bet · GE01NU35 · 1991-05-16 00:00:00 — Bolagen avsesfå styrelser med ledamöter som är aktiva inom näringslivet.Under hösten 1991 kommer de första konstituerandebolagsstämmorna att äga rum.Regeringen upprepar i propositionen sin åsikt att det ärangeläget att riskkapitalbolagen söker vidga ägarkretsen så attprivat kapital och kompetens kan tillföras dem. Strävan är attprivata finansiärer skall svara för upp till hälften avriskkapitalbolagens medel. Bolagen kommer att kunna erbjudafinansiering i form av tillskott till eget kapital -- enkomplettering till vad den föreslagna nya näringspolitiskamyndigheten, Industrifonden och utvecklingsfonderna kan erbjuda.Ett av syftena med det statliga riskkapitalet är att främjabildandet och tillväxten av nya företag.I två motioner, 1990/91:N357 (m) och 1990/91:N225 (c), begärsatt arbetet med att bilda riskkapitalbolagen skall avbrytas.Alternativa förslag till hur riskkapitalförsörjningen försmåföretagen bör organiseras läggs fram.I den förstnämnda motionen sägs att tanken att införa statligariskkapitalbolag är ett utslag av en klart socialistisk strategiutan förankring i företagens verkliga behov. Tillkomsten av denya instituten medför ökad statsinblandning i företagandet.Företagens behov av riskkapital och företagsledningskompetens påmarknadsmässiga villkor tillgodoses inte därigenom, utan istället ökar politikerinflytandet. En konsekvens blir vidare,menar motionärerna, att oberoendet, självständigheten ochegenförverkligandet -- småföretagandets hörnstenar -- sätts påundantag.Enligt uppfattning är storregionalariskkapitalbolag ett tydligt exempel på ett fondsocialistisktsynsätt med en övertro på extern styrning av småföretag, sägsdet i motion 1990/91:N225. Följande invändningar kan enligtmotionärerna göras mot förslaget:Det finns inga bärande argument för att flytta kapitalet frånlänen till ett fåtal storregionala bolag.Det är orimligt att låta bolag med pengar från bl.a.Småföretagsfonden, som är en del av löntagarfondssystemet, bliägare i småföretag.Småföretagen torde med rimliga avkastningskrav inte bliintressanta för riskkapitalbolagen.Småföretagarnas eget inflytande över sitt företag kommer attminska.Riskkapitalförsörjningen bör i stället ske enligt följanderiktlinjer, anser motionärerna:Privatpersoner bör på olika sätt stimuleras att köpanyemitterade aktier i småföretag.Länsvisa riskkapitalbolag bör bildas.Skattesystemet bör få en småföretagsvänlig utformning.Även i motion 1990/91:N322 (c) kritiseras regeringens politikbeträffande riskkapitalförsörjningen. Där sägs att den innebären fortsatt statligt reglerad riskkapitalmarknad, med få ochstora aktörer, och präglad av brist på dynamik och mångfald ochav ett lågt intresse från internationella placerare.Centerpartiet förespråkar en annan väg, kännetecknad främst avatt det enskilda sparandet och därmed riskkapitalförsörjningentill näringslivet stimuleras. Det personliga ägandet utgördrivkraften och incitamentet för en positiv utveckling avnäringslivet, sägs det i motionen. Vidare anförs att det,förutom en gynnsammare beskattning av företagens kapitalbildningi egen- och småföretag, också krävs åtgärder för att främjariskkapitalförsörjningen i s.k. tillväxtföretag.Även riktar, i motion 1990/91:N45, kritik motregeringens politik. Denna kritik går ut på att bildandet av destatliga riskkapitalbolagen tar . I den situationsom råder på kapitalmarknaden -- där bankerna enligtmotionärerna har infört ett idiotstopp i utlåningen till seriösasmåföretagare -- bör de statliga riskkapitalbolagens verksamhetinledas , sägs det i motionen.I motion 1990/91:N227 lägger fram ett förslag ominrättande av närfonder. Med närfonder avses samhällsägda fondersom arbetar för näringslivets utveckling. De skall bistå detlokala näringslivet med rådgivning och finansiering, och det börnormalt finnas en fond i varje kommun. Så snart verksamheten harkommit i gång bör en utredning tillsättas som följerverksamheten och utarbetar förslag så att en heltäckandenationell