bet · GE01FiU20 · 1991-02-21 00:00:00 — När dessutomRehnberggruppen föreslår inskränkningar i förhandlingsrätten tasett stort steg mot en direkt statlig lönepolitik. Utskottet villunderstryka att den fria förhandlingsrätten måste värnas. Underinga omständigheter kan en tvångslag eller tvångsmedling i någonform komma i fråga.Utskottet delar farhågor för Rehnberggruppensarbete. Udden riktas mot de arbetandes löneökningar och delokala fackföreningarnas verksamhet. Utskottet ställer sig ävenavvisande till att öka vinsterna i företagen, på lönernasbekostnad och sedan tro att dessa högre vinster skall hållatillbaka arbetslösheten.Rehnberggruppens förslag innebär ett löneutrymme på för1991, vilket ger /tim. för dem med mindre än 170000kr. Det skall fördelas av de centralaavtalsparterna i branschen. Lokalt förhandlingsförbud gäller för1991. Dessutom finns en avräkningsklausul som innebär att allalöneökningar /tim. avräknas nästkommande avtalsår.En liknande avräkningsklausul gäller även för 1992.Ett accepterande av förslag innebär attförhandlingar om övriga delar i kollektivavtalet även skall skeunder fredsplikt, vilket ytterligare stärker"arbetsgivarparten".Utskottet instämmer i farhågor för följdernamed verksamhet, bl.a. risken för ännustörre obalans mellan parterna på det lokala planet. Medan delokala fackföreningarna bakbinds i sitt fackliga arbete i tvåår, kan arbetsgivarparten förstärka sin ställning införnästkommande avtalsförhandlingar och genomföra sindecentraliserade förhandlingstrategi. Utskottet delarvänsterpartiets uppfattning att Rehnberggruppens arbeteomedelbart måste avbrytas.Riktlinjer för den ekonomiska politikenDet förslag till utformning av riktlinjer för den ekonomiskapolitiken som regeringen förordar i propositionen löser enligtutskottets mening inte problemen i ekonomin. Det alternativ tillinriktning av den ekonomiska politiken som utskottet villförorda framgår av följande redovisning.Rättvis fördelningspolitik och arbete åt alla är denekonomiska politikens viktigaste uppgift. Det behövs en rättvisfördelningspolitik på alla områden med värnande omlåginkomsttagarna, den sociala välfärden och full sysselsättningi centrum. Rättvis fördelning gäller inte enbart tillväxten utanen omfördelningspolitik som gäller alla samhällets resurser.Övergång från inflationslöner till reallöner kräver attpriserna pressas för att minska kraven på lönekompensation.Därigenom kan lägre löneökningar leda till reallöneökning.Förutsättningen är en effektiv prispress. Ett rättvist utfall avavtalsrörelsen underlättas genom att momsen på mat sänks och dehögavlönades skatt skärps genom att grundavdraget för dessaslopas. Utskottet vill understryka att lönearbetarna måstetillerkännas rätten att få kompensation för prisökningarna. Omhuvudansvaret för inflationen läggs på företag och myndighetersom sätter priser samt på dem som fattar politiska beslut omräntor, skatter, avgifter, taxor m.m. kan prisökningarna hållasnere och löneökningarna bli måttliga, men ändock gereallöneförbättringar.Inflationsbekämpningen genom prispress skall kombineras medåtgärder mot inflationsdrivande monopol, t.ex. inombyggbranschen och livsmedelssektorn. Pris- och hyresstopp kanbehöva tillgripas såväl från stabiliserings- som frånfördelningspolitisk synpunkt.Tillväxten i samhällsekonomin måste bygga på en utveckling medekologiska förtecken. Miljö- och energipolitik skall göras tillredskap i en för sund tillväxtpolitik. Satsning på bredkunskapsuppbyggnad, bättre arbetsmiljö och demokrati iarbetslivet är grundpelare i en demokratisk tillväxtpolitik.Uppvärdering av kvinnors kunskaper och erfarenheter måste skegenom att den manliga maktstrukturen bryts. En arbetsvärderingsom garanterar lika lön för likvärdigt arbete, en väl utbyggdoffentlig sektor och en förkortning av arbetsdagen till sextimmar är viktiga förutsättningar för kvinnans frigörelse ochett jämlikt samhälle.Kommunernas kris löses inte genom regeringens