bet · GE01NU40 · 1991-05-30 00:00:00 — Väljarna tog inteställning till något avvecklingsår -- är ettresultat av ett riksdagsbeslut och har således ingen direktkoppling till folkomröstningsresultatet.Riksdagen bör nu uttala att det inte finns någon bestämdtidpunkt när alla reaktorer skall vara tagna ur drift.Nedläggningen skall inte bli föremål för något politiskt beslututan måste avgöras av säkerhetskraven och de ekonomiskaförutsättningarna.Olika energiformer måste utvecklas utifrån sina ekonomiskameriter inom ramen för gällande miljökrav. Energibeskattningenskall relateras till energislagens miljöeffekter och utformas såatt miljövänliga energiformer främjas. Nya energiformer kommerdärmed att kunna spela en växande roll.En fortsatt utbyggnad av naturgasnätet i måste ske påmarknadsekonomiska grunder. Introduktion av naturgas och såkallade alternativa energiformer bidrar till ett flexiblare ochdärmed stabilare system för energiförsörjning. En fungerandeenergimarknad bidrar till en väl fungerande energiförsörjningäven i händelse av försörjningskriser.Prissättningsprinciperna för elkraft bör inte ändras genompolitiska beslut. Den förutskickade bolagiseringen av Vattenfallfår inte tas som en förevändning för politiskt dikteradeelprishöjningar. Kommunala energiverk bör överföras i privatregi.Regeringens proposition eliminerar inte osäkerheten kring densvenska energiförsörjningen. Överenskommelsen mellan regeringen,liberalerna och undviker den centralafråga som har skapat osäkerhet i svensk energiförsörjning,nämligen den framtida användningen av kärnkraften.Överenskommelsen visar -- förutom vällovliga skrivningar ochmålsättningar om låga elpriser och en internationaliseradelmarknad -- att det man är överens om är det som inte rörkärnkraften, nämligen ett femårigt utgiftsprogram om 3,8miljarder kronor. Oavsett hur man bedömer detta är detsjälvfallet verklighetsfrämmande att tro att det skullemöjliggöra att kärnkraften kan avvecklas utan stigande elpriser,betydande miljökonsekvenser, arbetslöshet och försämradekonomisk tillväxt. Fördyringen av den svenska elproduktionenvid en avveckling av kärnkraften har beräknats till mellan 200och . Trepartiöverenskommelsen ochregeringens proposition torde inte upphäva detta.Överenskommelsen är utformad så att varje parti kan göra enegen tolkning. Den innehåller visserligen en gemensam text, meneftersom denna tolkas på tre olika sätt kommer överenskommelsenatt leda till att osäkerheten kring svensk energiförsörjningkvarstår.Regeringens nu framlagda subventionsprogram är en dyrbarillusion, i den bemärkelsen att insatta medel knappast kommeratt leda till några bestående effekter. Offentliga utgifter på3,eliminerar inte de omfattande negativakonsekvenser för svensk ekonomi och miljö som följer av enavveckling . Subventionerna kan inte driva frambränslen som kan ersätta kärnkraften utan utgör ett allvarligtslöseri med skattebetalarnas medel.Moderata samlingspartiet förordar en aktiv miljöpolitik istället för en styrande energipolitik. Energipolitiken i desstraditionella betydelse -- en politik avsedd att styratillförsel och användning av energi -- bör avvecklas.Riksdagens och regeringens framtida roll på energiområdet börsyfta till att fastställa miljö- och säkerhetsbetingadespelregler.Vänsterpartiets energipolitiska grundsyn framgår dels avmotion 1989/90:N478, dels av två motioner, 1990/91:N73 och1990/91:N74, som har väckts med anledning av proposition1990/91:88 om energipolitiken, dels av en motion, 1990/91:N45,som har väckts med anledning av proposition 1990/91:87 omnäringspolitik för tillväxt. I de fyra motionerna sägssammanfattningsvis bl.a. följande.I den energipolitiska debatten sedan folkomröstningen hari stort sett alla parter efterlyst klara signaler som kan läggastill grund för långsiktig planering.Regeringen och partierna bakom energiöverenskommelsen anseratt de genom denna och genom proposition 1990/91:88 ger sådanasignaler. Det kan starkt ifrågasättas