verksamhet kan beslutas under riksdagsperioden1991--1994, sägs det i motionen.Ett nytt anslag med rubriken föreslås i motion1990/91:N317 (mp) bli inrättat för att finansiera verksamhetenmed närfonder under /92. För ändamålet föreslås20 milj.kr.I en annan motion från , 1990/91:N22, föreslås attstaten skall göra det lättare för de fysiska och juridiskapersoner som vill satsa kapital i företag. Detta föreslås skegenom att beskattningen till en del skall kunna uppskjutas försatsat kapital intill ett visst belopp, t.ex. tio basbeloppenligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Regeringen börlåta utreda detta och återkomma med lagförslag, sägermotionären.Riksdagen anslöt sig , som nämnts, tillregeringens bedömningar och förslag avseende småföretagaresriskkapitalförsörjning (prop. 1989/90:88, 1989/90:NU30).Samtidigt avslogs motionsyrkanden (m; fp; c; mp) med förslag ochsynpunkter liknande dem som framförs i de här aktuellamotionerna. Från moderata samlingspartiets, ,och företrädare avgavs -- partivis-- reservationer enligt vilka regeringens förslag om inrättandeav riskkapitalbolag avstyrktes; reservanterna uttalade sitt stödför resp. partis syn på hur frågan om småföretagensriskkapitalförsörjning borde lösas.Utskottet står fast vid sitt ställningstagande från förravåren angående statliga riskkapitalbolag. Bristen på privatriskkapital som satsas i form av minoritetsposter i småföretagmedför att det finns behov av statliga riskkpitalbolag.Det tal om fondsocialism som förekommer i vissa motioner harutskottet svårt att förstå. Som utskottet framhöll förra vårenär det omsorg om möjligheterna att tillhandahålla behövligtriskkapital till småföretagen som ligger bakom utskottetsuppfattning.Utskottet anser, i likhet med vad som anförs i motion1990/91:N45 (v), att det är angeläget att riskkapitalbolagenkommer i gång med sin verksamhet så fort som möjligt. Som harredovisats i det föregående kan de första konstituerandebolagsstämmorna beräknas äga rum . Ettuttalande av om att bolagen bör starta sin verksamhetomedelbart skulle, såvitt utskottet kan bedöma, inte ha någonpraktisk betydelse.Även beträffande förslaget om närfonder står utskottet kvarvid sitt tidigare ställningstagande. Den utlåningskapacitet somriskkapitalbolagen och utvecklingsfonderna kommer att kunnaförfoga över är, enligt utskottets mening, tillräcklig. Dentilltänkta nya institutionen närfonder anser utskottet intebehövlig.Med det anförda avstyrker utskottet samtliga här aktuellamotioner i berörda delar.SmåföretagsfondenStiftelsen Småföretagsfonden inrättades (prop.1983/84:135, NU 1983/94:42). Därvid överfördes 100 milj.kr. somstiftelsekapital till fonden från allmänna pensionsfonden. År1987 (prop. 1986/87:74, NU 1986/87:30) tillfördes fondenytterligare 100 milj.kr. Regeringen fastställer stadgarna ochutser styrelse. Syftet med Småföretagsfonden är att den skallbidra till att med riskkapital finansiera små och medelstoraföretag.Våren 1990 beslöt (prop. 1989/90:88, 1989/90:NU30)-- med hänvisning till det stora behovet av riskkapital inomsmåföretagssektorn -- att Småföretagsfonden under enfemårsperiod med början skulle tillföras ytterligare 1miljard kronor -- 200 milj.kr. -- från allmännapensionsfonden. En förutsättning för resurstillskottet skullevara att huvuddelen placerades i de nya riskkapitalbolagen.Moderata samlingspartiets, och centerpartietsföreträdare i utskottet reserverade sig gemensamt mot dettabeslut och framförde krav på avskaffande av Småföretagsfonden.Företrädaren för reserverade sig också ochavstyrkte ytterligare resurstillskott.I tre motioner framförs återigen kravet på attSmåföretagsfonden skall avvecklas. Löntagarfondernasinvesteringar leder till en smygande socialisering av detsvenska näringslivet, sägs det i motion 1990/91:N254 (m). Därhänvisas till en borgerlig trepartimotion om attlöntagarfondssystemet -- av vilket Småföretagsfonden är en del-- skall avvecklas. Beslutet om införande avSmåföretagsfonden var ett utslag av dåligt samvete för