bet · GF01SoU4 · 1991-11-14 00:00:00 — Det övergripande planeringsansvaret för dessa enheterbör finnas hos en myndighet, t.ex. , medan självaverksamheten kan drivas av sjukvårdshuvudmännen, sägs det imotionen.BakgrundUnder senare år har situationen för de s.k. små och mindrekända handikappgrupperna uppmärksammats. Särskilda studier påområdet har påbörjats av bl.a. nordiska nämnden förhandikappfrågor och . Depersoner som finns i dessa grupper har vanligtvis ett omfattandebehov av kvalificerat stöd från kommuner och landsting. I mångafall saknas dock kunskap om dessa gruppers situation och behovhos de ansvariga samhällsorganen. Mot denna bakgrund fickhandikapputredningen i sina direktiv även i uppdrag att särskiltuppmärksamma de små och mindre kända handikappgruppernassituation.I betänkandet Handikapp, välfärd, rättvisa (SOU 1991:46)föreslår handikapputredning att de småhandikappgruppernas situation skall bli föremål för ennationell, fortlöpande uppföljning för vilken socialstyrelsenföreslås svara. Med detta underlag föreslås inrättande av vissakunskapscentra på regional- och riksnivå som en utveckling avsjukvårdshuvudmännens skyldighet att organisera och finansierahabilitering och rehabilitering. Dessa kunskapscentra skallerbjuda allsidigt specialistkunnande och allsidig träning samt iövrigt svara för olika uppgifter som syftar till att förbättravillkoren för de små handikappgrupperna. Arbetssättet föreslåskaraktäriseras av en nära samverkan med stöd, service ochkompetens som finns att tillgå inom en kommun eller ettlandsting/län.Betänkandet remissbehandlas för närvarande.Utskottets bedömning1989 års handikapputredning har i sitt huvudbetänkande tagitupp frågan om de små handikappgruppernas situation. Utredningenföreslår bl.a. inrättande av vissa kunskapscentra på regional-och riksnivå som en utveckling av sjukvårdshuvudmännensskyldighet att organisera och finansiera habilitering ochrehabilitering. Vidare föreslås få ansvar för enfortlöpande uppföljning av de små handikappgruppernas situation.Riksdagen bör, enligt utskottets mening, inte föregripabehandlingen av regeringens kommande förslag påhandikappområdet. Motion So223 (fp) yrkande 5 avstyrks därmed.Personlig vårdare m.m.MotionerI motion So282 av m.fl. (m) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om serviceupphandlingsrätt i syfte att skapafrihet för den enskilde att välja alternativ hemtjänst. Enligtmotionen innebär detta att den handikappade får ett bidragmotsvarande den kostnad, som offentlig verksamhet har ellerskulle ha för att tillhandahålla den service brukaren har rätttill. Seviceupphandlingsrätten utgörs av ett antalassistenttimmar vars antal fastställs för varje enskild brukare.Dessa timmar har brukaren rätt att dirigera antingen hon villvälja den kommunala , ett brukarkollektiv, enskildapersoner eller ett serviceföretag.I motion So223 av m.fl. (fp) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om handikappades möjlighet att få personligaassistenter (yrkande 1). Motionärerna anser att dehandikappade bör kunna få personliga vårdare eller assistenter,människor som de handikappade lär känna och har förtroende för.Dessa skall enligt motionen också kunna anställas direkt av denhandikappade eller dennes familj genom att kommunen avgöromfattningen på hjälpinsatsen och står för kostnaden medan denhandikappade själv avgör vem som skall utföra vården.I motion So257 av och (bådamp) yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om eget val av vårdare (yrkande6). Motionärerna anser att den handikappade i den utsträckningdet är möjligt själv skall få välja vårdare och att ävenanhöriga skall kunna anställas.I motion So283 av m.fl. (c) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av personliga assistenter (yrkande1). Motionärerna anser att assistenterna skall kunna anställasdirekt av den handikappade eller dennes familj genom attkommunen avgör omfattningen av hjälpinsatsen och står förkostnaden medan den handikappade