bet · GE01LU37 · 1991-05-16 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet en skrivelse från regeringen(skr. 1990/91:143) om den lokala konsumentverksamheten. Iskrivelsen redovisas bl.a. de åtgärder regeringen har vidtagitför att stödja sådan verksamhet. Åtgärderna syftar till att ökakunskaperna om den kommunala konsumentverksamheten och desseffekter samt utveckla formerna för en effektivare kommunalkonsumentverksamhet. Åtgärderna har också till syfte att stärkafrivilliga organisationers möjligheter att lokalt arbeta medkonsumentfrågor samt att effektivisera det statliga stödet tillden lokala konsumentverksamheten.Vidare behandlar utskottet dels fyra med anledning avskrivelsen väckta motioner, dels -- helt eller delvis -- åttamotioner som väckts under den allmänna motionstiden /91,dels en motion som väckts med anledning av regeringens skrivelse1990/91:77 om invandrar- och flyktingpolitiken och dels enmotion som väckts med anledning av regeringens proposition1990/91:149 om radio- och TV-frågor.Vad som anförts i skrivelsen föranleder inga erinringar frånutskottets sida. Samtliga motionsyrkanden avstyrks.Till betänkandet har fogats sju reservationer och ett särskiltyttrande.SkrivelsenI regeringens skrivelse 1990/91:143 ges tillfälleatt ta del av vad regeringen anfört om den lokalakonsumentpolitiska verksamheten. Motioner väckta med anledning av skrivelse 1990/91:1431990/91:L24 av och (bådas) vari hemställs att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om ytterligare insatser förkonsumentverksamhet inom utbildningen och utökade kontakter medskolan.1990/91:L25 av och (båda v)vari hemställs att hos regeringen begär förslag omstatsbidrag till konsumentverksamhet liksom omutformningen av detta bidrag i enlighet med vad som anförts imotionen.1990/91:L26 av () vari hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om hushållningssällskapens betydelse i detlokala konsumentarbetet,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om en prioritering av budgetrådgivning ochskuldsaneringsarbete i det lokala konsumentarbetet,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av ett förbättrat samarbete mellanden lokala kommunala konsumentverksamheten och socialtjänsten.1990/91:L27 av () vari hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att den kommunala konsumentverksamhetenbör uppmuntras till att öka miljö- och energimedvetenheten hoskonsumenterna,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att den kommunala konsumentverksamhetenmåste hålla isär de intressen den företräder när det gällermarknadsbevakning och andra uppgifter.Motioner väckta under allmänna motionstiden /911990/91:L706 av och (bådas) vari hemställs att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om behovet av en översyn avden samlade konsumentverksamheten med bl.a. syftet att förstärkaden kommunala konsumentverksamheten.1990/91:L710 av m.fl. (s) vari hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av ett program för den lokalakonsumentverksamheten.1990/91:L711 av och (båda mp)vari hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna attkonsumentvägledarna bör uppmuntras att i möjligaste mån talaklarspråk, även när det gäller att avråda från produkter som avolika anledningar inte kan rekommenderas,2. att som sin mening ger regeringen till känna attinom ramen för en heltäckande konsumentupplysning särskilduppmärksamhet bör ägnas matvarorna.1990/91:L717 av m.fl. (c) vari hemställs3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om den lokala konsumentverksamheten.1990/91:L724 av m.fl. (fp) vari hemställs9. