bet · GE01JuU34 · 1991-05-14 00:00:00 — Det är för resten lättare attuppfatta det som störning än som sjukdom, kanske. Men då har manalltså i utskrivningsnämnderna specialister. Man kan frågaden här psykiatern som sitter med: Du, beskriv för mig hur dethär nu skall falla in under begreppet sjukdom. Och han kan sägaja, ja, ja, så, så, så, han kan beskriva med olika exempel. Detfår inte länsrätterna göra , därför att där får man inte hapsykiater med, utan då skall man ta in ett utlåtande från -- ochdet vet jag inte hur det kan ta -- en utomstående, somdå inte känner till patienten, men som naturligtvis kan göra enbeskrivning av vad en psykos är. Det är två saker som är fel idet här. Om man nu tvunget skall föra över det till domstolarnaoch menar att det är värt 35 miljoner minst, alltså -- jag troratt det kommer att kosta låt oss säga 50 miljoner mer för att fåden här kosmetiska historien om att man har det på domstolar istället för nämnder. Men om man nu skall göra det, okej, men dåmåste man se till att ordföranden i länsrätten alltid skall varaen ordinarie domare när han handlägger målen och man skall setill att det finns psykiatrisk expertis i domstolen.Jag är beredd att svara på frågor nu om hurutskrivningsnämnderna fungerar.Åke : Jag skall fatta mig litet kortare, försökaatt inte företrädesvis uppehålla mig vid att tala omlänsrätterna eller förvaltningsdomstolarna. Jag utgår också frånatt jag har blivit ombedd att komma hit för att ge synpunkter påden här frågan när det gäller den rättsliga kontrollen. Innanjag går in på det skulle jag möjligen, när det snart har , vilja påpeka att vi har i princip ägnat åt att diskutera det som volymmässigt,förändringsmässigt och i vad som berör fler eller färremedborgare, den mindre delen av de här båda komplexen. Som jagser det är båda de här paketen väl underbyggda och jag haregentligen bara avvikande mening på en punkt, och det gällerinte de länspsykiatriska delarna. När det gäller denpsykiatriska tvångsvården går förslaget bl.a. ut på attfrihetsberövande skall beslutas av eller kunna överklagas tilldomstol. På det rättspsykiatriska området innebär förslagetbl.a. att frigivning med risk för återfall i allvarligbrottslighet skall beslutas av domstol. Jag ser de förslagen somvälövervägda och kloka, och jag gör det främst därför att jaghar utomordentligt svårt att se varför ett land som så värnar ommedborgarnas rättssäkerhet och rättstrygghet som vi gör i dethär landet, inte skulle använda sina domstolar till att beslutai frågor om frihetsberövanden och frigivningar.Jag har ännu svårare att inse det förnuftiga i att behålla vårnuvarande nämndorganisation. Som det framstår i mina ögon är detytterst tvivelaktigt, om detta ens är förenligt medinternationella konventioner, som vårt land har anslutit sigtill, och detta i all synnerhet som jag tror att det varken kanantas i en bättre rättsvård eller leda till kostnadsbesparingar.Frågan är för mig sålunda inte om vi skall ha ennämndorganisation eller om frågorna skall prövas i domstol, utanhur domstolslösningen skall se ut.Uppenbart är att tingsrätterna även i fortsättningen skallpröva brottmål och i ett antal fall överlämna den dömde tillrättspsykiatrisk vård. Förslaget att tingsrätten vid risk föråterfall i allvarlig brottslighet skall kunna förordna omsärskild utskrivningsprövning framstår som välmotiverat, inteminst mot bakgrund av vunna erfarenheter.Som lika välmotiverat framstår att de allmännaförvaltningsdomstolarna utnyttjas för de administrativafrihetsberövanden som det är frågan om, när det gäller denpsykiatriska tvångsvården.Som jag ser det har målen inom olika vårdsektorer -- jagtänker då på psykiatri, missbruk, psykiskt störda ungdomar,smittskydd och annat -- ett sådant samband, att det med mittsätt att se det skulle vara ett direkt felgrepp att förläggatvånget inom psykvården till tingsrätt.Jag ser ett annat betydelsefullt