om budskapet är klart ochentydigt och vilar på en sådan stabil grund att det kan utgörafundamentet för en långsiktig energipolitik. svävarpå målet när det gäller avveckling av kärnkraften. Dess positionhar successivt närmat sig moderata samlingspartiets.En rimlig bedömning är att energiöverenskommelsen vilar pålösan sand och att proposition 1990/91:88, som bygger påöverenskommelsen, inte är en stabil grund för en långsiktigenergipolitik. Därmed är den viktiga uppgiften att tala om hurkärnkraften skall avvecklas fortfarande olöst. Vänsterpartietanser att den klara signal som behövs till energimarknaden ärett beslut om startår för kärnkraftens avveckling, årtalet dåden första reaktorn skall stängas.Vänsterpartiets bedömning är att tillgången på el är så godatt i princip minst en reaktor kan stängas utanstörre olägenheter. Därför bör startåret sättas till senast1995. Dessutom behövs en konkret plan för den följandeavvecklingen.Garantier måste lämnas för bevarandet av de naturskyddadeälvarna.Partiet anser att med sin höga kunskapsstandard ochsin goda tillgång till energi- och råvaror är ett av de ländersom skulle kunna vara världsledande när det gäller utvecklingoch drift av miljöanpassade system, t.ex. alternativaenergisystem.Energipropositionen faller in i den sedvanligaregeringstraditionen att vackert och korrekt beskriva målet mensedan visa en påtaglig brist på konkreta åtgärder för att nåmålet. Denna oförmåga att påverka verkligheten har bidragit tilldet svenska näringslivets problem bland annat när det gällerosäkerheten om energiförsörjningen.Ett exempel på hur regeringar under har misslyckats medsitt måluppfyllande är utvecklingen av miljövänliga, inhemskaoch förnybara energislag. Vissa resultat har uppnåtts, men dessahar i huvudsak sin grund i prissättning och privata företagsinsatser. får inte ens av sitt energibehovtillgodosett av de inhemska, förnybara energislagen vind-, sol-och vågenergi. I står t.ex. enbart vindenergin för 2%av elkonsumtionen. Svensk energitillförsel utgörs till70% av importerad energi.Energihushållning m.m. har ej heller medfört attenergikonsumtionen har minskat. Regeringen tycks leva i denföreställningen att en förutsättning för att samhället skallfortleva och produktiviteten öka är att energikonsumtionen skallöka per capita. Så har varit fallet, men med dagensavancerade teknik, branschomstruktureringar ocheffektiviseringar är det troligt att energikonsumtionen kommeratt minska per capita trots ökad produktivitet. Attenergikonsumtionen kan hållas tillbaka och att teknik ochprocesser blir energisnåla kan bli en betydelsefullinternationell konkurrensfaktor.Miljöpartiet preciserar i motion 1990/91:N68 degrundläggande utgångspunkter som enligt partiet bör gälla förenergipolitiken. I motionen uttalas bl.a. följande.Världens energisystem måste i grunden förändras. Bådevetenskapliga och etiska utgångspunkter leder till dennaslutsats. Mänskligheten måste komma bort från användningen av deändliga och miljöförstörande energikällorna uran, kol, olja ochfossilgas.Medlen att nå detta mål utgörs av effektiv energianvändningoch utveckling av de på solen grundade flödande och förnybaraenergikällorna.Sverige skall utifrån detta formulera en konkret energipolitikmed konkreta mål, konkreta tidsplaner och konkreta medel förgenomförandet.Miljöpartiets grundkrav för energipolitiken är:en årlig minskning av den totala energianvändningen med 2%tills en halvering uppnåtts, framför allt genomeffektivisering av energianvändningen,en snabb avveckling av kärnkraften som startar med den förstareaktorn ,en gradvis omställning av energisystemet till inhemskaförnybara energikällor,en avveckling av de fossila bränslena på 25 år.Detta kräver planmässighet, vilket inte är detsamma somplanhushållning. Det kräver att marknadshushållningen med hjälpav normala statliga styråtgärder såsom skatter och lagstiftninganpassas till målsättningarna. Det kräver att staten på energi-och kommunikationsområdena