själv avgör vem som skallutföra vården. Även anhöriga skall, enligt motionen, kunnaanställas som vårdare.Gällande rättEnligt 9 kap. 4 § lagen (1962:381) om allmän försäkring(AFL) har en försäkrad förälder rätt till vårdbidrag förvård av barn som inte har fyllt om barnet på grund avsjukdom, psykisk utvecklingsstörning eller annat handikapp underminst är i behov av särskild tillsyn och vård.Vårdbidraget är en ersättning för dels det vårdarbete som enförälder utför, dels de merkostnader som uppkommer på grund avbarnets handikapp eller sjukdom. Beroende på tillsyns- ochvårdbehovets omfattning samt merkostnadernas storlek utgesbidraget med belopp motsvarande hel, halv eller en fjärdedel avhel förtidspension jämte pensionstillskott som svarar motpensionen. Av vårdbidraget kan en viss angiven del bestämmas somersättning för merkostnader.Den som fyllt , men inte , har enligt 9 kap. 2 § AFLrätt till handikappersättning om han för avsevärd tid fåttsin funktionsförmåga nedsatt i sådan omfattning att han i sindagliga livsföring behöver mera tidskrävande hjälp av annan, föratt kunna arbeta behöver fortlöpande hjälp av annan eller om hanhar betydande merutgifter. Handikappersättning utges allt efterhjälpbehovets omfattning eller merutgiftens storlek med 69, 53eller av basbeloppet per år.Tidigare behandlingFrågor om valfrihet och själbestämmande inom handikapp- ochäldreomsorgen har behandlats av utskottet vid åtskilligatillfällen tidigare (se bl.a. 1989/90:SoU13, 1990/91:SoU1,1990/91:SoU9 och 1990/91:SoU11). I betänkandet1990/91:SoU11 anförde utskottet bl.a.Utskottet konstaterar att frågor om valfrihet ochsjälvbestämmande, när det gäller boendeform och vårdinsatserinom äldre- och handikappomsorgen, har behandlats av utskottetvid åtskilliga tillfällen tidigare. Utskottet har då bl.a.framhållit att de gamla och de handikappade måste ges ökademöjligheter att själva påverka sin situation.När motioner om valfrihet och självbestämmande behandlades ihöstas hänvisade utskottet till att handikapputredningbehandlar frågan om de handikappades möjlighet att välja vårdarem.m. Utskottet ansåg då att detta utredningsarbete bordeslutföras innan överväger att föra uttalanden i dessafrågor.I samband med den behandlade propositionen om ansvaretför service och vård till äldre och handikappade m.m. ansågutskottet att det behövdes en kraftig utbyggnad av alternativaboendeformer för bl.a. äldre och handikappade,vilket mynnade uti ett tillkännagivande till regeringen.Några nya omständigheter har inte framkommit som enligtutskottet bör föranleda att ändra uppfattning i dessafrågor.Utskottet avstyrkte därför aktuella motioner. (Särskildayttranden från m, c, v och mp. )handikapputredningI handikapputredningens huvudbetänkande SOU 1991:46Handikapp, välfärd, rättvisa föreslår utredningen att enrättighet till personlig assistent införs i en ny lag om stödoch service till vissa funktionshindrade (LSS). Stödet skallgälla för alla som kan anses ha behov av insatsen och somtillhör personkretsen för LSS. Kommunen bör, enligt utredningen,ha ett grundläggande ansvar för att tillhandahålla ochfinansiera insatsen personlig assistent. Den enskilde skallkunna vara arbetsgivare eller vända sig till kommunen för att fåinsatsen. Han/hon skall även kunna anlita t.ex. ett kooperativsom arbetsgivare.Utredningens förslag remissbehandlas för närvarande.Utskottets bedömningUtskottet har vid fler tillfällen betonat vikten av att degamla och handikappade måste ges ökade möjligheter att självapåverka sin situation.1989 års handikapputredning har i sitt huvudbetänkande lagtförslag om möjligheten för den handikappade att själv anställavårdare. bör, enligt utskottets mening, inte föregripabehandlingen av regeringens kommande förslag påhandikappområdet. Motionerna So223 (fp) yrkande 1, So257 (mp)yrkande 6, So282 (m) och So283 (c) yrkande 1 avstyrks därmed.BoendetMotionerI motion So257 av och ()yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av olika typer