bet · GF01NU7 · 1991-11-19 00:00:00 — 1991/92NU7ÄrendetI detta betänkande behandlas tio motioner om återvinning.Yrkandena rör bl.a.forskning om och utveckling av återvunna produkter,Systembolagets återtagande av tomburkar,internationell standard för returförpackningar,åtgärder för att främja returpappershanteringen. Utskottet avstyrker samtliga motioner. Detta sker beträffandeflera av motionerna med hänvisning till de förslag somförpackningsutredningen har lagt fram. Bl.a. föreslåsatt förpackningsproducenterna skall få det ekonomiska ansvaretför återtagning och materialåtervinning av använda förpackningaroch att förpackningsanvändarna (såväl företag som enskildakonsumenter) skall få ett principiellt ansvar att medverka vidsortering av förpackningar. I fråga om motionsyrkanden omåtgärder för att främja returpappershanteringen hänvisarutskottet bl.a. till ett pågående beredningsarbete inomregeringskansliet. YrkandenDe motioner från allmänna motionstiden som behandlas härär följande:1990/91:N233 av m.fl. (v) vari yrkas attriksdagen1. beslutar att staten skall garantera ett minimipris påreturpapper,2. begär att regeringen lägger fram förslag om attpappersbruken skall åläggas att använda returpapper iproduktionen där så är möjligt,3. begär att regeringen snabbutreder returpappershanteringen iNorrland,4. begär att regeringen lägger fram förslag om hur kanbidra till att öka användningen av returpapper internationellt.1990/91:N246 av () och () vari yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts rörande åtgärd för att förbättraavsättningsmöjligheten för insamlat returpapper.1990/91:N247 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om åtgärder för att tryggapappersåtervinningen.1990/91:N283 av () vari yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts ombehovet av skyndsamma insatser för utveckling av alternativaanvändningsområden för sorterat återglas.1990/91:N284 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om forskning och utveckling av återvunnaprodukter.1990/91:N288 av m.fl. (v) såvitt gäller yrkandet(3) -- med motivering i motion 1990/91:Jo514 -- att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom behovet av svenska initiativ för att skapa internationellstandard för returförpackningar.1990/91:N308 av m.fl. (s) vari yrkas att riksdagen1. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om forskning om och utveckling avseende återvunnaprodukter,2. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om etablering av återvinningsföretag i norra /91:N344 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom att Systembolaget skall ta emot tomburkar.1990/91:N411 av () och () variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att verka för resurs- och energisparandegenom minimerad användning av engångsmaterial.Den motion som har väckts med anledning av proposition1990/91:90 och behandlas här är1990/91:N56 av m.fl. (c) såvitt gäller yrkandet(4) -- med motivering i motion 1990/91:Jo113 -- att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom åtgärder för ökad återvinning av returpapper.MotiveringSvårigheter att få avsättning för återvunnet materialäventyrar återvinningen av glas och papper, sägs det imotionerna 1990/91:N284 (s) och 1990/91:N308 (s). Det återvunnamaterialet är en viktig resurs och en betydelsefull råvara sommåste tas till vara i den framtida industriproduktionen, anförmotionärerna. Därför måste en satsning ske på forskning ochutveckling så att användbara produkter kan tillverkas avåtervunnet papper och återvunnet glas. I den sistnämnda motionenbegärs också att återvinningsföretag skall lokaliseras till denorra delarna av vårt land. Till följd av högatransportkostnader är detta, enligt motionärerna, nödvändigt omvi skall kunna behålla och tillgodogöra oss de resurser somåtervunnet material utgör.