bet · GE01UU18 · 1991-05-07 00:00:00 — Formerna för detta hör till det som diskuterasvid den pågående regeringskonferensen om en politisk union inomEG.Alla EG-medlemmar stöder den principiella tanken på eneuropeisk politisk union, dock utan att vare sig tidpunkt fördenna eller ett konkret innehåll klart definierats.Meningskiljaktigheterna mellan medlemsländerna om utrikes- ochsäkerhetspolitiken -- och inte minst dess eventuellaförsvarspolitiska komponenter -- gäller först och främstsamarbetets karaktär men också dess omfattning, ämnesmässigt ochgeografiskt, och relationen till andra organ. I diskussionen harVästeuropeiska unionen, WEU, alltmer kommit i blickpunkten.Frågan gäller vilken roll organisationen skall spela i ettframtida västeuropeiskt försvarssamarbete och vilket dessförhållande skall vara till EG.Ett för viktigt inslag vid regeringskonferensen ärtanken på en "variabel geometri" i EGs utrikes- ochsäkerhetspolitik. Det betyder att de EG-medlemmar som inte ärmed i WEU -- , och -- liksom nyamedlemmar kan erbjudas anslutning om de så önskar. Slutmålet måvara en enhetlig och allomfattande politik också på dessaområden, men i den pågående diskussionen erkänns att det behövsutrymme för skilda vägar och för varierande utvecklingstakt.Vid det i som beslutade omregeringskonferensens sammankallande uttalades också att förslagom försvarssamarbete inte får leda till att NATOs ställningundergrävs samt att hänsyn skall tas till andra staterstraditionella hållning.Till bilden hör också att EG som ekonomiskt och politisktcentrum utövar en allt starkare dragningskraft somsamarbetspartner på länderna i . Så gottsom samtliga länder där strävar efter att etablera inte blottekonomiska utan även politiska samarbetsrelationer med EG.Tjeckoslovakien, och förhandlar omassociationsavtal, vilka beräknas bli färdiga under innevarandeår. Från EGs sida har uttalats att avtalen kan innehålla enhänvisning till medlemskap för dessa länder som ett slutligtmål. Ett närmare förhållande mellan EG och länderna i Central-och utgör enligt utskottets mening i sig en viktigstabiliserande faktor i Europa.Grundvalen för det alleuropeiska samarbetet utgörs av ESK.Viktiga steg togs vid toppmötet i mot enny alleuropeisk säkerhets- och samarbetsstruktur. Skapande avfasta kontaktpunkter och regelbundna konsultationer på hög nivåkommer att verka konfliktförebyggande och underlätta hanteringenav eventuella kriser. Förhandlingarna om nedrustning ochförtroende- och säkerhetsskapande åtgärder kommer att gå vidare.Samarbetet fördjupas inom många områden på grundval av gemensamtantagna principer om politisk demokrati och om marknadsekonomi.Den nya situationen präglas alltså enligt utskottetsuppfattning å ena sidan av löften om en kvalitativt nysamarbets- och säkerhetsordning på för ett i sinhelhet demokratiskt och å andra sidan av risken förvittgående politiska, sociala och nationella påfrestningar ivissa av de central- och östeuropeiska länderna, vilka redan hardet sämsta utgångsläget. Det är därför av allra största vikt attde nya demokratierna finner stöd och förankring i ett allsidigtsamarbete med . I detta kommer såväl det ekonomiskasamarbetet som nedrustningsarbetet att spela en viktig roll.Utvecklingen i vår egen omvärld i norra kan i daglika litet som tidigare värderas i ett snävt regionaltperspektiv. Områdets strategiska betydelse hänger i väsentliggrad samman med den militärtekniska utvecklingen och desskonsekvenser för såväl den centrala kärnvapenbalansen somstormakternas och luftoperativa intressen. Detsäkerhetspolitiska mönstret i är väletablerat som en integrerad del av den totala situationen iEuropa och kan därför inte heller betraktas isolerat från Europasom helhet.De nordiska länderna har gjort skilda säkerhetspolitiskavägval. De har dock ett gemensamt intresse av att trygga en lugnoch stabil situation i och att inom ramen för sinsäkerhetspolitik begränsa stormakternas militära närvaro i detnordiska området. Det är därför ett starkt svenskt