bet · GF01FiU10 · 1991-12-05 00:00:00 — Den öppna totala arbetslösheten väntas islutet av innevarande år uppgå till drygt 3%.Som framgår av försörjningsbalansen i tabell 2 kommer att innebärasjunkande export, fortsatt återhållsamhet i hushållens konsumtion och minskandebruttoinvesteringar och lagerinvesteringar. Slutresultatet för innevarande årblir en minskning av bruttonationalprodukten med 1%.Tabell 2. Försörjningsbalans (finansdep. 1991)Miljarder Procentuell volymförändringkr. 1990 1990 1991 1992 1993B N P 1340,2 0,3 -1,0 (-0,2)* 0,3 (1,0) 1,9Import 402,2 0,5 -4,6 (0,2) 1,8 (2,3) 3,7Privat konsumtion 695,7 -0,3 0,0 (1,2) 0,8 (1,2) 1,0Offentlig konsumtion 366,0 1,9 1,0 (0,5) 0,5 (0,3) 0,3Stat 104,9 3,0 0,5 (-0,5) -0,5 (-0,3) -0,4Kommuner 261,1 1,4 1,2 (0,8) 0,9 (0,5) 0,5Bruttoinvesteringar 273,1 -1,8 -7,0 (-1,9) -4,0 (-1,4) 2,0Lagerinvesteringar ** 0,6 0,1 -1,0 (-0,6) 0,5 (0,4) 0,4Export 407,0 1,2 -1,4 (0,5) 2,2 (3,0) 5,2* Siffrorna inom parentes anger motsvarande bedömning i den revideradefinansplanen ** Förändring i procent av föregående års BNPPropositionens redovisning avseende ger en bild av fortsattstagnation. Jämfört med prognosen i den reviderade finansplanenpresenteras nu en mörkare bild av den svenska ekonomins utveckling. Denväsentliga förklaringen till detta är att den internationella återhämtningeninte har den styrka som förutsattes i den tidigare bedömningen. Även om år 1992blir med praktiskt taget nolltillväxt väntas dock exporten öka igen meddrygt . Stagnationen i hushållens konsumtion bryts och en uppgång medknappt bedöms som trolig. Denna måttliga uppgång betyder attförstärkningen i hushållssparandet väntas fortsätta. Som framgår av tabell3bedöms sparkvoten öka från 2,till 3,år 1992.Tabell 3. NyckeltalÅrlig procentuell förändring (om ej annat anges)1990 1991 1992 1993Timlön, kostnad 10,1 5,5 (5,0)* 5,0 (3,5) 4,5KPI, genomsnitt 10,4 9,4 (9,6) 3,0 (3,2) 3,6Disponibel inkomst 4,2 2,9 (0,9) 1,7 (2,0) 0,9Sparkvot (nivå, %) 0,0 2,8 (-0,3) 3,7 (0,5) 3,6Industriproduktion -2,8 -5,0 (-2,8) 1,0 (2,5) 4,5Arbetslöshet (nivå, %) 1,5 2,6 (2,6) 3,5 (2,8) 3,7Handelsbalans (mdr.kr.) 15,0 30,2 (20,5) 36,6 (25,5) 42,5Bytesbalans (mdr.kr.) -34,5 -25,0 (-43,4) -19,9 (-47,6) -17,5* Siffrorna inom parentes anger motsvarande bedömning i rev. finansplanapril 1991En betydande minskning av investeringarna väntas även nästa år.Bostadsbyggandet minskar kraftigt på grund av högre boendekostnader samtidigtsom det försämrade konjunkturläget dämpar efterfrågan. De statligamyndigheternas investeringar är däremot inne i ett expansivt skede på grund avde satsningar som görs för att förbättra och bygga ut infrastrukturen.Med här redovisade prognos som bakgrund är det ofrånkomligt attarbetslösheten successivt kommer att öka under hela prognosperioden. Den öppnagenomsnittliga arbetslösheten bedöms stanna vid 3,5%.Den låga aktivitetsnivån i ekonomin har bidragit till en neddragning av löne-och prisstegringstakten. innebär, i jämförelse med , enhalvering av de avtalsmässiga lönehöjningarna som löneglidningenockså halveras. Som framhålls i propositionen betyder detta attlönestegringstakten inom tillverkningsindustrin --1993 kommerner på samma nivå som OECD-områdets.Även prognoserna för prisutvecklingen -- genomsnittligtväntas prisökningarna bli 3,resp. 3,-- visar att den svenskaprisökningstakten kan komma ner till OECD-områdets nivåer. harpriserna under innevarande år genomsnittligt stigit med 7,varav3,3procentenheter kan hänföras till effekter av årets skatteomläggning.Den låga aktiviteten i den svenska ekonomin medför att importvolymen fallerkraftigt och endast ökar i begränsad omfattning 1992. Härigenom förbättrashandelsbalansen betydligt. Underskottet i räntenettot beräknas fortsätta attväxa, men i betydligt långsammare takt än , bl.a. tillföljd av den markanta nedgången i svenska direktinvesteringar utomlands samt enlägre internationell räntenivå. Sammantaget beräknas bytesbalansen förbättraskontinuerligt . kommer underskottetatt