attlöntagarfonderna dränerar småföretagen på pengar, sägs det imotion 1990/91:N323 (m). Fonden fungerar inte, och den behövsinte.I partimotion 1990/91:N225 sägs att beslutetatt tillföra Småföretagsfonden kapital, som via statligariskkapitalbolag skall placeras i rörelsedrivande småföretag,innebär en ökad institutionalisering av ägandet i småföretagen.Detta visar, menar motionärerna, på regeringens ambition attgenom olika fondsystem centraldirigera svenskt näringsliv.Utskottet står fast vid tidigare ställningstagande beträffandeSmåföretagsfonden. Fonden har en viktig funktion att fylla medhänsyn till det stora behovet av riskkapital inomsmåföretagssektorn. Med det sagda avstyrker utskottet de häraktuella motionerna i berörda delar.De regionala utvecklingsfondernaFinansieringsverksamhetenRiksdagen beslöt beträffande utvecklingsfondernasfinansieringsverksamhet att staten skulle inleda överläggningarmed fonderna i syfte att av deras kapital dels 1 miljard kronorskulle betalas in till staten, dels 600 milj.kr. skulle placerasi de nya riskkapitalbolagen (prop. 1989/90:88, 1989/90:NU30).Regeringen redovisar nu (s. 214) vad som hänt med dessa frågorsedan juni 1991. S.k. normalavtal med stadgar förutvecklingsfonderna har utarbetats av industridepartementet ochLandstingsförbundet. På grundval av dessa avtal har under hösten1990 förhandlingar förts mellan staten och de regionalahuvudmännen om nya avtal att gälla . Flertaletavtal är nu undertecknade av de regionala huvudmännen. Ipropositionen sägs att regeringen avser att godkännaavtalen.Samtliga utvecklingsfonder har, efter överläggningar medindustridepartementet, till regeringen lämnat in förbindelseratt de skall betala in sammanlagt 1miljard kronor till staten och under högst placera 600milj. i de nya riskkapitalbolagen. Inbetalningarna tillstaten skall ske med början och med jämnfördelning över femårsperiden. Placeringarna iriskkapitalbolagen skall göras av medbörjan ; utvecklingsfonderna skall själva bestämma hurfördelningen över sjuårsperioden skall se ut. Regeringenuttalade i förra årets proposition att regionala hänsyn skulletas vid beslutet om hur inbetalningarna skulle gå till. Detföreliggande förslaget till inbetalningar innehåller regionalaskillnader. Efter inbetalningarna till staten ochriskkapitalbolagen beräknas kvarvarande medel utgöra igenomsnitt av utvecklingsfondernas lånefonder föreinbetalningarna. För län i södra och beräknasmotsvarande andel komma att ligga på , medan den i Jämtlandslän beräknas till och i till 64 %.Från moderata samlingspartiets och liberalernassida krävs nu -- liksom -- att utvecklingsfondernasutlåningsverksamhet helt skall upphöra. I motion 1990/91:N357(m) sägs att företagens kreditförsörjning kan ske genom denormala kanalerna på kreditmarknaden och att fondernas medel bördras in till statskassan. Fonderna anses dock ha ettexistensberättigande genom uppgifterna att stimulera och främjanyföretagande och att försörja utsatta regioner med visskonsultkompetens. Vidare sägs i motionen att landstingen heltbör lämna sitt ägarengagemang i fonderna och att fondernasstyrelser bör utses av länsstyrelserna.Utvecklingsfondernas utlåningsverksamhet har spelat ut sinroll, sägs det i motion 1990/91:N368 (fp). De medel somriksdagens majoritet beslutade dra in till statskassan bör,enligt motionärerna, i stället satsas påinfrastrukturinvesteringar i de län varifrån dessa medel harhämtats.I tre motioner från sida föreslås medhänvisning till dagens besvärliga konjunkturläge attindragningarna skall uppskjutas. I motion 1990/91:N355 (c)framställs denna begäran generellt, medan den i motionerna1990/91:N374 (c) och 1990/91:N353 (c) avser fonderna i Älvsborgslän resp. län.Vid beslutet om begränsning av utvecklingsfondernasfinansieringsverksamhet avslogs motioner med likartad innebördsom de här aktuella (1989/90:NU30). I reservationer krävdes frånmoderata samlingspartiets sida att utlåningsverksamheten heltskulle upphöra och medlen dras in till staten och frånfolkpartiets