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om den lokala konsumentrådgivningen.1990/91:L725 av m.fl. (v) vari hemställs1. att hos regeringen begär förslag om hur stödettill de lokala konsumentvägledarna och de frivilligakonsumentorganisationerna skall utformas.1990/91:L726 av och (båda c) vari-- med hänvisning till vad som anförts i motion 1990/91:Ub820 --hemställs att hos regeringen hemställer om att enutredning tillsätts med direktiv att lägga fram förslag till enbättre konsumentrådgivning och utbildning i konsumentfrågor ienlighet med vad i motionen anförts.1990/91:L736 av och (båda mp) varihemställs4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att produktinformationen ochkonsumentvägledningen skall reformeras och förbättras.Motion väckt med anledning av proposition 1990/91:149 omradio- och TV-frågor1990/91:K79 av () vari -- såvitt nu är ifråga -- hemställs2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om ökade anslag till konsumentupplysning.Motion väckt med anledning av skrivelse 1990/91:77 Invandrar-och flyktingpolitiken1990/91:Sf22 av m.fl. (s) vari hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om konsumentupplysning till invandrare. InledningKonsumentpolitiska riktlinjer har fastställts av vidtre tillfällen -- (prop. 1972:33, NU 40), (prop.1975:40, NU 26) och (prop. 1985/86:121, LU 34). Detförstnämnda beslutet innebar bl.a. att konsumentverketinrättades som central förvaltningsmyndighet för konsumentfrågormedan för den lokala konsumentverksamheten förespråkades enutbyggnad av den kommunala konsumentorganisationen. I 1975 årsbeslut drogs ytterligare riktlinjer upp för den kommunalakonsumentverksamheten med intentionerna att kommunernasmedverkan i konsumentpolitiken skulle byggas ut väsentligt.I 1986 års konsumentpolitiska beslut bekräftades att denlokala verksamheten skulle ges hög prioritet. godkända betänkande i ärendet (bet. LU 1985/86:34)framhöll utskottet att den lokala konsumentverksamheten spelaren central roll inom konsumentpolitiken. Detta förhållande hadeenligt utskottet sin grund i att det är på lokal nivå manlättast fångar upp konsumentproblemen och når dem som i förstahand behöver hjälp samt finner de flesta företag vars verksamhetberör konsumenterna. Utskottet underströk också vikten av enfortsatt, snabb utbyggnad av den lokala konsumentverksamheten,men hade förståelse för att man i särskilt de minsta ochresurssvagaste kommunerna tvekade att använda de knapparesurserna till konsumentverksamhet. Utskottet påpekade dock atten satsning på konsumentpolitisk verksamhet kunde innebära attinte oväsentliga belopp sparades inom andra förvaltningsområden.Någon anledning att införa ett obligatorium kunde utskottetinte finna. Utskottet framhöll vidare att det fick ankomma påkonsumentverket att lämna erforderligt stöd och biträde åtkommunerna när frågan om inrättande av konsumentverksamhetutreds på lokal nivå. Det var också angeläget att verket sökteinitiera sådan utredning i kommuner där verksamhet på områdetsaknades. Utskottet underströk också vikten av attkonsumentfrågorna inte endast blev en tjänstemannafråga ikommunerna utan att de fick politisk förankring. hade som centralt konsumentorgan enviktig uppgift att fylla när det gällde att ge deförtroendevalda vägledning och stöd.Frågor om obligatorisk konsumentverksamhet hardärefter aktualiserats under senare tidnämligen och med anledning av motioner. godkända betänkanden i ärendena (bet. 1988/89:LU17och 1989/90:LU21) har utskottet -- i anslutning till enredovisning av arbete med att stimulera ochstödja utvecklingen av den lokala konsumentverksamheten --framhållit att det var angeläget att utbyggnaden av denkommunala konsumentverksamheten fortsatte, och utskottet harutgått från att även i fortsättningen aktivtverkade i detta syfte. Utskottet har lika litet då som närfrågan prövades kunnat ansluta sig till uppfattningenatt det bör vara obligatoriskt för kommunerna att tillhandahållakonsumentvägledning. Enligt vad utskottet uttalat måste detöverlåtas på varje kommun att inom ramen för tillgängligaresurser fatta beslut om konsumentverksamheten.Stöd till konsumentverksamhetI skrivelsen redovisar regeringen hur den lokalakonsumentverksamheten har utvecklats. Bedömningen är attverksamheten har byggts ut tillfredsställande fram till år 1990även om viss oro