bet · GF01FiU10 · 1991-12-05 00:00:00 — Motionärerna befarar att regeringens förslag kan ledatill att bostadsbyggandet halveras. De avvisar därför de åtgärder somregeringen förordat, däribland sänkningen av investeringsbidraget.Vänsterpartiet ser i motion Fi15 (yrkande 12) regeringensförslag på bostadsområdet som ett stort hot mot byggsektorn. Bl.a.gäller detta den föreslagna minskningen av investeringsbidraget.Motionärerna anser att detta förslag och andra försämringar kanmedföra att nyproduktionen faller till en katastrofal nivå. De avvisardärför den tilltänkta bidragsminskningen.I avvaktan på beslut har regeringen beslutat ändrabestämmelserna i förordningen (1990:1369) om statligtinvesteringsbidrag för ny- och ombyggnad av bostäder. De nyaföreskrifterna gäller fr.o.m. och innebär attinvesteringsbidrag tills vidare endast får beviljas i ärenden i vilkaansökan kommit in till kommunen före detta datum. Denna tidsgräns tasupp i motion Fi12 av (). Motionären hävdar attövergångsreglerna behöver förtydligas. Han pekar på några problem somskulle uppkomma om den lägre bidragsnivån knyts till endast tidpunktenför ansökan om investeringsbidrag. Bl.a. skulle vissa sedan längepågående projekt i vilka ansökan om investeringsbidrag lämnas in försti samband med slutlig ansökan om bostadslån drabbas orättvist. I andrafall kan enligt motionären en komplett ansökan om bostadslån varainlämnad långt före , men låntagaren har på grundav missförstånd eller okunnighet om gällande rutiner förbisett attlämna en ansökan om investeringsbidrag. Problem av detta slag kanundvikas om ansökan om bostadslån jämställs med ansökan ominvesteringsbidrag (yrkande 1). Motionären förordar dessutom att manövergångsvis använder ett dispensförfarande för att kunna beviljabidrag enligt den högre nivån om det föreligger synnerliga skäl fördetta (yrkande 2).Bostadsutskottet pekar i sitt yttrande (BoU2y) på de åtgärder somregeringen föreslagit i syfte att begränsa kostnaderna förbostadsbyggandet. Mot bakgrund härav och med hänsyn till behovet avutgiftsneddragningar har bostadsutskottet ställt sig bakom denföreslagna sänkningen av investeringsbidraget från 9,3 till 3,1 %.Bostadsutskottet avstyrker således motionerna Fi15 (v) yrkande 12 ochFi18 (s) yrkande 1 i denna del.Finansutskottet får för egen del anföra följande om den föreslagnaminskningen av investeringsbidraget till bostadsbyggandet.Såsom bostadsutskottet påpekar och som också framgår avpropositionen har regeringen föreslagit att ett antal kostnadshöjandebestämmelser för bostadsbyggandet skall slopas. Det s.k.markvillkoret, den kommunala bostadsanvisningsrätten,produktionskostnadsprövningen och konkurrensvillkoret är exempel påföreskrifter som inte längre skall vara villkor för statligtbostadsstöd. Räntebidrag skall dessutom kunna utgå redan fråntidpunkten för husets färdigställande, vilket ytterligare bidrar tillatt minska produktionskostnaderna. En minskning avinvesteringsbidraget leder i det enskilda fallet också till attunderlaget för räntebidrag vidgas, vilket innebär att låntagarnaindirekt kompenseras för en del av bidragsminskningen. Mot bakgrundhärav biträder även finansutskottet den föreslagna minskningen avinvesteringsbidraget. Utskottet tillstyrker således propositionensförslag och avstyrker motionerna Fi15 (v) yrkande 12 samt Fi18 (s)yrkande 1 i denna del.De betänkligheter som framförs i motion Fi12 (c) mot alltför snävttilltagna övergångsregler delas av bostadsutskottet.Bostadsutskottet konstaterar att man i propositionen inte har angivitnär den förslagna bidragssänkningen skall träda i kraft. Hur dessaregler skall utformas diskuteras av bostadsutskottet som inte finnerdet skäligt att kräva att ansökan om investeringsbidrag måste halämnats in före för att bidrag skall kunna utgåmed . I sitt yttrande uttalar bostadsutskottet dessutom följandei denna fråga:Gällande beslutsordning innebär att ansökan om investeringsbidragkan göras först när ett projekt har färdigställts. Det