ständigtåterkommande svältkurer utan kräver speciella insatser tillvård, omsorg, skola, social service och kultur. Värnande omdessa sektorer är ett led i en rättvis fördelningspolitik ochgrunden för en sund tillväxt. Den generella välfärdspolitikenmåste utvecklas och försvaras. Utskottet återkommer till dessafrågor i avsnittet om budgetpolitiken.Skatteomläggningen måste rivas upp och ett nytt förslag måsteutarbetas. Skatt skall utgå efter bärkraft. Skatt på kapital ochspekulation är centralt liksom att skattesystemet skall gynnadem med lägst inkomster. En central fråga i skattepolitiken ärslopad matmoms kombinerat med skärpningar av skatt på kapitaloch höginkomsttagare. Det blir allt mer uppenbart att"århundradets skattereform" blir "århundradets kvinnofälla".Försvar av den nationella suveräniteten bl.a. genom riktadeframtidsinvesteringar för ett slagkraftigt och ändamålsenligtnäringsliv måste utgöra en viktig del av den ekonomiskapolitiken. Utvecklingen tyder dessvärre på en fortsattförflyttning av tyngdpunkten i investeringarna mot utlandet. Detär en oroande utveckling som underlättats av regeringensensidiga exportinriktning av politiken, underdånigheten ochflatheten gentemot EG och slopandet av valutaregleringen.Utskottet föreslår mot den bakgrunden att uttalar sigmot att underordnar sig EGs politik. Målsättningen motEG skall vara densamma som mot andra stater, dvs. beredskap tillsamarbete och frihandel men inte underordning och beroende.Regeringens och de borgerliga partiernas förslag tillinriktning av den ekonomiska politiken är med några få undantagidentiska. Utskottet avvisar därför även de förslag tillutformning av den ekonomiska politiken som redovisas imotionerna Fi217 (m), Fi222 (c), Fi227 (c) och Fi229 (fp).I motion Fi223 (mp) framförs flera synpunkter påmiljöpolitikens utformning som utskottet i många stycken kandela. Som utskottet ser det är emellertid förslagen tillinriktning av den ekonomiska politiken ofta vagt utformade ochsaknar i flera avseenden en tillräcklig insikt om sådanacentrala frågor som sysselsättningspolitiken och inflationensorsaker. Mot den bakgrunden avvisas även förslagen tillinriktning av den ekonomiska politiken i här nämnd motion.Utskottet tillstyrker med det anförda motion Fi224 (v) i vadavser de yrkanden som anger riktlinjerna för den ekonomiskapolitiken.dels att utskottets hemställan under 1 bort ha följandelydelse:1. beträffande allmänna riktlinjer för den ekonomiskapolitikenatt med avslag på proposition 1990/91:100 bilaga1 mom.1 och motionerna 1990/91:Fi217 yrkande 1,1990/91:Fi222, 1990/91:Fi223 yrkandena 1 och 5, 1990/91:Fi227yrkandena 1 och 2 och 1990/91:Fi229 yrkande 1 godkänner vad somförordas i motion 1990/91:Fi224 yrkandena 1, 3, 5--8 och 11--14samt som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört,4. Allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken (mom.1)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s.31börjar med "En av" och på s.41 slutar med "och 5" bort haföljande lydelse:Den mörka bild av den ekonomiska utvecklingen för de närmastkommande åren som beskrivs i finansplanen är ett resultat av attregeringen under har fört en inflationsdrivandepolitik. Som utskottet ser det har nu hamnat i ensituation med en dubbel skuldsättning. Vi har sålunda under långtid levt över våra tillgångar såväl ekologiskt som ekonomiskt.På den ekonomiska sidan framträder detta helt klart genom deomfattande och växande bytesbalansunderskotten.På den ekologiska sidan syns denna skuldsättning tydligteftersom det blir alltmer uppenbart att det biologiska livetsförutsättningar förstörs genom bl.a. försurningen av jorden,vattnet och luften och genom ödeläggandet av vattendragensproduktionsförmåga på grund av stora kväveläckage m.m. Det ärutskottets bestämda uppfattning att den dubbla skuldsättningensproblem måste lösas. Det är omöjligt att fortsätta med attskjuta över betalningen av de ekologiska och ekonomiskaskulderna