av boende(yrkande 4). Motionärerna anser att olika alternativ inomboendet skall behållas och byggas ut. Små vårdhem, gruppboende,ensamlägenheter och boende hos anhöriga bör, enligt motionen,finna sida vid sida.I motion So266 av och (bådamp) yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att de som enligt äransvariga dels uppmanas att arbeta mer aktivt enligtomsorgslagen (yrkande 1), dels skall få direktiv att ta framplaner på full utbyggnad av boende för utvecklingsstörda(yrkande 2). Enligt motionen måste landstingen uppmanas attarbeta för att i enlighet med omsorgslagen ge deutvecklingsstörda rätt till egen bostad. Landstingen måste fådirektiv att ha planer på vilket boende de skallerbjuda de utvecklingsstörda.I motion So224 av Margó m.fl. (v) yrkas attriksdagen begär att regeringen tillsätter en utredning meduppgift att göra en samlad översyn av omsorgslagen i enlighetmed vad i motionen anförts om avgifter för gruppboende m.m.(yrkande 1), samt att hos regeringen begär förslagtill ändring i omsorgslagen om dispens från 10-procentsregeln ienlighet med vad i motionen anförts (yrkande 2).Motionärerna anför att målen för de särskilda omsorgerna syftartill att ge psykiskt utvecklingsstörda möjlighet att leva somandra. Omsorgerna skall vara till för att utveckla den enskildesresurser. Verksamheten ska vara grundad på respekt för denenskildes självbestämmande och integritet. Ett liv så liktandra människors som möjligt förutsätter att man själv betalarsin hyra och sina övriga levnadsomkostnader. Mot den bakgrundenter sig 10-procentsmålet, enligt motionärerna, som föråldrat.Motionärerna anför att det behövs en samlad översyn av debestämmelser som reglerar utvecklingsstörda personers ekonomiskaförhållanden.BakgrundLagen (1985:568) om särskilda omsorger om psykisktutvecklingsstörda m.fl. (omsorgslagen) innehåller föreskrifterom särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda. I 4 §omsorgslagen nämns bland de särskilda omsorgerna boendet igruppbostad för vuxna som inte kan bo i en egen bostad. Psykisktutvecklingsstörda har enligt 5 § rätt till särskilda omsorger,om de behöver sådant stöd och sådan hjälp i sin livsföring ochderas behov inte kan tillgodoses på annat sätt. Enligt 18 §omsorgslagen har tillsyn över verksamheten.Omsorgslagen ger dock inga möjligheter till sanktioner motlandsting och kommuner som inte rättar sig efter domar somfastställer den enskildes rätt till särskilda omsorger.I direktiven handikapputredning (dir. 1988:53)konstateras att kommunerna skiljer sig avsevärt sinsemellan,bl.a. i fråga om avgiftsuttag för olika åtgärder inomhandikappområdet. Enligt direktiven skall utredningen medanledning av detta analysera och bedöma vilka effekterskillnaderna i avgiftssättning får för funktionshindrade medomfattande behov av insatser.Tidigare behandlingÄldrereformen behandlades av utskottet i betänkandena1990/91:SoU9 och 1990/91:SoU25. Utskottet uttalade i sambandmed detta, liksom vid tidigare tillfällen i utskottet, att enkraftig utbyggnad av alternativa boendeformer för såväl äldresom människor med handikapp måste komma till stånd. De ansvarigahuvudmännen, kommuner och landsting, måste på ett helt annatsätt än tidigare prioritera en utbyggnad av olika boendeformer.Äldrereformen innebär att 400 milj.kr. kommer attavsättas under en femårsperod för utbyggnad av gruppbostäder ochandra alternativa boendeformer.Kommunalansvarsutredningen har i betänkandet (SOU 1989:64)Kommunalbot övervägt behovet av åtgärder med syfte attmotverka att kommuner och landstingskommuner överskridergränserna för den kommunala kompetensen, åsidosätterskyldigheter som de har på specialreglerade verksamhetsområdeneller sätter sig över domstolarnas beslut i besvärsmål.Betänkandet har remissbehandlats. Utredningens förslag haravvisats av flertalet remissinstanser. Frågorna om kommunernasoch landstingens ansvar bereds vidare inom regeringskansliet.Konstitutionsutskottet har uttalat sig i frågan vid behandlingav