finns såledesinga regler om att ansökan om investeringsbidrag skall lämnassamtidigt med ansökan om bostadslån. Om inga särskilda övergångsreglerbeslutas kan därför såväl pågående som avslutade projekt komma att fåbidrag enligt den lägre procentsatsen -- detta trots att den högrebidragsandelen gällt vid påbörjandet och därmed också har legat tillgrund för de ekonomiska beräkningarna för projekten. En sådan ordningär enligt bostadsutskottets mening inte acceptabel i detta fall. Densom genomför ett byggprojekt måste naturligtvis kunna räkna med att deförutsättningar som gällt vid påbörjandet i princip står fast underproduktionstiden. Reglerna för ikraftträdandet måste enligtbostadsutskottets mening därför ges en sådan utformning att detta kravuppfylls.En ordning där investeringsbidragets storlek övergångsvis bestämsmed hänsyn till tidpunkten för ansökan om bostadslån torde i huvudsaksvara mot det ovan uppställda kravet. När det gäller ny- och ombyggnadav hyres- och bostadsrättshus samt nybyggnad av säljarbyggda egnahembör, mot bakgrund av det ovan anförda, det högre investeringsbidragetkunna tillämpas för projekt där ansökan om bostadslån inkommit tillkommunen före den 5 november 1991.I fråga om nybyggnad av låntagarbyggda egnahem liksom vid ombyggnadav egnahem är däremot situationen sådan att en något annorlundatidpunkt bör övervägas. Det normala är här att husbyggaren --åtminstone i nybyggnadsfallet -- redan innan låneansökan inges hargjort långt gångna förberedelser liksom betydande åtaganden. Att motbakgrund härav låsa möjligheten till det högre investeringsbidragettill att låneansökan skall vara inlämnad före framstårenligt utskottets mening därför som mindre lämpligt. I dessa fall böri stället gälla att den som ansöker om bostadslån före utgången av år1991 får möjlighet till det högre investeringsbidraget.De av utskottet nu förordade reglerna för ikraftträdandet innebäratt projekt vars byggstart eller färdigställande ligger långt fram itiden kan komma att erhålla det högre investeringsbidraget. Det kandärför finnas skäl att i tiden begränsa möjligheterna att erhålla dethögre bidraget. Enligt utskottets mening bör därför som en ytterligareförutsättning gälla att projektet påbörjas senast under april månad1992.Enligt bostadsutskottet bör som sin mening ge regeringentill känna vad bostadsutskottet sålunda anfört om tidpunkten förikraftträdandet med anledning av propositionen och motion Fi12 (c).Bostadsutskottet är däremot inte berett att medverka till att detinförs en dispensregel med den utformning som föreslås i sammamotion (yrkande 2). Detta yrkande avstyrks därför av bostadsutskottet.Finansutskottet är i dessa båda frågor inte av någon annanuppfattning än bostadsutskottet. I likhet med bostadsutskottet anserfinansutskottet således att särskilda övergångsregler bör införas ochatt dessa bör vara mjukare utformade för ärenden som gäller nybyggnadav låntagarbyggda egnahem liksom ombyggnad av egnahem. I och med attdessa regler tillkommer finner inte heller finansutskottet detmotiverat att införa en särskild dispensregel enligt motionensförslag.De av bostadsutskottet förordade reglerna kan sammanfattas påföljande sätt.Investeringsbidraget sänks från 9,3 till . Enligt huvudregelnträder sänkningen i kraft och tillämpas vid beslut sommeddelas fr.o.m. den 1 januari 1992.Undantag från huvudregeln skall dock kunna medges i följande fall.Vid ny- och ombyggnad av hyres- och bostadsrättshus samt vidnybyggnad av säljarbyggda egnahem skall den högre bidragsnivån utgå omansökan om bostadslån kommit in till kommunen före den 5 november 1991och om projektet påbörjats före utgången av april månad 1992.Den högre bidragsnivån skall också kunna utgå vid nybyggnad avlåntagarbyggda egnahem samt vid ombyggnad av egnahem om ansökan ombostadslån kommit in till kommunen före utgången av 1991 och omprojektet påbörjats före utgången av april månad 1992.Vad finansutskottet här anfört med anledning av propositionen