helhjärtat inriktar investeringarnaför att målet skall nås. Därvid skall man välja att satsa påeffektivare energianvändning så länge inte detta ger högremarginalkostnad än utbyggnad av kraftproduktionen. Detta kallasbalansprincipen.Sverige måste givetvis ta hänsyn till sin internationellaomgivning, men detta får inte betyda kritiklös anpassning.Tvärtom bör gå före med en energipolitik som bättre änandra länders anpassas till de vetenskapliga och etiska kraven.I den mån detta leder till svårigheter för vår exportindustriskall de lösas individuellt för varje exportgren. En ansvarslöspolitik i andra länder får aldrig bli norm för . Omsvensk industri får betala för de skador den gör på miljön ochandra länders industri inte betalar, så är det de andra ländernasom gör fel. Detta får ej döljas genom generellaenergisubventioner till svensk industri. Däremot kan ett sådantansvarstagande motivera helt öppna subventioner till de utsattaindustrierna.Utifrån denna grundsyn kritiseras propositionen enligt ihuvudsak följande.Trots snart två årtionden av energidebatt koncentrerar sigregeringen på tillförseln av energi och särskilt el, som omknapphet på energi vore ett stort problem i det svenskasamhället. Det finns i propositionen ingen diskussion om deverkliga problem i energipolitiken som användningen av uran,kol, olja och naturgas medför. Inte heller diskuteras hur enomställning till en energieffektiv teknik och samhällsstrukturskall kunna genomföras snabbt och effektivt.Uran och de fossila bränslena är för lågt beskattade. Skattensvarar inte mot den skada och den utarmning av jorden somanvändningen förorsakar. Det måste löna sig att använda deinhemska förnybara energikällorna och att satsa på effektivenergianvändning.Det är uppenbart att den sortens ekonomiska tillväxt somregeringen i realiteten förordar, vilken redovisas som tillväxti bruttonationalprodukten (BNP) och kräver ökadenergitillförsel, är en tillväxt som i realiteten gör oss allafattigare. Det syns i propositionen inte ett spår av den kritikmot det klassiska tillväxt- och BNP-begreppet som har fåttgenomslag i allt fler länder och som har tagit sig uttryck i enutredning om en "grön BNP" även i Sverige.Regeringen registrerar tillväxtens debetsida med ökadvaruproduktion och ökade exportinkomster som kan utnyttjas tillvad man kallar ökad välfärd, men den försummar kreditsidan.Kreditsidan är uttömningen av mänsklighetens ändliga tillgångari form av lagrad energi, andra ändliga råvaror, matjord, friskaskogar och mångsidiga ekosystem, ren luft, rent färskvatten ochrena hav.Regeringen säger, uttalar motionärerna, att beslutet attkärnkraften skall avvecklas står fast. Men denpolitik som anvisas av regeringen är uppenbarligen heltotillräcklig för att det beslutet skall bli genomfört. De småinsatser som föreslås för att främja energihushållning ochinhemsk energi är helt otillräckliga. Därför är påståendet fasthåller målet total kärnkraftsavveckling ettbedrägeri mot svenska folket.Regeringen har uppenbarligen "förhäxats avkärnkraftsproblematiken", säger motionärerna vidare. Det gör betraktar elförsörjningen som ett separat problem utan attsätta den i samband med landets totala energiförsörjning ochenergianvändning. Trots att propositionen kallasenergiproposition finns inget kapitel som ger en helhetssyn påenergiförsörjningen. Detta är avslöjande för regeringens bristpå vetenskaplig och etisk bakgrund för sina förslag.Utskottets ställningstagandeUtskottet behandlar först frågor kring målen i stort försvensk energipolitik, dvs. riktlinjer för den långsiktigaenergipolitiken. Därefter tar utskottet upp olika frågor kringkärnkraftens roll i det svenska energisystemet. Avslutningsvisbehandlas övriga frågor som har riktlinjekaraktär.Riktlinjer för den långsiktiga energipolitikenDe riktlinjer för den långsiktiga energipolitiken som omfattasav överenskommelsen mellansocialdemokraterna, liberalerna och ,och som regeringen föreslår att skall