bet · GE01JoU26 · 1991-05-16 00:00:00 — Ett ökat utländskt ägande innebär enligtmotionen risk för ett minskat hänsynstagande till naturvårdensintressen vid brukandet av marken eftersom ägaren inte är bosattpå orten. Det finns dessutom risk för att mark överförs frånenskilt ägande till bolagsägande vilket kan få negativa effekterför såväl skötseln av marken som för utvecklingen avlandsbygden.I motion Jo151 (v) anförs att det utan en stark bo- ochbrukarplikt finns risk att fastigheter köps upp av kapitalstarkautländska medborgare som inte har för avsikt att bosätta sig påfastigheten, vilket leder till utarmning av landsbygden (yrkande4).Utskottets övervägandenEnligt gällande EG-direktiv skall investeringar i fast egendomkunna göras av fysiska och juridiska personer hemmahörande i enEG-stat. Existerande nationella regler om köp av "secondaryresidences" får dock tills vidare behållas, om de inte stridermot andra EG-regler. En möjlighet till undantag finns också iförsta hand inom militärt känsliga områden.Jordförvärvslagen innehåller inte några bestämmelser somsärbehandlar utländska fysiska eller juridiska personer vidprövningen av förvärvstillstånd. Inte heller föreslås ipropositionen några sådana regler. Frågan om utlänningars rättatt förvärva fast egendom i regleras i stället i lagen(1982:618) om utländska förvärv av fast egendom m.m. Regeringenaviserar i propositionen att det kan bli aktuellt med en ändringav bestämmelserna inom ramen för de pågåendeEES-förhandlingarna. Några förslag i det hänseendet framläggsemellertid inte nu.Jordförvärvslagens regler har emellertid också betydelse isammanhanget eftersom de skall tillämpas jämsides medutlänningsförvärvslagen. Vad gäller den i motion Jo152 uttaladeoron för ett ökat utländskt bolagsägande kan framhållas att detför att en juridisk person skall få tillstånd till förvärvetenligt jordförvärvslagen fordras i princip att det finnssärskilda skäl. Som framgår av redogörelsen för propositionenföreslås ingen ändring i det hänseendet. Alla sådana förvärvkommer således på samma sätt som att vara underkastadesärskild prövning enligt jordförvärvslagen. Den genomfördautvärderingen av lagstiftningen har visat att lagen har variteffektiv det gällt att förhindra bolagsköp av jord ochskog.För fysiska personer innebär de i propositionen föreslagnareglerna med krav på bosättning inom stora delar av landet attförvärv i första hand får göras av personer som skall bo påeller redan bor i närheten av förvärvsfastigheten. Detta gälleräven då utländska medborgare vill förvärva fastighet i Sverige.Mot bakgrund av vad som har anförts avstyrker utskottetmotionerna Jo151 yrkande 4 och Jo152 yrkande 5.Förvärv i glesbygdsområdePropositionenJordbruksministern framlägger sammanfattningsvis följandeförslag.Lagen förstärks som regionalpolitiskt instrument. Såvälsysselsättningen som bosättningen i glesbygd skall främjas.Den som är bosatt i ett glesbygdsområde och den som åtar sigatt bo på förvärvsfastigheten skall kunnaförvärva egendomen utan särskilt tillstånd. Anmälan om förvärvetskall dock göras till länsstyrelsen.I andra fall skall liksom fordras tillstånd tillförvärvet. Sådant tillstånd skall kunna vägras om egendomenbehövs för sysselsättningen eller bosättningen iglesbygdsområdet.Jordbruksministern anser att de regionalpolitiska målen ijordförvärvslagen bör formuleras så att de bättre överensstämmermed gällande landsbygdspolitiska ambitioner. Detta innebär attlagen i fortsättningen bör kunna användas både för att främjasysselsättningen och för att främja bosättningen i glesbygd.Bosättningen bör ges en självständig betydelse. Detta är viktigteftersom boendet utgör grunden för såväl offentlig somkommersiell service och därför är en nödvändig förutsättning fören levande landsbygd.Avsikten är inte att i första hand ta till varasysselsättningen i jordbruket. Som en följd av detlivsmedelspolitiska beslutet kommer denna att minska. I störreutsträckning än kommer således annan