ochmotion Fi12 (c) yrkande 1 om tidpunkten för ikraftträdandet av de nyaföreskrifterna bör som sin mening ge till känna förregeringen. Yrkande 2 i samma motion bör däremot enligt utskottetsmening avslås av riksdagen.Barnbidrag och studiebidragI propositionen framhålls att det statsfinansiella läget harförsämrats snabbt. Med hänvisning härtill och till att regeringennyligen föreslagit ökningar av de arbetsmarknadspolitiska insatserna isyfte att lindra effekterna av den snabbt stigande arbetslöshetenanser regeringen att det är nödvändigt att i största möjligautsträckning undvika andra ökningar av statens utgifter. Mot denbakgrunden föreslås i propositionen att den tidigare av riksdagenbeslutade barnbidragshöjningen med . per barn och år från den1 framflyttas till . Barnbidragetförändras därmed inte under . Detta, tillsammans meden föreslagen frysning av studiebidraget , innebärenligt propositionen att statsbudgeten 1991/92 och 1992/93 förstärksmed totalt . Regeringen erinrar om att det underår 1992 kommer att ske en snabb förstärkning av hushållens inkomster,bl.a. till följd av sänkningen av mervärdeskatten, inflations- ochreallöneskyddet i skatteskalorna samt återbetalningen av detobligatoriska tillfälliga sparandet.I motion Fi13 av och Bo G Jenevall (nyd) yrkasavslag på förslaget att senarelägga höjningen av barnbidraget (yrkande3). Motionärerna hänvisar till att skattereformen höjde omkostnadernaför barnfamiljerna och att det därför är motiverat att genomföra denplanerade höjningen av barnbidraget. Finansieringen kan, enligtmotionärerna, göras genom att reducera statsbidraget till kommunalbarnomsorg. Motionärerna är övertygade om att besparingar inombarnomsorgen kan göras utan att barnen blir lidande och anser attdetta också skulle medföra en effektivisering av den offentligasektorn. Något konkret förslag med denna inriktning framläggs dock ej.I motion Fi18 av m.fl. (s) yrkas avslag påpropositionen i dess helhet (yrkande 1). Med motiveringen attsocialdemokraterna vill ha en politik för ökad rättvisa sägermotionärerna nej till propositionens förslag, däribland förslaget attskjuta upp barnbidragshöjningen. Motionärerna anser att det ärrimligare att finansiera ytterligare insatser mot arbetslösheten ochför tillväxten genom att minska på skattesänkningen förhöginkomsttagarna än genom att senarelägga barnbidragshöjningen.Även i motion Fi15 av m.fl. (v) yrkas avslag påregeringens förslag om att senarelägga höjningen av barnbidraget med85 kr. från till (yrkande 8). kräver att barnfamiljerna får denkompensation som beslutat om. Motionärerna hänvisar till attbarnbidragshöjningen är barnfamiljernas kompensation för de negativaeffekterna av skatteomläggningen och anser inte att det räcker medlöften om kompensation till följd av sänkningar av mervärdeskatten,inflations- och reallöneskyddet i skatteskalorna och återbetalning avtvångssparandet.Socialutskottet tillstyrker i ett yttrande (SoU1y) tillfinansutskottet förslagen i motionerna att avslå propositionensförslag om att senarelägga höjningen av barnbidragen med . Mot beslutet i socialutskottet har företrädarnaför regeringspartierna anfört skiljaktig mening.Finansutskottet kan mot bakgrund av det statsfinansiella ochekonomiska läget inte ställa sig bakom socialutskottets förslag atthöja barnbidragen . Det skulle leda till enutgiftsökning med . I nuvarande lägeskulle en sådan försvagning av budgeten kunna få allvarligakonsekvenser för den allmänna tilltron till förmåga att vändaden ekonomiska utvecklingen åt rätt håll. Utskottet avstyrker såledesmotionerna Fi13 (nyd) yrkande 3, Fi15 (v) yrkandena 8, 9 och 10 samtFi18 (s) yrkande 1 i denna del. Utskottet förordar i stället atthöjningen av det allmänna barnbidraget, det förlängda barnbidragetsamt studiebidraget i enlighet med regeringens förslag senareläggstill . Utskottet återkommer till de statsfinansiellakonsekvenserna av detta och andra förslag i avsnittet Behovet av sundastatsfinanser.ArbetslöshetsförsäkringenKostnaderna