bet · GF01SfU5 · 1991-12-05 00:00:00 — 1991/92SfU5FEMTE HUVUDTITELNTilläggsbudget I I betänkandet behandlas proposition 1991/92:40 med vissakompletterande förslag som har samband med de nya bestämmelserom rehabilitering och rehabiliteringsersättning som träder ikraft och den sjuklönereform som samtidigtgenomförs. I betänkandet behandlas också proposition 1991/92:72med förslag till ytterligare sänkning avsjukförsäkringsavgiften.Utskottet tillstyrker förslag i proposition 40 om sjukperiod.Återstående problem som hänger samman med begreppet sjukperiodhar ännu inte kunnat lösas. Bl.a. har de sänktakompensationsnivåerna inom sjukförsäkringen medfört att detblivit svårare för försäkringskassorna att motivera sjukskrivnapersoner att återvända till arbetsplatsen för ett arbetsförsök.Utskottet anser att regeringen bör återkomma tillriksdagen med förslag som undanröjer attsjukförsäkringssystemet blir rehabiliteringshämmande. Utskottetpekar därvid på ett motionsförslag (s) om att det bör anses somfortsättning på samma sjukfall om en person åter insjuknar inomfem dagar.En arbetstagares rätt till sjuklön är till skillnad från vadsom gäller inom sjukförsäkringen inte begränsad för den somvistas utomlands. Med anledning av en motion (m, fp, c och kds)uttalar utskottet att för rätten till sjuklön vidutlandsvistelse bör gälla samma begränsningar som för rättentill sjukpenning.I proposition 40 föreslås en ändring isekretessbestämmelserna så att skall kunnalämna ut uppgift till arbetsgivaren om vad som framkommit viden sjukkontroll som sker . Utskottetanser med anledning av motioner (s och v) att det endast kanbli fråga om att får meddela arbetsgivarenkassans bedömning av huruvida arbetstagarens arbetsförmåga ärnedsatt på grund av sjukdom och nedsättningens omfattning.Däremot skall arbetsgivaren inte kunna få uppgift om diagnoseni ett sjukkontrollärende.En arbetsgivare med en sammanlagd lönekostnad på högst 60basbelopp kan hos teckna försäkringmot kostnader för sjuklön. Utskottet föreslår med anledning aven motion (m, fp, c och kds) att lönekostnadsgränsen höjs till90 basbelopp.I proposition 40 anges att den beredning ännu inte ärgenomförd som fordras för att regeringen i enlighet medriksdagens begäran skall kunna lägga fram förslag om lösning avde problem som gränsdragningen mellan arbetstagar- ochuppdragstagar/egenföretagarbegreppen kan medföra. Utskottetanser att det inte kan accepteras att en enskild person kandrabbas av att hamna utanför såväl sjuklöne- somsjukförsäkringssystemet. Innan gränsdragningsfrågorna kan lösaspå ett säkrare sätt bör därför ha möjlighetatt utge ersättning i avvaktan på att tvisten löses huruvidadet föreligger ett arbetstagarförhållande eller inte.Ersättningen bör utges på samma sätt som den sjuklönegarantisom införts för de fall då arbetsgivare och arbetstagare äroense om arbetsförmågans nedsättning.Sjuklönereformen är avsedd att vara kostnadsneutral förarbetsgivarna som grupp. har tidigare beslutat om ensänkning av arbetsgivaravgiften från 10,10 till avavgiftsunderlaget fr.o.m. . I proposition 72föreslås en ytterligare sänkning till , vilket utskottettillstyrker. Utskottet förutsätter att regeringen uppmärksamtföljer kostnadsutvecklingen för arbetsgivare och försäkringenoch återkommer till om det visar sig att enytterligare justering av avgiften behövs.Utskottet tillstyrker förslag om att den sjukpenninggrundandeinkomsten skall kunna ändras redan från det försäkringskassanfår kännedom om ändrade inkomstförhållanden m.m. och inte somnu tidigast . När sjukpenning utbetalasomedelbart efter eller jämsides med sjuklön skall ändringenäven kunna få viss retroaktiv verkan.I betänkandet behandlas även förslag om ersättning förresekostnader i samband med primärvård och om kommunskostnadsansvar för vissa förbrukningsartiklar för den somvistas på s.k. lokalt sjukhem som kommunen tagit över frånlandstinget.I proposition 40 föreslås också att samordningstiden inomarbetsskadeförsäkringen förlängs till 180 dagarför skada som visar sig eller senare.Utskottet anser att rehabiliteringshinder bör undanröjas sålångt det är möjligt, och utskottet tillstyrker därförförslaget.