samband med alternativsidantill frihetsberövanden. Dessa skall utgöra det som tillgrips näralla andra alternativ är uteslutna. Vad som skall ställas motett frihetsberövande är vad som kan göras i öppenvård medsärskilda insatser inom , omsorgsvården m.m. Ochäven när det gäller de sambanden är man inne på de allmännaförvaltningsdomstolarnas domäner. De här sambanden tycker jagockså utgör ett ytterligare skäl mot att behålla en särskildnämndorganisation.Jag vill också hävda att de allmänna förvaltningsdomstolarna,till skillnad från de allmänna domstolarna, har enprocessordning som passar för olika vårdmål med en personal somhar förtrogenhet med en sådan processordning.Med de här utgångspunkterna återstår då var man lämpligenförlägger den rättspsykiatriska utskrivningsprövningen omöverlämnandet till psykiatrisk vård ligger i tingsrätt och denpsykiatriska tvångsvården ligger i länsrätt.Det som skall bedömas i den situationen är grovt sett om någonär färdigvårdad och inte för farlig för att släppas ut. Dethandlar sålunda inte längre om brott och brottspåföljd.Om länsrätterna, till antalet drygt 20 och med drygt etthundratal länsrättsdomare, skall dela på bortåt 8 000 mål, ellervad det nu kan bli, om psykiatrisk tvångsvård, så kommer de attfå en gedigen erfarenhet av psykiatriska frågeställningar.Om ett par hundra särskilda utskrivningsprövningar per årskall fördelas på närmare hundra tingsrätter -- jag vet inte hurmånga tingsrättsdomare -- då blir erfarenheten hos var och eninte särskilt stor. Och för mig framstår det därför som tämligensjälvklart att de särskilda utskrivningsprövningarna bör följaden psykiatriska tvångsvården till länsrätt.Bengt : Jag skulle då vilja ställa en frågatill framför allt . Jag har här tjatat om att dethär lagförslaget har kommit till för att vi skall stärkasamhällsskyddet, framför allt. Då vill jag ställa frågan så här:Hur uppfattar den här lagrådsremissen? Vilkasignaler ger den till er och till er framtida rättspraxis närdet gäller samhällsskyddet? Mer än vad vi haft tidigare, mindreän vad vi haft tidigare eller likadant? Det är den ena frågan.Den andra delfrågan gäller: det är ju så att man skall härvärna om att få ett omfattande beslutsunderlag. Det skall kommaunderlag dels från läkarsidan, dels numera, som det var före1966, från åklagarsidan. Man kan alltså förvänta sig att den enasidan kommer att hävda vårdbehovet och den andra sidan kommeratt hävda framför allt samhällsskyddet. Hur gör ni i densituationen eller vilka signaler uppfattar ni i den här lagensförarbeten om det står så att säga uppfattning mot uppfattning?Hur skall då en länsrätt hantera en sådan fråga, och den lär välinte bli ovanlig, antar jag?Åke : Egentligen kanske , som harkunskaper om hur den nuvarande lagstiftningen tillämpas, ärnärmare till hands att besvara detta. Jag får väl svara på detsättet att jag tycker till en början att det är positivt att detblir en åklagarmedverkan, och jag tycker att det är positivt,inte bara för den som vill värna om samhällsskyddsintressen. Detär också positivt för beslutsinstansen som slipper att vara densom på egen hand så att säga har den dubbla rollen av objektivbeslutsfattare utan speciellt särskilt eget ansvar för deallmänna skyddsfrågorna.Om du frågar mig hur jag ser på -- jag tror att jag har denparagraf uppslagen nu som handlar om tillstånd att under vissdel av vårdtiden vistas utanför sjukvårdsinrättningens områdesom är det första frigivandesteget så att säga -- så skulle detalltså vara locket på, om det inte är uppenbart att det, tillföljd av den psykiska störningen hos patienten som föranlettbeslutet om särskild utskrivningsprövning, inte finns risk föratt han återfaller i brottslighet som är av allvarligt slag. Jaghar svårt att uppfatta den lagtexten som annat än sträng, föratt inte säga mycket, mycket sträng. Jag återkommer till den härparagrafen.Bertil : Eftersom jag då tjänstgör