bet · GE01SoU12 · 1991-03-28 00:00:00 — Kunskapen om dyslexi måste öka i helaskolsystemet, fortbildningen för lärare om dyslexi måsteutvecklas, skolorna måste få centrala anvisningar för hur elevermed läs- och skrivsvårigheter skall behandlas och talböcker börkomma till användning. Förslagen om dyslexi utvecklas i ensärskild kommittémotion från folkpartiet.I motion So531 av m.fl. (fp) föreslås enrad insatser som enligt motionärerna har till syfte att ökavalfrihet och trygghet i sjukvården. Förslag som bl.a. rörförebyggande hälsovård, införande av husläkarsystem, ochåtgärder för att stärka patientens säkerhet i vården behandlas iett senare betänkande om hälso- och sjukvårdsfrågor. Ett yrkandeom att avveckla etableringshindren för läkare och sjukgymnasteri Dagmarsystemet behandlas av socialförsäkringsutskottet. Imotionen framhålls bl.a. att ansvaret för och finansieringen avsjukvården måste organiseras så att effektivitet främjas.Om resurserna förslösas går det främst ut över människor somtvingas vänta alltför länge på behandling eller som får en iandra avseenden otillfredsställande vård, påpekar motionärerna.En enligt motionärerna viktig orsak till ineffektivitet är des.k. propparna inom vården. Detta gäller t.ex. patienter som ärfärdigbehandlade, men inte kan skrivas ut från sjukhuset därföratt det råder brist på de vårdformer de skulle behöva, såsomålderdomshem, långtidsvård eller hemtjänst. För att råda bot pådessa problem krävs enligt motionärerna en rad åtgärder:effektivisering av behandlingen vid många kliniker, bättreutnyttjande av öppenvården när slutenvård inte är nödvändig,bättre utnyttjande av resurserna inom sjukhem och hemtjänst, menockså tillskott av resurser inom en rad trånga sektorer.Vidare tyder enligt motionärerna mycket på att organisatoriskaförändringar inom sjukvård och socialförsäkring blirhelt nödvändiga. har beslut som rör en och sammaindivid tagits oberoende av varandra, och några överväganden omatt ökad satsning på sjukvård kan åstadkomma minskade kostnaderför sjukförsäkringen har därmed inte varit möjliga att göra.Överföring av resurser från sjukförsäkringen till sjukvårdenskulle kunna förkorta sjukskrivningstiderna och därigenom sparabåde mänskligt lidande och samhällsekonomiska resurser.Olika typer av försök med resursöverföring frånsjukförsäkringen till sjukvården måste uppmuntras.Försöksverksamheter bör komma till stånd.Motionärerna hemställer att regeringen ges till känna vad somi motionen anförts om effektiviteten inom sjukvården (yrkande1).Motionärerna erinrar vidare i samma motion om attfolkpartiet genom beslutet om äldrereformen i december 1990medverkade till att ett extra statsbidrag på 500 milj.kr. under1992 avsätts för åtgärder mot sjukvårdsköerna. Som en andraåtgärd för att bekämpa köerna föreslår motionärerna att detinförs en 100-dagarsregel som ger var och en befogenhet gentemotsjukvårdshuvudmannen att antingen få behandling inom hundradagar efter det att diagnos har ställts eller få ekonomiskersättning från sjukvårdshuvudmannen för behandling av annanvårdgivare.Denna 100-dagarsregel skall enligt motionärerna avse vissaspecificerade operationer inom den somatiska korttidsvården. Enförteckning över vilka operationer som skall omfattas börupprättas. Denna förteckning skall regelbundet ses över. Vissaoperationer som kan vara svåra att hantera på detta sätt, t.ex.transplantationer, bör undantas.Ersättningen bör täcka patientens kostnader för operationenupp till den nivå som svarar mot huvudsjukvårdshuvudmannensgenomsnittliga kostnad för motsvarande behandling. Syftet medinförandet av 100-dagarsregeln är att skapa en press påsjukvårdshuvudmännen att komma till rätta med brister i sinarbetsorganisation och interna resursfördelning. Merkostnadenför sjukvårdshuvudmännen är begränsad, eftersom det handlar omutgifter som ändå ska bäras förr eller . kanbesparingar uppstå för kommunen (minskade kostnader för t.ex.hemtjänst och färdtjänst) och för (minskadeutgifter för sjukförsäkring