Även skall folkpensionärer som inte når upptill socialbidragsnorm kunna få särskiltkommunalt bostadstillägg.Riksdagen har tidigare uttalat att ersättning frånneurosedynskadefonden inte skall beaktas vid inkomstprövningenför kommunalt bostadstillägg till folkpension. Utskottet läggernu fram lagförslag härom.Slutligen tillstyrker utskottet förslag om att vissa typer avärenden skall avgöras av tjänsteman i försäkringskassan.Reservationer (s) har avgivits beträffande höjningen avlönekostnadsgränsen för återförsäkring för sjuklönekostnader,förlängningen av samordningstiden inom arbetsskadeförsäkringenoch utgångspunkten för översynen av arbetsskadeförsäkringen.Särmening (v) har avgivits beträffande sänkningen avsjukförsäkringsavgiften, förlängningen av samordningstiden inomarbetsskadeförsäkringen och utgångspunkten för översynen avarbetsskadeförsäkringen samt beträffande höjd grundpension. Proposition 1991/92:40I proposition 1991/92:40 om vissa socialförsäkringsfrågor,m.m. har regeringen () föreslagit attriksdagendels antar de i propositionen framlagda förslagen till1. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring,2. lag om ändring i lagen (1991:421) om ändring i lagen(1990:1466) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring,3. lag om ändring i lagen (1991:1040) om ändring i lagen(1962:381) om allmän försäkring,4. lag om ändring i lagen (1991:1048) om ändring i lagen(1962:381) om allmän försäkring,5. lag om ändring i lagen (1988:1465) om ersättning ochledighet för närståendevård,6. lag om ändring i lagen (1989:225) om ersättning tillsmittbärare,7. lag om ändring i lagen (1976:380) omarbetsskadeförsäkring,8. lag om ändring i lagen (1991:1042) om ändring i lagen(1976:380) om arbetsskadeförsäkring,9. lag om ändring i lagen (1979:84) om delpensionsförsäkring,10. lag om ändring i lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag,11. lag om ändring i lagen (1964:143) om bidragsförskott,12. lag om ändring i lagen (1988:360) om handläggning avärenden om bilstöd till handikappade,13. lag om fortsatt giltighet av lagen (1991:162) om särskiltkommunalt bostadstillägg till folkpension,14. lag om ändring i lagen (1990:1467) om ändring i lagen(1981:49) om begränsning av läkemedelskostnader, m.m.,15. lag om ändring i lagen (1991:1047) om sjuklön,16. lag om ändring i utsökningsbalken,17. lag om ändring i lagen (1927:77) om försäkringsavtal,18. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),dels under femte huvudtitelns förslagsanslag Bidrag tillkommunala bostadstillägg till folkpension på tilläggsbudget Itill statsbudgeten för /92 anvisar ettförslagsanslag på 25000000 kr.Proposition 1991/92:72I proposition 1991/92:72 om sänkt socialavgift tillsjukförsäkringen har regeringen ()föreslagit att antar lag om ändring i lagen(1991:1236) om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter.Lagförslagen 1, 2, 5--13 och 16--18 i proposition 1991/92:40återfinns som bilaga 1 till betänkandet. Beträffandelagförslagen 3, 4, 14 och 15 i proposition 1991/92:40 ochlagförslaget i proposition 1991/92:72 lägger utskottet framegna förslag som återfinns i bilaga 2 till betänkandet. Motioner väckta med anledning av proposition 1991/92:401991/92:Sf10 av m.fl. (m, fp, c, kds) variyrkas1. att som sin mening ger regeringen till kännaatt sjuklön vid vistelse utomlands bör gälla vistelse ikonventionsländer, arbete med anknytning till i riket bedrivenverksamhet eller på svenskt handelsfartyg,2. att beslutar att möjligheten att tecknaförsäkring för oförutsett höga kostnader för sjukfrånvaro böromfatta företag med en lönesumma motsvarande 90 basbelopp,3. att beslutar att skyldighetgentemot arbetsgivare vid rehabiliteringsutredningar med upptill 15 anställda regleras i lagtexten i enlighet med vad imotionen anförts.1991/92:Sf11 