor löses innan ett registrerat partnerskapför homosexuella införs.Utskottet erinrar om att regeringen beslutattillkalla en kommitté för att dels göra en utvärdering av lagenom homosexuella sambor, dels överväga en lagstiftning om s.k.registrerat partnerskap. Av direktiven framgåratt en grundläggande fråga när det gäller en lagstiftning omregistrerat partnerskap är vilket tillämpningsområde en sådanlagstiftning bör ha. Vidare skall kommittén bl.a. inventeraäktenskapets olika rättsverkningar för att kunna bedöma vilkaundantag som kan vara påkallade. Med hänsyn till önskvärdhetenav nordisk rättslikhet på bl.a. familjerättens område börkommittén också ta del av de erfarenheter som har vunnits iDanmark och informera sig om situationen på det aktuella områdeti de andra nordiska länderna. Utifrån angivna utgångspunkter börkommittén ta ställning till om en lagstiftning om registreratpartnerskap bör införas i och vilken omfattning ochinriktning som den i så fall bör ha. Utredningsarbetet skallenligt direktiven vara slutfört före utgången av maj 1992.Med hänsyn till det utredningsarbete som sålunda skall kommatill stånd anser utskottet att motionerna L408, L416, L417,L418, L419 och L423 inte bör föranleda någon vidareåtgärd.Utskottet behandlar i detta sammhang också motion L424 av ÅsaDomeij och (), vari framförs kritik motsambolagen såsom innebärande en typ av tvångsäktenskap. Enligtmotionärerna bör sammanlevande utan barn ha rätt att välja om devill juridiskt reglera sitt förhållande eller inte, och endastför sammanlevande som har barn ihop finns det motiv för enjuridisk reglering av förhållandet. I motionen begärs därförsådana ändringar i sambolagen att den blir tillämplig endast förpar med gemensamma barn.Som tidigare berörts är sambolagen tillämplig i fråga omsådana samboförhållanden i vilka en ogift man och en ogiftkvinna lever tillsammans under äktenskapsliknande förhållanden.Lagen innebär att när ett samboförhållande upplöses får sambornaen giftorättsliknande rätt till delning av sådan egendom i detgemensamma hemmet som har anskaffats för gemensamt begagnande.För sådana sambor som önskar hålla isär sina ekonomiskaförhållanden finns dock möjlighet att avtala om att lagensdelningsregler inte skall gälla i deras samboförhållande.Som utskottet framhöll vid sambolagens införande (se bet. LU1986/87:18) finns det vid samboförhållanden ett klart behov avregler som ger lösningar på praktiska problem av juridisk artoch som skyddar den svagare parten i förhållandet. Det sagdagäller oavsett om parterna har gemensamma barn eller ej. Medanledning av vad som anförs i motionen om tvångsäktenskap villutskottet vidare understryka att de sambor som inte önskar attbodelningsreglerna i lagen skall tillämpas har möjlighet attavtala härom. Enligt utskottets mening har sambolagen --tvärtemot vad motionärerna hävdar -- inte minskat utan snarastökat valfriheten för sambor. kunde samborna blott väljamellan att antingen gifta sig eller att leva i ett förhållandevars rättsverkningar inte kunde regleras. Med den nyalagstiftningen har det blivit möjligt för dem att leva sammanunder förhållanden som ger dem ett begränsat skydd om de inteväljer att stå utanför sambolagen eller att gifta sig. Redan pågrund av det anförda kan utskottet inte ställa sig bakomönskemålet i motionen.