m.m.).Motionärerna hemställer att regeringen ges till känna vad somi motionen anförst om en 100-dagarsregel inom den somatiskaakutsjukvården (yrkande 2).I motion So253 hemställer m.fl. (c) attregeringen ges till känna vad som i motionen anförts omprinciperna för en förnyelse av den sociala välfärden.Utmärkande för ett samhälle som eftersträvar välfärd är, enligtcentern, att alla på ett rimligt sätt får del av den. Densocialdemokratiska välfärdspolitiken ståtar med honnörsordensolidaritet och rättvisa, men när klyftorna i samhället vidgats,vidgas också klyftan mellan ideal och verklighet. Frånvaron aven kraftfullt förd fördelningspolitik blir enligt motionärernauppenbar för allt fler. I motionen pekas på följande grupper sommotionärerna anser vara bortglömda och åsidosatta och som harsvårt att få någon uppmärksamhet.De handikappade måste ekonomiskt och på annat sätt hjälpasut i arbetslivet, och behovet av handikappbostäder måstetillgodoses. Handikappfrågorna får inte längre behandlasisolerade från övriga samhällsfrågor.De äldres behov måste tillgodoses. Knappa resurser,bristfälliga kunskaper, flaskhalsar i vårdkedjan, vakanser ochhög personalomsättning har enligt motionärerna lett till enoacceptabel situation för många äldre. Till detta kommernedläggningen av ålderdomshem, bristen på vårdpersonal och detbristfälliga intresset för att höja vårdyrkets status ochförbättra vårdpersonalens löne- och anställningsvillkor.Det är vidare väsentligt att skapa rättvisa ekonomiskalevnadsförhållanden för pensionärerna. Motionärerna anser attdet nuvarande pensionssystemet fortfarande utgör ett hinder fören pensionär att efter eget val delta i arbetslivet. harmot den bakgrunden i en annan motion lagt fram ett förslag om enny och förstärkt grundpension som syftar till att undanröjadenna orättvisa.Familjerna berörs i allra högsta grad avfördelningspolitiken, anför motionärerna. För flertalet familjerär det svårt att klara sig på en lön, och möjligheterna för densom önskar stanna hemma och själv ta hand om sina barnnär de är små är begränsade. Särskilt begränsade ärmöjligheterna för småbarnsföräldrar att välja mellanförvärvsarbete och mer tid för sina barn. Den socialdemokratiskafamiljepolitiken bygger enligt motionärerna på en ensidigföreställning om familjernas situation, vilket har fått tillföljd att för av alla förskolebarn utgår ingetstöd till barnomsorgen. Skillnaderna mellan olika kommuner ocholika landsdelar är dessutom stora, och särskilt missgynnad ärlandsbygden. Enligt uppfattning måste barnomsorgen föratt passa alla tillgodose olika önskemål och utgå från barns ochföräldrars behov. Resurserna måste också fördelas på etträttvist sätt.Hälso- och sjukvården är ytterligare ett område som enligtcentern har stor betydelse för fördelningspolitiken.Möjligheterna att komma i åtnjutande av vård är olika bl.a.beroende på var i landet man är bosatt, heter det i motionen. Ivissa delar av landet råder läkarbrist. I storstäderna finnsvisserligen vårdresurser, men där är vårdköerna långa. Bristernai vården drabbar, enligt motionärerna, ofta de sämst ställda somockså saknar möjligheter och förmåga att skaffa sig vårdutanför det offentliga sjukvårdssystemet.Den i motionen gjorda exemplifieringen av välfärdssystemetsbrister visar enligt motionärerna på nödvändigheten att ändravälfärdspolitikens utformning. En rättvis regional fördelning ären utgångspunkt för politik. Välfärden måste komma allatill del oavsett var man bor. En förnyelse av välfärden måsteockså ske med utgångspunkt i en vidgad valfrihet och ett ökatutrymme för individens egna beslut, anför motionärerna. I taktmed att materiell standard och utbildning förbättras, ökar denenskildes anspråk på att få fatta beslut och träffa de val somgäller det egna och de anhörigas liv. I motionen nämns somexempel förslag om vårdnadsbidrag som innebär attföräldrarna får valmöjlighet att själva bestämma hur de vill hasin barnomsorg ordnad (se vidare nedan). Ett annat exempel ärkravet att patienten själv