Även i motion 1990/91:N283 (c) krävs skyndsamma insatser förutveckling av alternativa användningsområden för sorteratåterglas. Det finns två glasbruk -- och -- som tar emot återglas. kommer snart attläggas ner, och glasbruk kommer inte att kunnafortsätta att ta emot allt sorterat vitt glas, säger motionären.Han nämner isoleringsmaterial inom byggnadssektorn som ettexempel på ett alternativt användningsområde för återglas, menproblemet sägs vara att det saknas medel för forskning ochutveckling.Systembolaget bör ta sitt miljöansvar och åläggas skyldighetatt ta emot tomma aluminiumburkar, anförs det i motion1990/91:N344 (fp). Trots att Systembolaget säljer ca150 miljoner burkar öl vägrar man att ta emot tomburkar, sägermotionären.Sverige bör ta initiativ till ett internationelltstandardiseringsarbete för returförpackningar, anförs det imotion 1990/91:N288 (v). Lika väl som man har normer för skruvaroch muttrar kunde man ha det för returförpackningar. Ettinternationellt standardiseringssystem för returförpackningarskulle, enligt motionärerna, förbättra förutsättningarna förhandeln.Genom en minskad användning av engångsmaterial kan resurs- ochenergisparande främjas, framhålls det i motion 1990/91:N411(mp). Det konsumeras omkring 1 miljard bärkassar , varav900 miljoner plastkassar och 100 miljoner papperskassar. Ompriset sätts till ett par kronor på papperskassar och till 5kronor på plastkassar skulle det, enligt motionärerna, blilönsamt för kunderna att själva köpa eller sy tygkassar, som kanåteranvändas hundratals gånger.Åtgärder för att förbättra avsättningsmöjligheterna förinsamlat returpapper efterlyses i motion 1990/91:N246 (s).Insamlings-, transport- och hanteringskostnaderna förreturpapper ligger väsentligt över ersättningsnivåerna, sägermotionärerna, och råder det en situation där en delkommuner i norra har upphört med pappersinsamlingen ochmånga kommuner i övriga landet överväger att upphöra medinsamlingen.Även i motion 1990/91:N247 (s) krävs åtgärder för att enfortsatt insamling av returpapper i kommunerna skall tryggas.Det finns, enligt motionärerna, oroande rapporter om attkommunerna i framför allt norra har stora svårigheteratt upprätthålla insamlingen av returpapper. Det bör, menar de,ligga ett nationellt intresse i att återvinningen av returpapperkan fortsätta i hela landet.Regeringen bör anmodas att ställa krav på att tidningspapperskall ha en inblandning av returpapper på , anförs det imotion 1990/91:N56 (c). En sådan åtgärd skulle kunna medverkatill att det skapas en fungerande marknad för returpapper iSverige. Därigenom borde den nuvarande återvinningsgraden förpapper, , kunna höjas.Returpappershanteringen är i akut kris och det krävsomedelbara åtgärder, sägs det i motion 1990/91:N233 (v).Pappersbruken, som utgör de huvudsakliga förbrukarna avreturpapper, har överraskats av den höga återvinningsgraden.Priset på returpapper har därmed sjunkit, vilket har lett tillatt kommunerna gjort ekonomiska förluster och i flera fallstoppat pappersinsamlingen. Genom den monopolliknande situationsom gäller på returpappersmarknaden, med två dominerandepappersbruksägda inköpsbolag, har priserna på returpapper hamnatpå för låg nivå, hävdar motionärerna. Särskilt bekymmersam anserde situationen vara i , med låg lönsamhet ochavsättningssvårigheter. Mot den här angivna bakgrunden framläggsi motionen följande förslag: staten skall garantera ettminimipris på returpapper, pappersbruken skall åläggas attanvända returpapper i produktionen där så är möjligt,returpappershanteringen i skall snabbutredas ochSverige skall internationellt verka för en ökad användning avreturpapper.Uppgifter i anslutning till motionernaRiksdagsbeslut om återvinningRiksdagen beslutade om åtgärder som syftade till ökadåtervinning och bättre omhändertagande av avfall (prop. 1975:32,JoU 1975:10). Bl.a. uttalades att ansvaret för att det avfallsom uppkommer vid produktionen kan tas om