till kommande generationer.Det bör emellertid understrykas att det i detta sammanhang äroundvikligt att målkonflikter kommer att uppträda. Risken ärstor att problemen med att sanera de ekonomiska skuldernaprioriteras så kraftigt att de ekologiska skulderna ocksåfortsättningsvis kommer att betraktas som ett andra rangensproblem. Vid utformningen av den ekonomiska politiken måstedenna målkonflikt särskilt uppmärksammas.Det finns här anledning att understryka att det ibudgetpropositionen saknas en sammanhängande målbeskrivning fördet svenska samhället bortom de ekonomiska målen. Ett samhällebestår av mer än dess ekonomiska komponenter. Viktiga delar somöver huvud taget inte nämns i propositionen ärtillståndet och förändringarna i de ekologiska systemen ochför naturresurserna,det psykiska tillståndet hos medborgarna, deras förhoppningaroch deras besvikelser,människors hälsotillstånd i allt mer stressade situationer.Underlåtenheten att ta upp sådana frågor kan bero på denallmänna avpolitiseringen och tron att en "värderingsfri"marknad styr till allas bästa. Detta synsätt resulterar i attbudgetpropositionen och i synnerhet finansplanen endastinnehåller en bedömning av den ekonomiska utvecklingen iSverige och omvärlden.Inriktningen av den ekonomiska politikenSom nämnts är det i regeringens proposition och i här aktuellaborgerliga partimotioner och även i viss utsträckning ivänsterpartiets partimotion de rent ekonomisk-politiska målensom står i förgrunden vid utformningen av riktlinjer för denekonomiska politiken. Detta synsätt med krav på ständigt växandemateriella resurser innebär att den nödvändiga restaureringen avvår miljö endast kan komma till stånd om den totala produktionenav varor och tjänster med i stort sett nuvarande inriktningständigt ökar. Som utskottet ser det är detta ett oacceptabeltsätt att närma sig en lösning på de miljöpolitiska problemen. Demiljöpolitiska målen måste i stället sättas i främsta rummet.Detta sätter ovillkorligen gränser för bl.a. produktionensomfattning och inriktning. innebär denna prioriteringav miljömålen restriktioner för med vilka medel de traditionellamålen för den ekonomiska politiken -- dvs. full sysselsättning,fast penningvärde, balans i utrikeshandeln, regional balans ochjämn fördelning av levnadsstandarden -- kan uppnås. Denna hårdaprioritering av miljöpolitiken som utskottet här förordarinnebär att de övergripande riktlinjer för den ekonomiskapolitiken som anges i propositionen och här nämnda motionermåste avvisas.Den inriktning av den ekonomiska politiken som utskottet villförorda står i överensstämmelse med de riktlinjer som anges imotion Fi223 (mp). Den centrala innebörden av denna politik äratt åtgärder måste vidtas för att minska den materiellaförbrukningen.Det finns i detta sammanhang skäl att understryka att enomställning till minskad materiell förbrukning inte automatisktinnebär att den ekonomiska tillväxten minskar. Tillväxten kommeratt öka i de delar av ekonomin som står för återbruk ochåteranvändning men också inom områden som inte skadar miljö ochmänniskor. Man måste sålunda välja ut de områden där ekonomisktillväxt kan tillåtas öka och inom vilka områden den måsteminska. Detta är det enda sättet att klara våra långsiktigaekologiska och ekonomiska problem. Utskottet vill understrykaatt en sådan kvalificering av tillväxtens innehåll skyndsamtmåste komma till stånd.De viktigaste målen för den ekonomiska politiken är följande:Den materiella förbrukningen skall minskas inom sådana områdensom tär på knappa råvaruresurser och förstör miljön.Energiförbrukningen skall dras ned och styras över tillförnyelsebar, miljövänlig energi.Miljöbelastningen skall minskas inom produktion,kommunikationer och andra miljöstörande områden.Förebyggande vård skall främjas, vilket minskarohälsa.De sociala och ekonomiska klyftorna i samhället och världenskall minska.Inflationstrycket skall sänkas och takten i löneökningarnadämpas.Arbetslinjen