intresse attdet bortdragande av militära styrkor och vapensystem som nugenomförs och planeras i inte leder tillatt dessa i stället förläggs till det nordeuropeiska området.Vissa uppgifter tyder på att exempel på en sådan överföring avvapensystem redan förekommit, och den kan komma att ytterligareaktualiseras när nedrustningsavtal skall genomföras. Regeringenhar bl.a. inför deltagarna i CFE-förhandlingarna i redanmarkerat intresse därvidlag. Det förblir enligtutskottets uppfattning en angelägen svensk uppgift att motverkaatt nya styrkor, paradoxalt nog som en konsekvens av det nyasamarbetsklimatet, byggs upp i närområde.I yrkande 1 i motion U531 (m) föreslås att skallaktualisera den militära uppbyggnaden i , bl.a. avluftlandsättningsförband, vilka inte berörs avCFE-avtalets begränsningar. I yrkande 4 i motion U413 (m)föreslås att också i sina bilaterala kontakter medSovjetunionen bör verka för att en upprustning inte sker i detnordeuropeiska området i samband med att förband och vapensystemflyttas från Central- och Östeuropa.Utskottet anser det naturligt att också i sinabilaterala kontakter med på lämpligt sätt markerarvårt intresse av att genomförs utan att situationeni det nordeuropeiska området påverkas negativt. Det gällersjälvfallet även , som utgör en viktig del av vårtnärområde. Det är dock naturligt att våra intressen vad gällergenomförandet av resultaten av huvudsakligen drivsinom ramen för de multilaterala kontakterna inom ESK.Yrkande 1 i motion U531 (m) samt yrkande 4 i motion U413 (m)anses därmed besvarade.I yrkande 1 i motion U413 (m) pekas på vikten av att förslagpå nedrustningsområdet baseras på en omsorgsfull värdering avinnehållet ur ett nordiskt säkerhetspolitiskt perspektiv. Iyrkande 2 i samma motion understryks vikten av att forskning ochutbildning hålls på en kvalitativt hög nivå vid såväl vårauniversitet som våra institut.Utskottet konstaterar att och övriga nordiska länderbl.a. mot den ovan beskrivna bakgrunden uppmärksamt följerutvecklingen. En viss förstärkning av forskningsresurser inomområdet internationell politik, säkerhetspolitik samtöststatsstudier skedde (1989/90:UU20). Både de nyamöjligheter och de nya osäkerheter som följer av de djupgåendeförändringarna i kräver att svensk säkerhetspolitik nuliksom tidigare präglas av goda kunskaper, noggrann analys,långsiktighet och konsekvens. Det betyder inte minst attsärskild uppmärksamhet även fortsättningsvis måste ägnas detpågående och framtida nedrustningssamarbetets effekter försäkerhetssituationen i norra anser därmed yrkandena 1 och 2 i motion U413 (m)besvarade.I ett antal yrkanden understryks vikten av en analys av densvenska säkerhetspolitiken med hänsyn till de storaförändringarna i , såväl vad gäller framtidadeltagande i den västeuropeiska integrationen som beträffandekonsekvenserna för vår egen försvarspolitik. Enligt yrkande 1 imotion U417 (fp) har utvecklingen ej varit tillräckligtstor för att motivera någon förändring av den svenskasäkerhetspolitikens grundlinje, men det är enligt motionärernaangeläget att såväl ett försvarsbeslut som ett beslut iEG-frågan grundas på en förutsättningslös analys. I motion U432(fp) föreslås att regeringen skall ta initiativ till en bredsäkerhetspolitisk debatt som engagerar hela befolkningen införkommande beslut av stor säkerhetspolitisk betydelse. Av sammaskäl föreslås i motion U509 (c) att regeringen skall tillsättaen övergripande säkerhetspolitisk utredning med parlamentariskförankring för att klargöra de säkerhetspolitiska konsekvensernaav deltagande i den europeiska integrationsprocessenoch förutsättningarna för en fortsatt aktiv neutralitetspolitik.Enligt motion U423 (s) bör förändringarna i föranledaSverige att minska försvarsutgifterna väsentligt, stärka FN ochdriva nedrustningsfrågorna vidare.Utskottet delar motionärernas allmänna utgångspunkt att såvälde gångna årens politiska förändringar som förestående viktigasvenska beslut motiverar en noggrann och grundlig analys av vårasäkerhetspolitiska