hand på ett frånmiljö- och resurssynpunkt riktigt sätt i första hand måste åvilaproducenten.Våren 1990 beslutade om olika åtgärder påavfallsområdet (prop. 1989/90:100 bil. 16, 1989/90:JoU 16).Härvid uttalades att ett mål är att minimera avfallets volym ochfarlighet. Producenternas ansvar för det avfall som uppstår tillföljd av deras verksamhet underströks. För att ytterligarestimulera återanvändning och återvinning beslöts om enkomplettering av renhållningslagen (1979:596) av innebörd attavfallshanteringen skulle ske på ett sådant sätt att åtgärdersom underlättar återanvändning och återvinning av avfalletfrämjas med hänsyn till råvaru- och energibesparing samtmiljövård. Beträffande källsortering slogs det fast att denkommunala avfallsplaneringen borde ha som riktmärke att man skulle uppnå önskvärd sortering, och attförbränning och deponering av osorterat avfall därefter endastskulle äga rum i undantagsfall.För att genomförandet av avfallsprogram skulleunderlättas och påskyndas beslöt följande år om enkomplettering av avgiftsbestämmelserna i renhållningslagen(prop. 1990/91:90, 1990/91:JoU30). Därigenom fick kommunernamöjlighet att differentiera avfallstaxan med syfte attkällsortering skall stimuleras. Regeringen aviserade också ipropositionen att ytterligare ekonomiska styrmedel kundeövervägas, vilket inte hade någon erinran emot.FörpackningsutredningenFörpackningsutredningen (M 1990:03; särskild utredare:direktör ), som tillsattes , skulleenligt ursprungsdirektiven (dir. 1990:39) utreda och lämnaförslag till åtgärder inom förpackningsområdet syftande till attfrämja retursystem. Utredningen fick i mars 1991tilläggsdirektiv (dir. 1991:17) att utarbeta ett förslag om ettfullständigt ansvar för tillverkare, distributörer och handelvad gäller returhantering och återanvändning, återvinning avmaterial eller energiutvinning från förpackningar.I förpackningsutredningens slutbetänkande, Miljön ochförpackningarna (SOU 1991:76), som avlämnades i slutet avseptember 1991, föreslås att ett producentansvar förförpackningar införs i . Förpackningsproducenterna skallfå det ekonomiska ansvaret för återtagning ochmaterialåtervinning av använda förpackningar. Enförpackningsavgift föreslås för att täcka kostnaderna.Utredningen anser vidare att förpackningar som har sorterats uti princip skall användas till materialåtervinning.Förpackningsanvändare -- såväl företag som enskilda konsumenter-- föreslås få ett principiellt ansvar att medverka vidsortering av förpackningar. En statlig avfallsavgift föreslåssom ekonomiskt styrmedel för att stimulera tillmaterialreduktion, återanvändning och materialåtervinning.Förpackningsutredningen förordar vidare (s. 295) attstatsmakterna skall lägga fast en övergripande miljöpolicy förförpackningar. Samhällets miljökrav anges därvid böra utgå frånföljande:Mängden förpackningsmaterial bör reduceras, främst genom attmängden råvara per förpackning minskas och genom att "onödiga"förpackningar utmönstras.Materialvalet bör syfta till att reducera miljöbelastningen.Återanvändning av förpackningar bör ske så långt det ärmöjligt.Materialåtervinning av förpackningar bör utökas väsentligtgenom att tekniken för insamling och sortering utvecklas ochgenom att nya marknader för återvunnet förpackningsmaterialskapas.Energiutvinningen ur förpackningsmaterial bör förbättras genomutökad källsortering.Beträffande forskning och utveckling föreslår utredningen ettbrett upplagt program som belyser återvinning avförpackningsmaterial. Forskningsprogrammet borde nära följa deninternationella FoU-verksamheten och framför allt avseproblemområdena insamlingsmodell, sorteringsteknik ochåtervunnet förpackningsmaterial. Finansiering föreslås ske genommedel från programrådet för forskning för ett avfallssnåltsamhälle och från närings- och teknikutvecklingsverket ().Vidare föreslås området bli uppmärksammat i