bet · GE01JuU34 · 1991-05-14 00:00:00 — Detta är också viktigtför att ytterligare markera gränserna till exempelvis psykisktutvecklingsstörda. Motionärerna vill ha klara indikationer förvad som skall anses som psykisk sjukdom av en grad, som kräverrättspsykiatrisk vård. (Motiveringen finns i motion1990/91:So32. )I motion 1990/91:Ju14 av m.fl. (s) yrkasatt beslutar jämka i propositionens förslag i enlighetmed vad som angetts i punkt 1 i motionen (yrkande 1).Motionärerna anser att propositionen innehåller flera positivaändringsförslag, bl.a. att begreppen sinnessjukdom ochsinnesslöhet ersätts av det objektiva uttrycket psykiskstörning. Vissa propositionsförslag bör dock jämkas, anförmotionärerna. De påpekar att antalet psykiskt sjuka som skallkunna dömas till rättspsykiatrisk vård kommer att avsevärtbegränsas genom att jämställdhetsbegreppet avskaffas. För ettdemokratiskt och humant samhälle är det mycket viktigt attpsykiskt sjuka människor, som begått brott, kan lämnas över tillmentalsjukvården i stället för att sättas i fängelse, anförs deti motionen.I motion 1990/91:Ju17 av m.fl. (fp)hemställs att beslutar dels att förslagen tilländringar i 29 kap. 3 §, 30 kap. 6 § och 36 kap. 13§ justeras så att termerna själslig abnormitet (BrB 29:3) samtsinnessjukdom och sinnesslöhet (BrB 30:6 och 36:13) behålls,medan begreppet annan själslig abnormitet av så djupgåendenatur, att den måste anses jämställd med sinnessjukdomutmönstras ur BrB 30:6 och 36:13 (yrkande 1), dels attövriga förslag till ändringar i justeras i enlighetmed denna terminologi (yrkande 2), dels att övrig lagtextjusteras i konsekvens härmed (yrkande 3). Motionärerna ärpositiva till att avföra jämställdhetsbegreppet frånbrottsbalkens undantagsregler om psykiskt störda lagöverträdare.Som propositionen utformats, med ett byte av terminologi tillallvarlig psykisk störning, riskerar denna viktiga förändringatt komma bort, anförs det. I stället förordar motionärerna -- -- behåller termernasinnessjukdom och sinnesslöhet i , somjämställdhetsbegreppet utmönstras. (Motiveringen återfinns imotion 1990/91:So41. )I en motion som remitterats till socialutskottet, nämligen1990/91:So42 av m.fl. (c), yrkas att riksdagenbeslutar om en ändring av förslaget till lag om psykiatrisktvångsvård så till vida att begreppet allvarlig psykisk störningkompletteras med specialindikationer. Motionärerna befarar attbegreppet allvarlig psykisk störning kan komma att få en vidarebetydelse än begreppet psykisk sjukdom och att lagförslaget idenna del kan innebära ett steg tillbaka när det gällerattityderna till psykiskt sjuka. De yttre konsekvenserna avsjukdomen bör specificeras, menar motionärerna. I motionenhänvisas även till de regler som skall gälla för dem somöverlämnas till rättspsykiatrisk vård av domstol. Det påpekasatt den krets som föreslås kunna omfattas av den straffrättsligasärregleringen kommer att bli snävare. Förslaget är enligtmotionärerna rimligt om begreppet allvarlig psykisk störningförtydligas och preciseras på sätt motionärerna föreslagit närdet gäller den allmänna regleringen.Föredragande statsrådet i delarsocialberedningens principiella inställning att det är viktigtatt slå vakt om en helhetssyn på patienten och att ta fasta påatt psykiska störningar numera i regel anses kunna återföras påsåväl biologiska som psykologiska och sociala faktorer, vilkaofta samspelar och förstärker varandra (SOU 1984:64 Psykiatrin,tvånget och rättssäkerheten). Föredraganden anser det vidarebetydelsefullt att anpassa begreppsbildningen till ett moderntsynsätt, grundat på ökade kunskaper om orsakerna till uppkomstenav psykisk ohälsa. Hon gör sammanfattningsvis den bedömningenatt begreppet allvarlig psykisk störning bör kunna ersättapsykisk sjukdom och jämställd psykisk abnormitet utan att någrarisker uppkommer i rättssäkerhetsavseende. Begreppsförändringeni och för sig bör inte heller ge upphov till farhågor för enökad användning av tvång. Föredraganden framhåller attbedömningen av om en