förutsättningar. En sådan pågår också dels ienlighet med vad utskottet uttalat i sitt betänkande om Sverigeoch den västeuropeiska integrationen (1990/91:UU8) som del avförberedelserna för ett beslut om svensk ansökan om medlemskap iEG, dels inom ramen för den rådgivande försvarsberedningen. Idet första fallet finns en parlamentarisk förankring genomutrikesnämnden. I försvarsberedningen deltar samtliga sexriksdagspartier.Utskottet konstaterar att såväl EG-frågan som ett föreståendeförsvarsbeslut på olika sätt kommer att bli föremål för en bredpolitisk diskussion också från säkerhetspolitisk utgångspunkt.Utskottet anser dock inte att någon ytterligare utredning utöverde som pågår är påkallad.Med det anförda avstyrker utskottet motionerna U423 (s) samtU509 (c) och betraktar yrkande 1 i motion U417 (fp) och motionU432 (fp) som besvarade.Kriget i och FNs säkerhetsråds resolution 678,som utgör den folkrättsliga grunden för militära sanktioner motIrak, har föranlett ett antal förslag beträffande Sverigesdeltagande i militära FN-aktioner. I yrkande 2 i motion U418(mp) föreslås att svensk medverkan i FN-beslutade aktioner ickeskall få ske i form av stridande trupp. I samma anda föreslås iyrkande 7 i motion U668 (mp) att inte ens om FN skulle hänvisatill artikel 43 i kommer att sändakrigsförband utanför landets gränser. I enlighet härmed föreslåsi yrkande 8 i samma motion att svenskt deltagande i FN-aktioneruteslutande får ske i fredsbevarande syfte.Förslagen aktualiserar enligt utskottets mening degrundläggande villkor som gäller för medlemskap iFörenta Nationerna. Bakom motionärernas förslag ligger en önskanatt kategoriskt utesluta varje form av svenskt deltagande medstridande förband i sådana militära sanktioner som förutses iFN-stadgans kapitel VII.Ett sådant kategoriskt uteslutande av vissa i stadganförutsedda gemensamma aktioner är enligt utskottets mening ejmöjligt. Enligt den i motion U668 citerade artikel 43 iFN-stadgan utfäster sig samtliga medlemmar att påsäkerhetsrådets anmodan och enligt särskilt träffat avtal tillrådets förfogande ställa de väpnade styrkor som är nödvändigaför upprätthållande av fred och säkerhet. Hänvisningen till attett särskilt avtal skall upprättas innebär att styrkor endastkan ställas till förfogande med den bidragsgivande statenssamtycke. innebär på denna punkt enförpliktelse för medlemsstaterna att komma överens härom ihändelse av en anmodan från säkerhetsrådet.Utskottet vill erinra om att enligt artikel 25 ärmedlemsstaterna skyldiga att "godtaga och verkställasäkerhetsrådets beslut". Inför beslutet om inträde i FN1946 räknade regeringen med att vetorätten i säkerhetsrådetskulle möjliggöra svensk neutralitet i de flesta krigsfall, meni händelse av enighet i rådet var villigt att låtaneutraliteten träda tillbaka för det kollektivasäkerhetssystemets krav. uttryckte sigstatsministern och utrikesministern i identiska ordalag iriksdagens första resp. andra kammare: "Vi äro villiga attansluta oss till samfälld trygghetsorganisation och i händelseav en framtida konflikt avstå från neutraliteten i denutsträckning organisationens stadgar det påfordra. "Det är alltså inte möjligt att genom ett riksdagsuttalandeskapa en särställning åt bland FNs medlemmar som skullegöra det möjligt för vårt land att åtnjuta de fördelar som FNskollektiva säkerhetssystem erbjuder utan att behöva ikläda sigde skyldigheter som stadgan också innebär. Dessa skyldigheter ärsom motionären påpekar inte villkorslösa, men det innebär inteatt man därför kategoriskt skulle kunna friskriva sig från dem.Samma synpunkt gäller beträffande förslaget i yrkande 8 imotion U668 att deltagande i FN-aktioner uteslutandeskall kunna gälla fredsbevarande syften. Utskottet villframhålla att ordet fredsbevarande som benämning på någon visstyp av aktioner över huvud taget inte förekommer i FNs stadga.Det har emellertid med tiden kommit att karaktärisera en långrad aktioner av olika slag, vilka alla har det gemensamt att degrundas på ett mått