verksamhet änjordbruk att bedrivas på fastigheterna. Sådan verksamhetstimuleras genom olika åtgärder för att underlätta övergångentill ett mer marknadsinriktat system.Genom en sådan inriktning av bestämmelserna som föreslås blirlagstiftningen i det här hänseendet ett rent regionalpolitisktinstrument. Utgångspunkten bör vara att antalet boende iglesbygden blir så stort som möjligt.När det gäller att avgränsa de områden inom vilka deregionalpolitiska bestämmelserna skall tillämpas framhållerjordbruksministern att glesbygd inte är något entydigt begrepp.Det föreligger också stora skillnader mellan glesbygdsområden iolika delar av landet vad gäller tillgång till service ochsysselsättning. Enligt propositionen bör de områden inom vilkajordförvärvslagens bestämmelser skall kunna tillämpas i huvudsaköverensstämma med de områden som gäller för glesbygdsstöd, dvs.i huvudsak stora sammanhängande områden med gles bebyggelse ochlånga avstånd till sysselsättning eller service samt skärgårdar.Liksom bör det vara möjligt för staten att lösaegendomen om en förvärvare inte uppfyller ett åtagande att bo påegendomen. Jordbruksministern anser däremot inte att enbosättningsplikt skall kunna vitessanktioneras. Vid tillkomstenav jordförvärvslagen yttrade lagrådet bl.a. följande (prop.1978/79:85 s. 125 f.). Ett åläggande av myndighet att under visstid vara bosatt på en viss fastighet strider motgrundlagsstadgandet i 2kap.8§ regeringsformen somtillförsäkrar varje medborgare frihet att förflytta sig inomriket och att lämna detta. Enligt lagrådet gäller detta även omåläggandet kan ses som en följd av en frivillig ansökan om attfå förvärva fastigheten. Begränsning i rörelsefriheten blir docktillåtlig enligt 2kap.12§ regeringsformen, om den görsendast för att tillgodose ett ändamål som är godtagbart i ettdemokratiskt samhälle. Ett åläggande av den art som föreslogsansåg lagrådet rymdes inom den gränsen, men åläggandet får dåenligt samma bestämmelse inte gå utöver vad som är nödvändigtmed hänsyn till det avsedda ändamålet. Det syfte som angavs vidlagens tillkomst var att säkerställa att ett utvecklat ellerutvecklingsbart jordbruk skulle komma att brukas och bebos avägaren själv. Lagrådet utgick ifrån att beslut omtvångsbosättning bara fick meddelas på grund av den berördeseget åtagande. Syftet med de nu föreslagna bestämmelserna ärrenodlat regionalpolitiskt, och avsikten är att motverkaavfolkningen av glesbygden. Även detta syfte är emellertid avden arten att en bosättningsplikt får anses vara förenlig medgällande grundlagsstadganden. Att myndigheterna skulle kunnaframtvinga en efterlevnad av ett åtagande om bosättning genomvitesföreläggande innebär emellertid att större inskränkningargörs i den enskildes rörelsefrihet än som är nödvändigt. Ensådan möjlighet bör därför inte införas. För att uppnå detavsedda syftet måste det anses tillräckligt att den som inteuppfyller sitt åtagande kan förlora fastigheten.Med stöd av gällande bestämmelser i jordförvärvslagen kanföreläggande meddelas inte bara om boende utan också ombrukande. Jordförvärvslagens regler om skyldighet för ägaren attsjälv bruka marken kompletterades tidigare av bestämmelser ilagen (1979:425) om skötsel av jordbruksmark. Fram till den 1juli 1990 gällde enligt skötsellagen krav på att jordbruksmarkskulle brukas så att markens produktionsförmåga togs till vara.Jordbruksmark fick inte heller tas ur jordbruksproduktion utantillstånd. Bestämmelserna om brukningsplikt och kravet påtillstånd för den som vill ta mark ur produktion upphävdes isamband med att beslutade en ny livsmedelspolitik. Medhänsyn bl.a. till det behov av omställning inomjordbruksproduktionen som uppstår till följd av reformen ansågriksdagen att det var naturligt att brukningsplikten enligtskötsellagen avskaffades.Att behålla och eventuellt också skärpa reglerna om brukande ijordförvärvslagen strider mot ställningstagande tillbrukningsplikten i övrigt. Denna skyldighet har nyligenavskaffats och den bör inte på nytt införas, inte ens ibegränsad omfattning genom regler i jordförvärvslagstiftningen.MotionernaI ett flertal motioner yrkas att boplikten skall utvidgas ochgälla i hela landet i stället för enbart i det glesbygdsområdesom regeringen föreslår. anser i sinkommittémotion Jo152 att lagen bör utformas så att bopliktengäller hela landet (yrkande 3). För att boplikten skall få någondirekt verkan bör vidare bosättningsplikten vitessanktioneras(yrkande 2). Möjligheten till inlösen av fastigheten dåbosättning ej skett är enligt motionen inte tillräcklig.