uppgå till 25 resp. , vilket är väsentligt lägreunderskott än vad som redovisades i bedömningen i den reviderade finansplanen imaj (jfr tabell 3). Det bör dock observeras att trots en mycket svaginhemsk efterfrågetillväxt kommer att belastas med underskott i bytesbalansenunder hela den i tabell 2 redovisade prognosperioden.Bedömningen i propositionen av utvecklingen tar sinutgångspunkt i kalkyler som i sin tur baseras påinstitutets ekonometriska makromodell. Prognosen bygger på ett antagande om enaccelererande uppgång i den internationella konjunkturen. Såväl ikonjunkturinstitutets prognos som i propositionens bedömning anges tillväxtenför till . I propositionen förutsätts en i jämförelse medkonjunkturinstitutets prognos marginellt sämre tillväxt i exporten och denprivata konsumtionen, medan en mer positiv utveckling av investeringarna bedömssom trolig. Trots den högre tillväxten blir nedgången i arbetslöshetenobetydlig. En i jämförelse förväntad snabbproduktivitetstillväxt dämpar nämligen på kort sikt efterfrågan på arbetskraft.Det bör emellertid understrykas att arbetsutbudet är svårbedömt. Dengenomsnittliga arbetslösheten för väntas enligt dessa kalkyler stannavid strax under 4%.Den finska devalveringen kan påverka den svenska exporten negativt. Flerafaktorer talar dock för att effekterna i detta avseende blir små. Den finskaexporten blir mer konkurrenskraftig. Även om inom vissa enskildabranscher som exempelvis skogsindustrin är en konkurrent till påvärldsmarknaden spelar totalt sett en undanskymd roll som konkurrenttill . Däremot går av vår totala export till . Denexceptionellt kraftiga tillbakagången i den finska ekonomin har inneburit attefterfrågan på svenska varor minskat kraftigt. Det är också svårt att medsäkerhet förutse hur de finska företagen utnyttjar devalveringen. Om reaktionenblir att de främst utnyttjar nedskrivningen av marken till att förbättra sinfinansiella ställning och inte till att förbättra sin relativa prissituationblir de direkta effekterna på svensk export obetydliga. På lite sikt kan, omdevalveringen leder till en större aktivitet i den finska ekonomin, följden bliatt den svenska exporten av främst insats- och investeringsvaror ökar. Det gåremellertid inte att bortse ifrån att den finska devalveringen har skapat stororo på valutamarknaderna, som påverkar de övriga nordiska länderna negativt.Riksbanken höjde sålunda marginalräntan från 11,till17,. Räntehöjningen skall ses mot bakgrund av den senaste tidensvalutautflöden, som visat på nödvändigheten att tydligt klargöra att svenskväxelkurspolitik ligger fast.Utifrån de antagna förutsättningar som gäller för den i propositionens bilagapresenterade prognosen reses i partimotionerna inga invändningar motbedömningen av den svenska ekonomins utveckling. I motion Fi18 (s) anförsemellertid att det är anmärkningsvärt att regeringen i bedömningen av densvenska ekonomins utveckling inte redovisar konsekvenserna av sina egnaförslag. bör, menar motionärerna, för sina beslut rörandeinriktningen av den ekonomiska politiken ha ett underlag där de ekonomiska ochstatsfinansiella effekterna av ågärdsförslagen finns belysta. Förslagen ipropositionen har enligt motionärerna en starkt dämpande inverkan på tillväxtoch sysselsättning. I motionen dras slutsatsen att åtgärdsförslagen med allsannolikhet leder till att bruttonationalprodukten (BNP) minskar i stället föratt, som anges i propositionen, öka med 0,3%.Utskottet vill med anledning av denna kritik mot den i propositionenredovisade prognosen anföra följande.Vid en bedömning av den ekonomiska utvecklingen kan man inte endast se tilleffekterna av vissa enskilda åtgärder i det samlade ekonomisk-politiska programsom regeringen vill genomföra för att föra ur den nuvarande ekonomiskakrisen. I det korta perspektivet kan vissa av åtgärderna ha negativa effekterpå produktion och sysselsättning, men åtgärderna är likväl nödvändiga för attpå sikt få en varaktig tillväxt. Resurser måste föras över från den