i den domstol somkommer att bli högsta instans, om det här förslaget går igenom,vill jag naturligtvis inte sitta här och uttala mig om hur jagskall tolka lagen. Det får ju bli aktuellt när det kommer uppett mål. Jag kan inte binda mig i förväg. Men vad jag skullekunna säga är att jag har väldigt svårt att se nu i vilkasituationer ett mål skulle kunna komma att prövas avregeringsrätten. Det är så att vi, liksom högsta domstolen,prövar bara mål efter prövningstillstånd, och för att man skallkunna ge prövningstillstånd, krävs det -- jag bortser då frångrova rättegångsfel och sådant -- att det är av vikt tillledning av rättstillämpningen att regeringsrätten tar upp ettmål. Det skall alltså ha en allmän karaktär, och min erfarenhetfrån den här typen av ärenden, som naturligtvis kommer att bliprecis desamma journalmässigt, om jag uttrycker mig så, idomstolarna som de är , den är att varje sådant här fall ärett enskilt, individuellt fall, och det är väldigt svårt att sehur man skall kunna dra ut några generella konklusioner av det.Det är klart att man kan ju tänka sig just den frågan som duställer: Vad menar lagstiftaren här? Vad är det för signalerlagstiftaren har givit? Men just nu har jag väldigt svårt att seframför mig ett mål som vi skulle ge prövningstillstånd i föratt knäcka den frågan. Jag tror aldrig att vi kan komma dithän.Men det vill jag inte uttala mig alltför bestämt om. Resultatetkommer alltså att bli, att vi får låt oss säga fyraöverinstanser i praktiken, dvs. de fyra kammarrätterna,fördelade på fyra olika håll i landet, mot att vi har enöverinstans, där alltså -- även om det är bristfälligt -- mankan skapa en viss praxis genom det system vi har nu.Åke : Det var § 16 i lagförslaget som det handlarom, och där kan man konstatera att där har man inte talat omnågot uppenbarhetsrekvisit. Jag vet inte om det gör sakenenklare för den som vill bli utsläppt, för även den lagtexten ärju tämligen kärv till sitt innehåll. Vården skall nämligenupphöra 1. när det inte längre till följd av den psykiskastörning hos patienten som föranlett beslutet finns risk för atthan återfaller i brottslighet som är av allvarligt slag. Jaguttalar mig på ungefär samma sätt om det, att den lagtexten kanjag inte uppfatta på annat sätt än att det ställs inte särskiltstora riskkrav för att det inte skall bli utskrivning. Jag kaninte uppfatta det på annat sätt än att lagstiftaren inte hargraderat risken, så det är en ograderad risk, det kan alltsåäven vara en liten risk som gör att vederbörande inte då blirutsläppt.Bengt : Det betyder då att åklagaren harstörre chanser än läkaren, populärt uttryckt?Åke : Ja, den slutsatsen får du dra själv.Göran : Jag tänkte bara säga något om just dethär sista som tog upp. Vi kanske inte skallfördjupa oss i de här mer tekniska lagskrivningarna, men det ärju tänkt så att det skall vara lättare för patienten att fåpermission än att bli utskriven. Så det häruppenbarhetskriteriet vid permission är ju tänkt så att manskall få permission, om det inte uppenbart finns enåterfallsrisk, och det ger kanske intryck av att så att säga blilättare för patienten att få permission än vad detär , men det sägs klart i motiven att det är tänkt att varaen tillämpning på ungefär samma sätt , där det finns enbegränsning för möjligheten att få permission, om det finns riskför någon annans säkerhet till person eller liv -- någontingsådant står det i lagtexten. Även om det här förslaget gerintryck av att det blir lätt genom det häruppenbarhetskriteriet, så är det inte tänkt så. Och det sägsockså att det är en sådan här få-regel, alltså man fårpermission, men det innebär ju inte att man har något krav påatt få permission med den här skrivningen.Karl-Ingvar : Det är väl alldeles tydligt att manhar olika uppfattningar om det här förslaget, inte bara åklagareemellan utan också domare emellan. Här har ju varit ingåendeöverväganden i remissen