bet · GF01LU7 · 1991-11-12 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet fyra motioner medsakrättslig anknytning. I en av motionerna (fp) begärstillkännagivande om en översyn av det sakrättsligakonsumentskyddet. I de tre andra (c, fp resp. m) begärsåtgärder i syfte att försvåra förvärv av stöldgods.Utskottet avstyrker bifall till samtliga motionsyrkanden. 1990/91:L902 av m.fl. (c) vari hemställs attriksdagen hos regeringen begär att tillämpningen av lagen omgodtrosförvärv undersöks och att förslag till erforderligalagändringar framläggs.1990/91:L905 av m.fl. (fp) varihemställs att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om översyn av det sakrättsligakonsumentskyddet.1990/91:L909 av och Carl-JohanWilson (fp) vari hemställs att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om en översynav gällande regler om förvärv av stöldgods.1990/91:L914 av () vari -- med hänvisningtill vad som anförts i motion 1990/91:T439 -- hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en översyn av lagen omhittegods,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en översyn av regeln omgodtrosförvärv mot bakgrund av vad som anförts i motionen. 1 Allmän bakgrundMed termen sakrätt avses rättigheter som är gällandeinte bara mellan parterna i ett rättsförhållande utan ocksåmot utomstående person -- tredje man. Som exempel på sakrättkan nämnas äganderätt och panträtt. Det sakrättsligaregelsystemet avser i huvudsak frågan om i vilkenutsträckning och under vilka förutsättningar parterna i ettavtalsförhållande har skydd mot tredje man på motpartenssida vid överlåtelse eller upplåtelse av en rättighet.Betydelsen av de sakrättsliga reglerna är särskilt stor närdet gäller den ena avtalspartens möjligheter att freda sittanspråk mot den andra partens borgenärer vid utmätning ellerkonkurs som riktar sig mot den sistnämnde. Förvärvarenssakrättsliga skydd vid utmätning eller konkurs mot motpartenbrukar kallas separationsrätt.Någon allmän bestämmelse om när äganderätten går över frånsäljaren till köparen vid överlåtelse av lös egendom ochköparen därigenom blir sakrättsligt skyddad finns inte isvensk lagstiftning. Tidpunkten för äganderättens övergånghar ansetts kunna bestämmas enligt två principer. Den enainnebär att äganderätten övergår till köparen i och medavtalet (avtalsprincipen). Den andra principen innebär attäganderätten övergår först genom tradition(traditionsprincipen), dvs. då egendomen överlämnas tillköparen som därmed fått den i sin besittning. Med uttrycketbesittning avses i juridiska sammanhang det faktiskaförhållandet att någon, med eller utan rätt, inneharnågonting -- inte att någon har en viss rättighet till t.ex.ett föremål eller en fastighet.Vid tidpunkten för tillkomsten av lag eller någotsenare ansågs avtalsprincipen gälla som en allmän grundsatsvid köp av lös egendom. Genom tillkomsten av förordningen(1835:25 s. 3) angående vad som iakttagas bör vid handel medlösören, vilka köparen låter i säljarens vård kvarbliva,ändrades rättsläget såvitt gällde sådan lös egendom sombrukar betecknas lösören, dvs. i princip alla flyttbarasaker såsom fordon, maskiner, möbler, råmaterial och varor.Förordningen ersattes med en ny förordning i ämnetvars bestämmelser är gällande. ändradesdock rubriken till lag (1845:50 s. 1) om handel med lösörensom köparen låter i säljarens vård kvarbliva. Liksom 1835års förordning var förordning ursprungligentillämplig endast vid utmätning men utvidgades tillatt också gälla vid konkurs. Bestämmelserna innebär att densom köper lösöre men låter det stanna kvar hos säljarenmåste iaktta vissa formföreskrifter för att egendomen skallkunna skyddas mot att den utmäts för säljarens skuld och,vid säljarens konkurs, mot