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om rapporteringsskyldigheten av kortasjukfall.1991/92:Sf12 av m.fl. (s) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om sjukkontroll under löneperiod,2. att avslår proposition 1991/92:40 vad avserförlängd samordningstid inom arbetsskadeförsäkringen,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om grunden för en utredning om enöversyn av arbetsskadeförsäkringen.1991/92:Sf13 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om begreppet sjukperiod i lagen om allmänförsäkring.1991/92:Sf14 av m.fl. (v) vari yrkas1. att avslår regeringens förslag om ändringar i7kap. 7§ sekretesslagen och 11§ lagen om sjuklön enligtvad i motionen anförts om risken för integritetskränkningar,2. att avslår regeringens förslag om förlängningav samordningstiden mellan arbetsskadeförsäkringen och denallmänna sjukförsäkringen enligt vad i motionen anförts omnegativa konsekvenser för försäkringstagarna,3. att hos regeringen begär ett påskyndande av enutredning om en ny grundpension,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ett statligt övertagande av ansvaretför pensionärernas boendekostnader.1991/92:Sf15 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom att slopa arbetsgivarnas uppgiftsskyldighet gentemotriksförsäkringsverket vad gäller de sjukfall som avslutats inomsjuklöneperioden.Motion väckt med anledning av proposition 1991/92:721991/92:Sf16 av m.fl. (v) vari yrkas1. att avslår regeringens proposition 1991/92:72om sänkt socialavgift till sjukförsäkringen,2. att , vid avslag på yrkande 1, hos regeringenbegär att införandet av en sjuklöneperiod träder i kraft förstden enligt vad i motionen anförts om problemen försmåföretagen. RehabiliteringAllmänt om rehabiliteringDen träder nya bestämmelser om rehabiliteringi kraft (prop. 1990/91:141, SfU16, rskr. Enligt de nyabestämmelserna får arbetsgivaren ett större och tydligareansvar än för de anställdas rehabilitering.Arbetsgivaren skall, om det inte framstår som obehövligt,påbörja en rehabiliteringsutredning i första hand när enanställd har varit helt eller delvis frånvarande från sittarbete på grund av sjukdom eller harhaft stor frånvaro i form av korta sjukdomsperioder.Utredningen, som skall göras i nära samråd med den anställde,skall tillställas senast eftersjukanmälningsdagen.I arbetsgivarens ansvar skall också ingå att vidta dearbetslivsinriktade rehabiliteringsåtgärder som kan genomförasinom eller i anslutning till den egna verksamheten.Inriktningen bör vara att den anställde skall beredas fortsattarbete hos arbetsgivaren.Försäkringskassan skall samordna och utöva tillsyn över deinsatser som behövs för rehabiliteringsverksamheten.Försäkringskassan skall ansvara för att rehabilitering kommertill stånd när arbetsgivare saknas eller inte fullgör sinaåtaganden. I vissa fall kan det förekomma att försäkringskassanövertar ansvaret för rehabiliteringsutredningen.Försäkringskassan skall upprätta en rehabiliteringsplan omden försäkrade är i behov av någon arbetslivsinriktadrehabiliteringsåtgärd. Under den arbetslivsinriktaderehabiliteringen kan den försäkrade få rehabiliteringspenningmed av den sjukpenninggrundande inkomsten. Särskiltbidrag kan utges för bl.a. vissa kursavgifter och resekostnaderi samband med rehabiliteringen.I proposition 1991/92:40 läggs bl.a. fram vissakompletterande förslag som rör rehabilitering.RehabiliteringsutredningArbetsgivarens rehabiliteringsansvar enligt lagen (1962:381)om allmän försäkring (AFL) regleras närmare i den nya 22 kap. 3§. Enligt detta lagrum skall arbetsgivaren i samråd med denförsäkrade svara för att dennes behov av rehabilitering snarastklarläggs och för att de åtgärder vidtas som behövs för eneffektiv rehabilitering. I samma paragraf anges attarbetsgivaren skall påbörja en rehabiliteringsutredning, om detinte framstår som obehövligt, när en anställd har varit helteller delvis frånvarande från sitt arbete på grund av sjukdomunder eller har haft stor frånvaro i form avkorta sjukdomsperioder. Rehabiliteringsutredning skall ävenpåbörjas när den anställde begär det.I motion Sf10 (yrkande 3) anför m.fl.