godkänna,återges i proposition 1990/91:88 under --8). Riktlinjerna har i sina huvuddragrefererats i ett föregående avsnitt i detta betänkande (s.45).Kritiken i de i anslutning härtill refererade partimotionerna,1990/91:N88 (m) och 1990/91:N403 (m), 1990/91:N74 (v) och1990/91:N68 (mp), utmynnar i förslag om att skallbesluta om riktlinjer för energipolitiken enligt vad som uttalasi resp. partimotion. Också motionerna 1989/90:N414 (mp),1990/91:N45 (v), 1990/91:N93 (mp), 1990/91:N412 (m),1990/91:N414 (mp), 1990/91:N421, och 1990/91:N429 (mp) och1990/91:N447 (mp) utmynnar i yrkanden om riktlinjer förenergipolitiken som bör behandlas i detta sammanhang. Ettyrkande i motion 1989/90:N39 (mp) om utredning av system förenergiförsörjning och energianvändning inom naturens ramar samtett yrkande i motion 1990/91:N56 (c) om ett uttalande avriksdagen om sambanden mellan energi och miljö tas också upphär.Vidare innehåller motionerna 1990/91:N415 (fp) och1990/91:N460 (c) förslag om uttalanden som nära ansluter till deriktlinjer som föreslås i propositionen. Syftet med yrkandet imotion 1990/91:N440 (m) tillgodoses om ansluter sigtill de riktlinjer som förordas av moderata samlingspartiet i denyssnämnda partimotionerna 1990/91:N88 och 1990/91:N403.Som framhålls i propositionen är energipolitikens mål att påkort och lång sikt trygga tillgången på el och annan energi påmed omvärlden konkurrenskraftiga villkor. Härigenom främjas engod ekonomisk och social utveckling i . Energipolitikenskall utgå ifrån vad natur och miljö kan bära.Landets elförsörjning skall tryggas genom ett energisystem somi största möjliga utsträckning grundas på varaktiga, helstinhemska och förnybara energikällor samt en effektivenergihushållning. Stränga krav skall ställas på säkerhet ochomsorg om miljön vid användning och utveckling av allenergiteknik.Riksdagen uttalade (prop. 1979/80:170, NU 1979/80:70)att kärnkraften skall avvecklas i den takt som är möjlig medhänsyn till behovet av elektrisk kraft för att upprätthållasysselsättning och välfärd. Vidare angav att den sistareaktorn i skall stängas senast år 2010.En säker tillgång på el till ett rimligt pris är en viktigförutsättning för den svenska industrins internationellakonkurrenskraft. Energipolitiken skall utformas så att dennaförutsättning bevaras. Särskilt för den elintensiva industrin ärdetta ett grundläggande krav. Det är därför nödvändigt att detfinns tillräcklig kapacitet i elproduktionen och att priset påel sätts efter marknadens villkor.Utsläpp av koldioxid vid förbränning av fossila bränslenpåverkar klimatet. Det är därför angeläget att i möjligaste månundvika eldning med fossila bränslen. Detta kan ske genom enaktiv energihushållning och genom utnyttjande av förnybaraenergislag som inte ger något nettotillskott av koldioxid tillatmosfären.De orörda älvarna och de älvsträckor som harundantagit från utbyggnad skall skyddas även fortsättningsvis.Utbyggnaden av vattenkraft anges i den av antagnavattenkraftsplanen.Omställningen av energisystemet måste, vid sidan avsäkerhetskraven, ske med hänsyn till behovet av elektrisk kraftför upprätthållande av sysselsättning och välfärd. Regeringenbör, som sägs i propositionen, i budgetpropositionenredovisa de resultat som har uppnåtts genom de energipolitiskaprogrammen för omställning och utveckling av energisystemet.Det är kraftföretagens uppgift att med utgångspunkt i den avstatsmakterna fastlagda energipolitiken planera och utvecklakraftsystemet så att landets behov av el blir tillgodosett.Utskottet konstaterar att dessa riktlinjer för den långsiktigaenergipolitiken ligger i linje med vad som anförs i motion1990/91:N415 (fp) beträffande ett konkurrenskraftigt energiprisför den elkraftsintensiva industrin och i motion 1990/91:N460(c) beträffande förnyelse av energisystem.Vad utskottet här anfört innebär att de riktlinjer för denlångsiktiga energipolitiken som föreslagits av moderatasamlingspartiet i motionerna 1990/91:N88, 1990/91:N403 