bet · GF01LU5 · 1991-11-12 00:00:00 — Det är inte enkeltatt finna den rätta avvägningen.Det bör dock observeras att det här aktuellaintegritetsintresset inte saknar skydd och att de motståendeyttrandefrihets- och informationsfrihetsintressena helt skulleförlora sitt om man tog fasta på motionärens uppslag att reglerafrågan i upphovsrättslagen, som reservationslöst hardefinierats ut ur tryckfrihetsförordningen.Därtill kommer en besvärande lagteknisk omständighet.Upphovsrättslagens föremål är den rätt som tillkommer skaparenav ett verk, inte verkets motiv.Den av motionären rekommenderade vägen är alltså stängd.Motsatsen skulle innebära att ännu ett yttrandefrihetsbrottskulle prövas i icke yttrandefrihetsrättslig ordning, vid sidanav den "kränkning av den andliga odlingens intressen" som fören lika undanskymd som svårmotiverad tillvaro iupphovsrättslagen.Ett integritetsskydd finns redan inför bildernas tillkomst.Där reser bestämmelserna om hemfridsbrott och om skydd mot olagaintrång hinder, om också inte vid fotografering på distans medteleobjektiv. Hindren förstärks av de journalistiska yrkesreglersom kräver hänsyn vid utförande av fotograferingsuppdrag och vidanskaffning av bilder.Beträffande publicering av bilder har förtalsparagrafen sinaktualitet, om publiceringen kan utsätta någon för andrasmissaktning. I publiceringsfrågan spelar också de etiskareglerna för press, radio och TV en viktig roll.De manar till varsamhet med bilder. Även för bilder gäller skall avstå från publicitet som kan kränka privatlivetshelgd, om inte ett oavvisligt allmänintresse kräver offentligbelysning.Vidare gäller att bilders innehåll inte får förfalskas genombeskärning, montage eller missvisande bildtext. Icke autentiskabilder får inte utges vara autentiska.Reglerna tjänar som ett stöd för en ansvarig hållning införden publicistiska uppgiften. Och etiken utvecklas underdiskussion. En sådan har initierats och kan med fördelintensifieras om de risker för övertramp som följer med de nyatekniska möjligheterna.TU uppfattar gärna motion som ett bidragtill den etiska diskussionen. Men den provkarta på olämpligapubliceringar som han ger i motionen belyser svårigheten attmotverka integritetskränkningar genom en preciserad ochändamålsenlig lag. Däremot är den öppen för en pressetiskprövning.De erfarenheter som och har i det här avseendet är inte så omfattande attde tyder på att det för pressens del skulle röra sig om ettstort problem. Men de är tillräckligt omfattande för att röja enbotfärdighet. De som klandras brukar inte försvara sig utangenerade försöka förklara sig.Med stöd av det anförda föreslår att lagutskottet även denna gångavstyrker bifall till motionen.Svenska journalistförbundet:Den i motionen väckta frågan har avhandlats i samband med attbehovet av förstärkt skydd för den personliga integritetenblivit grundligt övervägt i olika statliga utredningar under1970- och . behandlade deni sina betänkanden "Fotografering och integritet" (1974:85) och"Privatlivets fred" (1980:8). , somsistnämnda betänkande överlämnades till för beaktande, avrådde isitt betänkande "yttrandefriheten" (1983:70) från att manlagstiftningsvägen förstärkte integritetsskyddet på något av desätt som diskuterades inom integritetsskyddskommittén.Svenska journalistförbundet () delaryttrandefrihetskommitténs slutsats att de nyanseringar som krävsvid avvägningen mellan yttrandefrihetsintresset ochintegritetsskyddsintresset gör att ämnesområdet lämpar sigbättre för självsanering än lagstiftning. Enligt SJFsuppfattning har också den självsanerande verksamheten, sombedrivs utifrån det etiska regelverket för press, radio och tv,visat sig effektiv även när det gäller att förhindrabildpublicering som kan kränka eller såra. Det är endast i ettfåtal fall som Allmänhetens pressombudsman, och har anledning att klandrabildpubliceringar. Tillsammans med gällande bestämmelser omförtalsbrotten i tryckfrihetsförordningen ochradioansvarighetslagen måste nämnda etiska regelverk sägasuppfylla