psykisk störning är allvarlig måste skeutifrån både störningens art och dess grad. En sammanvägning fårgöras i varje särskilt fall av arten av störningen och de symtomoch yttringar i övrigt som belyser graden av störningen. Denpsykiatriska tvångsvården skall inriktas på patientens egetbehov av behandling och omvårdnad. Bedömningen av vårdbehovetskall i grunden utgå från riskerna för patientens liv ellerhälsa men däremot inte från hur den psykiska störningen tar siguttryck. Föredraganden hyser inte heller några allvarligafarhågor för att en lagreglering utan specialindikationer skallleda till att förutsättningarna för tvångsintagning utvidgas vidpraktisk tillämpning.Föredragande statsrådet i anser attden begreppsbildning som är avsedd att användas i den nyalagstiftningen om psykiatrisk tvångsvård är väl ägnad att läggastill grund också för den straffrättsliga regleringen. Deförändringar i förhållande till gällande rätt som en sådananpassning innebär är också från saklig synpunkt motiverade,anför hon. Det påpekas att begreppet allvarlig psykisk störningär avsett att ha en något snävare betydelse än det nuvarandebegreppet psykisk sjukdom enligt LSPV. I förhållande tilluttrycket sinnessjukdom i har emellertid det nyabegreppet en något vidare innebörd. En viktig konsekvens av atten ny terminologi införs är att jämställdhetsbegreppet kanavskaffas. Det står därvid klart att en del av de fall somåtminstone tidigare i rättstillämpningen har kommit att omfattasav jämställdhetsbegreppet inte kommer att falla in under det nyauttrycket allvarlig psykisk störning, anförs det.Utskottets bedömningSynen på psykiska sjukdomar har förändrats under senare år.Nya kunskaper har tillförts om orsakerna till psykisk ohälsa.Hittills använda begrepp framstår som delvis otidsenliga.Begreppet allvarlig psykisk störning skall enligt detframlagda förslaget ersätta begreppen psykisk sjukdom ochjämställd psykisk abnormitet i LSPV. Begreppet skall också trädai stället för begreppen sinnessjukdom och sinnesslöhet samt dets.k. Bedömningen av om enpsykisk störning är allvarlig måste ske utifrån både störningensart och dess grad, sägs det i propositionen. Socialutskottetdelar denna inställning liksom att bedömningen av vårdbehovetframför allt skall utgå från riskerna för patientens liv ellerhälsa om vård inte kommer till stånd.Utskottet vill framhålla att begreppet allvarlig psykiskstörning är avsett vara något snävare än det nuvarande begreppetpsykisk sjukdom i LSPV. Införandet av begreppet och avskaffandetav jämställdhetsbegreppet i avses sålunda leda viss begränsning av den grupp som omfattas av denstraffrättsliga särregleringen, vilket socialutskottettillstyrker.När det gäller det rekvisit som avser det psykiska tillståndethos en person är det enligt utskottet en stor fördel att sammakriterium enligt förslaget gäller för överlämnande tillpsykiatrisk tvångsvård enligt som för intagningtill sådan vård med stöd av vårdintyg och att den nuvarandebristande överensstämmelsen mellan den straffrättsligaregleringen och den administrativa vårdlagstiftningen undanröjs.Frågan om vilka psykiska tillstånd som skall kunna föranledatvångsvård kan givetvis inte på ett uttömmande sätt anges ilagtexten. Enligt propositionen bör socialberedningensredovisning av de psykiska tillstånd som bör kunna föranledatvångsvård tjäna till vägledning härvidlag. Utskottet anser attdet är angeläget att tillämpningen av lagstiftningen leder tillatt den avsedda begränsningen kommer till stånd. Utskottetförutsätter att som ett led i sintillsynsverksamhet följer tillämpningen av den nyalagstiftningen. Utskottet anser att det för den medicinskabedömningen kan finnas behov av ytterligare vägledning frånsocialstyrelsen. Utskottet förutsätter att styrelsen beaktardetta. Vägledande anvisningar får givetvis betydelse också förden närmare avgränsningen av de fall som skall omfattas av denstraffrättsliga särregleringen. Härigenom skapas godaförutsättningar för enhetliga bedömningar i dessa