skyddadesektorn till den konkurrensutsatta. Man kan sålunda inte generellt lösastagnationsproblemen med att subventionera fram en ökad produktion. Det skulleställa den svenska ekonomin inför oöverstigliga problem.Som utskottet ser det bygger slutsatserna i motion Fi18 (s) i här aktuell delpå ett orimligt betraktelsesätt. I proposition 38 redovisas främst åtgärder somskall bidra till att avlägsna de rådande strukturella problemen i den svenskaekonomin. aktuella åtgärder för att mildra effekterna av den snabbt stigandearbetslösheten har till större delen redovisats i tilläggsbudget I. Dessaåtgärder har beaktats i prognosarbetet. Även om vissa förslag till strukturellaåtgärder, som redovisas i proposition 38, har en dämpande effekt måste dessavägas mot effekter av övriga aviserade förslag. Inom bygg- och bostadsområdetföreslås bl.a. att räntebidrag skall utgå redan när ett hus färdigställts.Dessutom skall nuvarande markvillkor och den kommunalabostadsanvisningsrätten avskaffas och en översyn av nybyggnadsreglernagenomföras. Dessa åtgärder torde innebära betydande kostnadssänkningar förbostadsbyggandet. Men än viktigare är de tillväxtbefrämjande åtgärder somföreslås inom det skatte- och näringspolitiska området och inom den offentligasektorn.Vid en hearing med finansministerns statssekreterare framhöll denne att detinte nu innan förslaget till statsbudget är färdigställt är möjligt att på ettadekvat och meningsfullt sätt i en försörjningsbalansprognos precisera samtligaåtgärders effekter. Utskottet delar statssekreterarens uppfattning.Riktlinjer för den ekonomiska politikenSom framgår av bedömningen av den svenska ekonomins utveckling kommer denekonomiska aktiviteten att bli fortsatt låg av 1990-talet.Den försvagade internationella konjunkturen får med storautrikeshandelsberoende ett starkt inflytande på den ekonomiska utvecklingen.Men huvudproblemet är de strukturella brister som har blivit allt tydligare ochvars effekter på ekonomins funktionssätt blivit alltmer negativa. Den djupasvacka som svensk ekonomi nu befinner sig i, och som i vissa avseenden är merutpräglad här än i många andra , är en följd bl.a. av dessa brister.Som framhålls i propositionen har de strukturella problemen sin grund i mångaårs försummelser inom den ekonomiska politiken. Den s.k. tredje vägens politik,som huvudsakligen bestod av en stor devalvering , ledde inte tillnödvändiga strukturförändringar, därför att den ekonomiska politiken inte ladesom. Det utrymme som skapades för en industriell expansion minskade successivt,eftersom riksdag och regering inte lyckades kontrollera utgiftsutvecklingen,vilket i sin tur ledde till ett stigande skattetryck och en överhettadarbetsmarknad. Konkurrenskraften återställdes temporärt, men utvecklingskraftentilläts fortsätta att försvagas. Den konkurrensutsatta sektorn minskade undersenare delen av . Industrins andel av den totalabruttonationalprodukten är nu under detta sekel mindre än20%.Det är mot denna bakgrund som utskottet ser det som ytterst angeläget attomgående vidta strukturella åtgärder för att förbättra utvecklingskraften iekonomin. Det bör understrykas att sådana åtgärder inte enbart motiveras avnödvändigheten att öka tillväxten. Genom sådana åtgärder blir också ekonominmer robust och mindre känslig för störningar utifrån, vilket bl.a. bör innebäraatt det framöver kan bli lättare att bekämpa en växande arbetslöshet vidkonjunkturnedgångar.Det krävs sålunda en kraftfull omläggning av den ekonomiska politiken för attvärna sysselsättningen och trygga och utveckla välfärden. De viktigasteuppgifterna för strukturpolitiken kan sammanfattas iföljande fyra punkter:att föra in i det europeiska samarbetet,att bryta den ekonomiska stagnationen och lägga grunden för en ny period avföretagande, utveckling och tillväxt,att genomföra en valfrihetsrevolution inom välfärdspolitiken för attförbättra servicen, förkorta köerna inom vårdsektorn och sätta den enskildesvalfrihet i första rummet,att skydda och förbättra