nästaforskningsproposition. Programrådet, som inrättades , harenligt sin instruktion (SFS 1990:961) till uppgift att utvecklateknik och styrmedel som leder till miljöanpassade produkter ochdärmed minskad mängd och farlighet beträffande avfall.Förpackningsutredningen lämnar förslag till vilkenåtervinningsgrad som bör vara uppnådd för olikaförpackningsmaterial . Återvinningsgraden bordeför glas öka från dagens till 60--, för aluminiumfrån till 60--, för stålplåt från i stort sett till40--, för wellpapp, papper och kartong från till 60 %samt för plast till 30--men på till 60%.Förpackningsutredningens slutbetänkande remissbehandlas förnärvarande. Enproposition planeras till hösten 1992.GlasåtervinningI systemet för glasåtervinning ansvarar kommunerna förinsamling och transporter, varvid finansiering delvis sker viaden kommunala renhållningstaxan. hardet ekonomiska och fysiska ansvaret för det slutligaomhändertagandet. Bolaget erlägger viss ersättning per tonlevererat återglas till kommunerna.Av landets 284 kommuner har 245 organiseradglasåtervinning. Återvinningsgraden för alla typer avglasförpackningar var ca 35%.Svensk Glasåtervinning AB införde enåtervinningsavgift för såväl inhemskt tillverkade somimporterade glasförpackningar. Medlen skall användas förutveckling av alternativa användningsområden, åtgärder för ökadåtervinning och stöd till kommunerna. De alternativaanvändningsområden som undersöks är isolering inombyggnadsindustrin och inom vägbyggnadsområdet.Utvecklingsverksamheten äger främst rum ute på företagen, mensamarbete med Tekniska högskolan i förekommer också.StandardiseringsarbeteStandardiseringsarbete bedrivs i (SIS) och ett antalfackorgan för olika teknikområden. Näringslivet harhuvudansvaret för prioriteringen av standardiseringsarbete somgäller områden med rent industriell tillämpning. Statensinsatser avser främst områden där frågor som rör säkerhet kommerin.Europeiska standardiseringsorgan har igångsattett arbete som rör standardisering av förpackningar (). är genom SIS representerat i den subkommitté somhandlägger frågor rörande konsumentförpackningar. Arbetetberäknas ta omkring två år.Förpackningsutredningen föreslår i sitt slutbetänkande(s. 295) att medverkan i det internationellastandardiseringsarbetet på förpackningsområdet skallintensifieras i vad avser sådan standardisering som ökarförutsättningarna för materialreducering, återanvändning ochmaterialåtervinning av förpackningar.ReturpapperInsamlingI det tidigare nämnda riksdagsbeslutet om olikaåtgärder som syftade till ökad återvinning och ett bättreomhändertagande av avfall ingick att en obligatorisk insamlingav pappersavfall i form av tidningar och tidskrifter skullepåbörjas. Enligt beslut borde pappersinsamlingen varafullt genomförd i alla de delar av landet där sådaninsamling är praktiskt genomförbar och motiverad. uppger att tidningsinsamling förnärvarande förekommer i så gott som samtliga kommuner.Enligt beräkningar av skogsindustrierna uppgick mängdeninsamlat returpapper till , vilket innebär enfördubbling jämfört med . Insamlingen av tidningar ochjournaler uppgick år och insamlingen avwellpapp, spill och övrig s.k. insamlingsvara till 270 ton.Pappersindustrins förbrukning av returpapper, som uppgick till1034 ton , har mer än tredubblats sedan år 1975.Förbrukningen väntas öka relativt kraftigt , bl.a.genom det kapacitetstillskott som pappersbruk får vidårsskiftet 1991-1992.Utredning av statens industriverkStatens industriverk (SIND) gjorde på regeringensuppdrag en utredning (SIND PM 1988:3) av den svenska massa- ochpappersindustrins användning av och möjligheter till försörjningmed returpapper. Utredningens syfte var att bedöma om särskildaåtgärder erfordrades för att trygga massa- och pappersindustrinsreturpappersförsörjning. Sammanfattningsvis ansåg SIND att någrasådana åtgärder inte behövdes inom de närmaste åren.NOs