frågor enligtutskottet.Med det anförda anser socialutskottet att den i propositionenföreslagna begreppsbildningen kan läggas till grund för den nyalagstiftningen om psykiatrisk tvångsvård och om denstraffrättsliga behandlingen av psykiskt störda lagöverträdare.Utskottet föreslår sålunda att motionerna Ju13 (v) yrkandena 3och 4, Ju14 (s) yrkande 1 samt Ju17 (fp) yrkandena 1--3avstyrks.Särskild utskrivningsprövningGällande bestämmelserEnligt LSPV åligger det överläkaren att kontinuerligtpröva om det fortfarande finns förutsättningar för tvångsmässigvård. Patienten skall skrivas ut, om hans tillståndeller förutsättningarna i något annat avseende ändras, så atthan kan beredas vård med stöd av lagen. Fortsattvård enligt LSPV kan ges patienten på en annan specialindikationän den som utgjorde grund för intagningsbeslutet. Behovet avsamhällsskydd -- som det kommer till uttryck ivårdförutsättningarna -- skall beaktas vid varjeutskrivningsprövning. Nuvarande ordning innebär vidare att detär utskrivningsnämnden och inte överläkaren, som har att beslutaom utskrivning av olika kategorier av patienter, som har begåttbrott. Prövningen omfattar bl.a. alla patienter -- oavsettbrottets karaktär -- som av domstol har överlämnats till slutenpsykiatrisk vård enligt LSPV som brottspåföljd. Överläkarenskall, när han anser att vården skall upphöra i dessa fall,genast anmäla detta hos nämnden.PropositionenDen föreslagna lagen om rättspsykiatrisk vård reglerarvården bl.a. för dem som efter beslut av domstol skall gesrättspsykiatrisk vård. Enligt den föreslagna nya bestämmelsen i31 kap. 3 § första stycket BrB gäller som tidigare nämntsföljande. Om den som lider av en allvarlig psykisk störning harbegått ett brott, för vilket påföljden inte bedöms kunna stannavid böter, får rätten överlämna honom till rättspsykiatriskvård. En förutsättning är att det med hänsyn till dentilltalades psykiska tillstånd och personliga förhållanden iövrigt är påkallat att han är intagen på en sjukvårdsinrättningför psykiatrisk vård, som är förenad med frihetsberövande ochannat tvång. Det är enligt propositionsförslaget fråga om tvåolika fall. Den ena kategorin utgörs av de fall där regleringenav det rättsliga förfarandet vid vården i princip inte är avseddatt skilja sig från vad som gäller enligt förslaget till lag ompsykiatrisk tvångsvård. Den andra kategorin utgörs av de falldär den rättspsykiatriska vården, enligt 31 kap. 3 § andrastycket BrB, förenas med särskild utskrivningsprövning. Häravses de fall där brottet har begåtts under påverkan av enallvarlig psykisk störning och där det till följd av denpsykiska störningen finns risk för att lagöverträdarenåterfaller i brottslighet, som är av allvarligt slag.Beträffande den som genomgår rättspsykiatrisk vård sombrottspåföljd utan särskild utskrivningsprövning skall,bl.a. i fråga om vårdens upphörande, samma förfarande gälla somenligt den föreslagna allmänna regleringen av psykiatrisktvångsvård. Enligt denna gäller att tvångsvård, efter beslut avlänsrätten första gången, får pågå fråndagen för beslutet om intagning och att länsrätten därefter fårlämna medgivande till tvångsvård åtgången. Vården skall upphöra när det inte längre finnsförutsättningar för psykiatrisk tvångsvård, och frågan omtvångsvårdens upphörande skall övervägas fortlöpande. Vårdenskall sålunda upphöra, om patienten inte längre lider av enallvarlig psykisk störning eller det inte längre, med hänsyntill hans psykiska tillstånd och personliga förhållanden iövrigt, är påkallat att han är intagen på en sjukvårdsinrättningför psykiatrisk vård, som är förenad med frihetsberövande ochannat tvång. Chefsöverläkaren får fatta beslut om utskrivning.Om vården däremot har förenats med särskildutskrivningsprövning föreslås gälla att vården skall upphöra,så snart det inte längre till följd av den psykiska störning hospatienten som föranlett beslutet om särskildutskrivningsprövning finns risk för att denne återfaller ibrottslighet, som är av allvarligt slag, och det inte hellerannars, med hänsyn till hans psykiska tillstånd och personligaförhållanden i övrigt, är påkallat att han är intagen på ensjukvårdsinrättning för psykiatrisk vård, som är förenad medfrihetsberövande och annat tvång. Frågan om utskrivning prövasav länsrätten efter anmälan av chefsöverläkaren senast inom fyramånader och därefter inom var sjätte månad. Om det behövs skalllänsrätten muntligen höra en lämplig sakkunnig och, om det inteär uppenbart obehövligt, ge åklagare tillfälle att yttra sig.