regeringens proposition om ny kommunallag (1990/91:117). Ibetänkandet 1990/91:KU38 erinrar utskottet om att frågornaunder varit föremål för olika utrednings- ochberedningsåtgärder. Utskottet anför att det är angeläget attfrågorna får sin lösning . Utskottet förordade därför attregeringen på lämpligt sätt bereder dessa frågor. Vad utskottetanfört borde som sin mening ge regeringen till känna.Riksdagen följde utskottets förslag (rskr. 360).1989 års handikapputredningI sitt betänkande Handikapp, välfärd, rättvisa (SOU1991:46) har handikapputredning föreslagit enföreskrift i lag som stärker rätten för funktionshindrade individuellt anpassad bostad med särskild service. Urlagförslaget kan utläsas bl.a. följande:4 § Människor som avses i 1 § har rätt till insatser i form avsärskilt stöd och särskild service enligt denna lag om debehöver sådan hjälp i sin livsföring och om deras behov intetillgodoses på annat sätt.Den enskilde skall genom insatserna tillförsäkras godalevnadsvillkor. Insatsen skall anpassas till mottagarensindividuella behov samt utformas så att de är lätt tillgängligaför de människor som behöver dem och stärker deras förmåga attleva ett självständigt liv.6 § Insatserna för särskilt stöd och särskild service är-- -- --9. bostad med särskild service för vuxna.Enligt utredningen skall vidare avvecklingen av kvarvarandevårdhem för utvecklingsstörda påskyndas. Avvecklingen skall skegenom samverkan mellan de båda huvudmännen. En särskild planskall upprättas över personer som skall beredas bostäder ochservice i stället för institutionsboende. Individuella behovskall framgå av planen. Utredningens förslag remissbehandlas förnärvarande.Utskottets bedömningUtskottet vidhåller sin tidigare inställning att en kraftigutbyggnad av alternativa boendeformer för såväl äldre somhandikappade måste komma till stånd. För att stimulerautbyggnaden av alternativa boendeformer har , ienlighet med utskottets förslag, beslutat om ett stimulansbidragtill gruppbostäder och alternativa boendeformer för äldre ochhandikappade. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motionernaSo266 (mp) yrkandena 1 och 2 och So257 (mp) yrkande 4.1989 års handikapputredning har i uppgift bl.a. att analyseraoch bedöma vilka effekter skillnader i avgiftssättning får förfunktionshindrade med omfattande behov av insatser. Utredningensslutbetänkande skall överlämnas . I avvaktan påutredningens förslag bör , enligt utskottets mening,inte göra något uttalande i frågan. Utskottet avstyrker därförmotion So224 (v) yrkandena 1 och 2.Habilitering -- rehabiliteringMotionerI motion So223 av m.fl. (fp) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om dels att möjlighet till medicinskrehabilitering bör finnas hos varje sjukvårdshuvudman (yrkande22), dels behovet av en samordnad barn- och vuxenhabilitering(yrkande 23). Motionärerna anför att det inom det medicinskarehabiliteringsområdet finns stora brister. Resurserna förrehabilitering inom sjukvården är begränsade och ojämntfördelade.I motion So226 av m.fl. (mp) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna att statens,kommuners och landstings sparnit inte får försämra dehandikappade barnens möjligheter till rehabilitering och tekniskhjälp och att de trots sitt handikapp måste få utvecklasmaximalt efter sina förutsättningar (yrkande 9).I motion So317 av m.fl. (v, m, fp, c)yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om statligt stöd till verksamheten vid MoGård. Mo Gård i kommun är ett utbildnings- ochhabiliteringscenter för döva med tilläggshandikapp. Det är resultatenhet inom . Av flera skäl,bl.a. den pågående diskussionen om en primärkommunalisering avhuvudmannaskapet för landstingens omsorgsverksamhet, avser mannu att ombilda verksamheten vid Mo Gård till aktiebolag. Medavseende på Mo Gårds unika kompetens och speciella inriktningsom utbildnings- och habiliteringscenter med upptagning frånhela landet är, enligt motionen, bedömningen den attverksamheten