Även anser i sin kommittémotion Jo150 att bo-och brukarprincipen skall gälla hela landet.Enligt motion Jo145 (c) yrkande 1 bör glesbygdsbegreppetutvidgas till att omfatta alla icke tätortsnära områden, ochenligt motion Jo151 (v) bör vad gäller kravetpå bosättning gälla hela länet (yrkande 2).Krav på att bo- och brukarplikten skall hävdas i lagenstillämpning framförs i kommittémotion Jo306yrkande 2 och i motion Jo234 (c) yrkande 3.Den närmare avgränsningen av glesbygdsområdet tas upp i fleramotioner. Enligt motion Jo148 yrkande 1 och motion Jo151 yrkande5 bör det livsmedelspolitiska beslutet ligga till grund föravgränsningen av glesbygdsområdet. I båda motionerna anförs attdet är en förutsättning för jordbruket i inlandatt också kustlandets jordbruk kan förbli intakt.Miljöpartiet anser enligt motion Jo143 att den föreslagnalagen om jordförvärv är otillräcklig och bör utvidgas enligtförslagen i partimotion Jo252. I partimotionenyrkas att en parlamentarisk utredning skall tillsättas meduppgift att utarbeta förslag till lag om bo- och brukarpliktsamt förslag till kompletteringar av (yrkande 1). Vidare yrkas sådana skärpningar av skötsellagen atteffektivt ingripande kan ske mot den som missbrukar odlingsmark(yrkande 2). Med bo- och brukarplikt avses i motionen atthuvudregeln för jordens brukande skall vara att ägaren är bosattpå eller invid den odlingsmark han äger och i görligaste mån taransvar för och deltar i bruket av jord och skog. Eftersom jordenär en för mänskligheten oskattbar tillgång är det enligtmotionen förenat med ansvar att äga jord. Därför bör det finnasen fungerande lag som gör det möjligt för det allmänna attingripa mot den som uppenbart vansköter sin jord. Odlingsmarkskall inte utan tillstånd få användas för andra ändamål änodling.I motion Jo151 (v) framhålls det som en viktig förutsättningför en levande landsbygd att människor har möjlighet att bo påoch bruka de jord- och skogsbruksfastigheter som finns. Därförbör enligt motionen bo- och brukarplikten skärpas (yrkande1).Några motioner är kritiska mot propositionens förslag attegendom i glesbygd skall få förvärvas utan tillstånd av den sombor i glesbygden i den kommun där egendomen är belägen. I motionJo148 (s) yrkande2 och Jo149 (s) yrkande1 pekas särskilt påatt vissa kommuner i norra är mycket vidsträckta och attsåledes en förvärvare skulle kunna köpa fastigheter fritt ävennär dessa är belägna långt bort från bosättningsorten. Problemetskulle kunna reduceras om i stället församling gjordes till detområde inom vilket tillståndsfria förvärv får ske. I motionJo151 åberopas samma förhållanden. I motionen yrkas att iVästerbottens län skall församling utgöra det geografiska områdeför vilket tillståndsplikt inte fordras (yrkande3).För att säkerställa lagändringens syfte måste enligt motionJo147 (s) en uppföljning ske för att utröna om defastighetsförvärv som sker leder till ökad bosättning ochsysselsättning i glesbygd (yrkande2).Utskottets övervägandenJordförvärvslagen har inte varit något effektivt instrumentför att uppnå de uppställda målen för lagstiftningen. Såsomjordbruksministern anfört kan det antas att detta delvis berottpå att reglerna i lagen inte har varit tillräckligtdifferentierade och preciserade i förhållande till de mål somskall uppnås.Behovet av att reglera förvärven varierar mellan landets olikadelar. Bakom förslagen i propositionen ligger en strävan att istörsta