högt ställda krav på skydd för den personligaintegriteten även på det området som avses i motionen. SJFavstyrker därför motionärens förslag till lagstiftning om rätttill egen bild.Konstnärliga och litterära yrkesutövares samarbetsnämnd:KLYS delar motionärens uppfattning att det behövs ett skyddför den personliga integriteten och att detta skydd också kanleda till en begränsning av rätten att publicera enskild personsbild. Integritetsskyddet har emellertid många aspekter och förvar och en av dessa finns det i regel ett mer eller mindre tungtvägande motstående intresse. Innan man söker definiera begreppeträtten till egen bild måste man därför noggrant analysera ivilka situationer en kränkning av denna rätt kan komma ifrågasamt vilka anspråk av annan art som kan ställas mot denenskildes.Motionären påpekar att professor behandlarfrågan i en skrift och att motionengrundar sig på denna skrift. "Rätt till egen bild" utgör en vetenskaplig undersökning ochdet ligger därför i sakens natur, att materialet presenterasförutsättningslöst. Detta gäller särskilt den lista över"exempel på bildmässiga personlighetsintrång" som Levinframlägger. Listan kan därför inte betraktas som en systematiskgenomgång av problemen; tvärtom framstår den genom sin blandningav helt olika frågeställningar (delvis sådana som redan kan fåsin lösning genom tillämpning av gällande lag eller av "Spelregler för press, radio och TV") som ettdiskussionsunderlag för allmän debatt. Svårigheten att medutgångspunkt i exempelsamlingen formulera ett "integritetsskydd"framgår av eget utkast till lagändring; detuppfyller knappast de krav man bör ställa på en sådaninskränkning i yttrandefriheten som förslaget innebär.Genom att in extenso återge ochtill denna knyta endast mycket kortfattade reflexioner om"gällande rätt", "tilltagande problem" och "önskvärd reform" harmotionären knappast tydliggjort spörsmålet på ett sådant sätt,att kan ta ställning till "vad i motionen anförts omlagstiftning om rätt till egen bild". Motionen framstår i dessadelar huvudsakligen som ett inlägg i den allmänna debatt ivilken grundmaterialet från Levins avhandling är ett viktigtinslag.Motionen avslutas med ett påstående att man inte tycks ha"prövat den upphovsrättsliga vägen". Vad motionären menar meddet citerade uttrycket framgår inte av kontexten, ochformuleringen torde inte heller i sig väcka någraföreställningar om vilka åtgärder som åsyftas. Eftersommotionären antar att "frågan" borde kunna lösas i samband med enöversyn av upphovsrätten, inklusive fotorätten, kan manemellertid få uppfattningen att han åsyftar en inskränkning isådan rätt till förmån för avbildad person. Inskränkning avsådan typ är emellertid helt främmande för upphovsrätten utomför sådant fall att den avbildade tillförsäkrat sig rätt attbegränsa användning av bilden. Detta är emellertid inte enupphovsrättslig fråga i egentlig mening.Såvitt framgår av exempelsamlingen avser motionärens förslag istället syfta till en begränsning inte blott av upphovsmännensoch fotografernas yrkesutövning utan även av alla andras rättatt utnyttja sådant material, alltså i sak en allvarliginskränkning i yttrandefriheten. Det ter sig alldeles otänkbartatt man så lättvindigt som med en anslutning till motionärensganska lösliga funderingar skulle kunna ge regeringen till kännaatt önskar ett sådant ingrepp i vår grundlagsfästayttrandefrihet.Med stöd av det anförda får KLYS avstyrka att gördet av motionären föreslagna tillkännagivandet.Konstnärernas riksorganisation:Motionärens synpunkter delas i stort av KRO. Det är angelägetatt komma åt den sensationsjournalistik som bedrivs där någonsom helst hänsyn inte tages till den personliga integriteten.Det är uppenbart att massmedias egen självsanering inte alltidfungerar som den skall i alla sammanhang. Om en lagstiftning påområdet skall komma till stånd är det viktigt att klart avgränsade situationer där tryckfriheten och yttrandefriheten skall fåvika till skydd för den personliga integriteten. KRO