Åklagaren ges befogenhet att överklaga ett beslut om atträttspsykiatrisk vård, som är förenad med särskildutskrivningsprövning, skall upphöra.Har vården förenats med särskild utskrivningsprövning, prövasäven frågan om tillstånd att vistas utanförsjukvårdsinrättningen av länsrätten. Vid sin prövning skalllänsrätten särskilt beakta arten av den brottslighet somföranlett beslutet om särskild utskrivningsprövning, risken föråterfall i brottslighet och verkan av den vård och behandlingsom patienten genomgått. Vederbörande åklagare ges tillfälle attyttra sig i tillståndsfrågan, om det inte är uppenbartobehövligt. Åklagaren ges också befogenhet att överklagalänsrättens beslut.MotionenI motion 1990/91Ju14 av m.fl. (s)hemställs att beslutar att jämka i propositionensförslag i enlighet med punkt 4 i motionen (yrkande 4).Motionärerna hänvisar till förslaget om särskildutskrivningsprövning och menar att den riskbedömning sombrottmålsdomstolen skall göra i praktiken måste vara närmastogörlig. Därtill kommer att domstolen inte har underlag för attuppskatta riskerna, med hänsyn till de förändringar som denmedicinska behandlingen kan medföra.Förslaget om särskild utskrivningsprövning motiveras av attdet i de fall där skyddsintressena gör sig särskilt gällande börfinnas garantier för att utskrivningsprövningen vilar på ett såallsidigt beslutsunderlag som möjligt, att det sker en enhetligtillämpning och att prövningen görs av en särskild, kvalificeradinstans, anförs det i propositionens bilaga 2.Skyddsaspekterna måste noga beaktas i de fall där det finns enbeaktansvärd risk för att patienten på nytt gör sig skyldig tillbrott. Bedömningar av detta slag är emellertid vanskliga attgöra, och det är väsentligt att det här sker en grannlagaprövning efter noggranna kriterier, anförs det vidare.Ställningstagandet till frågan om det är påkallat med särskildutskrivningsprövning skall ske i samband med beslutet om attöverlämna lagöverträdaren till psykiatrisk tvångsvård.Brottmålsdomstolen skall enligt förslaget göra bedömningen av omdet, med hänsyn till risken för återfall i brott, är påkallatatt vården förenas med ett sådant prövningsförfarande. Enligtföredragandens mening är detta en från saklig synpunkt lämpligordning med hänsyn till den allsidiga utredning till stöd förbedömningen av risken för återfall i brott som i allmänhetföreligger i ett brottmål.När det gäller frågan vid vilka brott särskildutskrivningsprövning bör få ske, anser föredraganden attskyddsaspekterna i allmänhet är särskilt framträdande vid riskför våldsbrott. Även när riskbedömningen avser annan allvarligbrottslighet kan emellertid särskild utskrivningsprövning varabefogad. Någon begränsning av brott till visst slag bör därförenligt propositionen inte införas. Det betonas ispecialmotiveringen att kravet på att det skall vara fråga ombrottslighet som är av allvarligt slag innebär att det skall skeen samlad bedömning, där inte bara enskilda gärningar utan ävenden totala omfattningen av brotten och sambandet mellan dessafår vägas in.Vad som är avgörande vid själva utskrivningsprövningen är ompatienten fortfarande lider av den psykiska störning somföranlett beslutet om utskrivningsprövning och att det tillföljd av denna finns en risk för återfall i brottslighet avallvarligt slag. Något uttryckligt krav på att störningenfortfarande skall bedömas som allvarlig har däremot inteföreskrivits. I praktiken torde emellertid den psykiskastörningen regelmässigt vara att anse som