att den räknas in blandkonkursboets tillgångar. Bland formföreskrifterna ingår atten skriftlig handling skall upprättas över köpet, attuppgifter om köpet skall kungöras genom annonsering i enortstidning samt att köpehandlingen skall uppvisas förkronofogdemyndigheten och registreras hos tingsrätten.De nämnda reglerna om s.k. lösöreköp kom i rättspraxis attmotsatsvis tolkas så att köp av lösöre som inte sker enligtformföreskrifterna kan ges sakrättsligt skydd först sedanegendomen kommit i köparens besittning. Sedan början av1900-talet har traditionsprincipen blivit den härskande vidköp av lösöre. Kravet på besittningsöverföring gäller numeravid alla köp av lösöre och oavsett om köparen betalat iförskott eller först vid leveransen. har irättsfallet NJA 1987 s. 3 uttalat att överlåtelse av andel ilösöre från den som äger egendomen i dess helhet för att bligiltig mot överlåtarens borgenärer kräver besittningsändringeller någon motsvarande åtgärd. Som det främsta skälet föratt upprätthålla traditionsprincipen anförde högstadomstolen det syfte som kravet på besittningsöverföring iallmänhet anses ha, nämligen att motverka skenöverlåtelseroch därigenom förhindra att egendom undandras borgenärerna.I den juridiska litteraturen och rättspraxis har också andraskäl för traditionsprincipen åberopats.Också vid byte, gåva och pantsättning knyts desakrättsliga verkningarna till besittningen. Besittningensbetydelse för övergången av äganderätten har även kommittill uttryck i utsökningsbalken (UB). Enligt 4 kap. 18 § UBskall den som har lös egendom i sin besittning antas varaägare till den om det inte framgår att egendomen tillhörnågon annan. Presumtionen medför att egendom i någonsbesittning i allmänhet kan mätas ut för vederbörandes skuld.Reglerna i UB kan på detta sätt sägas vara en spegelbild avvad som gäller vid förvärv av lös egendom.Den omständigheten att en person fått besittning till ensak har vidare betydelse för hans möjligheter att skyddasina rättigheter vid förvärv av egendom från en person somsaknar rätt att förfoga över egendomen, t.ex. när det ärfråga om förvärv av stöldgods. I sådana fall blirförvärvaren skyddad mot den rätte ägarens anspråk på att fåtillbaka egendomen, om förvärvaren fått egendomen i sinbesittning och var i god tro (exstinktionsprincipen).Bestämmelser härom finns i lagen (1986:796) omgodtrosförvärv av lösöre, vilken trädde i kraft den 1januari 1987.Lagen innefattar i huvudsak en kodifiering av derättsregler på området som utbildats i rättspraxis. Lageninnebär emellertid också en skärpning och precisering av dekrav som ställs på en förvärvare av lösöre för att denneskall anses vara i god tro. Sålunda skall enligt 3 § enförvärvare anses ha varit i god tro endast om det ärsannolikt att egendomens beskaffenhet, de förhållanden undervilka den utbjöds och omständigheterna i övrigt var sådanaatt han inte borde ha insett att överlåtaren saknade rättatt förfoga över egendomen. Regeln, som kom till bl.a. isyfte att motverka handeln med stöldgods, kan sägas innebäraatt, om situationen vid köpetillfället på något sätt avvikerfrån vad som kan anses normalt, krav ställs på särskildförsiktighet hos förvärvaren.I samband med lagens tillkomst uttalade lagutskottet isitt av godkända betänkande LU 1986/87:4 (s. 5)att bestämmelsen i 3 § om innebörden av kravet på god trotillgodosåg de önskemål tidigare framställt om enlagstiftning som försvårar möjligheterna till förvärv avstöldgods. konstaterade utskottet att regeln inteinnebär någon inskränkning av möjligheterna att göralegitima godtrosförvärv.Lagen om godtrosförvärv av lösöre innehåller också reglerom att den som på grund av någon annans godtrosförvärv harförlorat äganderätten till viss