bet · GE01NU41 · 1991-06-04 00:00:00 — I samband med den förrakonkurrensutredningen -- som lämnade underlag för den nugällande konkurrenslagen -- avvisades ett förslag om möjlighetatt bryta upp existerande företagskonstruktioner.Konkurrenskommittén skall nu åter överväga möjligheten attpåverka företagsstrukturen på områden med bristande konkurrens.Utredningens slutbetänkande beräknas föreligga under sommaren1991.Sist i detta sammanhang vill utskottet fästa uppmärksamhetenpå vad som i propositionen sägs om branschglidningenskonkurrensaspekter. Koncentrationen på de finansiellamarknaderna i har gått tämligen långt men kan inte sägasvara unik internationellt sett, anförs det i den allmännamotiveringen (s. 68). På affärsbanks- och försäkringssidandominerar emellertid en handfull företag marknaden. Det kanfinnas risk för att det efter hand uppstår en samhällsekonomisktsett alltför stark marknadskoncentration. Koncentrationsgradenfår dock, framhålls det, inte bedömas i ett för snävt inhemsktperspektiv. Skall svenska bolag hävda sig måste de tillåtasbygga upp koncerner som drar fördel av stordrift. Detta faktumskall dock inte få hindra att tillsynsmyndigheten, som har ettövergripande ansvar för att verksamheten bedrivs i sunda former,måste kunna avslå en ansökan eller påverka utformningen av entänkt ägarsamverkan så att den blir lämplig.I specialmotiveringen utvecklas ämnet med utgångspunkt i de nurefererade synpunkterna. Inom ramen för ett enskilttillståndsärende bör eventuella koncentrationstendenser i regelinte ha någon avgörande betydelse, heter det i anslutning till2kap. Det är emellertid tänkbart,sägs det vidare, att en tilltänkt koncernbildning blir sådominerande att den allvarligt försämrar den rådandekonkurrenssituationen och marknadens funktionssätt i övrigt.Tillståndsprövningen bör omfatta sådana särskilda förhållanden,och det är naturligt att tillståndsmyndigheten i ett sådant fallinhämtar NOs yttrande.Motsvarande uttalande finns i specialmotiveringen till 7kap.17a§ försäkringsrörelselagen.ÖvervägandenEfter denna bakgrundsteckning övergår utskottet till sinaöverväganden i de tre ämnen som tillsammans är aktuella --redovisning av avtalsvillkor, konkurrenslagstiftningens räckviddoch huvudämnet, de nya reglerna om branschglidning.Såvitt gäller det förstnämnda ämnet vill utskottet understrykavad som i motionerna 1990/91:N108 (m), 1990/91:N112 (fp) och1990/91:N210 (s) sägs om betydelsen av att bankernas ochförsäkringsbolagens kunder på ett enkelt sätt kan jämföra olikaföretags erbjudanden i form av exempelvis räntesatser,ränteberäkningsgrunder och försäkringsvillkor.Tillsynsmyndigheterna visar, som har framgått, ett påtagligtintresse för att förhållandena härvidlag skall förbättras. Vadresultatet av de tilltänkta frivilliga insatserna från bankernasoch försäkringsbolagens sida kan bli är det ännu för tidigt attbedöma. Utskottet vill emellertid betona att deinformationsåtgärder från bankernas och försäkringsbolagens sidasom eftersträvas har stor betydelse från konkurrenssynpunkt.Konkurrenspolitiken bör omfatta inte bara kontrollåtgärder ochreaktion mot missförhållanden utan också positivakonkurrensstimulerande insatser. Om det skulle visa sig atttillsynsmyndighetens bevakning och företagens egna påfrivillighet grundade åtgärder inte räcker till för attkonsumenterna skall få tillräcklig insyn i och överblick övervillkoren för bankernas och försäkringsbolagens tjänster är detangeläget att regeringen vidtar lämpliga åtgärder för att stärkakonsumenternas ställning inom denna marknadssektor. Riksdagenbör i anslutning till yrkandena i detta ämne i de tre nämndamotionerna rikta ett uttalande till regeringen av dennainnebörd.I vad avser konkurrenslagstiftningen har utskottet i detföregående redogjort för gällande bestämmelser om kontroll avföretagsförvärv etc. samt lämnat uppgifter om dekonkurrensvårdande myndigheternas insatser på detta område ochom konkurrenskommitténs pågående arbete. Som framgår avutskottets referat av propositionen har regeringen ikommentarerna till lagbestämmelserna rörande branschglidningpekat på de grundläggande problem på konkurrensområdet som ärett huvudtema i motionerna 1990/91:N108 (m), 1990/91:N112 (fp),1990/91:N292 (fp) och 1990/91:N113 (c). Utskottet återkommertill frågan om på vilken nivå konkurrensaspekter skall beaktasvid tillståndsgivning i branschglidningsärenden.Konkurrenskommitténs slutbetänkande är att vänta undersommaren 1991. Enligt direktiven skall kommittén bl.a. övervägaen skärpt kontroll av företagsförvärv. Ett beslut ombestämmelser som medger branschglidning måste emellertid enligtutskottets mening sammankopplas med ett ställningstagande tillförmån för en mera effektiv kontroll av företagsförvärv ochfusioner än vad nuvarande lagstiftning tycks medge. För fall avmycket utpräglad skadlig marknadsdominans kan även möjlighetertill uppbrytning av existerande företagskombinationer visa sigerforderliga. bör rikta en uppmaning till regeringenatt omgående vidta åtgärder för att en sådan skärptkonkurrenslagstiftning som utskottet här har uttalat sig förskall komma till stånd. De nu berörda yrkandena i de nyssnämndatre