och1990/91:N412, av i motionerna 1990/91:N45 och1990/91:N74 och av i motionerna 1989/90:N414,1990/91:N55, 1990/91:N68, 1990/91:N93, 1990/91:N421,1990/91:N429 och 1990/91:N447 avstyrks. Även motion1990/91:N440 (m) avstyrks, liksom de här behandlade yrkandenai motionerna 1989/90:N39 (mp) och 1990/91:N56 (c).Kärnkraftens roll i det svenska energisystemetKärnkraftens roll i det svenska energisystemet har berörtsöversiktligt i avsnittet om riktlinjer för den långsiktigaenergipolitiken.Utskottet behandlar i föreliggande avsnitt ett tiotal merspecificerade frågor inom detta område. Till grund förbehandlingen ligger bl.a. dels ett antal motionsyrkanden medutpräglat kärnkraftsskeptisk inriktning från ochvänsterpartiet, dels yrkanden -- från moderata samlingspartiet-- som avspeglar en motsatt grundinställning till kärnkraften.I partimotion 1990/91:N68 presenterar partietsin starkt kritiska syn på kärnenergin. Denna kritiska synmotiveras, framhåller motionärerna, till en början av deförödande konsekvenserna av ett stort utsläpp som skulle kunnavara följden av en härdsmälta. Andra motiv som motionärernaanför är miljöförstöringen i samband med uranbrytning, denomfattande miljöförstöringen vid vissa anläggningar för militärkärnenergi i , problem kring slutlig hantering av det användakärnbränslet, sambandet mellan kärnkraft och kärnvapen samtkärnkraftens bristande lönsamhet. Motionärerna vänder sig ocksåmot tanken att kärnkraften skulle vara väsentlig för att lösakoldioxidproblemet. De föreslår att i ettuttalande ansluter sig till detta synsätt. Vad som anförs idenna motion utgör en upprepning och utvidgning av motiven föryrkanden från av likartad innebörd även i motionerfrån allmänna motionstiderna (1990/91:N421) och (1989/90:N414).Utskottet finner inte anledning föreslå att göra ettuttalande av den innebörd som föreslås i motionerna. Frågor omnär en sådan avveckling bör inledas och när den bör varagenomförd återkommer utskottet till i det följande. Motionerna1989/90:N414 (mp), 1990/91:N68 (mp) och 1990/91:N421 (mp)avstyrks sålunda i här behandlade delar.Utskottet övergår härefter till frågor kringkärnkraftsavvecklingens inledning.Enligt de riktlinjer för kärnkraftsavvecklingen som ,på förslag av näringsutskottet, ställde sig bakom skulleen första reaktor tas ur drift och en andra år 1996.Dessa reaktorer skulle vara en av de två reaktorerna iBarsebäcksverket och en av de fyra i . Vilkareaktorer som skulle tas ur drift och i vilken ordning dettaskulle ske var frågor som förbehöll sig att få taställning till. I enlighet med regeringens förslag uttalade sigriksdagen för en s.k. kontrollstation , vid vilken detskulle konkret klargöras vilka åtgärder för energitillförsel sommåste vidtas för att inte den tidigarelagda avvecklingen av detvå reaktorerna skulle resultera i elbrist eller osäkereltillförsel och för att denelintensiva industrins energiförsörjning skulle tryggas.Riksdagsbeslutet präglades av oenighet. Varjeoppositionsparti stod för en egen reservation motnäringsutskottets förslag beträffande kärnkraftsavvecklingensinledning.I den överenskommelse mellan socialdemokraterna, folkpartietliberalerna och som ligger till grund förpropositionen framhålls att omställningen av energisystemetmåste ske med hänsyn till, förutom säkerhetskraven, behovet avelektrisk kraft för upprätthållande av sysselsättning ochvälfärd. När kärnkraftsavvecklingen kan inledas och i vilkentakt den kan ske avgörs av resultaten av hushållningen med el,tillförseln av el från miljöacceptabel kraftproduktion ochmöjligheterna att bibehålla internationellt konkurrenskraftigaelpriser. Regeringen förutsätts redovisa till riksdagende resultat som har uppnåtts genom de energipolitiska programmenför omställning och utveckling av energisystemet.Dessa uttalanden ingår i de förslag till riktlinjer förenergipolitiken som regeringen föreslår att skallgodkänna och som i berörda delar skall ersätta dem som riksdagenbeslutade om år 1988.Kritiken