miljön.I den proposition som behandlas i detta betänkande läggs och aviseras förslagmed främst strukturpolitisk inriktning. Förslag till stabiliseringspolitiskaåtgärder för att motverka den nu snabbt stigande arbetslösheten har tidigarepresenterats i tilläggsbudgeten (prop.1991/92:25). Dessa förslag, som ocksåhar en tillväxtbefrämjande inriktning, har följande omfattning:1,till satsningar i infrastrukturen,0,till insatser på byggnadsområdet,3,till arbetsmarknadspolitiska åtgärder,275 milj.kr. i lönebidrag till arbetshandikappade.I motion Fi18 (s) anförs att man när det gäller betydelsen av tillväxtoch företagande i stort delar den uppfattning som framförs i propositionen.Däremot ställer sig motionärerna kritiska till den starka betoningen av kravetpå skattesänkningar för att öka tillväxten. De leder inte till tillväxt utantill ökade orättvisor, anser motionärerna, som också hävdar att man blandarihop det aktuella konjunkturläget med den långsiktiga utvecklingen, vilket sägsleda till att konjunkturen försvagas av de föreslagna åtgärderna. I motionenkrävs att ekonomin stimuleras främst genom att betydande förstärkningar anvisastill arbetsmarknadspolitiken och byggsektorn. framhålls vikten av eneffektiv inflationsbekämpning. Matpriserna måste pressas ned ytterligare,ökningen i boendekostnaderna måste hållas tillbaka och de aviserade höjningarnaav teletaxorna bör omprövas.Riskkapitalförsörjningen till mindre och medelstora företag är en viktigfråga. Enligt motionärerna vore det olyckligt om regeringen fullföljer sinaplaner på en omfattande utförsäljning av statliga företag och fastigheter,eftersom det skulle tränga ut småföretagen från kapitalmarknaden.I motion Fi18 (s) riktas även hård kritik mot den förda fördelningspolitiken.Föreslagna skattesänkningar, utebliven höjning av barnbidraget, höjning avegenavgiften i arbetslöshetsförsäkringen och inriktningen av det kommandearbetet med att reformera socialförsäkringen ser motionärerna som åtgärder somfrämst gynnar de redan välbeställda.Enligt utskottets mening riktas uppmärksamheten i motionen i allt väsentligtmot den kortsiktiga stabiliseringspolitiken och de fördelningspolitiskafrågorna.Framställningen i motion Fi18 (s) ger närmast ett intryck av att motionärernaanser att lösningen på de långsiktiga problemen återfinns i de av den tidigareregeringen redan beslutade åtgärderna och att det nu gäller att inrikta denekonomiska politiken mot främst de kortsiktiga problemen och då i första handmot den nuvarande allt svårare situationen på arbetsmarknaden. Genom atthänvisa till att priser och löner pressats ned till en nivå som motsvararOECD-genomsnittet vill man ge intryck av att den tidigare regeringen klarat avde mest svårhanterliga strukturproblemen i den svenska ekonomin. Utskottetskulle, om så var fallet, självfallet notera detta med tillfredsställelse. Denhårda verkligheten ger emellertid besked om att den huvudsakliga förklaringentill den nu mer gynnsamma utvecklingen av löner och priser är ett resultat avden mycket oroande situationen på arbetsmarknaden och den alltjämt svagaekonomiska utvecklingen i vår omvärld.Utskottet delar föredragandens uppfattning att den ekonomiska politiken måsteges en långsiktig inriktning i syfte att förbättra utvecklingskraften. Deåtgärder som sätts in mot kortsiktiga stabiliseringsproblem måste stå isamklang med vad som är långsiktigt nödvändigt. Som framhålls i propositionenkan åtgärder som skulle medföra en generell efterfrågeökning inte accepteras.En sådan skulle skapa större underskott i såväl bytesbalans som statsbudget ochskulle leda till högre inflation och högre ränta. Detta skulle i sin turförsämra ekonomins långsiktiga utvecklingskraft. Som också anförs ipropositionen ger en internationell konjunkturuppgång viss draghjälp,men detta är inte lösningen på ekonomiska problem.Det är mot denna bakgrund man skall bedöma de åtgärder som föreslås ipropositionen. I likhet med regeringen ser utskottet det som nödvändigt att desamlade åtgärder