möjliga utsträckning differentiera reglerna och meradirekt inrikta dem på de olika behov som gör sig gällande iolika delar av landet. Utskottet delar uppfattningen attutgångspunkten för ändringarna bör vara att bestämmelserna skallvara så effektiva som möjligt som onödiga hinder inteskall ställas upp för omsättningen av jordbruksfastigheter.Avsikten med de föreslagna bestämmelserna om bosättning är attlagen skall kunna användas som ett regionalpolitiskt instrumenti glesbygden för att främja en positiv landsbygdsutveckling.Utskottet delar uppfattningen att detta är en angelägen uppgift.Att utsträcka tillämpningsområdet för bestämmelserna till attomfatta hela landet kan emellertid inte anses ändamålsenligt.Det är ett känt faktum att befolkningsutvecklingen i dentätortsnära landsbygden varit betydligt mera gynnsam än i denutpräglade glesbygden. Liksom i övrigt när fråga är om särskildaglesbygdsinsatser från statsmakternas sida bör glesbygd i dethär sammanhanget skiljas ut från övrig landsbygd.Det anförda innebär att utskottet tillstyrker regeringensförslag och avstyrker motionerna Jo145 yrkande1, Jo150, Jo151yrkande2 och Jo152 yrkande3.I två fristående motioner Jo234 yrkande3 och Jo306yrkande2 har framförts allmänt hållna krav på att bo- ochbrukarplikten skall hävdas i lagens tillämpning. Utskottetavstyrker dessa motioner i den del de inte tillgodoses genompropositionens förslag till bestämmelser om förvärv i glesbygdoch utskottets ställningstagande till dessa förslag.Inom det s.k. åtgärdsprogrammet för norra kan stödtillfalla företag såväl inom det avgränsade glesbygdsområdet somutanför detta. Det främsta syftet med programmet är attupprätthålla produktionsnivån i jordbruket i norra med bestämmelserna om bosättning i jordförvärvslagendäremot är inte att i första hand ta till vara sysselsättningeninom jordbruket. Lagstiftningen är i stället i det härhänseendet avsedd som ett rent regionalpolitiskt instrument.Enligt utskottets mening finns det därför inte någon anledningatt knyta avgränsningen av glesbygdsområdet ijordförvärvslagstiftningen till åtgärdsprogrammet. Utskottetavstyrker motionerna Jo148 yrkande 1 och Jo151 yrkande5.Bestämmelserna som syftade till att motverka att jordbruksmarkläggs ned fanns tidigare i lagen om skötsel av jordbruksmark.Bestämmelserna hävdes i samband med att antog en nylivsmedelspolitik . Att nu på nytt införa enlagstadgad brukningsplikt skulle strida mot det beslutet.Riksdagen avstyrker med hänvisning härtill motionerna Jo143 ochJo252 yrkandena1 och2.Motion Jo151 yrkande1 innehåller ett allmänt formulerat kravpå skärpt bo- och brukarplikt. Även det motionsyrkandet avstyrksmed hänvisning till det anförda.Rättigheten att fritt förflytta sig inom riket ärgrundlagfäst. Begränsningar i rätten får dock göras för atttillgodose ändamål som är godtagbart i ett demokratisktsamhälle. Begränsningen får dock aldrig gå utöver vad som ärnödvändigt för ändamålet. Om ett åtagande eller ett föreläggandeom bosättning inte efterlevs föreslås i propositionen att statenskall kunna lösa in fastigheten. Enligt utskottets mening fårdetta anses vara en tillräcklig påföljd. En möjlighet tillvitesföreläggande skulle medföra större inskränkningar i denenskildes rörelsefrihet än som är nödvändigt. Utskottetkonstaterar att yrkandet om vitesföreläggande i centermotionenJo152 inte överensstämmer med den tolkning av regeringsformensbestämmelser om grundläggande fri- och rättigheter somförankrats bl.a. i lagrådets yttrande till proposition1978/79:85. Utskottet ansluter sig således tilljordbruksministerns överväganden i den här delen och avstyrkermotion Jo152 yrkande2.Propositionens förslag innebär bl.a. att egendom i glesbygdfår förvärvas utan tillstånd av den som har varitbosatt i glesbygd inom den kommun där egendomen är belägen.Eftersom vissa kommuner i inland är mycket vidsträcktainnebär detta att en förvärvare kan vara bosatt ganska långtbort från förvärvsegendomen och ändå inte behöva söka