av frivillighet i den bemärkelsen att såvälden stat som är ansvarig för området i fråga som den bidragandestaten lämnar sitt samtycke. Fredsbevarande aktioner är därmeddefinitionsmässigt skilda från de tvångsåtgärder i form avsanktioner som regleras i kapitel VII. Att sommotionärerna föreslår begränsa deltagande i FN-aktionertill de fredsbevarande skulle i själva verket innebära ännu merlångtgående ensidiga förbehåll än kravet att inte delta medstridande trupp, ty därmed skulle även deltagande iicke-militära sanktioner uteslutas.Förslaget i yrkande 9 i motion U668 att deltagande i militäraFN-aktioner andra än fredsbevarande endast skall kunna fattas avriksdagen berör uppenbarligen den i regeringsformen fastlagdakompetensfördelningen mellan regering och riksdag påutrikespolitikens område. Någon anledning att ändra på dennafinner utskottet inte.Utskottet vill med anledning av ovan behandlade förslagunderstryka den traditionellt stora vikt fäster vid FNsansvar för bevarandet av freden och det starka stöd som Sverigeunder har lämnat för att FNs roll på detta område skallkunna bli effektivare. Att ensidigt skulle undandra sigsina stadgeenliga förpliktelser på sätt som motionärernaföreslår finner utskottet inte bara stridande mot dennatradition och traditionella värnande om folkrättensprinciper utan även i strid med uppenbara intressen. Enannan sak är att och de militära aktionerna ianledning av resolution 678 har aktualiserat frågan om hur FNsroll skall kunna anpassas till de förändradepolitiska förutsättningar som växer fram efter det kalla krigetsupphörande. Härtill återkommmer utskottet senare i betänkandet.Med det anförda avstyrker utskottet yrkande 2 i motion U418(mp) samt yrkandena 7, 8 och 9 i motion U668 (mp).I ett antal yrkanden lämnas förslag till säkerhetspolitiskaåtgärder med speciell inriktning på norra . Det gälleryrkande 3 i motion U418 (mp) samt yrkande 11 i motion U429 (c),i vilka föreslås att skall ta initiativ till speciellaförtroendeskapande åtgärder i norra . I yrkande 7 imotion U413 (m) pekas på riskerna för en regionalisering avnedrustningspolitiken.Utskottet noterar att det i motionerna U418 (mp) och U429 (c)finns en gemensam uppfattning att säkerhet skulle kunnagynnas av förhandlingar, inom ESK eller på annat sätt, som avserspeciellt det nordeuropeiska området. Utskottet delaruppfattningen att arbetet i ESK bör sikta till lösningar somtillgodoser behovet av ökad säkerhet också i . ovan konstaterat utgör emellertid detsäkerhetspolitiska mönstret i norr en integrerad del av dentotala situationen och kan därför inte betraktas isolerat frånEuropa som helhet. säkerhet är i denna bemärkelseodelbar. Åtgärder som direkt eller indirekt berör hela deneuropeiska situationen bör därför enligt utskottets meningdiskuteras i ett sammanhang där samtliga ESK-stater ärföreträdda. Det har varit en svensk linje attdessa frågor skall behandlas i en enhetlig förhandling därsamtliga berörda stater deltar.En annan sak är att geografiska och strukturella olikheterinom kan medföra att differentierade lösningar avpraktiska skäl i vissa fall kan bli nödvändiga. Det gäller t.ex.de regionala undertak för olika slags militär utrustning somframförhandlats inom . Det väsentliga är i detta fallatt de har tillkommit inom ramen för en process som tar hänsyntill kraven på balans inom som helhet.På motsvarande sätt kan enligt utskottets uppfattning andrasådana begränsningar eller förtroendeskapande åtgärderaktualiseras som har sin största relevans och betydelse ienskilda regioner inom området från till . Det ärinte minst i detta perspektiv strävanden sedan flera åratt bland de förtroendeskapande åtgärderna inkludera sådana somavser lufttransportkapacitet och amfibiestyrkor bör ses.Effektiva förtroendeskapande åtgärder i fråga om sådana styrkorskulle ha en speciell betydelse för det nordeuropeiska området.Vad gäller förslagen i yrkande 7 i motion U433 (v) att Sverigeinom ESKs ram skall verka för en kraftig nedskärning av dekonventionella