funnits för att utbyggnaden gått för långsamtoch för att kvaliteten i verksamheten varierar för mycket ilandet. hade 271 av landets 284 kommunerkonsumentverksamhet men därefter minskade för första gångensedan verksamheten började byggas upp antalet kommunermed konsumentverksamhet. har flerakommuner beslutat att lägga ned eller begränsakonsumentverksamheten.I skrivelsen gör regeringen bedömningen att det behövs ettutökat stöd till den lokala konsumentverksamheten om den skallutvecklas i enlighet med konsumentpolitiska beslut år1986. Åtgärderna måste utgå från rådande ekonomiska läge och detpågående reformarbetet i kommunerna. Enligt regeringen böråtgärder inriktas på att öka kunskaperna om den kommunalakonsumentverksamheten och dess effekter samt utveckla formernaför en effektivare konsumentverksamhet. Vidare böråtgärderna stärka frivilliga organisationers möjligheter attlokalt arbeta med konsumentfrågor samt effektivisera detstatliga stödet till den lokala konsumentverksamheten.Kunskaperna om den kommunala konsumentverksamheten och desseffekter anser regeringen kunna förbättras genom attverksamheten utvärderas i större utsträckning samt resultatenaktivt sprids i och mellan kommunerna. Regeringen har därföruppdragit åt att i samråd medriksrevisionsverket och ta fram lokaltoch centralt användbara modeller för att utvärdera effekterna avkommunal konsumentverksamhet. Samarbete skall sökas meduniversitet, högskolor och kommuner. Resultaten skall redovisastill regeringen senast den 31 augusti 1992.När det gäller formerna för den kommunalakonsumentverksamheten anser regeringen att verksamhetensarbetsområden bör preciseras. Verksamheten bör sålundaförskjutas ytterligare mot budgetrådgivning, tvistlösning,utbildning och kontakter med skolan, marknadsbevakning samtvaruförsörjning. Vidare bör konsumentvägledarnas möjligheter attbygga upp sin kompetens förbättras. Regeringen har i detta syfteuppdragit åt att undersöka om möjligheterna förkonsumentvägledarna att genomgå kvalificerad vidareutbildningkan ökas.Regeringen anser att också det statliga stödet till lokalkonsumentverksamhet bör utvecklas ytterligare. Regeringen hardärför uppdragit åt att senast den 31 augusti1992 lämna en samlad redovisning av stödets omfattning ochinriktning samt behov av förändringar.De senaste årens utveckling när det gäller den kommunalakonsumentverksamheten har tagits upp i flera motioner som väcktsunder den allmänna motionstiden år 1991.I motion L717 pekar m.fl. (c) på att mångakommuner begränsat sin konsumentverksamhet pågrund av pressad ekonomi och yrkar att vikten av att stödjakommunernas konsumentverksamhet bör ges regeringen till känna(yrkande 3 delvis).Ett liknande yrkande framställs i motion L724 av . (fp) som begär att skall uttala vikten av attkonsumentvägledningen bibehålls i kommunerna (yrkande 9).Enligt motionärerna riskerar nu omkring en halv miljon människoratt bli utan konsumentvägledning, och avveckling i stället förutveckling tycks vara kommunernas politik på området.I motion L736 av och (båda mp)anförs bl.a. att det i varje kommun bör finnas minst ett ställedär en samlad konsumentvägledning kan ges. I motionen yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna attproduktinformationen och konsumentvägledningen skall reformerasoch förbättras (yrkande 4).Birthe Sörestedt och (båda s) anför imotion L706 att det kan bli svårt för den kommunalakonsumentverksamheten att leva upp till de konsumentpolitiskamål som fastställt med de besparingar ochnedskärningar som drabbat verksamheten. I motionen begärs etttillkännagivande om behovet av en översyn av den samladekonsumentverksamheten med bl.a. syftet att förstärka denkommunala.I motion L710 av m.fl. (s) begärstillkännagivande om behovet av ett program för en bra lokalkonsumentpolitik.I motion L725 av m.fl. (v) påpekas attmöjligheterna till konsumentrådgivning är mycket varierandeberoende på vilken kommun man bor i. Motionärerna yrkar attriksdagen hos