anser, imotsats till motionären, att det kan vara en svår uppgift attkonkretisera och avgränsa ett sådant skydd. Förslaget attinförliva eventuella regler om rätten till egen bild iupphovsrättslagen/fotografilagen är dock i och för sig bra. Detkan vara lämpligt att i samma lagstiftning som är till skydd förupphovsmannen även införa regler som inskränker upphovsmannensexklusiva rätt att använda sina bilder.Av de exempel på bildmässiga personlighetsintrång somuppräknas i motionen finns det två som enligt KRO:s mening intebör föranleda någon inskränkning i lagstiftning. Det är"teckningar av identifierbara personer i nedsättande/intimasituationer" och "bilder som monteras ihop t ex en känd personshuvud på en naken kropp". Det skulle innebära ett för stortintrång i konstnärernas fria skapande att lagstifta bortmöjligheten att uttrycka sig med karikatyr. Här är ocksågränsdragningarna ännu svårare. Det torde väl ändå vara så attär man politiker eller annan känd person så får man finna sig iäven grova karikatyrer. Om bilden i sådana fall skulle varakränkande för personen finns det ju alltid en möjlighet attstämma konstnären för förtal. Det skulle också eventuellt kunnabli fråga om tryckfrihetsåtal.Svenska fotografernas förbund:I samband med den pågående upphovsrättsutredningen har endiskussion om "fotografiskt intrång" initierats utifrån detfaktum att bilder som upplevs kränka den personliga integritetenförekommer i pressen med jämna mellanrum. väckt en motion om rätten till egen bild, där han föreslåratt detta problem regleras i samband med fotografins integrationi upphovsrätten.Svenska Fotografernas Förbund vill inte förneka attfotografier har använts på ett sätt som kan anses stötande förenskilda personer. Vi vill dock hävda att, genom den etiskadebatt som pågår inom fotografkåren och med de frivilligapressetiska regler som finns, problemen i är av långtmindre grad än i flertalet jämförbara länder, däribland flera avde länder som nämns i motionen, då p g a att de har enlagstiftning som ger den avbildade ett starkare skydd. Vi delarinte motionärens bedömning att problemen är i tilltagande, medundantag på en punkt. Bruket av datormanipulerade bilder hartilltagit.De problem som finns är av tre olika kategorier, attfotografen i själva fotograferingssituationen är närgången ochpåflugen, att bilden genom manipulering eller placering i etttextsammanhang får en annan innebörd än den reella, ochslutligen att fotografen fotograferar en person i ett sådantsammanhang så att den avbildade upplever det som ett intrång iden personliga integriteten vid en ev publicering.Den första situationen torde vara olaglig,eftersom det kan anses som en form av ofredande.Bildmanipulering har alltid förekommit. går det dock såmycket snabbare och med så mycket högre kvalitet att vi har fåtten ny situation. Den datoriserade bildhanteringen medför attbildelement kan plockas bort eller in i bilder och flera bilderkan sammanföras till en, m m, m m, utan kvalitetsförändringaroch på mycket kort tid.Bildmanipulering har varit vanligt ireklambildssammanhang, men börjar nu också förekomma i pressen.Detta medför att pressbildens autencitet kommer att ifrågasättasom inte någon form av markering av bilder som förändrats jämförtmed ursprungsmaterialet införs. Detta bör vara ett gemensamtintresse mellan fotografen, tidningsutgivaren ochtidningsläsaren. Detta medför att troligtvis kan detta lösasgenom en förändring av de pressetiska reglerna. ()har tagit initiativ till att en sådan förändring ska genomförasi Norden.Ett liknande problem finns när genrebilder placeras somillustration till en text utan att bilderna har något som helstsamband med den. Ofta finns en brasklapp i bildtexten, "OBS,människorna på bilden har inget samband med textens innehåll".