styrkorna i norra och en skrotning av allakärnvapen i området vill utskottet hänvisa till att kärnvapenligger utanför ESKs mandat, men att det givetvis är ett svensktintresse att bidra till att befintliga kärnvapen avlägsnas ochskrotas. Det är också ett svenskt intresse att en reducering avde konventionella styrkorna och vapensystemen i området sker påett sådant sätt att stabiliteten i området bibehålls. Utskottetkan inte ansluta sig till förslaget i samma yrkande att Sverigeinom ESK skall verka för förbud mot militära övningar ochpatrullering i stormakternas storsjöflottor i Östersjöområdetliksom förbud mot besök av kärnvapenutrustade fartyg där. MedanSverige enligt utskottet mening har ett intresse av att deförtroende- och säkerhetsskapande åtgärderna utvidgas på detmarina området, har också ett grundläggande intresse avatt det sker på ett sätt som inte undergräver Östersjönsställning som ett fritt hav. Utskottet noterar att dettaintresse formulerats av den nordiska ämbetsmannakommitté somstuderat förutsättningarna för en kärnvapenfri zon på följandesätt:Det skall i detta sammanhang betonas att de nordiskaÖstersjöstaterna -- , och -- sedangammalt har ett säkerhetspolitiskt intresse av att vidmakthållaÖstersjöns status som fritt hav. Motivet för denna inställningär en strävan att motverka att sjöherraväldet på Östersjönmonopoliseras av någon av strandstaterna. De nordiskaÖstersjöstaterna har mot denna bakgrund fortsatt intresse av attmotverka ansatser, som syftar till att förvandla tillett hav reserverat för strandstaterna, ett "mare clausum".Eventuella åtgärder avseende kärnvapenfrihet får därför inte gesen utformning, som kan peka i denna riktning.Med det anförda betraktar utskottet yrkande 7 i motion U413(m), yrkande 3 i motion U418 (mp) och yrkande 11 i motion U429(c) som besvarade samt avstyrker yrkande 7 i motion U433 (v).I yrkande 4 i motion U418 (mp) föreslås att regeringen skallerbjuda och samma samarbete som ochDanmark vad gäller möjligheten till övning på svenskaflygbaser.Utskottet konstaterar att samarbetet för att förbättraflygsäkerheten mellan , och harformaliserats i två bilaterala avtal. Avsikten är att ettflygplan som råkar i nöd i samband med flygning i gränstrakternamellan de två länderna skall kunna gå till närmaste flygbas ochlanda inom endera partens territorium. Det kan röra sig ommotorfel eller att dåligt väder plötsligt uppträder på denplanerade landningsplatsen. För att möjliggöra en beredskap försådana nödsituationer får vardera parten genomföraövningsnödlandningar under fredstid på vissa av den andrapartens flygbaser.Vad gäller konstaterar utskottet att de möjlighetertill samarbete som föreligger är tillfredsställande och attnågra ytterligare arrangemang ej behövs. Något behov avsamarbete med av motsvarande slag föreligger inteeftersom saknar gemensam territorialgräns med dettaland. Ett samarbetsprotokoll mellan sjö- ochflygräddningstjänsterna i och har däremotundertecknats, vilket ger bl.a. den ena partens räddningsflygmöjlighet att landa på den andra partens territorium.Med det anförda avstyrker utskottet yrkande 4 i motion U418(mp).I yrkande 3 i motion U527 (mp) föreslås att regeringen snarastskall ge till känna att erforderliga initiativ bör tas för att få med , de baltiskastaterna, samt de båda tyska staterna i freds- ochmiljöarbetet kring Östersjön.Utskottet konstaterar att miljöfrågor rörande Östersjöområdetredan är föremål för behandling inom . verksamhet omfattar emellertid inte säkerhetsfrågor.Därmed avstyrks yrkande 3 i motion U527 (mp).Strävandena att förverkliga en kärnvapenfri zon i Nordenhar som yttersta syfte att stärka och de övriganordiska ländernas säkerhet och bör ses i ett vidare europeisktsammanhang. I yrkande 3 i motion U417 (fp) framhålls detangelägna i att den nordiska ämbetsmannakommitté som tillsattsför att studera frågan redovisar sitt arbete så snart sommöjligt.Utskottet konstaterar med tillfredsställelse att den nordiskaämbetsmannakommitté som haft till uppgift att undersökaförutsättningarna för en kärnvapenfri zon i nordiskt områdepresenterade sin slutrapport l991 inför det nordiskautrikesministermötet i den 22--. Rapporten, somoffentliggjorts, består av två delar: dels en genomgång av desäkerhetspolitiska förutsättningarna för en zon, dels av deolika elementen i ett eventuellt zonarrangemang.