skall få välja läkare. Det senaremotionskravet behandlas i ett betänkande om hälso- ochsjukvårdsfrågor.Förnyelsearbetet skall också vara inriktat på att uppnåjämlikhet genom en mobilisering av de eftersatta, understrykermotionärerna vidare. Den enskildes förmåga till insatser ochinitiativ skall tillvaratas. Man bör undvika att tilldela vissamänniskor den renodlade rollen av klient. Det stöd som samhälletlämnar skall i stället i första hand vara hjälp till självhjälp.I motion So316 av m.fl. (c) om grundtrygghetoch social rättvisa understryks att en rättvis fördelning avvälfärden mellan medborgarna är en grundläggande fråga förcenterpartiet. Alla människor, oavsett kön, yrke, bostadsort ochsocial bakgrund har samma värde och samma rättigheter. Denenskilde individens behov och önskemål skall ligga till grundför samhällets insatser. Välfärden måste enligt motionärernabygga på ökad delaktighet och rättvisa. Jämlikhet och rättvisakan komma de många människorna till del genom attvälfärdspolitiken i högre utsträckning byggs upp enligt vadmotionärerna kallar grundtrygghetsprincipen. Enligt dennaprincip tillförsäkras alla människor en grundläggande social ochekonomisk trygghet. måste det vara möjligt att erbjudaindividuella lösningar, där bl.a. det enskilda sparandet ochägandet stimuleras. Dogmen om det totala offentliga ansvaretmåste ifrågasättas. De offentliga välfärdsinsatserna måste ihögre grad än vad som sker understödja enskilda insatser.Motionärerna betonar dock att idén om det solidariska ansvaretför medborgarna aldrig får gå förlorad.Principen om grundtrygghet kan enligt motionärerna få fotfästei en samhällsstruktur som bygger på rättvisa och utjämning. Detnära samband som råder mellan användning av begränsade resurser,god miljö och rättvis fördelning måste tydliggöras. Motionärernahemställer att uttalar sin anslutning till en generellvälfärdspolitik byggd på grundtrygghetsprincipen i enlighet medvad som anförts i motionen (yrkande 1).I samma motion ges också förslag till riktlinjer förutvecklings- och förnyelsearbetet på det sociala området.Riktlinjerna rör följande områden:Trygghet för familjenvård av eget barn måste ge en grundtrygghet med rätt till ATPoch trygghet vid sjukdomen beskattningsbar vårdnadsersättning bör utgå lika för allabarnvård och omsorg om anhöriga skall värderas ekonomiskt ochligga till grund för social trygghettrygghet i boendetmålet bör vara att alla skall ha möjlighet att väljaboendeformdet statliga bostadslånesystemet bör förändras så att statligalån utgår till en god grundstandardtrygghet i arbetetcenterpartiet arbetar för en arbetslöshetsförsäkring för allaoch slår vakt om den fulla sysselsättningenstörre flexibilitet i arbetsorganisationen ger individenmöjlighet att i högre grad bestämma över sin arbetsdagtrygghet i vårdenpatienten måste ges ökade möjligheter till valfrihet ochinflytande, bl.a. genom ett fritt läkarvalen väl utbyggd primärvård med goda möjligheter till hembesökskapar trygghetde förebyggande insatserna måste ges en mer framträdande rollregionala och lokala lösningar inom hälso- och sjukvårdenmåste ges ökat utrymmetrygghet för äldreen rejäl grundpension inom ATP-systemet bör införas så att denekonomiska tryggheten säkras för alla pensionärertrygghet i socialförsäkringssystemetkompensationsnivån vid långa sjukfall bör vara högre än vidkorta sjukfallen förenklad och samlad organisation förgrundtrygghetssystemet bör eftersträvas.Avslutningsvis betonar motionärerna att småskalighet gernärhet, trygghet och öppnar för delaktighet. Decentralisering ärenligt ett viktigt politiskt redskap för att skapaökad valfrihet och trygghet. Motionärerna hemställer att vad somi motionen anförts om principen om ekonomisk och socialgrundtrygghet som vägledare inom olika samhällsområden enligt deriktlinjer som förordats i motionen ges regeringen till känna(yrkande 2). Flera av förslagen återfinns i mer utveckladform i andra motioner av . Det gäller bl.a.förslagen om vårdnadsersättning (se nedan