i arbetsmarknadspolitiken bibehålls.För att nå ovan nämnda mål bör främst följande medelutnyttjas.Storsatsning på miljöinriktade investeringar. Resurskrävandeoch miljöstörande teknik måste bytas ut mot resurssnål ochmiljövänlig. Detta kommer att kräva mycket stora investeringarinom framför allt trafikområdet. Det innebär ett omfattandeutbyggnadsprogram för järnväg och annan spårtrafik och inomenergiområdet där mycket stora investeringar krävs ienergisparande och ny miljövänlig energiproduktion både iföretag och hushåll. I övrigt fordras stora investeringar förförbättrad avfallshantering, nya miljövänliga industriprocesser,m.m. Möjligheten att utnyttja investeringsfonder bör främstgälla miljöinvesteringar.Dyrare energi och utsläpp. Höjda skatter och avgifter böråläggas energi, råvaror och utsläpp som ett viktigt styrmedelför att få i gång här nämnda investeringsprogram. Finansieringenav investeringsprogrammet bör huvudsakligen ske genom direktastatsanslag, exempelvis till järnvägsinvesteringar och tillbidrag och omställningsfonder för att stimulera ny energiteknikm.m. i företag och hushåll. Vidare bör skatteväxling utnyttjas.En omfördelning bör komma till stånd mellan skatter på arbeteoch energi. En del av de medel som tas in på höjda skatter ochavgifter på energi, etc. återförs till företagen i form avsänkta arbetsgivaravgifter. Utskottet förordar sålunda attenergiskatter och miljöavgifter höjs kraftigt under budgetåret1991/92. Därefter bör de höjas i långsammare takt även kommandeår.Besparingar. Andra satsningar än de som berörmiljöinvesteringar måste helt finansieras genom besparingar påandra områden. Medel till en ökad förebyggande vård kan i förstahand erhållas genom besparingar i transfereringssystemen. Detgäller främst bostadssubventionerna men också inom vissasocialförsäkringssystem. Andra områden där besparingar kan görasär det militära försvaret och byggandet av nya vägar. På längresikt bör satsningar på en bättre miljö kunna leda till minskadeutgiftsåtaganden för samhället.Rättvis fördelningspolitik. En ombyggnad och omvandling avsamhället i miljövänlig riktning kräver en kraftansträngning avalla och innebär att mer traditionella mål som exempelvis höjdareallöner får komma i andra hand. Det är inte realistiskt attgenomföra en stor framtidssatsning för en bättre miljö ochsamtidigt kräva en ökad miljöstörande konsumtionsstandard påandra områden. Detta kräver att skattepolitiken får en klarfördelningsprofil till fördel för dem med lägre inkomster.Valutaregleringen. Det är motionärernas bestämda uppfattningatt total rörelsefrihet för kapital inte är möjlig attupprätthålla. Utskottet återkommer mer utförligt till dennafråga senare i betänkandet.Av betänkandet har framgått att alla ekonomiska indikatorervisar att lågkonjunkturen i kan bli djup. Det kan kommaatt innebära att en kraftigt ökad arbetslöshet inte kanuteslutas. Utskottet anser därför att det är angeläget attredovisa hur bl.a. en aktiv arbetsmarknadspolitik kan utnyttjakonjunkturnedgången positivt. Som utskottet ser det bör följandeområden prioriteras vid en ytterligare aktivering av dearbetsmarknadspolitiska insatserna:Förbättra arbetsmiljön. Använd arbetsmiljöfondens miljardertill en massiv satsning på att komma till rätta med allvarligaarbetsmiljöproblem. I detta arbete måste det finnas plats föratt göra arbetena mera meningsfyllda så att de långt bättre stämmer överens med medborgarnas höga bildningsnivå.Organisationsförändringar måste också ingå.Miljöanpassa industrin. Utnyttja investeringsfonderna -- 20miljarder kronor -- till att avlägsna de allvarligastemiljöförorenarna inom industrin och för att göra demenergieffektivare.Satsa på naturvården. Skötseln av naturreservat har variteftersatt under högkonjunkturen. Betydande arbetskraftsintensivaåtgärder krävs.Bygg ut och modernisera spårburen kollektivtrafik. Enutbyggnad och modernisering av den spårburna trafiken ärnödvändig. För detta ändamål