(m, fp, c, kds) att arbetsgivare med upp till 15 anställdabör få rätt att, om de så önskar, få rehabiliteringsutredningarutförda av . Därmed undviks risken föroklarheter och kompetenstvister liksom faran att mindrearbetsgivare belastas på ett sätt som ingen tjänar på.Härigenom bör man också kunna undvika att en särskildorganisation för dessa ändamål behöver byggas upp på mindrearbetsplatser. Motionärerna begär att beslutar ienlighet härmed.Utskottet har förståelse för att rehabiliteringsansvaret,särskilt inledningsvis, kan medföra vissa praktiska problem förarbetsgivare med få anställda. Utskottet vill därför, liksom ibetänkandet 1990/91:SfU16, erinra om att det ansvar som åläggsarbetsgivaren i 22 kap. 3 § AFL inte innebär att arbetsgivarenmåste göra rehabiliteringsutredningen själv. Det är i ställetnaturligt att han tar företagshälsovården till hjälp, och detfinns enligt utskottets mening anledning räkna med att alltfler små arbetsgivare kommer att vara anslutna till sådanhälsovård. Utskottet vill också erinra om att avsikten är att ienskilda ärenden skall samarbetet mellan olika ansvariga inomområdet i allt väsentligt ske genom att handläggare och andrahos de rehabiliteringsansvariga samarbetar med varandra direkt.Utskottet har tidigare också understrukit vikten av atthanteringen av rehabiliteringsärenden vid försäkringskassornainte formaliseras. Enligt utskottets mening bör detta skapagoda förutsättningar för att enskilda företagare på ett enkeltsätt skall kunna få information och vägledning i arbetet medrehabiliteringsutredningar.I betänkandet 1990/91:SfU16 anförde utskottet emellertid måste räkna med att en arbetsgivare inte alltid kommer attfullgöra sina åligganden. Det kan också förekomma fall dåarbetsgivaren, t.ex. på grund av att han inte får tillgång tilluppgifter om vad som förorsakar den anställdes arbetsoförmåga,inte kan göra en fullständig rehabiliteringsutredning. I dessafall blir det som får ta över ansvaret föratt rehabiliteringsbehovet utreds och rehabiliteringsåtgärdervidtas resp. att utredningen kompletteras. Utskottet ansåg attdet fanns skäl att överväga om arbetsgivaren i de fall han intefullgjort vad som rimligen kan begäras av honom skall kunnaåläggas att betala kostnaden för den rehabiliteringsutredningsom gör i arbetsgivarens ställe. mening borde regeringen närmare utreda denna fråga.Utskottet ansåg att en sådan form av åläggande skulle motverkarisken för att arbetsgivaren lastar över utredningskostnaden påförsäkringskassan. Vidare skulle arbetsgivarens ochförsäkringskassans ansvar härigenom få en tydligareavgränsning. Vad utskottet anfört gav som sin meningregeringen till känna.Utskottet konstaterar att proposition 1991/92:40 inteinnehåller några förslag om ett sådant kostnadsansvar. Enmöjlighet för att begära betalning för denrehabiliteringsutredning som kassan ombesörjer skulle enligtutskottets mening i viss mån tydliggöra förutsättningarna förförsäkringskassans bistånd till arbetsgivaren irehabiliteringsarbetet. Utskottet förutsätter att regeringen ienlighet med tidigare beslut låter utredadenna fråga, och något tillkännagivande med anledning av motionSf10 yrkande 3 är därför inte påkallat.Medicinsk rehabiliteringEnligt nuvarande bestämmelser har enligt 2kap. 11 § AFL ett ansvar att se till att de åtgärder vidtas sombehövs för att förkorta en försäkrads sjukdomstid eller för atthelt eller delvis förebygga eller häva nedsättning avarbetsförmågan. Enligt 3 kap. 8 § andra stycket AFL kansjukpenning utges till den som är föremål för åtgärd avbeskaffenhet som anges i 2 kap. 11 § i den mån den försäkradepå grund av åtgärden är förhindrad att arbeta. De åtgärder somavses i 2 kap. 11 § kan vara såväl medicinska somyrkesinriktade eller av social art.Enligt de nya bestämmelserna i 22 kap. 7 § AFL kanrehabiliteringsersättning