Även här torde en skärpning av de frivilliga pressetiskareglerna vara en bättre väg än lagstiftning. Dessutom har denenskilde fotografen mycket svårt att kontrollera i vilkasammanhang hans/hennes bilder kommer att förekomma i. Flertaletav dessa bilder hämtas ur bildarkiv och publiceras utanfotografens kännedom. Anses det att en lagstiftning krävs börföljaktligen ansvaret här ligga på den ansvarige utgivaren,eftersom det är ju inte bilden i sig som är stötande. Dettagäller även de manipulerade bilderna.Annat är det beträffande de bilder som tas av t ex brottsofferutan dennes vetskap eller godkännande. Här kan den avbildadeuppleva att bilden i sig är stötande för hans/hennespersonliga integritet, och här har fotografen också ett direktansvar för sin bild. De pressetiska reglerna säger här att enbild ska inte publiceras om det får negativa konsekvenser förden avbildade, om inte ett allmänintresse överväger. Om intedessa frivilliga regler anses tillfyllest kan ev en lagstiftningbli nödvändig. Ett stort problem här är att ge det önskadeskyddet för den avbildade, utan att konsekvenserna blir onödigainskränkningar i yttrandefriheten för fotograferna.En väg att gå är att kriminalisera fotograferande avmänniskor där deras personliga integritet kränks, eller rent avall fotografering utan tillstånd. Detta är naturligtvis enytterst stor inskränkning för fotografer. I praktiken skulle ensådan lag omöjliggöra så gott som all professionellfotografering utanför ateljén! En annan väg är att kriminaliserapubliceringen av bilder utan de avbildades tillstånd. Ävenen sådan lag skulle medföra stora inskränkningar för fotografen.Vi gör den bedömningen att den skada som yttrandefriheten liderär långt större än den förbättring av skyddet av den personligaintegriteten som en lagstiftning utformat efter något av dessatvå förslag skulle ge. En annan nackdel är deninformationsbegränsning som ett krav på godkännande från denavbildade torde medföra. Det blir alltför enkelt för en avbildadatt ange att bilder med ev "obekväma" fakta inte får publiceras,om ett tvingande krav på godkännande från denne införs.En framkomlig väg skulle däremot vara att ge fotografen ettstörre ansvar att bilden inte kan anses stötande mot denpersonliga integriteten. Det skulle innebära att självafotograferingssituationen inte förändras, jämfört med . Påså sätt begränsas skadorna på yttrandefriheten radikalt. Förstefteråt, när bilden är framtagen, kan fotografen göra enbedömning om bilden kan anses vara stötande för den personligaintegriteten. Genom att göra bilden tillgänglig för publiceringkan fotografen anses ha gett sitt omdöme att bilden inte kananses stöta den avbildades integritet.En lagstiftning utformad på detta sätt skulle flyttatidpunkten där fotografen måste ta ställning till om bilden kananses kränkande från en tidpunkt, fotograferandet, därfotografen har att träffa en lång rad andra avgöranden avkonstnärligt gestaltande karaktär, till en, överlämnandet av ettgodkänt reproduktionsoriginal, där denne har tillfälle tillnoggrann eftertanke och ev rådfråga juridisk expertis. Syftet,att få en större respekt för den personliga integriteten och attkunna beivra ev övertramp, kan nås utan att inskränkningar skeri fotografens yttrandefrihet och samhällets informationsbehov.En ev lagstiftning bör naturligtvis inte utformas så att ettsådant godkännande från fotografen på något som helst sättskulle frita den ansvarige utgivaren från det slutgiltigabedömandet och ansvaret för om en bild kan publiceras. Sammanfattning 1Motioner 1Utskottet 21. Allmän bakgrund 22. Skydd för folkmusik 52.1 Motionsmotiveringar 52.2 Arbete inom och 52.3 behandling 52.4 Utskottets överväganden 63. Utgivning av talböcker 73.1 Motionsmotivering 73.2 Gällande ordning 73.3 Utredningsarbete 83.4 Utskottets överväganden 94. och inspelning av radio- och TV-program 94.1 Motionsmotiveringar 94.2 Gällande ordning 104.3 behandling 124.4 Utredningsarbete 134.5 Utskottets överväganden 135. Användning av personbilder 145.1 Motionsmotivering 145.2 Gällande ordning 155.3 behandling 165.4 Sammanfattning av remissyttranden 185.5 Utskottets överväganden 19Hemställan 19Bilaga Remissyttranden över motion 1990/91:L801 21