bör ett investeringsprogrammotsvarande 65miljarder utarbetas.Minska normalarbetstiden. Långkunjunkturen bör utnyttjas tillatt ta de första stegen till en minskad normalarbetstid. Måletbör vara att nå en normalarbetstid på 35 timmarper arbetsvecka.Med det anförda tillstyrker utskottet motion Fi223 (mp)yrkandena 1 och 5. Den inriktning av den ekonomiska politikensom föreslås i propositionen och partimotionerna från deborgerliga partierna och avvisas. Även motionFi222 av och () avstyrks.dels att utskottets hemställan under1 bort ha följandelydelse:1. beträffande allmänna riktlinjer för den ekonomiskapolitikenatt med avslag på proposition 1990/91:100 bil. 1 och motionerna 1990/91:Fi217 yrkande1, 1990/91:Fi222,1990/91:Fi224 yrkandena 1, 3, 5--8 och 11--14, 1990/91:Fi227yrkandena 1 och 2 samt 1990/91:Fi229 yrkande1 godkänner vadsom förordas i motion 1990/91:Fi223 yrkandena 1 och 5 samt somsin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,5. Sambandet ekologi och ekonomisk politik(mom.2)(), (), () ochCarl () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 42börjar med "Utifrån de" och på s. 43 slutar med "yrkande 7" bortha följande lydelse:Utskottet är av samma mening som motionärerna att en god miljömåste bli ett viktigt mål i den ekonomiska politiken. Utan engod miljö kan på lång sikt inte övriga mål tillgodoses. Målet engod miljö måste därför vara överordnat de övriga målen. Denutveckling av produktionen som är önskvärd för att tillgodose enrad angelägna samhällsuppgifter måste därför styras ochstimuleras så att den blir miljövänlig.I den allmänna debatten hävdas ofta att tillväxtmålet alltidmåste komma i konflikt med målsättningen att uppnå en god miljö.Frågan om tillväxt och miljö har också förts genom en debattmellan två skolor: de som är för tillväxt och de som är emot.Enligt utskottets uppfattning är det tillväxtens innehåll sommåste vara i fokus. Förvägrar vi t.ex. utvecklingsländerna enekonomisk utveckling inom ramen för den ekologiska balansenhamnar vi i en olöslig konflikt mellan miljö och möjligheten attföra människor bort från svält och sjukdomar. Tillväxten måste istället styras och stimuleras så att den blir miljövänlig.Sambandet mellan ekologi och ekonomisk politik innebär mednödvändighet att handlingsfriheten vid val avekonomisk-politiska åtgärder begränsas. Med målet en god miljösom ledstjärna i ekonomin blir det t.ex. rimligt att förespråkastyrande punktskatter hellre än moms på energi. Vidare blir detnaturligt att tillse att miljökostnader förs in i hushållens ochföretagens ekonomi bl.a. genom miljöavgifter.Också kommande generationers välfärd måste beaktas i denekonomiska politiken. FNs världskommission för miljö ochutveckling ("") introducerade ett lämpligtbegrepp -- "hållbar utveckling" -- som just uttrycker detta.Definitionen på hållbar utveckling är "en utveckling somtillfredsställer dagens behov utan att äventyra kommandegenerationers möjligheter att tillfredsställa sina behov".Utskottet anser att det övergripande välfärdsmålet för denekonomiska politiken måste definieras iöverensstämmelse med detta begrepp.Informationsunderlaget måste byggas ut för att göramiljöpolitiken effektiv. bör gå före och utveckla "grönanationalräkenskaper". Vidare bör trycka på iinternationella fora för att användningen av grönanationalräkenskaper skall bli en global företeelse. Detta gällerinte minst med tanke på den kommande världsmiljökonferensen iBrasilien. Detta räcker dock inte. Utskottet vill understrykaatt förekomsten av dessa gröna nationalräkenskaper också måstesätta spår i de beslut som fattas så att miljö- ochnaturresursaspekter blir grundläggande i all samhällsplanering.Med bifall till motionerna Fi224 yrkande 10, och Fi227 yrkande7 samt med anledning av motion Fi219 bör som sinmening ge regeringen till känna vad utskottet anfört om måletgod miljö och användningen av gröna nationalräkenskaper.dels att utskottets hemställan under 2 bort ha