i detta betänkande),om nytt bostadsfinansieringssystem, om arbetslöshetsförsäkringför alla och om en grundpension till alla pensionärer.I motion So446 av m.fl. (c) om Människan icentrum -- förnyelse av hälso-, sjuk- och äldrevården anförsbl.a. att det är en självklar rättighet och en välfärdsvinst attfå vård i rimlig tid och på rätt nivå. gränser bör enligtmotionärerna sättas för inom vilken tid en patient skall ha rättatt kunna få vård av visst slag utförd inom . Detinnebär att måste sätta upp mål för hur vården skallbedrivas. Motionärerna hemställer att det som i motionen anförtsom tidsgränser för vårdens utförande ges regeringen tillkänna (yrkande 1).Motionärerna anser vidare att patienterna måste få möjlighetatt direkt påverka vårdens organisation och innehåll i störreutsträckning. För att detta skall vara möjligt krävs ett nyttekonomiskt styrsystem i landstingen. Det bör bygga på attlandstingens budget på central nivå och i sjukvårdsområdenabeskriver mål, prestationer och ekonomiska ramar som fastställsi avtal med varje basenhet. Det åligger därefter basenheternaatt själva utforma sin verksamhet utifrån tillgängliga resurser.Landstingen måste för att kunna erbjuda en varierad vårdutvecklas organisatoriskt och övergå till att bli folkvaldalänsparlament. Driften av sjukvården kan ske i landstingens egenregi, eller på entreprenad, av anställda, organisationer,anhöriga och privata företag.Inslag av valfrihet och mångfald måste öka väsentligt. Deorganisatoriska förändringar som krävs måste ge stor frihet förregionala och lokala lösningar. Det krävs vidare en välutvecklad samverkan mellan landsting, kommuner, enskildavårdgivare och ideella organisationer. Sjukhus, vårdcentraler,kliniker och sjukhem skall kunna ha en mer självständigställning.Nya vårdalternativ bör kunna erbjudas. Det skall enligtmotionärernas mening finnas möjlighet att få ersättning förannan vård än den som bedrivs inom . Motionärernaanser också att alla invånare i ett län skall ha rätt att väljavilken vårdcentral de vill gå till. Denna rätt bör kompletterasmed att vissa privatpraktiserande läkare ges möjlighet att ingåsom en del av primärvården. Vad som i motionen anförts ombehovet av nya organisations- och finansieringsformer inomhälso- och sjukvården bör ges regeringen till känna (yrkande13).I motion So320 av m.fl. (v) läggervänsterpartiet fram sitt förslag till mål och inriktning avsocialpolitiken och hemställer att det ges regeringen tillkänna.En socialistisk socialpolitik utgår enligt motionen från entro på att människor har resurser att förändra missförhållandenoch rättvist fördela sociala och ekonomiska resurser.I värn av omfördelningen och ett solidarisktutnyttjande av resurserna ligger partiets uppfattning ommänniskors lika värde och att alla efter sina förutsättningarskall vara med och betala och få tillgång till resurserna. Detär inte bara de duktiga, präktiga, ordentliga och förutseendesom skall ha tillgång till ett värdigt liv, utan även dedestruktiva och slarviga skall kunna få sin del avvälfärdskakan, heter det i motionen.Vänsterpartiet kan inte stämma in i hyllningskören förmarknadsekonomin i den form den nu har. Genom sina ständiga kravpå ekonomisk tillväxt skapar den onyttigheter som för med sigökade samhällskostnader. Resultatet kan bli social utslagning iform av ökade yrkesskador, hälsoproblem, missbruk,förtidspensioneringar etc. ser i motsats tillregeringen och nyliberalerna ett mycket nära samband mellansocialpolitiken och marknaden. För de senare har socialpolitikenendast formen av ett grovmaskigt skyddsnät mot utslagning ochskilda orättvisor, anför motionärerna.Vänsterpartiets uppfattning är att produktionen av tjänsteroch varor måste styras av människors behov. De grundläggandebehoven av livsförnödenheter, bostäder, social trygghet etc.skall staten/den offentliga sektorn se till att tillfredsställagenom ett fungerande solidariskt fördelningsystem, bl. a. genomatt på lämpligt sätt styra investeringarna. Tillsyn över