regeringen skall begära förslag om hur stödet tillde lokala konsumentvägledarna skall utformas (yrkande 1 delvis).Utskottet erinrar om att den kommunala konsumentverksamhetenär ett frivilligt åtagande för kommunerna. Det ankommer också påvarje kommun att med utgångspunkt i sina förhållanden ochförutsättningar avgöra hur verksamheten skall organiseras.Samtidigt är det för statsmakterna i hög grad angeläget att detfinns en väl utbyggd lokal konsumentverksamhet. Det har ocksårått en bred politisk uppslutning kring en satsning på dennaverksamhet. Som framgår av den inledningsvis lämnaderedogörelsen spelar nämligen den lokala konsumentverksamheten encentral roll i konsumentpolitiken, och riksdagsbeslutet år 1986om inriktningen av konsumentpolitiken utgick från bedömningenatt konsumentverksamhet skulle komma att finnas i samtligalandets kommuner inom en relativt nära framtid (bet. LU1985/86:34 s. 60). Enligt utskottets mening har betydelsen avden kommunala konsumentverksamheten inte avtagit sedan år 1986utan snarare ökat. Mot den angivna bakgrunden ser utskottet medoro på att den fram positiva utbyggnadstakten nubrutits genom att flera kommuner beslutat att lägga ned ellerskära i konsumentverksamheten. Utskottet kan därför helt anslutasig till motionärernas uppfattning om det angelägna i att denkommunala konsumentverksamheten stöds i olika former för attintentionerna konsumentpolitiska beslut skall kunnafullföljas.Enligt utskottets mening är det värdefullt att regeringen nu ien skrivelse redovisar vilka initiativ som redan tagits ellerkommer att tas för att utvecklingen mot en nedrustning av denlokala konsumentverksamheten skall kunna brytas. Utskottet kanhelt ansluta sig till regeringens bedömning av vilka åtgärdersom är påkallade för att konsumentpolitiken ävenfortsättningsvis skall kunna ges en lokal förankring. De avregeringen förordade åtgärderna ligger också väl i linje med vadsom anförs i motionerna. Motionärernas önskemål får därför ansesi allt väsentligt tillgodosedda. Vad särskilt gäller motion L736vill utskottet härutöver hänvisa till att enligt regeringensbedömning förköpsrådgivningen bör utvecklas så att bl.a.tillgängligheten till informationen förbättras. Någon riksdagensvidare åtgärd med anledning av motionerna kan således inte anseserforderlig. Utskottet avstyrker därmed bifall till motionernaL717 yrkande 3 i denna del, L724 yrkande 9, L736 yrkande 4,L706, L710 och L725 yrkande 1 i denna del.Elisabeth och (båda v) anser i motionL25, som väckts med anledning av skrivelsen, att det under enuppbyggnadsperiod är nödvändigt att ge statsbidrag tillkommunerna för att konsumentverksamheten skall kunna utvecklasoch verka på det sätt som förutsatts. Enligt motionärerna bördet ankomma på regeringen att närmare anvisa hur sådana bidragskall utformas, för hur de skall kunna utgå och vilkaförutsättningar som skall uppfyllas för att en kommun skallkomma i åtnjutande av bidrag. I motionen yrkas att hosregeringen skall begära ett sådant förslag.Som framgår av regeringens skrivelse kommer olika former avstöd att ges till den kommunala konsumentverksamheten. mening bör resultaten av dessa åtgärder avvaktasinnan man överväger huruvida ytterligare stöd bör utgå.Utskottet vill vidare erinra om att tanken på att staten skalllämna ett särskilt ekonomiskt bidrag till kommunerna förutbyggande av konsumentverksamheten prövats och avvisats isamband med konsumentpolitiska beslut (se bet. LU1985/86:34 s. 60). Enligt utskottets mening kan i rådandestatsfinansiella läge inte någon annan bedömning komma i fråga.I sammanhanget vill utskottet också erinra om att behovet avökade insatser i det läge som den kommunalakonsumentverksamheten nu befinner sig i har beaktats i sambandmed vårens riksdagsbeslut om anslag till genomatt delar av rationaliseringskravet återförts till verket förstöd till konsumentverksamhet. Också delar av detrationaliseringskrav som ställts på allmänna reklamationsnämndenhar återförts med