sida att utlåningsverksamheten skulle upphöra menatt medlen skulle användas för infrastrukturinvesteringar ochett garantisystem avseende tekniska och kommersiella risker imindre företag. Företrädarna för ochvänsterpartiet kommunisterna avvisade i en gemensam reservationförslaget om indragningar -- utvecklingsfonderna borde fåbehålla sina medel. Samma ställningstagande gjorde miljöpartietsföreträdare i en egen reservation.Utskottet ser ingen anledning att ändra sitt ställningstagandefrån i vad gäller lämpligheten av attutvecklingsfondernas finansieringsverksamhet begränsas i vissutsträckning. Utskottet anser dock att det är viktigt förfondernas möjligheter att fungera effektivt att de kan bedrivaviss egen finansieringsverksamhet. Därmed avstyrker utskottetmotionerna /91:N357 (m) och 1990/91:N368 (fp) i berördadelar.Ett sådant uppskov med inbetalningarna från fonderna, meragenerellt eller för vissa regioner, som föreslås i de trecentermotionerna, anser utskottet inte behövligt. Utskottet villerinra om sitt uttalande i frågan . De förslag somriksdagen då anslöt sig till gick inte ut på någon minskning avde samhällsmedel som sammanlagt ställs till förfogande försmåföretagssektorn. I frågan om regionala hänsyn räknadeutskottet uttryckligen med att regeringen vid sina beslut ominbetalningarna skulle ta hänsyn till de förutsättningar undervilka utvecklingsfonderna arbetar. Som har redovisatsvarierar inbetalningskraven mellan de olika länen. För de tvålän som berörs i motionen -- och -- beräknasde kvarvarande medlen utgöra en högre andel av lånefondernasursprungliga medel än vad som gäller för andra län i södra ochmellersta (resp. i jämförelse ).Med det anförda avstyrker utskottet samtliga här aktuellamotioner.Vissa frågor rörande utvecklingsfondernas verksamhetI detta avsnitt behandlas sex motioner som rörutvecklingsfondernas stöd till kvinnors företagande och tillkooperativ utveckling samt inrättande av en utvecklingsfond medekologisk inriktning.Utvecklingsfondernas stöd till kvinnors företagandediskuteras i tre motioner. Den särskilda uppgift somutvecklingsfonderna fick , att stödja kvinnorsföretagande, måste kompletteras med att fonderna skall medverkatill att regionalt omvandla offentliga institutioner tillprivata verksamheter, sägs det i motion 1990/91:N328 (m).Utvecklingsfonderna måste aktivt initiera och stödja kvinnorsföretagande, sägs det i motion 1990/91:N354 (c). Kvinnor somdriver, eller avser att starta, serviceföretag måste fåmöjlighet att i större utsträckning erhålla stöd genomutvecklingsfonderna. I motionen föreslås att medel öronmärks fördetta ändamål och att av länsanslagens projektmedelspecialdestineras till projekt för kvinnor.I motion 1990/91:N327 (c) föreslås att resurser avsätts tillKalmar län för att särskilda mottagnings- och utvecklingsenheterskall kunna byggas upp, dels inom länsstyrelsensregionalekonomiska enhet, dels inom länets utvecklingsfond, förstöd och service åt kvinnor som är beredda att starta eget ellersom redan har gjort detta.Riksdagen behandlade , på basis av motionsyrkandenfrån och , utvecklingsfondernas stödtill kvinnors företagande (1989/90:NU30 s. 35 f.). Utskottetinstämde i att det är angeläget att stöd kan tillhandahållaskvinnor som vill starta och driva företag. Vidare redovisades enrad vidtagna åtgärder. Enligt förslag i den regionalpolitiskapropositionen (prop. 1989/90:76) ställdes särskilda resursertill förfogande för att stimulera kvinnor att etablera och drivaföretag i det regionalpolitiska stödområdet. På initiativ avriksdagen (NU 1984/85:23) har regeringen tillsammans medLandstingsförbundet verkat för att varje utvecklingsfond utseren person, en s.k. jämställdhetsansvarig, som skall arbeta medfrågor som rör kvinnors företagande. SIND har tilldelatssärskilda medel för ett treårigt projekt som syftar till attstödja kvinnor som startar och driver företag. Utskottet anfördeavslutningsvis att frågan om stöd till kvinnors företagande merhar anknytning till regional- och