Ämbetsmannagruppen, som ej hade till uppgift att komma framtill några rekommendationer utan blott studeraförutsättningarna, konstaterar bl.a. avslutningsvis i rapportenatt arrangemang för en kärnvapenfri zon skulle behöva ta hänsyntill de nordiska ländernas geografiska läge och olikasäkerhetspolitiska lösningar, till deras alliansförpliktelserresp. En kärnvapenfri zon i nordiskt områdebör enligt rapporten inte undergräva de grundelement somhittills har bidragit till säkerhet och stabilitet i Nordeuropa.Målet för en nordisk zon kan inte vara att skapa en ordning somär isolerad och separat från det övriga . En nordisk zonskulle alltså enligt ämbetsmannakommittén behöva finna en platsockså inom ett europeiskt säkerhetspolitiskt mönster för attkunna bidra till avspänning och nedrustning och för att kunnases som en konkret förtroendeskapande åtgärd.Rapporten konstaterar att i den pågående förhandlingsprocesseni riktning mot en ny europeisk säkerhetspolitisk arkitektur haringa tankar om särskilda zonordningar behandlats, ochatt det mot denna bakgrund inte är möjligt att nu avgöra ivilken utsträckning tanken på en kärnvapenfri zon i nordisktområde på skulle kunna passas in i denna process.Rapporten kommer enligt ett uttalande frånutrikesministermötet i att studeras och ingå som ettled i de säkerhetspolitiska övervägandena i de respektivehuvudstäderna.Yrkande 3 i motion U417 (fp) är därmed besvarat.I yrkande 5 i motion U413 (m) anförs att negativasäkerhetsgarantier kan fylla samma funktion vad gäller dekärnvapenfria staternas egen säkerhet som en kärnvapenfri zon,och att bör driva frågan om negativa säkerhetsgarantierinom FNs ram.Utskottet konstaterar att bedrivit ettenergiskt arbete i denna fråga i FNs (), men att utvecklingen går trögt. Utskottet delarmotionärernas synpunkt att möjligheten att uppnå fördelar förkärnvapenfria stater utan att dessa binds i bilateralaavtalsförhållanden till kärnvapenstater bör beaktas.Kärnvapenfriheten -- reglerad genom deltagande i en kärnvapenfrizon eller på annat sätt -- utgör enligt utskottets mening i sigett tillräckligt åtagande för negativa säkerhetsgarantier.Detsamma gäller för ett land som anslutit sig till NPT och ickehar kärnvapen stationerade på sitt territorium.Sverige har enligt utskottet för sin del intresse av attentydiga och villkorslösa uttalanden om att icke användakärnvapen mot kärnvapenfri stat görs av kärnvapenmakterna.Samtidigt är det angeläget för oss att inte bli part i någotavtalsförhållande. Enligt utskottets mening kan negativasäkerhetsgarantier från stormakternas sida inte ensamma utgöraen ersättning för en kärnvapenfri zon, vilken förutsättsinnehålla mer konkreta åtaganden. Det kan konstateras att dennordiska ämbetsmannakommittén i sin rapport uttalar att negativasäkerhetsgarantier utgör ett väsentligt element i ettzonarrangemang i nordiskt område.Yrkande 5 i motion U413 (m) är därmed besvarat.Utskottet anser det inte nu vara påkallat att tillsätta ennordisk parlamentarisk arbetsgrupp för en kärnvapenfri zon,vilket föreslås i yrkande 5 i motion U418 (mp) och yrkande l2 imotion U429 (c). Utskottet hänvisar till att det redan finns eninformell nordisk parlamentarisk kommitté i denna fråga, ivilken representanter för 18 partier i de fem nordiska ländernaingår. Parlamentariker deltar också i detta arbete som bedrivsinom Nordiskt forum för säkerhetspolitik. Intresset avparlamentariska förankringar bedöms därmed vara tillgodosett.Yrkande 5 i motion U418 (mp) och yrkande 12 i motion U429 (c)avstyrks därför.I yrkande 6 i motion U418 (mp) samt i yrkande 2 i motion U527(mp) föreslås att bör ta upp frågan om en kärnvapenfrizon i .