för arbetslöshetsförsäkringen finansieras huvudsakligenmed intäkter från arbetsmarknadsavgiften som utgår avutbetald lön. Dessutom bidrar arbetslöshetskassorna själva tillkostnadstäckningen genom att till staten erlägga enfinansieringsavgift, även kallad egenavgift. Varje kassa skall förvarje medlem som finns i kassan vid utgången av det senast förflutnaverksamhetsåret betala en egenavgift som motsvarar av dengenomsnittligt utbetalade dagpenningen. Överskottet frånarbetsmarknadsavgiften och egenavgiften förs till en särskild fond iriksgäldskontoret, kallad arbetsmarknadsfonden.Under år 1990 uppgick de sammanlagda kostnaderna för utbetaladekassaersättningar till . Härav bekostades 6,0miljarder av arbetsmarknadsavgiften och avegenavgifter från kassorna. Den genomsnittliga egenavgiften perkassamedlem var 140:70 eller . per månad.Regeringen föreslår i propositionen att finansieringsavgiften skallfördubblas, från av den genomsnittliga ersättningen.Höjningen skall träda i kraft . För att ge kassornamöjlighet att höja medlemsavgifterna förutsätts att avgiftshöjningenför erläggs av kassorna först . Avgiftshöjningen beräknas av regeringen ge arbetsmarknadsfondenett ytterligare årligt tillskott på ca 600 milj.kr.Förslaget förutsätter ändring av 57 § lagen omarbetslöshetsförsäkring. Ett sådant lagändringsförslag är fogat sombilaga till propositionen.Den föreslagna fördubblingen av finansieringsavgiften sägs ipropositionen vara endast ett första steg mot en större reformering avarbetslöshetsförsäkringen. En utredning skall få i uppdrag att föreslåen obligatorisk försäkring. Utredningen skall föreslå hur deförsäkrade själva skall kunna stå för en större andel avfinansieringen.I partimotionerna Fi18 (s) och Fi15 (v) yrkas avslag påregeringens förslag om finansieringsavgiften.Socialdemokraterna framhåller att finansieringsavgiftens storlekinte påverkas av arbetslöshetens omfattning utan bestäms av nivån påersättningarna. Avgiften utgår med ett fast belopp per kassamedlem.Vidare anser socialdemokraterna att det är oförsvarligt att ändranuvarande system när regeringen avser att låta skyndsamt utredaförutsättningarna för en obligatorisk försäkring.Vänsterpartiet invänder bl.a. att den koppling som görs ipropositionen till lönebildning och avtal bara är en skenmanöver somkommer att drabba yrkesgrupper med stor arbetslöshet och lågainkomster.Vad gäller frågan om en obligatorisk arbetslöshetsförsäkringmotsätter sig inte socialdemokraterna att den utreds på nytt. Isammanhanget anger de några allmänna utgångspunkter för ett framtidaförsäkringssystem.Vänsterpartiet säger sig vilja ha ett förslag till en allmän, ihuvudsak skattefinansierad arbetslöshetsförsäkring med bibehållenkoppling till de fackliga organisationerna. Partiet föreslår (yrkande16) att skall ställa sig bakom detta i ett uttalande tillregeringen.Arbetsmarknadsutskottet framhåller i sitt yttrande (AU1y) att denökande arbetslösheten har lett till snabbt växande kostnader förarbetslöshetsersättningen. utbetalades 6,5 miljarderkronor och beloppet väntas bli nästan dubbelt så stort under år 1991.Ersättningsbehovet kan befaras fortsätta att växa medrisk för att intäkterna från arbetsmarknadsavgiften och kassornasnuvarande egenavgift inte längre förslår att täcka de löpandeutgifterna. I det läget är det enligt arbetsmarknadsutskottet rimligtatt ställa arbetslöshetsförsäkringens finansiering under nydiskussion. Med tanke på att arbetslöshetsförsäkringen är avsedd attvara en försäkring är det naturligt att i sammanhanget aktualiserafrågan i vilken omfattning kassamedlemmarna själva med sina avgifterskall bidra till täckningen av försäkringskostnaderna.Av arbetsmarknadsutskottets yttrande framgår att medlemmarnasuccessivt kommit att svara för en allt mindre andel avarbetslöshetskassornas kostnader. täcktes inte fullt enfjärdedel av ersättningarna av medlemsavgifter, medan motsvarandeavgiftstäckning uppgick till --1990. Undersamma period ökade de