arbetsmarknadspolitiken äntill näringspolitiken. Reservationer lämnades av företrädarnaför moderata samlingspartiet och gemensamt och avföreträdarna för och gemensamt. Därframfördes krav på att särskild uppmärksamhet skulle fästas vidatt kvinnor får del av utvecklingsfondernas stöd. I den förstareservationen betonades vikten av att offentliga monopol brytsupp, och i den andra begärdes att en del av utvecklingsfondernasresurser skulle öronmärkas för stöd till kvinnors företagande.Utskottet ser ingen anledning för att ta någonannan ställning i frågan än vad som gjordes . Detpågår, som redovisats, en rad aktiviteter och olika insatsergörs. Utskottet avstyrker därmed de aktuella motionerna iberörda delar.Utvecklingsfondernas stöd till kooperativ utvecklingberörs i två motioner. Andra företagsformer än de kooperativahar ett omfattande stöd av samhället via utvecklingsfonder ochlänsstyrelser, sägs det i motion 1990/91:N348 (s). Det ärsjälvklart, anser motionärerna, att inte vissa företagsformersåsom nu är fallet får diskimineras av samhället. Det kan varamöjligt att åstadkomma ett samarbete mellan lokala kooperativautvecklingscentra (LKU), utvecklingsfonder och länsstyrelser.Motionärerna föreslår att SIND får i uppdrag att i samarbete medKooperativa institutet träffa överenskommelse mellan dessaparter samt informera och utbilda utvecklingsfondernas personal.Eftersom utvecklingsfondernas verksamhetsområde nu harutvidgats till att omfatta alla typer av företagsamhet är detnaturligt att även den kooperativa företagsrådgivningensuccessivt förs dit, uttalas det i motion 1990/91:N347 (c). Detborde uppdras åt utvecklingsfonderna att skaffa sig erforderligkompetens för kooperativt nyföretagande, och resurser härförborde avsättas av berörd myndighet.Nykoop-företagsutredningen (särskild utredare: riksdagsmanInga-Britt ) har i sitt betänkande (SOU 1991:24) Visstgår det an, som avgavs , behandlat frågan omutvecklingsfondernas stöd till kooperativ utveckling. Där lämnastre förslag till lösning av problemet hur presumtiva kooperativaföretagare skall få del av statens stöd tillsmåföretagsutveckling. Enligt ett förslag kan kooperativkompetens byggas upp inom utvecklingsfonderna genom anställningav särskilda rådgivare eller kompletteringsutbildning avbefintlig personal. Enligt ett annat förslag kan en medutvecklingsfonderna parallell myndighetsstruktur för uteslutandekooperativ rådgivning byggas ut. Ett tredje förslag går ut påatt utvecklingsfonderna ges ett bestämt uppdrag att, där detfinns möjligheter, på konsultbasis anlita lokala kooperativarådgivare för att lämna bistånd till kooperativ utveckling.Det tredje alternativet förordas av utredningen. Den bästaresursanvändningen för kooperativ utveckling erhålls, enligtutredningens mening, om utvecklingsfonderna samarbetar med dekooperativa rådgivarna som i stor utsträckning är knutna tillLKU-systemet. Utredningen anser att SIND bör ges i uppdrag atttillsammans med kooperativa rådet ta fram ett mer detaljeratförslag till hur samarbetet mellan utvecklingsfonderna och delokala kooperativa utvecklingscentra skall konstrueras.Betänkandet remissbehandlas ; remisstiden utgården . En proposition planeras läggas fram i augusti.Med hänvisning till att de frågor som tas upp i de häraktuella motionerna har varit föremål för utredning och förnärvarande remissbehandlas anser utskottet inte att det finnsnågon anledning för att nu ta något initiativ i saken.Motionerna avstyrks därmed i berörda delar.Det bör inrättas en utvecklingsfond med ekologiskinriktning, sägs det i motion 1990/91:N213 (mp). De flestauppfinnare och nydanare av miljövänliga produkter har att vändasig till STU eller en utvecklingsfond för att få stöd. I alltförmånga fall får dock, hävdar motionären, dessa upphovsmän avslagpå sina äskanden med hänvisning till att det för ögonblicketinte skulle finnas marknad för de aktuella varorna ellerprocesserna. Det är stor skillnad mellan att bedöma en produktur kortsiktig ekonomisk aspekt och att även ta