som vidtas för att lösa strukturproblemen inriktas på attsuccessivt sänka skattetrycket, att föra en stram finanspolitik för att hållatillbaka inflationen och att lägga om näringspolitiken för att stimulera ny-och småföretagandet.Vad gäller frågan om ny- och småföretagandet och den därmed sammanhängandefrågan om försörjningen av riskkapital finns ett avsnitt i motion Fi18 (s) därdet hävdas att en utförsäljning av vissa statliga tillgångar kan försämrasituationen för de mindre företagens tillgång till riskkapital. är det svårt att tolka vad motionärerna här avser. Konsekvenserna påkapitalmarknaden och speciellt på aktiemarknaden till följd av ett ökat utbudbör bli marginella, eftersom det statliga upplåningsbehovet minskar imotsvarande utsträckning. Försäljningen av exempelvis statliga företag behöversåledes inte i sig kräva ytterligare utrymme på kapitalmarknaden.I motion Fi18 (s) understryks också vikten av en effektivinflationsbekämpning. Utskottet delar motionärernas uppfattning att det är encentral uppgift för en regering att hålla tillbaka inflationen. Det finnsemellertid skäl att här erinra om att orsaker till den höga inflationen finnsatt söka såväl i strukturella brister och snedvridningar som i efterfrågelägeti den svenska ekonomin. Som klart uttrycks i propositionen har den försummadeutbudspolitiken skapat successivt växande strukturella problem. Därtill kommeratt den tidigare förda ekonomiska politiken medförde att efterfrågan fr.o.m.1984 försköts från export mot konsumtion. Kraven på finanspolitiken ökadesgenom den avreglering av kreditmarknaden som genomfördes i mitten av1980-talet. Finanspolitiken var inte tillräckligt stram för att motverka enöverhettning och var dessutom felaktigt inriktad på att höja skatter i ställetför att minska utgifter. Särskilt den del av de offentliga utgifterna som gårtill transfereringar till hushållen tilläts växa alltför snabbt.Mot denna bakgrund framstår det som odiskutabelt att en stram finanspolitikär nödvändig för att säkra en låg inflation. Detta innebär bl.a. attskattesänkningar måste finansieras. Utskottet är också av samma mening somföredraganden att underskott i de offentliga finanserna över en konjunkturcykelinte är acceptabla. Detta bör därför vara en norm i den ekonomiska politiken.Under de närmaste åren måste försvagningen av de offentliga finansernamotverkas med all kraft med hänsyn till i första hand inflationsbekämpningen.Oron för sysselsättningen och den ökande arbetslösheten får sålunda intetillåtas motivera en svagare finanspolitik och ökade offentliga utgifter. Somunderstryks i propositionen skulle konsekvenserna av en sådan politik på siktbli förödande. En exportledd tillväxtprocess skulle äventyras, inflationen ökaoch förutsättningar att bli en fullvärdig EG-medlem äventyras. Alltdetta skulle långsiktigt undergräva förutsättningarna att uppnå fullsysselsättning.I motionen krävs att förslag till åtgärder med utgångspunkt ikonkurrenskommitténs betänkande (SOU 1991:59) skall framläggas för riksdagenredan i januari 1992. Som framgår av näringsutskottets yttrande (1991/92:NU2y)är denna tidsplan inte realistisk. En proposition rörande dessa frågor ärplanerad till mars 1992.Synpunkter på fördelningspolitiken och socialförsäkringssystemet kommerutskottet att behandla längre fram i betänkandet. Med anledning av den allmännakritik som framförs i motion Fi18 (s) mot regeringens ställningstaganden idessa frågor vill dock utskottet här anföra följande.Självfallet måste en hög ambitionsnivå åvila fördelningspolitiken. Alla måstegaranteras en grundtrygghet och även i svåra tider måste utsatta och glömdagrupper värnas. Men utskottet finner det mindre seriöst när man i likhet medmotionärerna blundar för de konflikter som föreligger mellan kortsiktigtvälmotiverade åtgärder med fördelningspolitisk inriktning och strukturpolitiskaåtgärder avsedda att häva stagnationen i ekonomin. En hög sysselsättning är enavgörande förutsättning för en framgångsrik fördelningspolitik. Men