utges vid arbetslivsinriktadeåtgärder som är sådana att de förutsätter en aktiv medverkanfrån den försäkrades sida. I proposition 1990/91:141 angavs atttid under vilken den försäkrade genomgår enbart medicinskbehandling eller medicinsk rehabilitering inte borde berättigatill rehabiliteringsersättning. Inkomstbortfallet under sådantid borde ersättas genom sjukpenning. Deltagande i vissmedicinsk behandling, t.ex. sjukgymnastik, under tid somarbetslivsinriktad rehabilitering pågick borde dock inteutesluta att rehabiliteringsersättning kunde utges. Ipropositionen anfördes vidare att om bestämmelserna omrehabiliteringspenning togs in i 22 kap. 7 § AFL blev 2 kap. 11§ AFL obehövlig och borde upphävas. Även den nuvarande lydelsenav 3 kap. 8 § andra stycket borde upphöra att gälla.Utskottet ansåg däremot att, om såväl 2 kap. 11 § som 3 kap.8 § andra stycket AFL skulle upphöra att gälla, skullesjukpenning vid medicinsk behandling och medicinskrehabilitering endast kunde utges i förhållande till denfaktiska nedsättningen av arbetsförmågan. Utskottet noteradedärvid att den då föreslagna nya 3 kap. 7 b § AFL endast avsågsjukdomsförebyggande behandling. Motsvarigheten till nuvarandebestämmelse i 3 kap. 8 § andra stycket jämförd med 2 kap. 11 §borde därför införas i lagen om allmän försäkring såvitt avsågrätten till sjukpenning vid medicinsk behandling och medicinskrehabilitering. Enligt utskottets mening kunde det dock varalämpligt att strama upp tillämpningen och reglera denärmare förutsättningar som borde gälla för rätt till sådansjukpenning. Regeringen borde i denna fråga återkomma tillriksdagen med lagförslag som skulle kunna träda i kraft den 1januari 1992. gav som sin mening regeringen tillkänna vad utskottet sålunda anfört.I propositionen anförs att 3 kap. 7 b § AFL skall avse rätttill sjukpenning för en försäkrad som utan att arbetsförmåganär nedsatt med minst en fjärdedel genomgår en medicinskbehandling eller medicinsk rehabilitering som är avsedd atthelt eller delvis förebygga sjukdom eller nedsättning avarbetsförmågan om ett deltagande i behandlingen ellerrehabiliteringen hindrar honom från att arbeta. I propositionenanges att ett klargörande bör ske genom att den beslutadelydelsen av 7 b § ändras så att det uttryckligen anges att detskall vara fråga om förebyggande medicinsk behandling ellermedicinsk rehabilitering. Förutsättningarna i övrigt för att fåsjukpenning enligt 7 b § föreslås inte ändrade.I propositionen läggs också fram förslag till ändring i 20kap. 3 § AFL så att indragning eller nedsättning av sjukpenningeller förtidspension skall kunna ske om en försäkrad utangiltig anledning vägrar att underkasta sig sådan behandlingeller rehabilitering som avses i 3 kap. 7 b § AFL, underförutsättning att han erinrats om denna påföljd.Utskottet gör följande bedömning.Enligt propositionen skall 3 kap. 7 b § AFL omfatta såväl densom behöver sjukdomsförebyggande behandling som den somgenomgår sådan medicinsk behandling eller medicinskrehabilitering som ersätts enligt 3 kap. 8 § andra stycketAFL. Utskottet föreslår att, till den del det inte är fråga omsjukdomsförebyggande behandling, åtgärden beskrivs som enåtgärd som avser att förkorta sjukdomstiden eller att helteller delvis förebygga eller häva nedsättning avarbetsförmågan. Detta motsvarar det uttryck som används i 22kap. 7 § AFL om arbetslivsinriktad rehabilitering och motsvararockså det begrepp som används i den nuvarande lydelsen av 2kap. 11 § AFL.Utskottet anförde i sitt betänkande 1990/91:SfU16 att detvore lämpligt att strama upp tillämpningen och reglera denärmare förutsättningar som borde gälla för rätt tillsjukpenning i dessa situationer. I likhet med vad som föreslåsi propositionen anser utskottet att detta lämpligen bör skegenom att ett villkor för ersättning skall vara attbehandlingen eller rehabiliteringen har ordinerats av läkareoch ingår i en av godkänd plan.När lagrummet nu skall omfatta även de tidigare medicinskas.k. 