inte kan primärkommunaliseras.BakgrundRiksförbundet har intervjuat 40 familjer medutvecklingsstörda barn, ungdomar och vuxna i fem landsting föratt se hur de upplever det stöd habiliteringen ger. Resultatethar sammanställts i en rapport, Utvecklingsstörda ihabiliteringen 1990. Sammanfattningsvis sägs i rapporten attde slutsatser man kan dra av denna undersökning är att de flestaföräldrar till barn, ungdomar och vuxna med utvecklingsstörninggenerellt upplever samhällets stöd av habilitering sombristfälligt. Bland annat framförs att familjerna saknarkontaktperson, uppsökande verksamhet från habiliteringen,engagemang från personalen, hjälp och rådgivning samt framförallt att de saknar specialistinsatser samt information om vilketstöd de har rätt till och hur de skall få detta. I de landstingdär habiliteringen samordnas har föräldrarna inte märkt någraavsevärda förändringar. Studien belyser habiliteringens insatserur föräldrarnas perspektiv. En kompletterande intervjustudiekommer att göras med vuxna utvecklingsstörda och en enkätstudiemed personal inom habiliteringen.Rehabiliteringsberedningen har avlämnat betänkandet (SOU1988:41) Tidig och samordnad rehabilitering. En huvudfråga förberedningen har varit att klarlägga ansvarsfrågorna irehabiliteringsarbetet samt undersöka om det går att bättresamordna rehabiliteringsinsatserna. Beredningen föreslår bl.a.en lagfäst skyldighet för rehabiliteringsaktörerna att samverkai rehabiliteringsfrågor. Denna skyldighet föreslås införas i delagkomplex som reglerar resp. aktörs verksamhet.Proposition 1989/90:62 om insatser för aktiv rehabiliteringoch arbetslivsfondens verksamhet m.m., som delvis bygger påförslag som rehabiliteringsberedningen lagt fram, behandlades avsocialförsäkringsutskottet i betänkandet 1989/90:SfU12.I proposition 1990/91:51 om vissa ersättningar tillsjukvårdshuvudmännen m.m. redogör den dåvarande regeringen föröverenskommelsen som träffats med sjukvårdshuvudmännen om vissaersättningar för sjukförsäkring m.m. för . enats om att som särskild ersättning för skall 400milj.kr. kunna utges för att öka resurserna för rehabiliterings-och behandlingsinsatser hos sjukvårdshuvudmännen så attväntetiderna i den medicinska rehabiliteringen skall kunnaminskas. Regeringen anförde vidare att försäkringskassorna ochsjukvårdshuvudmännen noggrant skall följa utfallet av den nyasatsningen och utveckla lämpliga metoder för den utvärderingm.m. som behövs.Socialförsäkringsutskottet behandlade propositionen ibetänkandet 1990/91:SfU7. Utskottet anförde bl.a. att detsåg mycket positivt på att 400 milj.kr. kunde avsättas förförstärkning av rehabiliterings- och behandlingsarbetet. )Den förutvarande regeringen har lagt fram förslag omrehabilitering även i propositionerna 1990/91:140 Arbetsmiljöoch rehabilitering och 1990/91:141 Rehabilitering ochrehabiliteringsersättning. Förslagen har behandlats iarbetsmarknadsutskottet i betänkandet 1990/91:AU22 och isocialförsäkringsutskottet i betänkandet 1990/91:SfU16.Dåvarande regeringen föreslog i propositionen om rehabiliteringoch rehabiliteringsersättning att arbetsgivaren får ett störreoch tydligare ansvar än tidigare för de anställdasrehabilitering. Försäkringskassorna skulle, enligt förslaget, fåsamordningsansvar och öva tillsyn över de insatser som behövsför rehabiliteringsverksamheten. Försäkringskassorna skullevidare ansvara för att rehabiliteringen kom till stånd närarbetsgivare saknas eller inte fullgör sina åtaganden.Propositionen behandlade vidare frågor omrehabiliteringsersättning m.m.I cirkulär 90:24 rekommenderaslandstingen att vidta åtgärder för att stärka, effektivisera ochbättre samordna sina insatser på rehabiliteringsområdet samt attmedverka till att en bättre samordning av de totalarehabiliteringsresurserna kommer till stånd.I 1989 års handikapputrednings betänkande Handikapp,välfärd, rättvisa (SOU 1991:46) fastslås att barn och ungdomarmed funktionsnedsättningar skall ha tillgång till allsidigainsatser för sin