hänsyn till meralångsiktiga ekologiska perspektiv, säger motionären.Riksdagen avslog ett identiskt yrkande från sammamotionär (1990/91:NU6). Utskottet hänvisade till den begränsningav utvecklingsfondernas finansieringsverksamhet som hadebeslutats av . Vidare erinrades om attriksdagen då hade beslutat om ökade stimulansåtgärder på detmiljötekniska området i form av möjlighet förutvecklingsfonderna att använda s.k. miljöcheckar och attmedel hade avsatts för forskning kring avfallshantering ochmiljöanpassad produktion. Slutligen hänvisades till en studie avIVA avseende industriella affärsmöjligheter inom miljötekniken;en rapport härom var under övervägande i regeringskansliet.Miljöpartiets företrädare reserverade sig till förmån förmotionen.Utskottet ser ingen anledning för att nu göra någotannat ställningstagande än vad som gjordes . Motionenavstyrks därmed.NorrlandsfondenRiksdagen beslöt beträffande Norrlandsfondensfinansieringsverksamhet att staten skulle inleda överläggningarmed Norrlandsfonden med syfte att fonden skulle placera 200milj.kr. av sina tillgångar i ett av de nya riskkapitalbolagen(prop. 1989/90:88, 1989/90:NU30). I propositionen meddelas nuatt Norrlandsfonden har förbundit sig att placera 200 milj.kr. idet nordligaste bolaget.Samma resonemang som fördes i vad gäller utvecklingsfondernakan föras om Norrlandsfonden, sägs det i motion 1990/91:N368(fp). I konsekvens med detta anser motionärerna attNorrlandsfondens finansieringsverksamhet helt skall avslutas ochmedlen användas för infrastrukturinvesteringar i de fyranordligaste länen.I samband med att godkände begränsningarav Norrlandsfondens finansieringsverksamhet avslogs bl.a. ettmed det här aktuella yrkandet likartat motionsyrkande(1989/90:NU30). , kommunisternasoch företrädare i utskottet reserverade sig ochframförde krav på att Norrlandsfonden skulle få behålla samtligamedel. I andra reservationer hävdade moderata samlingspartietsföreträdare att fondens samtliga medel skulle dras in tillstatskassan och företrädare att fondensfinansieringsverksamhet helt skulle avvecklas och medlenanvändas för infrastrukturinvesteringar i de fyra nordligastelänen.Utskottet anser att Norrlandsfonden bör ha möjlighet att äveni framtiden bedriva finansieringsverksamhet. Motion 1990/91:N368(fp) avstyrks sålunda i berörd del.Vissa övriga finansierings- och ägarfrågorI detta avsnitt behandlas tre motioner som tar upp frågor omegenföretagares borgensåtaganden, om kapitalförsörjningen förkooperativa företag och om en utredning om utvidgat ägaransvar.Riksdagen bör hos regeringen begära att en utredning omegenföretagarnas borgensåtaganden tillsätts, anförs det i motion1990/91:N248 (m). Med den inskränkta bestämmanderätt som lagen(1976:580) om medbestämmande i arbetslivet (MBL) innebär kan,enligt motionären, företagarna inte svara för sinaborgensåtaganden i samma omfattning som tidigare; i den månborgen krävs borde den avse endast företagaren och inte hansanhöriga.Motsvarande yrkanden har framställts av samme motionär underen följd av år och avslagits av . Vid det senastetillfället, , hänvisade utskottet till tidigareuttalanden (1989/90:NU30 s. 50) av innebörd att storförsiktighet torde iakttas vid utkrävande av personlig borgenfrån ägare till små och medelstora företag i samband med lånfrån t.ex. utvecklingsfonderna. Vidare hänvisades till ett s.k.etikmeddelande från bankinspektionen (nr 35, ),vilket bl.a. innebär att varje fall bör bedömas individuellt ochatt ett borgensåtagande helst bör utformas så att det står iproportion till ägarens ekonomiska ställning. De tre borgerligapartiernas företrädare har gett stöd åtmotionärens krav i reservationer.Utskottet upprepar sina tidigare uttalanden i ämnet ochavstyrker därmed motion 1990/91:N248 (m).Aktiebolag bör inte vara den enda företagsformen försmåföretag, utan producent- och konsumentkooperativ bör få detallmännas stöd framför allt genom en bättre genomarbetadlagstiftning för dessa företagsformer, anförs det i motion1990/91:N42 (mp).