2:11-åtgärderna anser utskottet det mindre lämpligt attsom förutsättning för ersättning kräva att den försäkradebehöver avstå från förvärvsarbete och går miste omförvärvsinkomst. Avsikten är inte att ändra förutsättningarnaför t.ex. en arbetslös att få sjukpenning i dessa sammanhang.Det bör vara tillräckligt att det av paragrafens andra styckeföljer att den försäkrade på grund av behandlingen ellerrehabiliteringen skall vara förhindrad att förvärvsarbeta iviss utsträckning.Lagrummet ger som nämnts även rätt till sjukpenning då denförsäkrade deltar i en sjukdomsförebyggande behandlingsåtgärd.Om sjukpenning vid sådan åtgärd anförde utskottet i sittbetänkande 1990/91:SfU16 att det krävs att en läkare pågrundval av vetenskap och beprövad erfarenhet har konstateratatt den försäkrade har en förhöjd sjukdomsrisk. Den sjukdom somkan befaras uppkomma skall vara av sådan art att den kanförväntas leda till nedsättning av arbetsförmågan. Vidare skallläkaren ha ordinerat deltagandet i behandlingen, somnaturligtvis skall vara lämpad för att minska sjukdomsrisken.Behandlingen skall ingå i en plan, som skall godkännas avförsäkringskassan. Något enstaka besök berättigar inte tillersättning.Till följd av ändringen i 3 kap. 7 b § AFL föreslårregeringen att i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring(LAF) anges att under tid som den försäkrade är föremål försådan behandling eller rehabilitering som avses i 3 kap. 7 b§ AFL skall hans förmåga att skaffa sig inkomst genom arbeteanses nedsatt även i den mån åtgärden hindrar honom attförvärvsarbeta.Utskottet föreslår att antar utskottets förslagtill lydelse av 3 kap. 7 b § AFL (lagförslag 1 i bilaga 2).Vidare tillstyrker utskottet regeringens förslag till nylydelse av 20 kap. 3 § andra stycket AFL och 6 kap. 5 § LAF.Utskottet föreslår att en hänvisning till 3 kap. 7 b § AFLäven tas in i 3 kap. 8 § andra stycket och 7 kap. 3 § AFL(lagförslag 1 i bilaga 2).RehabiliteringspenningI proposition 1991/92:40 föreslås att utmätning och införselskall kunna ske i rehabiliteringspenning.Vidare föreslås att den som uppbär fosterbarnsersättningeller jämförlig ersättning för tid då rehabiliteringspenningutges skall få rätten till rehabiliteringspenning bedömd medbortseende från fosterbarnsersättningen om barnet vårdas ävenunder rehabiliteringstiden. Detta bör anges i 22 kap. 12 § AFL.Utskottet tillstyrker förslagen.SjukperiodRegler om sjukperiod finns i 3 kap. 8 § fjärdestycket AFL. Här anges att med sjukperiod anses tid, undervilken en försäkrad i oavbruten följd lider av sjukdom somavses i 7 §. Med anledning av sjuklönereformen har enbestämmelse om sjukperiod införts i 3 kap. 1 § AFL. Enligtdenna skall sjukperioden enligt AFL också anses omfattasjuklöneperioden, om rätt till sjukpenning uppkommer iomedelbar anslutning till utgången av en sjuklöneperiod.I samband med att begreppet rehabilitering infördes i AFL gavriksdagen regeringen till känna att det var angeläget attbegreppet sjukperiod belystes ytterligare (1990/91:SfU16, rskr.303). Regeringen borde överväga om och i vilken form särskildaföreskrifter i frågan borde utfärdas. Utskottet anförde bl.a.att det enligt utskottets mening inte framgick om den somuppbar rehabiliteringspenning skulle anses lida av sjukdom somavses i 3 kap. 7 § AFL . Något hinder att uppbärasjukpenning enligt detta lagrum på grund av en faktisknedsättning av arbetsförmågan hadeinte föreskrivits. I stället angavs attrehabiliteringspenningen skulle minska med vad den försäkradeför uppbar i sjukpenning. Betydelsen av begreppetsjukperiod hade enligt utskottet ökat genom de sänktakompensationsnivåer som gällde inom sjukpenningförsäkringenfr.o.m. Utskottet anförde att de sänktakompensationsnivåerna av ensjukperiod hade medfört att det bl.a. blivit svårare förförsäkringskassorna att motivera sjukskrivna personer attåtervända till arbetsplatsen för ett arbetsförsök eftersom --om arbetsförsöket misslyckades -- kompensationsnivån försjukpenningen sänktes .