följandelydelse:2. beträffande sambandet ekologi och ekonomisk politikatt med bifall till motionerna 1990/91:Fi224 yrkande10 och 1990/91:Fi227 yrkande 7 samt med anledning av motion1990/91:Fi219 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört om målet god miljö och grönanationalräkenskaper,6. Sambandet ekologi och ekonomisk politik (mom.2,motiveringen)(), (), (), FilipFridolfsson (m) och () anser att den del avutskottets yttrande som på s. 42 börjar med "Utifrån de" och pås. 43 slutar med "yrkande 7" bort ha följande lydelse:I motionerna krävs att "en god miljö" skall vara ett centraltmål för den ekonomiska politiken. bör, menarmotionärerna, det statistiska underlaget för en bedömning avmiljöpolitiska frågor byggas ut.Utskottet konstaterar att samtliga partier i riksdagenbetraktar "en god miljö" som ett viktigt mål för den ekonomiskapolitiken.En utredning har tillsatts med uppgift att skapa ettinformationssystem där den ekonomiska statistiken kan utnyttjasför att belysa miljöpåverkan och resursförbrukning. Ett förstaunderlag beräknas vara klart under år 1991.Med det anförda avstyrks här aktuella motioner.7. Spelregler på arbetsmarknaden (mom.3)(), (), (), RuneRydén (m), (), () och IvarFranzén (c) anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 43 sombörjar med "De frågor" och slutar med "Fi229 (fp) yrkande 4"bort ha följande lydelse:Sedan länge har arbetsmarknadens parter i genom friaförhandlingar och kollektivavtal haft ansvaret förlönebildningen. har benägenheten att tillgripastridsåtgärder ökat och som en följd därav behovet av medling.I ett modernt samhälle är det svårt att förhindra att smånyckelgrupper försöker utnyttja sin ställning till att pressafram extra stora lönehöjningar. Risken är särskilt påtaglig ioffentlig verksamhet men finns också privat. Såsom framhålls imotion Fi229 (fp) är det nödvändigt att beakta dessaförhållanden vid bedömningen av konflikters samhällsfarlighet.Vidare bör sammansättningen av de organ som skall fatta beslutom samhällsfarliga konflikter ses över. Slutligen bör man ocksåkraftigt höja det maximala skadeståndsbeloppet vid vildastrejker, vilket nu varit oförändrat . i 63 år.Enligt utskottets mening är det angeläget att de av utskottethär påtalade förhållandena snabbt rättas till. Vad utskottet häranfört innebär att utskottet ansluter sig till den uppfattningsom kommer till uttryck i motion Fi229 (fp). Utskottet avvisarsamtidigt förslagen i motion Fi224 (v).dels att utskottets hemställan under 3 bort ha följandelydelse:3. beträffande spelregler på arbetsmarknadenatt med bifall till motion 1990/91:Fi229 yrkande4 samt med avslag på motion 1990/91:Fi224 yrkande 4 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,8. Spelregler på arbetsmarknaden (mom. 3)() anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 43 sombörjar med "De frågor" och slutar med "Fi229 (fp) yrkande 4"bort ha följande lydelse:I likhet med värnar utskottet om den friaförhandlingsrätten. Tvångslagar eller tvångsmedling bör överhuvud taget inte förekomma på arbetsmarknaden.Vad utskottet här anfört innebär att utskottet ansluter sigtill den uppfattning som kommer till uttryck i motion Fi224 (v).Utskottet avvisar förslagen i motion Fi229 (fp).dels att utskottets hemställan under 3 bort ha följandelydelse:3. beträffande spelregler på arbetsmarknadenatt med bifall till motion 1990/91:Fi224 yrkande4 samt med avslag på motion 1990/91:Fi229 yrkande 4 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört omtvångsåtgärder på arbetsmarknaden,9. Spelregler på arbetsmarknaden (mom.3)() anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 43 sombörjar med "De frågor" och slutar med "Fi229 (fp) yrkande 4"bort ha följande lydelse:I likhet med värnar utskottet om den friaförhandlingsrätten. Tvångslagar eller tvångsmedling bör överhuvud taget inte förekomma på arbetsmarknaden. Att införatvångslagar innebär att delar av samhället skulle falla inom enplanekonomi.