habilitering. Detta skall möjliggöras genom attsjukvårdshuvudmannen genom tillägg till hälso- ochsjukvårdslagen (HSL) får en skyldighet att organisera ochfinansiera habilitering för barn och ungdomar medfunktionsnedsättningar oavsett funktionsnedsättningens art.Huvudmannen har även skyldighet att organisera och finansieraallsidig habilitering och rehabilitering för vuxna. Huvudmannenskall, enligt utredningens förslag, upprätta enorganisationsplan som utvisar var habiliteringsresurser finnsatt tillgå vid olika behov. Planen skall avse verksamhet ävenutanför det egna landstingsområdet (t.ex. kunskapscentra).Huvudmannen skall även vara skyldig att upprätta individuellaplaner.Kompletterande expertstöd skall, enligt utredningen, kunna gesenligt förslaget om lag om stöd och service till vissafunktionshindrade (LSS). Rätt till insatser med kommunen somhuvudman föreslås i LSS i form av biträde av kontaktperson,biträde av personlig assistens, avlösningsservice,ledsagarservice, korttidshem, familjehem, elevhem m.m.Utredningens förslag remissbehandlas för närvarande.Arbetet med att ombilda Mo Gård till en var för sig friståendestiftelse och ett aktiebolag pågår som bäst. En interimsstyrelsehar bildats och den nya organisationen beräknas vara klar ijanuari 1992. Ägare blir i ,kommun, Föreningen , , personalen och ledningen.Aktiebolaget skall driva rehabiliterande och habiliterandeverksamhet för döva och dövblinda, företrädesvis personer somåtnjuter särskilda omsorger. Vidare skall rådgivande verksamhettill kommuner och landsting erbjudas, liksom kursverksamhet förpersonal och anhöriga.Stiftelsens ändamål är att i samverkan med kommuneroch landsting, Föreningen samt verka för utbildning, habilitering, forskning ochteknisk utveckling för gruppen döva och dövblinda ungdomar ochvuxna med tilläggshandikapp.Tidigare behandlingI betänkandet 1990/91:SoU1 behandlade utskottet senastmotioner med motsvarande innehåll som vissa av de aktuellamotionerna. Utskottet gjorde då bedömningen att det pågåendeutredningsarbetet på handikappområdet borde avvaktas innanriksdagen gör några uttalanden i de frågor som tagits upp imotionerna. fp, v.)Utskottets bedömning1989 års handikapputredning har föreslagit en lagstadgadskyldighet för sjukvårdshuvudmännen att organisera ochfinansiera habilitering för barn och ungdomar medfunktionsnedsättningar, liksom en skyldighet att organisera ochfinansiera habilitering och rehabilitering av vuxna. Huvudmannenskall, enligt förslaget, upprätta en organisationsplan somutvisar var habiliteringsresurser finns att tillgå vid behov.Planen skall avse verksamhet även utanför det egnalandstingsområdet (t.ex. kunskapscentra).Enligt utskottets mening bör inte föregripabehandlingen av regeringens kommande förslag påhandikappområdet. Motionerna So223 (fp) yrkandena 22 och 23,So226 (mp) yrkande 9 och So317 (v, m, fp, c) avstyrks därmed.Stöd till föräldrar med funktionshinderMotionI motion So223 av m.fl. (fp) yrkas attriksdagen hos regeringen begär en översyn av stödet tillföräldrar med funktionshinder (yrkande 4). Motionärernaanser att en stor del av de föräldrar som har någotfunktionshinder har svårigheter att få adekvat assistans och brahjälpmedel för att klara föräldraskapet på samma villkor somicke funktionshindrade. Kunskapen om dessa föräldrars situationär bristfällig. Föräldrar med funktionshinder måste få bättrestöd för att kunna uppfylla sitt föräldraskap och kunna ge sinabarn den kontinuitet och trygghet de behöver.BakgrundSocialstyrelsen har gett ut rapporten mednedsatt begåvning och deras barn (1990:24).Rapporten behandlar stödet till föräldrarna enligt gällandelagar. I rapporten tas frågor upp som bl.a. gällerbehandlingsarbete, kontaktpersoner, stödet i hemmet ochplaceringar utanför hemmet.Neurologiskt () gav 1988 , barn, vilken redovisar upplevelsersom rörelsehindrade småbarnsföräldrar haft i olikaföräldrasituationer.Handikappinstitutet har med stöd ur allmänna arvsfondenbörjat utarbeta en .