prövningNäringsfrihetsombudsmannen (NO) har fattatbeslut i två ärenden rörande returpapper. Det ena ärendet gälldeen framställning från ochRenhållningsverksföreningen att NO skulle ta upp till förnyadbedömning huruvida inte den samverkan som föreligger påinköpssidan när det gäller returpapper från hushållen innebärrisk för missbruk av köparmakt och om inte denna risk är så storatt den leder till skada för de kommuner som engagerar sig iarbetet.Två inköpsbolag -- och PappersåtervinningsAB (PÅAB), där så gott som samtliga svenska pappersbruk somanvänder returpapper som råvara är delägare -- dominerarreturpappersmarknaden.I sitt beslut hänvisade NO till ett beslut i ettlikartat ärende avseende pappersbrukens inköpssamverkan. NOuttalade då att brukens köparsamverkan i sin dåvarande form hadevissa från allmän synpunkt positiva effekter på prisbildningenoch effektiviteten. Även om samverkan också kunde antas innebäravissa risker för missbruk av köparmakt, ansåg NO inte attutredningen gav grund för att göra gällande att dessa riskermotiverade ett ingripande från NOs sida.I det nu aktuella beslutet säger sammanfattningsvis att deprissänkningar som inköpsbolagen har genomfört är att sesom en anpassning till internationella marknadspriser. Även omkommunerna inte skulle få full kostnadstäckning kan det, enligtNO, mot denna bakgrund knappast hävdas att pappersbruken ochinköpsbolagen har missbrukat sin köparmakt. För dettaställningstagande talar också bl.a. den höga insamlingsnivån ochgenomförda och planerade kapacitetsutbyggnader som medför attavsättningen kommer att öka. NO tillägger vidare attkonkurrenslagstiftningen som sådan knappast kan ge grund föringripanden som i praktiken går ut på att få de ekonomiskaaktörerna ute på marknaden att subventionera den aktuellainsamlingsverksamheten för att få den att gå ihop. Med dettabeslut är ärendet avslutat.Det andra ärendet hos NO gällde en framställning från att NO skulle pröva det samarbete som enligtbolaget pågår mellan kommunerna på returpappersområdet, bl.a.inom ramen för , och som påstodsinnebära en horisontell prissamverkan mellan kommunerna. Anmälangjordes i anslutning till det tidigare refererade ärendet.I sitt beslut anförde NO att det knappast finns skäl tillinvändningar från konkurrenssynpunkt mot ett sådant samråd ocherfarenhetsutbyte på ett övergripande plan som förekommer mellankommunerna. Med beaktande av den styrka som pappersbruken, genomsin samverkan i inköpsbolag, har nått på köparsidan kan det,enligt NO, anses motiverat att kommunerna i viss mån samverkarytterligare för att söka uppnå en rimlig balans mellankommunerna och köparna av returpapper. På returpappersområdetkan ett visst samarbete mellan kommunerna te sig befogat motbakgrund av statsmakternas beslut och uttalande om hurreturpapper skall återanvändas m.m., säger . Kommunernassamråd och erfarenhetsutbyte bör dock inte leda tillöverenskommelser, samförstånd eller rekommendationer om vilkapriser kommunerna skall begära i förhandlingarna medinköpsbolagen. NO har mot bakgrund av detta uttalande avskrivitärendet.Tidigare riksdagsbehandlingRiksdagen har behandlat olika motionsyrkandenom returpapper. Vid det senaste tillfället, ,avstyrkte näringsutskottet enhälligt i ett yttrande tilljordbruksutskottet (1989/90:NU7y) en motion (v) med krav på ettuttalande av om behovet av en gemensam inköps- ochförsäljningsorganisation för pappersprodukter för kommuner,landsting och stat och om behovet av ökade insatser förpappersinsamling. anförde att den industriellaanvändningen av returpapper är värdefull i många avseenden, inteminst från energi- och naturresurssynpunkt, och att det därförär angeläget med en fortsatt ökad insamling av returpapper.Utskottet noterade vidare att regeringen avsåg att noga följautvecklingen på området. (1989/90:JoU16)anslöt sig till vad näringsutskottet hade uttalat. Riksdagenavslog