tillståndtill förvärvet. Den risk för ett ökat utboägande som detta kaninnebära skulle enligt några motioner kunna minskas genom atttillståndsfriheten knöts till församlingen i stället för tillkommunen.Till en början kan konstateras att tillståndsfrihet inom denförsamling där en förvärvare är bosatt skulle vara alltförbegränsad i de södra delarna av där församlingarna oftaär mycket små. Olika bestämmelser skulle således erfordras iolika delar av landet. Det kan också ifrågasättas om någraverkliga vinster skulle göras, bl.a. mot bakgrund av att ocksåförsamlingarna i inland kan vara mycket stora till sinutbredning och glest befolkade. Att knyta tillståndsfrihetentill en församling skulle dessutom vara administrativt krångligtoch leda till en betydligt mer omfattande tillståndsprövning änvad som avses med propositionens förslag. Utskottet avstyrkermotionerna Jo148 yrkande2, Jo149 yrkande1 och Jo151yrkande3.I anslutning till yrkande2 i motion Jo147 om uppföljning avlagändringarna utgår utskottet från att jordbruksverketfortlöpande följer upp effekterna av de nya bestämmelserna försåväl sysselsättningen som bosättningen i glesbygd. Någotsärskilt uttalande härom från sida torde intebehövas.Juridiska personers förvärvPropositionenI propositionen föreslås att gällande bestämmelser behållsoförändrade.Enligt jordbruksministern måste det bl.a. frånsamhällsekonomisk synpunkt anses vara en fördel om man genom ettomfattande privat ägande kan säkerställa en mångfald i fråga omolika metoder i jord- och skogsbruket. Ett ökat bolagsägandeinnebär vidare bl.a. att mark i stor utsträckning undandrasmarknaden. Dessutom gäller att om jordbruksmark kan överlåtastill ny ägare genom förvärv av aktier eller andelar i bolagetkommer heller ingen ny prövning av förvärvets lämplighet tillstånd, vilket kan innebära nackdelar framför allt frånregionalpolitisk synpunkt.MotionenEnligt kommittémotion Jo152 yrkande4 börlagen skärpas så att enskilt ägande stärks och att juridiskapersoners möjligheter till förvärv ytterligare begränsas.Familjejordbruket som bedrivs i bolagsform skall dock behandlaspå samma sätt som enskild person. För en positivlandsbygdsutveckling är ett enskilt ägande väsentligt eftersomdet leder till en bättre skötsel av fastigheten.Utskottets övervägandenAvsikten med bestämmelserna om juridiska personersförvärvsrätt har varit att behålla balansen mellan olikaägarkategorier. Som framgår av propositionen har lagstiftningenockså varit effektiv i det hänseendet. Utskottet ser därföringen anledning att frångå propositionens förslag att nuvaranderegler skall behållas oförändrade. Utskottet avstyrker såledesmotion Jo152 yrkande 4.Undantag från lagens tillämpningsområdeMotionenEnligt motion Jo145 (c) yrkande 2 är det inte tillräckligt attmake och avkomling får förvärva jordbruksfastighet utan särskildtillståndsprövning. Sådan rätt bör tillkomma också föräldrar,far- och morföräldrar, syskon, syskons make, syskons avkomlingoch dödsbo vari förvärvaren eller någon av nämnda personer ärdelägare.Utskottets övervägandenEnligt 3 § 5 jordförvärvslagen behövs med visst undantag intetillstånd till förvärv av jordbruksegendom om förvärvaren ärgift med överlåtaren och inte heller om förvärvaren eller, närmakar förvärvar gemensamt, någon av dem är överlåtarensavkomling. Någon ändring av den s.k. frikretsen föreslås inte ipropositionen.Jordförvärvslagen påverkar endast en mindre delav det totala antalet överlåtelser av jordbruks- ochskogsfastigheter. Endast av alla överlåtelser prövasenligt lagen. Den nu genomförda utvärderingen visar att lageninte har varit något effektivt medel för att nå uppställda mål.De ändringar som föreslås i propositionen syftar till atteffektivisera lagstiftningen. Att inskränka lagenstillämpningsområde skulle verka i motsatt riktning. Utskottetavstyrker därför motion Jo145 yrkande 2.JordfondenPropositionenI propositionen föreslås att verksamheten i jordfonden skallfortgå i stort sett oförändrad.Jordfonden, som