hänsyn till att belastningen på nämndenbefarats öka genom att den kommunala konsumentverksamhetendrabbas av nedskärningar (prop. 1990/91:100 bil. 15, LU22).Med hänvisning till vad som sålunda anförts avstyrkerutskottet bifall till motion L25.Omfattningen och inriktningen av konsumentverksamhetI proposition om inriktningen av konsumentpolitikengavs en beskrivning av vad konsumentverksamhet rimligenborde omfatta. En katalog med arbetsuppgifter som det är ikonsumenternas intresse att kommunerna arbetar med redovisades.Arbetsområden som rådgivning, reklamationshantering,information, marknadsuppföljning, varu- och serviceförsörjning,utbildning och stöd till organisationer skulle ingå iverksamheten. I propositionen betonades att frågan om vartyngdpunkten skall ligga måste avgöras lokalt. Någratyngdpunktsförskjutningar förordades dock. Rådgivning tillenskilda konsumenter som av tradition är en viktig del avsamhällets konsumentpolitik skulle även vara en viktiguppgift för kommunerna. Relativt sett skulle emellertid mindreresurser satsas på området. Den rådgivning som gavs skulle ihögre grad inriktas mot budgetrådgivning. Vidare skulle detjänstemän som arbetade med konsumentfrågorna i kommunerna meraktivt än tidigare kunna medverka till en uppgörelse mellannäringsidkare och konsument när det gäller reklamationer. Ökadtyngd skulle vidare ges åt marknadsbevakning, förebyggandeinsatser och samverkan med andra förvaltningar inom kommunensamt med organisationer och näringsliv. Vad sålunda redovisadesi propositionen föranledde inga invändningar från riksdagenssida.I den nu aktuella skrivelsen gör -- som tidigare nämnts --regeringen den bedömningen att arbetsområdena för den kommunalakonsumentverksamheten bör preciseras och ytterligare förskjutasmot budgetrådgivning, tvistlösning, utbildning och kontaktermed skolan, marknadsbevakning och varuförsörjning.Konsumentvägledarnas möjligheter att bygga upp sin kompetens börförbättras. Regeringen har därför uppdragit åt konsumentverketatt undersöka om möjligheterna för konsumentvägledarna attgenomgå kvalificerad vidareutbildning kan ökas.I motion L24 av och (bådas) anförs att konsumentvägledarnas insatser i skolan framstårsom ytterst angelägna och inte bör begränsas till informationdirekt till eleverna eller genom studiebesök. Enligtmotionärerna krävs att det byggs upp en mera kontinuerliginformation i konsumentfrågor. I motionen yrkas tillkännagivandeom ytterligare insatser för konsumentverksamhet inomutbildningen och utökade kontakter med skolan.I motion L26 anför () att allt flermänniskor numera behöver kvalificerad ekonomisk rådgivning föratt långsiktigt kunna få en stabil ekonomi. Enligt motionärentorde det finnas risk för att den kommunalakonsumentrådgivningen inte kommer att tilldelas erforderligaekonomiska resurser för att kunna fullgöra alla de uppgifter somåvilar den. Under den närmaste framtiden bör dock rådgivning ibudgetfrågor och arbete som syftar till skuldsanering förenskilda prioriteras högt i allt konsumentarbete, vilket enligtmotionären bör ges regeringen till känna (yrkande 2). I motionenpekas också på att det i socionomutbildningen numera ingårutbildning i budgetrådgivning, men att den utbildning somsocionomerna får dock inte leder till den kompetens somkonsumentrådgivarna har i dessa frågor. För att effektiviseraarbetet krävs därför, menar motionären, ett förbättrat samarbetemellan den lokala kommunala konsumentverksamheten ochsocialtjänsten, vilket också bör ges regeringen till känna(yrkande 3).Utskottet har i det föregående framhållit att den kommunalakonsumentverksamheten är ett frivilligt åtagande för kommunernaoch att det ankommer på kommunerna att avgöra hur verksamhetenskall organiseras. I linje härmed måste det överlåtas påkommunerna att själva avgöra var tyngdpunkten i verksamhetenskall ligga med utgångspunkt i de lokala förhållandena. Någraenhetliga, för alla kommuner gällande, riktlinjer om vilkaarbetsuppgifter som skall