om den här frågan om nämnd ellerdomstol, och jag vill säga det att remissen kritiserar intehandläggningen i utskrivningsnämnderna sådan den är enligtnuvarande regler, men när man nu inför stora materiellaändringar i den här lagstiftningen, har det bedömts lämpligt attöverväga en övergång till ett domstolsförfarande. Här är då enviss risk för kritik, kanske med hänsyn till Europakonventionen.Vi har haft ett sådant mål, som emellertid inte blev uppsläppttill prövning av , men man resonerar så iremissen att man anser det onödigt att utsätta sig för riskenför kritik i det här sammanhanget.Om man nu skulle behålla nämndorganisationen, så kräver det iså fall ganska betydande ändringar av organisationen. Det behövsen utbyggnad som naturligtvis inte heller blir gratis. Sedan ärdet ju principiella problem med att behålla den nuvarandenämndorganisationen med dess kopplingar till vårdorganisationen.Man skulle då, genom att bygga ut den nuvarandenämndorganisationen och befästa den ytterligare, skapaspecialdomstolar för det här speciella och -- sett i ett störreperspektiv -- kanske begränsade området, och det är ju inte enutveckling som man eftersträvar, allmänt sett inomdomstolsväsendet. Utskrivningsnämnderna är ju nu faktiskt detenda nämndorgan, bortsett från övervakningsnämnderna, sombeslutar om frihetsberövanden.Sedan vill jag väl också hävda att här finns en betydligtstarkare koppling till lagstiftningen om vård av missbrukare änvad ville göra gällande. Det är ju trots allt så attmånga av dessa psykiatriska patienter är missbrukarfall. BertilVoss krav här, när det gäller ordföranden -- alltsåsammansättningen i länsrätt -- vid avgörande av denna typ avmål, tycker jag låter beaktansvärda, men sådana frågor brukar jui regel regleras på annat sätt än i själva lagstiftningen. Detfinns väl möjligheter att i samband med instruktionsändringar tafasta på sådana synpunkter.Önskemålet om att läkare skall ingå i rätten -- ja, det är välen diskussionsfråga vad som är lämpligt i det sammanhanget.Förslaget här utgår från att man skall inhämtasakkunnigyttranden och det föreslås också att fasta sakkunnigaskall förordnas vid varje länsrätt, så att man skall med minstamöjliga omgång kunna tillgodose kravet på snabba yttranden.Britta Bjelle: Så en avslutande kommentar av : Det här med ordförande -- det var ju bra kan överväga det. Jag bara frågar mig varför man inte hargjort det redan, för att om man har skrivit en hel del om varförman inte behöver en psykiater i länsrätten, så borde man juha kunnat skriva också varför man inte behöver en ordinariedomare som ordförande. Men det kanske blir ändringar på det nu.Det här med -- jag hävdar fortfarande attdet finns ingenting som säger att vi kommer i konflikt medEuropakonventionen. De här utskrivningsnämnderna är att betraktasom domstol enligt konventionen. Det finns ett avgörande om enbelgisk s.k. mental health review board, som icke var en domstoli klassisk mening. Den godtogs som domstol. Man har sagt fleragånger att en domstol behöver inte se ut som en domstol, så attsäga, utan huvudsaken är att den fungerar som en sådan. Däremotkan det möjligen vara så att det här med närvaron kanske ärnågonting som man behöver mjuka upp litet grand, och det kan mangöra i LSPV. Det går alldeles utomordentligt.Jag skulle bara avslutningsvis vilja säga, eftersomKarl-Ingvar nu trycker så mycket på det här att nukommer någonting nytt, och då måste man tänka om här ibeslutsfunktionerna. Jag har inte riktigt förstått vad det ärsom är så otroligt revolutionerande, som gör att man nu måsteföra över det på länsrätterna. Men jag kan säga här att jag ärberedd att låt oss säga inom loppet av , med någotlämpligt biträde, skriva om LSPV så att den kommer att fungerafullständigt utomordentligt bra processuellt med de härmateriella ändringarna. De materiella ändringarna är i allmänheträtt bra. Man slipper en massa specialindikationer och så, mendet processuella, det kan jag åta mig att göra på mycket korttid -- att göra den helt användbar för det nya syftet.