genomsnittliga ersättningsbeloppen från 75 tilldrygt . per dag.I rådande arbetsmarknadsläge kan det enligt arbetsmarknadsutskottetanses rimligt att man som en första åtgärd för att kompensera för detväxande utgiftstrycket från arbetslöshetsersättningarna genomför denavgiftshöjning som regeringen har föreslagit. En viktig förutsättningär därvid att kassornas huvudmän får möjlighet att i stadgeenligordning genomföra erforderliga höjningar av medlemsavgifter. Dettahar, påpekar arbetsmarknadsutskottet, beaktats av regeringen.Arbetsmarknadsutskottet förordar att propositionens förslagtillstyrks och att motionsyrkandena avvisas.Finansutskottet delar denna bedömning och föreslår således attriksdagen antar det i propositionen framlagda förslaget till ändringi 57 § lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring. Av tekniska skälär förslaget presenterat som lag om ändring i en redan av riksdagenantagen lag om ändring i arbetslöshetsförsäkringslagen. Utskottetavstyrker således motionerna Fi15 (v) yrkande 11 och Fi18 (s) yrkande1 i denna del.I likhet med arbetsmarknadsutskottet avstyrker finansutskottet ocksådet i motion Fi15 (v) yrkande 16 framförda förslaget om ettriksdagsuttalande beträffande inriktningen av en blivandeobligatorisk arbetslöshetsförsäkring.KommunernaUnder får kommunerna och landstingen en vissförbättring av sin ekonomiska situation. Det sammanhänger med attkommunsektorns utgifter begränsas genom att lönekostnadsökningarna hardämpats. får den kommunala sektorn dessa år, genom dentvååriga eftersläpningen i utbetalningarna av kommunalskattemedlen,del av de kraftiga löneökningar som skedde 1989 och 1990. Detfinansiella sparandet kommer enligt beräkningaratt förbättras med . Förår 1993 förutses överskottet bli något reducerat, men det blirbetydande även detta år. kan åter storaunderskott väntas enligt de bedömningar som gjordes ilångtidsbudgeten. Ökningen av den kommunala konsumtionen exkl.sysselsättningsåtgärder beräknas understiga och bli ca 0,år 1992.I propositionen gör regeringen bedömningen att den kommunala sektorninte kan tillåtas expandera . För atttillväxten i den svenska ekonomin skall kunna öka måste, anförs det,de reala resurserna i första hand tillföras den konkurrensutsattasektorn. Vidare påpekas att den kommunala utdebiteringen inte fårhöjas. råder skattestopp, och för haröverenskommelse träffats om frivilligt skattestopp. Regeringen kommeremellertid att senare pröva frågan om en förlängning av det kommunalaskattestoppet. Regeringen aviserar i propositionen att man senarekommer att föreslå att kommunernas inkomster minskas med 5--10miljarder kronor i förhållande till oförändrade regler.I motion Fi18 (s) hävdas att ett lagstadgat kommunaltskattestopp är ett mycket allvarligt ingrepp i den kommunalasjälvbestämmanderätten som endast kan tillgripas för en begränsadperiod. I första hand bör frivilliga överenskommelser tillämpas.Motionärerna anser att prognoserna för den kommunala konsumtionenligger väl inom ramen för det tillgängliga utrymmet dessa år. Etttotalt stopp för tillväxten som regeringen förespråkar skulleofrånkomligen gå ut över vård och omsorg m.m. Det skulle dessutominnebära att efterfrågan i ekonomin försvagades ytterligare i ett lägenär konjunkturen är svag och arbetslösheten hög. Motionärerna anseremellertid att för finns anledning att hålla inne en del avkommunernas inkomster. Det är dock rimligare att göra en omfördelningmellan åren än att permanent dra in medel till statsbudgeten somregeringen föreslår. Ett slutligt ställningstagande tillstorleksordningen på denna omfördelning bör anstå till desskommunernas ekonomiska situation bättre kan överblickas.I motion Fi15 (v) kritiseras att den kommunala sektorn avregeringen ställs i motsats till de konkurrensutsatta verksamheterna.Den kommunala verksamheten har avgörande betydelse för landets framtidoch för att garantera en generell välfärd. Den omfattar några avsamhällets viktigaste uppgifter som att ge