motionen.Miljöminister besvarade (RD1990/91:5) en fråga (1990/91:50) om vilka åtgärder regeringenavsåg att vidta för att skapa fungerande marknader föråtervinningsbara material. Miljöministern uttalade bl.a. att honansåg att -- efter det att på regeringensförslag fattat beslut om förändringar i renhållningslagen föratt främja ökad källsortering och återanvändning -- bollen låghos industrin, kommunerna och konsumenterna. har med början fattat beslut om olikaåtgärder som syftar till ökad återvinning och bättreomhändertagande av avfall. De senaste besluten på områdettillkom och våren 1991.I två motioner, 1990/91:N284 (s) och 1990/91:N308 (s), krävsnu ökade insatser för forskning om och utveckling av återvunnaprodukter. Motiven till yrkandena är de avsättningssvårighetersom föreligger; dessa anses äventyra återvinningen.I det föregående finns en redogörelse för de förslag somförpackningsutredningen har lämnat i sitt publiceradeslutbetänkande. Där föreslås bl.a. att ett producentansvar förförpackningar införs i . Beträffande forskning ochutveckling förordar utredningen ett brett upplagt forsknings-och utvecklingsprogram som belyser återvinning avförpackningsmaterial. Vidare föreslås området bli uppmärksammati nästa forskningspolitiska proposition.Forskning och utveckling beträffande återvinning bedrivs i daginom olika myndigheter och stiftelser. Programrådet förforskning för ett avfallssnålt samhälle, som inrättades ,har enligt sin instruktion (SFS 1990:961) till uppgift attutveckla teknik och styrmedel som leder till miljöanpassadeprodukter och därmed minskad mängd och farlighet beträffandeavfall. Forskning och utveckling inom avfalls- ochåtervinningsområdet förekommer också hos ,närings- och teknikutvecklingsverket () ochforskningsstiftelsen har fastlagt målet att avfallets volym ochfarlighet skall minimeras. Utskottet anser det mycket angelägetatt det sker en satsning på forskning och utveckling avseendeåtervunna produkter. Detta är nödvändigt om nyaavsättningsområden för återvunnet material skall kunna skapas,vilket i sin tur är en förutsättning för att det angivna måletskall kunna uppnås.Med hänsyn till vad som här anförts om pågående forsknings-och utvecklingsverksamhet och förpackningsutredningens förslagpå området anser utskottet inte att det nu erfordras någonåtgärd av . Utskottet utgår också från att områdetkommer att uppmärksammas i en kommande forskningspolitiskproposition. Därmed avstyrker utskottet de båda aktuellamotionerna i berörda delar.Även i motion 1990/91:N283 (c) tas frågan om insatser förforskning och utveckling avseende återvunna produkter upp, härmed speciell inriktning på återvunnet glas.Vad utskottet har anfört beträffande forskning om ochutveckling av återvunna produkter äger självfallet giltighetäven beträffande återvunnet glas. Dessutom kan i dettasammanhang erinras om den återvinningsavgift som införde . De medel som inflyterskall användas bl.a. för utveckling av alternativaanvändningsområden för glasförpackningar.Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet denaktuella motionen.I motion 1990/91:N344 (fp) krävs att Systembolaget skallåläggas skyldighet att ta emot tomburkar. tas ingatomburkar emot av Systembolaget.Utskottet delar motionärens uppfattning att en så storförsäljare som Systembolaget, med en årlig försäljning på ca 150miljoner burkar öl, borde anse sig skyldigt att delta iåtertagandet av tomburkar. Utskottet utgår emellertid ifrån attproblemet kommer att få en lösning på grundval av de förslag somförpackningsutredningen har lagt fram. Med hänvisning härtillavstyrker utskottet motionen.Sverige bör agera för att en internationell standard förreturförpackningar skapas, sägs det i motion 1990/91:N288(v).Som tidigare redovisats har det inom ramen för deteuropeiska standardiseringsarbetet igångsatts ett arbete som rörstandardisering av förpackningar, i vilket deltar .