Åke : Först kanske jag skulle ta upp den tråd somSten skickade i väg innan han gick, och jag kan dåvitsorda att under de förutsättningar som beräkningarna ärgjorda så är inte kostnadsberäkningarna för enförvaltningsdomstolslösning orealistiska -- tvärtom.Med anledning av vad som i övrigt har sagts här skulle jagvilja uttrycka det så kanske, att talar omutskrivningsnämnder och ordförande i utskrivningsnämnder.Ordförandena i utskrivningsnämnderna är inga andra än de domaresom finns i det här landet. Frågan är snarare då: i vilkenorganisation skall dessa domare fungera vid utövningen av de häruppgifterna? Och ingen nämndordförande i detta land är oavhängigoch oavsättlig i funktionen av nämndordförande. Procedurreglernai utskrivningsnämnderna reglerar ett förvaltningsförfarande,inte ett domstolsförfarande. Det är klart -- det kan göras om,man kan omvandla utskrivningsnämnderna till specialdomstolar,men då är vi inne på någonting annat än de utskrivningsnämndersom vi har , och vad har för uppfattning omspecialdomstolar kanske vi också vet.Men bortsett från formalia -- varför inte utnyttja domstolartill frågor om frihetsberövanden? Varför inte utnyttja ett organsom står helt fritt i förhållande till sjukhusen och sjukhusenspersonal? Varför inte utnyttja ett organ med personal som harsom heltidssyssla att bl.a. ta hand om de här aktuellauppgifterna, där domare och övrig personal står till förfogandei princip under veckans alla timmar? Jag håller med Karl-IngvarRundqvist, när han ger uttryck för att det nu är ett väl valttillfälle, om man vill byta organisation. Vi övergår från iprincip utskrivningsprövning till inskrivningsprövning. Vi fårett nytt regelsystem, med syfte bl.a. att höja rättssäkerhetenoch minska tvånget inom den icke-kriminella delen. Jag kan intese att det blir sämre om man ger sig i kast med den uppgiftengenom oförbrukade krafter. Jag är övertygad om att man kanskefår snabbare och bättre genomslag. Och som sade, jag tror inte att man skall se de nuvarandenämnderna -- deras nuvarande organisation och arbetsformer --som alternativ. Då tror jag att de bör och behöver byggas upp.Då blir det inte ens billigare. Man får det man i andrasammanhang vill undvika, nämligen specialister inom ett smaltområde. Man får inte den överblick och den samordning med andravårdområden som jag pratade om förut. Man får inte samordningmed frivårds/ frivilligsidan. Jag har redan sagt att jag serpositivt på åklagarmedverkan.Britta Bjelle: Tack, ! Jag skall inte göra ettförsök vare sig att sammanfatta eller dra någon slutsats av denhär eftermiddagen, men vi i justitieutskottet vill vända osstill inbjudna experter och tacka för den här dagen. Det harvarit en fascinerande och berikande eftermiddag, och det var detsom var syftet för oss, och det har varit otroligt intressantatt lyssna till er. Jag kan säga att jag hade funderingar på omvi skulle ta fem minuters bensträckarpaus, men jag tycker attdet har varit en sådan fascinerande eftermiddag, att det intehar getts utrymme för det.Tack skall ni ha än en gång för att ni har velat komma ochdelge oss av era kunskaper. Så får vi se hur det går såsmåningom med den här propositionen. Tack skall ni ha! Sammanfattning 1Propositionen 1Lagförslagen 2Motioner 19Utskottet 21Inledning 21Propositionens huvudsakliga innehåll m.m. 22Överväganden 24Allmänt 24Allvarlig psykisk störning 27Särskild utskrivningsprövning 29Behandlingen av psykiskt utvecklingsstörda lagöverträdare 30Psykiatrisk vård på kriminalvårdsanstalterna m.m. 32Övriga motionsyrkanden 34Övrigt 34Riksdagens beslut 35Hemställan 35Reservationer 38Bilaga1 yttrande JuU3y 44Bilaga2 yttrande SoU6y 61Bilaga3 Medverkande vid utskottets utfrågning om denrättspsykiatriska vården 80Bilaga4 Anföranden vid utfrågningen 81