allvarlig, om det tillföljd av denna föreligger en sådan återfallsrisk som förutsättsför fortsatt vård, anges det i propositionens bilaga 1. Ävenom det inte föreligger en sådan återfallsrisk kan det anses varapåkallat att patienten fortfarande skall vara intagen på ensjukvårdsinrättning för psykiatrisk tvångsvård. Inte heller härgäller något uttryckligt krav att vården skall upphöra, ompatienten inte längre lider av en allvarlig psykisk störning.Utskottets bedömningUtskottet delar uppfattningen att det beträffande vissapatienter finns skäl att särskilt beakta omgivningens behov avskydd. Detta gäller framför allt när en lagöverträdare harbegått brott som utgör fara för någon annans liv eller säkerhet.Brottmålsdomstolen skall enligt propositionens förslag beslutai frågan om vården skall förenas med en särskilddomstolsprövning, dvs. en särskild utskrivningsprövning.Avgörandet grundar sig på en bedömning av medicinsk karaktär menockså på en bedömning av sannolikheten för att lagöverträdarenpå nytt kommer i en situation av det slag han befann sig i närhan begick brottet. delar uppfattningen att detär lämpligt att brottmålsdomstolen skall fatta beslut omsärskild utskrivningsprövning skall gälla i ett visst fall. Ibrottmålet finns nämligen oftast en utredning att lägga tillgrund för en bedömning av återfallsrisken.Utskrivningsprövningen kommer enligt förslaget att ligga pålänsrätten som första instans. Föredraganden anser attprövningen utgör en tillfredsställande avvägning mellan de rentmedicinska förutsättningarna för att ge psykiatrisk tvångsvårdoch de starka skyddsintressen som kan göra sig gällande i dessafall. Utskottet instämmer även i denna uppfattning. Mot bakgrundav vad som sägs i motionen finns det enligt utskottet anledningatt påpeka att rätten vid utskrivningsprövningen självfalletmåste beakta de förändringar som den medicinska behandlingen kanha medfört.Med det anförda föreslår socialutskottet att motion Ju14 (s)yrkande 4 avstyrks.Psykiskt utvecklingsstördaGällande bestämmelserEnligt 31 kap. 3 § BrB får, som tidigare nämnts, den somhar begått en brottslig gärning, och som med stöd av 35 § 1967års omsorgslag kan beredas vård i specialsjukhus, överlämnastill vård av detta slag, om rätten finner att behov av sådanvård föreligger. Om gärningen inte har begåtts under inflytandeav sinnesslöhet får överlämnande ske bara om det finns särskildaskäl till det. I 35 § omsorgslag anges att den somär psykiskt utvecklingsstörd, och som har fyllt , oberoendeav samtycke får beredas vård i vårdhem eller specialsjukhus. Enförutsättning är att vården är oundgängligen påkallad med hänsyntill utvecklingsstörningens grad och till att vissaspecialindikationer är uppfyllda.1967 års omsorgslag ersattes 1986 av omsorgslag. Densenare innehåller inte några regler om vård i specialsjukhusmotsvarande reglerna i 35 § lag. Den bygger i ställetpå att kvarvarande vårdhem och specialsjukhus för psykisktutvecklingsstörda avvecklas. De särskilda omsorgerna ges endastpå den utvecklingsstördes egen begäran. Om han är ur stånd attavge en bindande viljeförklaring, skall omsorger kunna ges påbegäran av vårdnadshavare, förmyndare, god man eller förvaltare.Genom övergångsregleringen till den nya omsorgslagen, dvs. densamtidigt tillkomna införandelagen, gäller dock fortfarandevissa delar av omsorgslag, bl.a. bestämmelserna omspecialsjukhus i 35 §. Nyintagning i specialsjukhus eller ivårdhem för vuxna får emellertid ske bara om det finnssynnerliga skäl. Som exempel på synnerliga skäl pekadeföredragande statsrådet i specialmotiveringen på att denpsykiskt utvecklingsstörde är föremål för lagföring (prop.1984/85:176 s. 83).PropositionenDen nuvarande möjligheten att överlämna en lagöverträdare, somär psykiskt utvecklingsstörd, till vård enligt 1967 årsomsorgslag i specialsjukhus föreslås bli avskaffad.