prioriteras kan därför knappastställas upp. I likhet med regeringen anser utskottet emellertidatt vissa preciseringar av arbetsuppgifterna bör göras för attverksamheten skall kunna bedrivas effektivare.Utskottet delar regeringens uppfattning att utbildning ochkontakter med skolan bör ingå bland de insatser som skjuts iförgrunden. Av skrivelsen framgår att skolkontakterna utgör deni särklass vanligaste formen av samverkan mellan den kommunalakonsumentverksamheten och andra kommunala förvaltningar. Sålundahade omkring 200 kommuner kontakt med skolan medanmotsvarande siffra var 50. Den vanligaste formerför kontakterna utgörs visserligen alltjämt av attkonsumentverksamheten tar emot studiebesök av lärare och eleveroch att konsumentvägledarna besöker enskilda skolklasser. Underår 1989 medverkade dock, enligt vad som upplyses i skrivelsen,omkring 50 konsumentvägledare i utbildning av lärare. Utskottetser positivt på en ökad samverkan i konsumentfrågor inom ochmellan kommunala förvaltningar och utgår från att kontakternamed skolan kommer att öka. Enligt vad som framgår av skrivelsenavser också att följa och dokumentera samverkaninom kommunerna när det gäller bl.a. skolan.I sammanhanget vill utskottet även erinra om vad riksdagennyligen uttalat i samband med behandlingen av en motion somgällde informations- och utbildningsinsatsergentemot barn och ungdom. Utskottet framhöll därvid i sitt avriksdagen godkända betänkande (bet. 1990/91:LU22) att behovet avkonsumentkunskaper hos barn och ungdom ökat i takt med attmarknadsföringen riktats mot dessa grupper. Förhållandena hadeockså uppmärksammats av , som inom ramen för sininstruktion och tillgängliga resurser arbetat medatt utveckla metoder för att följa och bygga upp kunskaper omreklamens utveckling. Utskottet ansåg vidare att behovet av stödtill och utbildning av barn och ungdom i konsumentfrågor också iframtiden kommer att utgöra en viktig uppgift förkonsumentverket och fann inte skäl att bifalla den då aktuellamotionen.Enligt utskottets mening finns det fog att anta att det arbetesom bedrivs centralt av kommer att få genomslagockså i den kommunala konsumentverksamheten.Såvitt utskottet kan finna är motionärernas önskemål i alltväsentligt tillgodosedda genom att kontakter med skolan tillhörde arbetsområden som den kommunala konsumentverksamheten iframtiden bör prioritera. I anslutning härtill vill utskottethänvisa till en av avgivenrevisionsrapport (dnr 1989:1048) Statens styrning ochuppföljning av den kommunala konsumentverksamheten. Av rapportenframgår bl.a. att konsumentverksamheten i kommunerna ofta intehar den inriktning som statsmakterna prioriterat.Riksrevisionsverket anser därför att staten måste stödja och påeffektivare sätt följa upp verksamheten i kommunerna. Vidarevill utskottet erinra om att, enligt vad som upplyses iskrivelsen, barn- och avser att underperioden /91--1992/93 avsätta . förprojektverksamhet som ökar ungdomens engagemang och kunskaper ikonsumentfrågor.Med hänsyn till det anförda anser utskottet att något särskilttillkännagivande i enlighet med önskemålet i motion L24 inte ärerforderligt. Utskottet avstyrker därför bifall till motionen.Utskottet ställer sig också positivt till att budget- ochskuldrådgivning ges en mera framskjuten position. Dehushållsekonomiska frågorna har kommit att spelaen allt större roll i konsumentpolitiken, och ute i kommunernahar intresset och förståelsen för budget- och skuldrådgivningökat väsentligt. Enligt utskottets mening är det angeläget attverksamheten med budget- och skuldrådgivning i kommunerna nuprioriteras ytterligare och ges ökat stöd. Ett skäl härtill äratt konsumenternas efterfrågan på denna typ avkonsumentrådgivning kan förväntas öka väsentligt. Ett annattungt vägande skäl är de positiva effekterna för kommunernasekonomi samt för de enskilda hushållens ekonomi ochvälbefinnande. Vinster kan också göras för staten genom färreärenden hos tingsrätterna och kronofogdemyndigheterna.