atträttssäkerheten fungerar tillfredsställande är en annan viktiguppgift för den offentliga sektorn.Motionärerna menar att det är berättigat med en stor offentligsektor och att den under vissa förutsättningar kan tillåtas växagenom att det görs investeringar i vård, omvårdnad, utbildningetc. Om den sociala utslagningen som enligt motionärerna orsakasav produktionsordningen kan nedbringas så kommer detta attminska behovet av en stor offentlig sektor. kan dockinga nedskärningar göras, men de resurser som finns kanomprioriteras. Förutom prioriteringar kan ingrepp göras i denalltför stora byråkrati som motionärerna menar har uppståttinom den offentliga sektorn.Privatisering av den offentliga sektorn löser inga problem,framhåller motionärerna vidare. För att privatisera behövsskattebetalarnas stöd. Privata skolor och daghem måste förutomavgifter ha statliga och kommunala bidrag. Privata tandläkareoch all privat sjuk- och läkarvård måste ha pengar från detallmänna för att kunna existera. På kort sikt kan överföringarnafrån offentlig till privat verksamhet se ut att ge vinster,anför motionärerna, men långsiktigt sker en utarmning av denoffentliga sektorn, eftersom det privata i egentlig mening inteär privat utan en blandning av offentliga pengar och privatadministration. En allt för kraftig privatisering medför enligtmotionärerna också en risk för större orättvisor i och med attvissa kan köpa sig till omvårdnad, sjukvård etc. Därtill kommerproblemen med ansvar för verksamheterna och kraven på lönsamhet.Vänsterpartiet är också skeptiskt till kooperativa lösningar.Tanken bakom socialpolitiken är enligt motionärerna att allaskall ha lika rätt till omvårdnad, sjukvård, utbildning etc. Närdet gäller privatiseringen kan orättvisorna börja florera dåmänniskorna kan köpa tjänster som var offentliga. Föratt exempelvis bilda och bli medlem i ett föräldrakooperativkrävs en god ekonomi. Handikappade, ensamstående, invandrare,unga familjer etc. som har det sämre ekonomiskt ställt kan kommaatt hamna utanför dessa möjligheter. Kooperativ kan sluta sigoch insynen bli dålig med en försvagning av det kommunalaansvaret som följd.Föräldrakooperativen inom barnomsorgen ses av motionärerna somen övergångsform tills en full behovstäckning uppnåtts.Vänsterpartiet vill utveckla barnomsorgen i friståenderesultatenheter där det inte finns några vinstintressen och därbåde barn, personal och föräldrar har inflytande. Detta skallske under en övergripande politisk styrning. Överhuvudtagetmåste användarnas inflytande och ansvar öka i all offentligverksamhet, anför motionärerna.I motionen varnas vidare för att en decentralisering av besluttill kommunerna kan skapa orättvisor, genom att olika sakerprioriteras i olika kommuner.En kommun håller nere daghemsavgifterna och snålar in påbostadsbidraget för pensionärerna, medan grannkommunen gör tvärtom. Detta kan enligt motionärerna innebära att människor som borintill varandra kan få det mycket olika i ekonomiskt hänseende.Vänsterpartiet anser att staten här har ett övergripande ansvaratt reglera avgifts- och bidragssystemet så att människor intedrabbas av ekonomiska orättvisor.Vänsterpartiet är även kritiskt mot att man från kommunernassida vill förändra möjligheten att få rätt vid överklagande avbiståndsbeslut enligt socialtjänstlagen genom att ändrabesvärsrätten från förvaltningsbesvär till kommunbesvär. Partietanser att i stället för att försvaga socialtjänstlagen skall denstärkas till skydd för de utsatta i samhället.Miljöpartiet har inte väckt någon motion om inriktningen istort av socialpolitiken.I motion So443 av m.fl. (mp) läggs dock fram enrad olika förslag som syftar till att ge äldre och sjuka envärdig vård. Förslagen, som kommer att behandlas i senarebetänkanden, innebär sammanfattningsvis följande:1. att både den enskilde patienten och patientorganisationernabör få ökat inflytande över hälso- och sjukvården genom att detillfrågas och används som remissinstans vidorganisationsförändringar och andra för dem