Åtalsunderlåtelse enligt 20 kap. 7 § skall fåges om vård i specialsjukhus eller i vårdhem för vuxna enligt 35§ omsorgslag, eller särskilda omsorger enligt 1985 årsomsorgslag, kommer till stånd. En förutsättning skall enligtförslaget liksom nu vara att något väsentligt allmänt ellerenskilt intresse inte åsidosätts.MotionernaI motion 1990/91:Ju14 av m.fl. (s) yrkasatt beslutar jämka i propositionens förslag i enlighetmed vad som anges i punkt 3 i motionen (yrkande 3).Motionärerna påpekar att möjligheten för en domstol attöverlämna en psykiskt utvecklingsstörd person till vård ispecialsjukhus skall försvinna, trots lagrådets invändninghärom.I motion 1990/91:So500 av m.fl (c) hemställs omtillkännagivanden dels om vikten av att psykisktutvecklingsstörda, som blir föremål för domstolsöverlämnandetills vidare vårdas enligt 35 § omsorgslagen (yrkande 2),dels om behovet av en översyn av vården av psykisktutvecklingsstörda i syfte att få ett bättre omhändertagande(yrkande 3). Psykiskt utvecklingsstörda som blir föremål föråtal är enligt motionärerna en grupp vars intressen inte allshar bevakats i propositionen. Förslaget innebär att dessapersoner, i stället för att kunna överlämnas till vård enligtomsorgslagen, skall kunna överlämnas till rättspsykiatrisk vård,där deras speciella vårdbehov inte kan tillgodoses. För att pålängre sikt få till stånd ett bättre omhändertagande för dessapersoner bör frågan bli föremål för en särskild översyn, ansermotionärerna. (Motionsyrkandena har överlämnats tilljustitieutskottet från socialutskottet. )Det underlag som finns för en samlad bedömning av behovetav övergångsreglerna i införandelagen om tvångsvård ger, enligtföredragande statsrådet i , inte vidhanden att dessa övergångsregler nu kan avskaffas till följd avden nya psykiatriska vårdlagstiftningen. fannsdet 111 personer intagna på vårdhem eller specialsjukhus medstöd av 35 § omsorgslag. Antalet väntas dock minskabetydligt. Den tidigare angivna inriktningen att upphävatvångsbestämmelserna ligger fast. bör ges iuppdrag att särskilt följa tillämpningen av övergångsreglerna omtvångsvård av psykiskt utvecklingsstörda och senast inom två årredovisa gjorda erfarenheter. Frågan om upphävande avtvångsbestämmelserna bör därefter ånyo prövas, anförs det ipropositionen.Under begreppet psykisk störning i den föreslagna nyalagstiftningen faller också psykisk utvecklingsstörning.Begreppet allvarlig psykisk störning innefattar därvid sådanakvalificerade former av psykisk utvecklingsstörning som enligtnuvarande terminologi betecknas som sinnesslöhet. De grupper somfaller års omsorgslag kommer enligt förslaget attomfattas av den särskilda straffrättsliga regleringen förpsykiskt störda lagöverträdare. I vissa fall skall såledesfängelse inte heller i fortsättningen få ådömas enlagöverträdare, som lider av t.ex. en psykiskutvecklingsstörning. Även i andra, mindre kvalificerade, fall avpsykisk utvecklingsstörning bör fängelse användas med storförsiktighet, anförs det i propositionen.Sedan år 1975 har endast ett fåtal personer -- somhögst tolv personer -- överlämnats till vård ispecialsjukhus med stöd av 31 kap. 3 § BrB, påpekas det ipropositionen.I lagrådsremissen uttalades att i de sällsynta fall när enpsykiskt utvecklingsstörd gör sig skyldig till t.ex. ett grovtvåldsbrott, denne i allmänhet också lider av en psykiskstörning, som kräver psykiatrisk behandling. Det hänvisadesockså till den föreslagna möjligheten att överlämnalagöverträdare till rättspsykiatrisk vård med särskildutskrivningsprövning. Denna möjlighet ger utrymme för att dömaockså psykiskt utvecklingsstörda till sådan påföljd. Det är dockinte avsett att psykisk utvecklingsstörning och andraintellektuella funktionsnedsättningar, som inte kan sägasmedföra ett psykiatriskt vårdbehov, skall utgöra grund för ettöverlämnande till tvångsvård, anförs det.Lagrådet förordar att möjligheten för domstol attöverlämna till vård i specialsjukhus bibehålls så länge dennavårdform kvarstår. Lagrådet anser att ett förlitande enbart påmöjligheten att överlämna psykiskt utvecklingsstörda tillrättspsykiatrisk vård kan leda till svårigheter irättstillämpningen.