mot vad som sålunda föreslås som riktlinjer förkärnkraftsavvecklingens inledning har två teman. Det enatemat, som utvecklas av moderata samlingspartiet i motion1990/91:N88, utgår från uppfattningen att beslut oms.k. förtida avveckling var felaktigt och bör rivas upp.Motionärerna menar att de riktlinjer som föreslås brister itydlighet i fråga om startpunkten för kärnkraftsavvecklingen.Riksdagen bör därför, anser moderata samlingspartiet, uttala atttidigare uttalanden om avveckling av två kärnkraftsreaktoreråren och 1996 inte längre äger giltighet.En motsatt utgångspunkt har kritik ochfrån miljöpartiet.Partimotionen 1990/91:N74 (v) utmynnar i yrkanden om attriksdagen skall fatta ett beslut 1995 som startårför avvecklingen av kärnkraften och att skall begäraatt regeringen lägger fram ett förslag till en lag av deninnebörden.Riksdagen skall, förordas det av i motion1990/91:N68, begära att regeringen utarbetar ensnabbavvecklingsplan för kärnkraften. Samma motion innehållerockså ett yrkande om att skall begära att regeringenlägger fram ett förslag till en lag om avveckling av kärnkraftenunder en treårsperiod med start . Motionärerna vill ocksåatt skall göra ett uttalande om hur kärnkraften böravvecklas. Motion 1990/91:N93 (mp) innehåller två yrkanden kringinledningen av kärnkraftsavvecklingen med samma sakliga innebördsom i refererade yrkanden i partimotionen 1990/91:N68.Samma innebörd har två yrkanden i en partimotion frånmiljöpartiet som väcktes under allmänna motionstiden (1990/91:N421).Utskottet vill i detta sammanhang även redovisa att frågorkring kärnkraftsavvecklingens inledning har berörts i riksdagenvid två tillfällen efter det att proposition 1990/91:88 ladesfram.I en reservation (m, fp) till finansutskottets betänkande(1990/91:FiU20) om den ekonomiska politiken ochbudgetregleringen görs sålunda bedömningen (s.86) att någonavveckling av kärnkraften inte kan bli aktuell under 1990-talet.Som skäl anger reservanterna att energipolitiken måste utformasså att svensk industri kan få en säker tillgång till energi tillkonkurrenskraftiga priser. Energipolitiken måste, uttalarreservanterna, anpassas till såväl hänsyn till välfärd ochsysselsättning som manifesterade resultat avhushållningsåtgärder och alternativ elproduktion.I en annan reservation (c) i samma betänkande uttalas (s.97)att hushållningsåtgärder och tillförsel av el frånmiljöacceptabel kraftproduktion avgör när den beslutadekärnkraftsavvecklingen kan påbörjas.Industriminister sade i ett svar på eninterpellation (1990/91:168) (RD 1990/91:94)att det finns skilda bedömningar om när det är möjligt attinleda kärnkraftsavvecklingen. I enlighet med överenskommelsenom energipolitiken menar regeringen, uttalade industriministern,att resultaten av de energipolitiska programmen avgör näravvecklingen kan påbörjas. Det är således för tidigt att i dagange en bestämd tidpunkt. -- Under den debatt som följde efterinterpellationssvaret framhöll industriministern attriktlinjernas innebörd är att metoden med fixerade tidpunkter() nu ersätts med en metod där man varje årprövar om förutsättningar finns för att påbörja avvecklingen.Utskottet vill understryka att, som också framhålls ipropositionen, frågan om när kärnkraftsavvecklingen kan inledasoch i vilken takt den kan ske avgörs av resultaten avhushållningen med el, tillförseln av el från miljöacceptabelkraftproduktion och möjligheterna att bibehålla internationelltkonkurrenskraftiga priser. Utskottet vill också erinra om vadsom sägs i propositionen om att omställningen av energisystemetmåste ske med hänsyn till, förutom säkerhetskraven, behovet avelektrisk kraft för upprätthållande av sysselsättning ochvälfärd.Med hänvisning till vad som här har sagts finner inteutskottet att särskilt bör uttala, såsom föreslås imotion 1990/91:N88 (m), att tidigare uttalanden om avveckling avtvå reaktorer inte längre äger giltighet.Resultaten av de energipolitiska programmen avgör näravvecklingen kan påbörjas.