vård, omsorg, utbildningoch kultur. Motionärerna avvisar därför bestämt förslaget att dra in5--från kommunsektorn. I stället bör den kommunalasektorn förstärkas med för viktiga insatser.Beräkningarna som utvisar ett stort finansiellt sparandeöverskott åren1992 och 1993 ifrågasätts av motionärerna.Utskottet vill med anledning härav anföra följande. Den kommunalasektorn förfogar över mer än en femtedel av samhällets totalaresurser. Utvecklingen inom denna sektor har således stor betydelseför utvecklingen av samhällsekonomin i stort. Utskottet delar därföruppfattningen att den kommunala sektorn måste ses i ettsamhällsekonomiskt perspektiv och inordnas i en långsiktigutgiftsstrategi för den offentliga sektorn. Den kommunala verksamhetenhar vuxit mer än vad det från samhällsekonomiskautgångspunkter funnits utrymme för. har detfinansiella sparandet varit negativt i den kommunala sektorn. Avbedömningen i propositionen framgår att situationen nu har förändrats.För åren 1991 förväntas den kommunala sektorn uppvisa ettpositivt finansiellt sparande. Den kommunala verksamheten kanemellertid i detta samhällsekonomiska läge inte tillåtas expandera pånytt. Utskottet anser det rimligt, som föreslås i propositionen, attde reala resurserna i första hand tillförs den konkurrensutsattasektorn för att på så sätt bidra till att lägga grunden för en periodav ekonomisk tillväxt. Det förefaller därför rimligt att en indragningsker av de kommunala medlen med i storleksordningen 5--10 miljarderkronor till statsbudgeten. Detta är inte minst motiverat avstatsfinansiella skäl. Den statliga budgeten har snabbt försvagatstill följd av den minskade aktiviteten i samhällsekonomin. Deninriktning av den kommunala ekonomin som förespråkas i motionerna Fi15(v) yrkande 6 och Fi18 (s) yrkande 9 avstyrks därför av utskottet.Särskild skatteutjämningsavgiftI propositionen föreslås en ändring i lagen (1987:561) om särskildskatteutjämningsavgift. Syftet är att förhindra att vissa kommuner viden ökning av skatteunderlaget får betala mer i skatteutjämningsavgiftän vad skatteinkomsterna ökar. Ändringen innebär att de två överstaskikten i avgiftsskalan slopas. Den särskilda skatteutjämningsavgiftenblir därmed högst . Det innebär att detsammanlagda uttaget av allmän och särskild skatteutjämningsavgift intekommer att överstiga kommunens utdebitering.Utskottet tillstyrker propositionens förslag. Reglerna har somframgått fått orimliga konsekvenser när kommunalt skattestoppsamtidigt gäller. Det finns som utskottet ser det inte något skäl attuppskjuta detta ställningstagande, som föreslås i motion Fi18 (s),till dess den kommunalekonomiska kommittén lagt fram sitt förslag. Detvore tvärtom olyckligt om de nuvarande reglerna skulle gällaytterligare . Motion Fi18 yrkande 1 i denna del avstyrks därmedav utskottet.Utbetalningsdag för kommunalskattemedelFörslaget i propositionen föranleder ingen erinran från utskottetssida.Uppvaktning av kommun- och landstingsförbundenKommun- och landstingsförbunden har den 5 resp. 19 november 1991uppvaktat finansutskottet och redovisat sin syn på skatteväxlingen isamband med äldrereformen och på den kommunala och landstingskommunalaekonomin i stort.Bakgrunden var att socialutskottet behandlade frågan omekonomisk reglering av ädelreformen m.m. I samband härmed anfördesocialutskottet (1990/91:SoU25) att man delade uppfattningen ipropositionen att full kostnadsneutralitet inte kommer att kunnauppnås i inledningsskedet, i varje fall inte om inflationen stannar påden låga nivå som förutsatts i regeringens kalkyler. De kortsiktigabalansproblemen mellan delsektorerna får enligt socialutskottetövervägas av finansutskottet vid dess bedömning av den ekonomiskapolitiken.Landstingsförbundet har inför utskottet hävdat att den ekonomiskaregleringen av reformen inte ger full kostnadsneutralitet. Detta harframkommit sedan propositionen avlämnats. Svenska kommunförbundetmenar att kalkylerna i propositionen gjorts på det sätt somöverenskommits.