intressantaförändringar inom hälso- och sjukvården,2. att kroppssjukvården och får bättre tillgångtill psykologisk expertis för såväl utredning i enskilda fallsom för utbildning av personal,3. att patienter som vill ha saklig information om alternativabehandlingsmetoder skall kunna få denna och att samarbetetmellan den alternativa vården och den etablerade sjukvårdenutökas,4. att hälsofrämjande verksamhet inom sjukvården får ökaderesurser,5. att åsikten att människor mår bäst av att få vistas i sinahem inte får bli ett argument för att minska och försämrainstitutionsvården under det närmaste decenniet,6. att all vård av äldre på institution sker under värdigaformer och att de äldre får bo i eget rum med egna möbler,7. att alla som så vill bör få sluta sina dagar hemma eller iannan hemlik och lugn miljö.I motionen anförs bl.a. att målsättningen för vården skallvara att den alternativa och den etablerade sjukvården skallsamverka för patientens bästa.När det gäller äldreomsorgen framhålls vidare i motionen attalternativt boende inte får byggas ut på bekostnad avinstitutionsvården, utan att båda boendeformerna måsteförstärkas . Först då uppnås enligt motionärernaverklig valfrihet för de äldre.I motion Sf326 av m.fl. (mp), som hänvisatstill socialförsäkringsutskottet, lägger framförslag om en alternativ finansiering av sjukvården.Motionärerna slår fast att sjukvården behöver ett ekonomiskttillskott för att klara sina åtaganden och för att inomöverskådlig tid skapa rimliga villkor för vårdpersonalen. Enligtmotionärerna är det ett känt faktum att livsstilen är orsakentill en stor del av vårdkostnaderna och de anser det därförrimligt att sådant som orsakar vårdkostnader även bidrar tillfinansieringen, t.ex. genom att avgifter på kemikalier, trafik,alkohol och tobak slussas till landstingen.Motionärerna anser det också naturligt att verksamheter meduttalad riskexponering betalar den sjukvårdskostnad somverksamheten i fråga orsakar. I motionen anförs som exempel påsådan verksamhet industri, trafik, militär verksamhet och vissasporter. Sjukvården skulle kunna sända räkningen för sinakostnader för trafikolyckor till försäkringsbolagen. På såsätt skulle, genom bonussystemet, kostnaderna förtrafikolyckorna mest drabba den grupp av trafikanter som bidrartill olyckorna. På samma sätt skulle annan farlig verksamhetgenom försäkringsbolagens premiesättning bärasjukvårdskostnaderna för sin riskfyllda verksamhet.Av motion So257 av och (bådamp) framgår syn på handikappolitiken. Grundsynen imiljöpartiets politik är att alla människor skall ha sammatillgänglighet till ett värdigt liv. Många handikappade kan medrelativt enkla medel leva i de flesta miljöer och klara mångasituationer själva. För att detta skall bli möjligt krävs enligtmotionärerna bl.a. följande insatser:Arbetsplatserna skall handikappanpassas. Med hjälp av modernteknik kan även svårt handikappade få ett intressant ochmeningsfullt arbete.Bilstöd skall ges generöst och tålmodigt.Bostäderna skall anpassas för rörelsehindrade, syn- ochhörselskadade, allergiker m.fl.Ledsagarverksamheten och färdtjänsten skall byggas ut efterbehov, och det måste bli fler ledarhundar, teckenspråktolkar ochdövblindtolkar. (Ett yrkande om 6 milj.kr. till denna verksamhetbehandlas senare i detta betänkande. )Kollektivtrafiken, främst tåg och bussar, skallhandikappanpassas.De dubbelhandikappade och utvecklingsstörda skalluppmärksammas speciellt.I motionen läggs fram konkreta förslag på här angivna områden.Motionsyrkandena behandlas, förutom i ett senarehandikappbetänkande av socialutskottet, av arbetsmarknads-,trafik- och bostadsutskotten.I en annan motion, So226 av m.fl. (mp), tarmiljöpartiet upp barnens rätt. Barn och ungdomar åsidosätts oftai vårt samhälle, anför motionärerna. Lagstiftare, myndigheter,föräldrar, lärare och andra vuxna tillerkänner inte barn enställning som är likvärdig med de vuxnas. I motionen läggs framen rad förslag som syftar till att förbättra barnens situationpå olika områden.