förvaltas av lantbruksstyrelsen, skall enligtgällande föreskrifter (SFS 1989:281) användas främst för attfrämja en från allmän synpunkt lämplig utveckling av bl.a.skogsbruket. Jordfonden uppgår till 367 milj.kr.Förutom att fonden används för inlösen av fastigheter enligtjordförvärvslagen kan den användas för att på den fria marknadendirekt förvärva fastigheter i konkurrens med andra köpare.Fonden har således en från jordförvärvslagen friståendefunktion. De fastigheter som tillförs fonden skall säljas ut påett sådant sätt att fastighetsstrukturen ocharronderingsförhållandena förbättras. En fastighet skallavyttras så snart ändamålet med förvärvet kan tillgodoses.Fonden har stor betydelse för arbetet med de genomgripandefastighetsregleringar som görs i områden med mycket splittradfastighetsindelning, särskilt i . på att fonden möjliggör uppbyggandet av den markreserv somär en nödvändig förutsättning för en sådan reglering.MotionernaEnligt motion Jo147 (s) yrkande 1 bör jordfonden tillförasmedel som gör det möjligt för fonden att aktivt och i frikonkurrens förvärva skärgårdsfastigheter. Detta skulle ökamöjligheterna till boende och näringsverksamhet i skärgården ochminska risken för att skärgården i ännu högre grad omvandlastill ett område för fritids- och sommarboende. I motion Jo149(s) framhålls att jordfondens betydelse ökar vid en omfattandeförändring av lagstiftningen. En utökad ram för verksamheten iform av en rörlig kredit är därför enligt motionen motiverad(yrkande 3).Utskottets övervägandenI proposition 1990/91:191 om vissa livsmedelspolitiska frågortar regeringen upp frågan om medel för jordfondens verksamhet.Bl.a. föreslås att en rörlig kredit på 50 milj.kr. skalldisponeras för jordfondsändamål budgetåren 1990/91 och 1991/92.Frågan om medel för jordfonden bör behandlas i det sammanhanget.Utskottet vidtar därför ingen åtgärd med anledning av motionernaJo147 yrkande 1 och Jo149 yrkande 3.Övriga frågorUtskottet tillstyrker regeringens förslag även i de delar somej särskilt kommenterats i det föregående.En fristående motion Jo224 (s) behandlar bestämmelserna omprisprövning enligt jordförvärvslagen. Enligt motionen börbestämmelserna ses över och förtydligas. Motionen framstår efterregeringens proposition som inaktuell och bör kunna lämnas utannågon vidare åtgärd från sida.I övrigt noterar utskottet att de föreslagna ändringarna i10§ och införandet av en ny 10a§ i jordförvärvslagenfordrar vissa följdändringar i 15§ som inte har tagits upp iregeringens proposition. Paragrafen bör ändras så att talan ominlösen enligt 10a§ första stycket skall väckas förefemårstidens utgång. beträffande avslag på propositionenatt avslår motion 1990/91:Jo152 yrkande 1,res. 1 (c)2. beträffande inskränkning av lagens tillämpningsområdeatt avslår motionerna 1990/91:Jo142, 1990/91:Jo144,1990/91:Jo146, 1990/91:Jo236, 1990/91:Jo268 yrkande 4 och1990/91:Jo314 yrkande 5,res. 2 (m)res. 3 (fp)3. beträffande utländska medborgares förvärvatt avslår motionerna 1990/91:Jo151 yrkande 4 och1990/91:Jo152 yrkande 5,res. 4 (c)res. 5 (v)4. beträffande glesbygdsbegreppetatt antar regeringens förslag till lag om ändring ijordförvärvslagen (1979:230) såvitt avser 1 § samt avslårmotionerna 1990/91:Jo145 yrkande 1, 1990/91:Jo148 yrkande 1,1990/91:Jo150, 1990/91:Jo151 yrkandena 2 och 5 samt1990/91:Jo152 yrkande 3,res. 6 (c)res. 7 (v, mp)5. beträffande släktförvärvatt avslår motion 1990/91:Jo145 yrkande 2,6. beträffande bo- och brukarpliktatt avslår motionerna 1990/91:Jo143, 1990/91:Jo151yrkande 1, 1990/91:Jo234 yrkande 3, 1990/91:Jo252 och1990/91:Jo306 yrkande 2,res. 8 (v)res. 9 (mp)7. beträffande församling som tillståndsfritt områdeatt avslår motionerna 1990/91:Jo148 yrkande 2,1990/91:Jo149 yrkande 1 och 1990/91:Jo151 yrkande 3,res. 10 (v)8. beträffande juridiska personers förvärvatt avslår motion 1990/91:Jo152 yrkande 4,res. 11 (c)9. beträffande vitessanktionering av bopliktenatt avslår motion 1990/91:Jo152 yrkande 2,res.