frånfördelningspolitiska utgångspunkter kan t.ex. sänkta skatter i det kortaperspektivet te sig orättvisa. I det längre perspektivet är de emellertidnödvändiga villkor för att genom en högre tillväxt råda bot på en successivtstigande arbetslöshet. Sänkt skatte- och avgiftstryck på inte minst de mindreföretagen får långsiktigt positiva effekter på sysselsättningen.Den kritik i motion Fi18 (s) som riktas mot regeringens avsikt att reformerasocialförsäkringssystemet kan bemötas på samma sätt som kritiken motfördelningspolitiken. Självfallet vill ingen försämra socialförsäkringssystemetsom sådant. Men en reformering av systemet måste, enligt utskottets mening, tastor hänsyn till effekterna på ekonomins utvecklingskraft. Pensionssystemensutformning måste t.ex. bidra till att öka det långsiktiga sparandet,sjukförsäkringen utformas så att sjukdom och frånvaro minskar ocharbetslöshetsförsäkringen ges en konstruktion som bidrar till en fungerandelönebildning. Vidtas inte åtgärder med denna inriktning kan inte produktionenhållas uppe på en sådan nivå som en rimlig omfattning av vårtsocialförsäkringssystem kräver.Med hänvisning till vad utskottet här anfört avstyrks motion Fi18 (s)yrkandena 1 i denna del, 2 och 4.I motion Fi15 (v) utpekas den kraftiga devalveringen som den heltöverskuggande orsaken till den svenska ekonomins nuvarande problem. Det enligtregeringen höga skattetrycket och den alltför omfattande offentliga sektorn serinte motionärerna som en orsak till att ekonomin råkat i svårigheter. Imotionen krävs utöver regeringens förslag ytterligare tillarbetsmarknads- och sysselsättningsskapande åtgärder. Vidare föreslås attregeringen tillför kommunerna ytterligare resurser. Liksom tidigare avvisarvänsterpartiet ett EG-medlemskap. Den selektiva industripolitiken måsteförstärkas. Också den förda fördelningspolitiken kritiseras. Sålunda måstebarnbidrags- och studiebidragshöjningen genomföras och inflationsskyddet iskatteskalan korrigeras. I motionen understryks att inga försämringar isocialförsäkringssystemet kan accepteras.Utskottet vill med anledning av motion Fi15 (v) yrkandena 1, 14, 15 och 17anföra följande.På samma sätt som i den socialdemokratiska motionen Fi18 (s) koncentreras,som utskottet ser det, frågorna i motionen till de områden som främst rör denkortsiktiga stabiliseringspolitiken och till fördelningspolitiken. Deavslagsmotiveringar som återfinns i utskottets behandling av motion Fi18 (s) ärdärför i stor utsträckning också giltiga för motion Fi15 (v).De inledande avsnitten i motion Fi15 (v) om strukturproblemen och effekternaav den kraftiga devalveringen ger en viss antydan om att vänsterpartiethar en konstruktiv syn på de strukturella problem som belastar densvenska ekonomin. Utskottets förhoppning på denna punkt visar sig emellertidvara illusorisk. I motionen återkommer nämligen med sammadogmatiska inriktning av den ekonomiska politiken som . Så t.ex. skallden offentliga sektorn tillföras mer resurser och växa i omfattning, samtidigtsom industripolitiken i form av bl.a. ökade branschstödsåtgärder skallförstärkas.Utskottet vill bestämt avvisa en ekonomisk politik med denna inriktning.Utskottet avstyrker motion Fi15 (v) yrkandena 1, 14, 15 och 17.Arbetsmarknadspolitiska åtgärderI motion Fi7 yrkande 2 av m.fl. (s) framhålls attarbetsmarknadssituationen i är så svår att åtgärder nu börvidtas som ger sysselsättningseffekter på både kort och lång sikt. Mot denbakgrunden föreslår motionärerna att staten bidrar med anslag till fortsattupprustning av kanal.Regeringen har på tilläggsbudget I anvisat medel till arbetsmarknadspolitiskaåtgärder. Enligt utskottets mening åligger det regeringen i samarbete medberörda myndigheter att utifrån arbetsmarknadspolitiska utgångspunkter göra denödvändiga prioriteringarna. Med hänvisning härtill avstyrks motion Fi7 (s)yrkande 2.Vänsterpartiet yrkar i motion Fi15 att skall göra etttillkännagivande till regeringen om arbete åt alla som mål för denekonomiska politiken.