egendom har rätt att fåtillbaka egendomen mot lösen. Den som vill lösa till sigegendomen skall kräva tillbaka den från innehavaren inom tremånader från det att han fick eller måste antas ha fåttkännedom om dennes innehav. Gör han inte det är rätten attkräva tillbaka egendomen förlorad (4 §). Lösenbeloppet skallmotsvara innehavarens kostnader för förvärvet av egendomenoch dess förbättring. Vidare skall hänsyn tas tillförändringar i penningvärdet. Beloppet behöver dock aldrigöverstiga sakens värde i den allmänna handeln (5 §). Rättentill lösen torde ha störst betydelse när det gällerpersonliga värdeföremål med andra värden än rent ekonomiska,museiföremål och andra saker där utgivenförsäkringsersättning inte medger ersättningsköp.Om förvärvaren inte har gjort ett godtrosförvärv måste hanlämna ifrån sig saken utan lösen men har alltid rätt attåterfå erlagd köpeskilling från den obehöriga överlåtaren.När det gäller borttappade eller eljest förlorade sakerfinns bestämmelser i bl.a. lagen (1938:121) om hittegods.Reglerna innebär i huvudsak att upphittaren har enanmälningsplikt, som syftar till att den rätte ägaren skallfå tillbaka sin egendom. Om någon ägare inte ger sig tillkänna från det att fyndet anmäldes hospolismyndigheten eller om ägaren inte kommer inom en månadfrån det att han av polismyndigheten underrättades om fyndettillfaller godset upphittaren. Också i andra fall då ägarenkan anses ha gett upp sin rätt till godset tillfaller dettaupphittaren. Är godset i polismyndighetens vård ochunderlåter upphittaren att inom en månad betalapolismyndighetens kostnader eller kan han eljest anses hagett upp sin rätt skall godset tillfalla staten (4 §).Beträffande stöldgods där ägaren inte är känd finnsbestämmelser i lagen (1974:1065) om visst stöldgods m.m.Bestämmelserna innebär bl.a. att sådant gods som anträffashos någon som uppenbart saknar rätt till egendomen elleranträffas utan att vara i någons besittning skall tas iförvar om det inte är uppenbart oskäligt.2 MotionsmotiveringarBengt m.fl. (fp) anser i motion 1990/91:L905att det bör tillskapas ett bättre sakrättsligt skydd förkonsumenterna, dock utan att traditionsprincipen behöverfrångås som en huvudregel. Syftet kan enligt motionärernauppnås genom att den nuvarande lösöreköplagen ersätts med enmodern rättslig reglering. Eftersom någon modernisering avlösöreköplagen inte är aktuell krävs ett tillkännagivandefrån sida.I motion 1990/91:L902 av m.fl. (c)ifrågasätts om tillämpningen av nuvarande regler omgodtrosförvärv på avsett sätt förhindrar handel medstöldgods. Motionärerna yrkar att hos regeringenbegär att tillämpningen av lagen om godtrosförvärv undersöksoch att förslag till erforderliga lagändringar läggs fram.Också i motion 1990/91:L909 av ochCarl-Johan () begärs en översyn av gällande reglerom godtrosförvärv främst i syfte att minskatillgreppsbrotten i handeln.Göran () yrkar i motion 1990/91:L914tillkännagivande om en översyn av lagen om hittegods(yrkande 1) och bestämmelserna om godtrosförvärv (yrkande2). Motiveringarna återfinns i motion 1990/91:T439, varimotionären anför att de nuvarande reglerna kan utnyttjas föratt komma över stöldgods.3 behandlingFrågor om en översyn av det sakrättsliga regelsystemet harbehandlats av medanledning av bl.a. motioner med liknande innehåll som de nuaktuella. Motionerna har därvid avstyrkts av påhemställan av utskottet. Beträffande motiven förställningstagandena hänvisas till betänkandena LU 1987/88:1,1989/90:LU5, 1989/90:LU27 och 1989/90:LU35.4 Utskottets övervägandenVad först gäller yrkandet i motion 1990/91:L905 om ettbättre sakrättsligt skydd för konsumenter vill utskotteterinra om att detta spörsmål, som ovan nämnts, behandlatsvid flera tillfällen , isamband med förslaget till ny konsumentköplag (prop.1989/90:89, LU35). Utskottet avvisade därvid tanken på skulle frångå traditionsprincipen och därmed kravet påbesittning med hänsyn bl.a. till den betydelse som dettakrav har på många rättsområden. framhöll utskottetatt ställningstagandet inte uteslöt att det fanns anledningatt närmare överväga om de problem som kravet påbesittningsöverföring medför kan lösas på annat sätt ängenom en uppluckring av nuvarande regler. En lösning somutskottet pekade på kunde vara att ersätta den nuvarandelösöreköplagen med en mera tidsenlig och för köparenanvändbar reglering. Mot bakgrund av departementschefensuttalanden i propositionen ansåg sig utskottet kunna utgåfrån att spörsmålet om en modernisering av lösöreköplagenskulle komma att övervägas ytterligare inomregeringskansliet.Då nu spörsmålet om det sakrättsliga konsumentskyddet återaktualiseras finner utskottet inte skäl att frångå sintidigare uppfattning i saken. Utskottet förutsätter därvidliksom tidigare att frågan om att ersätta den nuvarandelösöreköplagen med tidsenliga och för köparen praktiskthanterbara bestämmelser kommer att tas upp till närmareövervägande inom . Med hänsyn till att deflesta konsumenter saknar kännedom om kravet påbesittningsöverföring vill utskottet också understrykavikten av att informationsarbete kommer till stånd i syfteatt göra klart för konsumenterna vilka risker de kan löpanär en betald vara lämnas kvar hos säljaren och om vilkaåtgärder de bör vidta för att förhindra rättsförluster.Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet bifalltill motion 1990/91:L905.Vad härefter gäller frågan om en översyn av bestämmelsernaom godtrosförvärv vill utskottet i linje med sinatidigare ställningstaganden (se senast bet. 1989/90:LU27)framhålla att lagen om godtrosförvärv innebär en skärpningoch precisering av de krav som ställs på en förvärvare föratt denne skall anses vara i god tro. Enligt utskottetsmening finns inte anledning att nu ompröva de principer ochskäl som ligger bakom lagen.I anslutning till det anförda vill utskottet påpeka attett frångående av nuvarande huvudprincip i lagen omgodtrosförvärv skulle innebära att det vid exempelvisöverlåtelse av stöldgods blev den godtroende förvärvaren somdrabbades av en ekonomisk förlust i stället för denursprunglige ägaren. Med nuvarande försäkringssystem finns iallmänhet goda möjligheter för den enskilde att försäkra sigmot skador som uppkommer på grund av stölder m.m. medannågra motsvarande möjligheter inte torde stå till buds förden som i god tro förvärvat något som tillhör en annanperson. Enligt utskottets mening utgör detta förhållande ettstarkt skäl för gällande ordning.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionerna1990/91:L902, 1990/91:L909 och 1990/91:L914 yrkande 2.När det slutligen gäller motion 1990/91:L914 yrkande 1vill utskottet inte utesluta att det förekommer attbestämmelserna i lagen om hittegods kan leda till attnågon i enstaka fall kommer över föremål som han eller någonannan har stulit. Det påtalade problemet är dock inte avsådan betydelse att det motiverar någon allmän översyn avlagen. Utskottet avstyrker därför bifall till motionen ocksåi denna del. beträffande översyn av det sakrättsligakonsumentskyddetatt avslår motion 1990/91:L905,2. beträffande översyn av reglerna om godtrosförvärvatt avslår motionerna 1990/91:L902, 1990/91:L909och 1990/91:L914 yrkande 2,3. beträffande översyn av reglerna om hittegodsatt avslår motion 1990/91:L914 yrkande 1.Stockholm den 12 november 1991På lagutskottets vägnarMaj-Lis LööwI beslutet har deltagit: (), HolgerGustafsson (kds), Per Stenmarck (m), (), OweAndréasson (s), (), (),(), (), (),(nyd), (), (),() och ().