motionerna blir därigenom tillgodosedda. Även de yrkanden imotion 1990/91:N111 (mp) som gäller strukturutvecklingen inombank- och försäkringsområdena tillgodoses delvis. Motionenpräglas emellertid av en negativ inställning tillinternationaliseringen inom den berörda sektorn som utskottettar avstånd från. Därför avstyrks den i nu nämnda delar.Härefter kommer utskottet så till sitt ställningstagande tillhär aktuella delar av regeringens lagförslag. Utskottet serpositivt på att det införs bestämmelser som möjliggör en fastareintegration mellan banker och försäkringsbolag. Ett väsentligtskäl för att så bör ske är, såsom betonas i propositionen, attsvensk finans- och försäkringsverksamhet bör få tillfälle att,såväl på hemmamarknaden som internationellt, hävda sinaintressen under legala former som är likartade med dem somgäller ute i . Branschglidningen skapar ocksåförutsättningar för skärpt konkurrens på marknaden liksom förökad effektivitet till gagn för kunderna.Med hänvisning till det anförda föreslår utskottet attriksdagen antar regeringens lagförslag i de delar som innebäreller hänger samman med att branschglidning inom den finansiellasektorn möjliggörs. Motionerna 1990/91:N109 (v) och 1990/91:N111(mp) avstyrks i motsvarande del.Det rör sig, som nämnts, främst om ändringar ibankrörelselagen och försäkringsrörelselagen. Därtill kommerändringar i bankaktiebolagslagen, lagen (1963:76) omkreditaktiebolag, finansbolagslagen och den nya lag omvärdepappersrörelse som kommer till stånd om bifallerutskottets hemställan därom i betänkandet 1990/91:NU37.I det föregående har utskottet refererat vad som ispecialmotiveringen till de här aktuella huvudreglerna sägs omvilken betydelse konkurrensaspekter skall tillmätas vid prövningav ärenden om tillstånd enligt de nya bestämmelserna rörandebranschglidning. Som framgått fäster utskottet stor vikt vid attbranschglidningen inte får skadliga verkningar frånkonkurrenssynpunkt. En skärpt konkurrenslagstiftning kangivetvis bli ett verkningsfullt medel däremot. Det kommeremellertid att dröja innan en sådan kan komma tillstånd. Strukturförändringar i branschglidningens tecken ärdäremot att vänta . Utskottet vill någotskärpa de nu avsedda motivuttalandena. Vid tillståndsprövningenbör regelmässigt beaktas hur exempelvis en tilltänktkoncernbildning påverkar konkurrenssituationen. NOs yttrande börinhämtas om det inte står klart att tillståndsärendet inteaktualiserar sådana förhållanden som NO har att bevaka.Utskottet vill göra ytterligare ett par påpekanden ianslutning till de här aktuella paragraferna iförsäkringsrörelselagen.Finansiella koncerner kan ha skiftande utseende. Det går inteatt nu förutse alla olika former av strukturer som kan uppkommaeller te sig önskvärda. Det är angeläget att tillsynsmyndigheteni sin tillståndsgivning enligt 7kap. 17§försäkringsrörelselagen beaktar de grundtankar som ligger bakombegränsningsreglerna i 7 kap. 17 a §.Den föreslagna bestämmelsen i 7 kap. 17a§ tredje stycketbegränsar försäkringsbolagens möjlighet att använda sinatillgångar som riskkapital i finansiella företag. Bestämmelsenär utformad som en ram för det totala ägandet i finansiellaföretag. I propositionen (s. 75) anges att kapital som ingår iramen för ett försäkringsbolag inte bör få ingå iramen för ett annat försäkringsbolag. Om det försäkringsbolagsom önskar förvärva ett finansiellt företag har skjutit tillmedel som aktiekapital eller i annan form i ett annatförsäkringsbolag, bör därför tillskottet avräknas från dettillskjutande bolagets ram eller med andra ord fylla ut detbolagets ram. Utskottet noterar att propositionens lagtext harutformats i överensstämmelse härmed.Av lagtext eller motiv framgår emellertid inte hur tillskottfrån ett försäkringsbolag till ett holdingbolag som äger aktieri försäkringsbolag skall behandlas. Enligt utskottets mening ärdet uppenbart att sådana tillskott bör behandlas på samma sättsom tillskott till försäkringsbolag. Någon justering avpropositionens lagtext torde inte krävas.Efter att sålunda ha behandlat flertalet bestämmelser iregeringens förslag till lag om ändring i bankrörelselagenföreslår utskottet att antar detta förslag i de delarsom inte omfattas av den föregående framställningen. För att denya bestämmelserna skall hinna publiceras tillräckligt lång tidföre ikraftträdandet bör dock detta uppskjutas till den1augusti 1991. Det sistnämnda gäller även övriga lagförslag iproposition 1990/91:154. Det kan noteras att miljöpartietsrepresentant i utskottet har frånfallit avslagsyrkandet i motion1990/91:N111 såvitt gäller 2kap. 8§ bankrörelselagen.Utskottet föreslår också att ingressen ochövergångsbestämmelserna till det nu aktuella lagförslagetkompletteras på grundval av vad som föreslås i proposition1990/91:142 om handel och tjänster på värdepappersmarknaden.Finansbolag m.m.Regeringens förslag till lag om ändring i finansbolagslagenhar behandlats i det föregående såvitt gäller bestämmelserrörande branschglidning. Ytterligare ett antal paragrafer skallenligt förslaget ändras i olika avseenden.Genom lagändringar har det öppnats möjlighet förutländska banker att etablera filialer i . Vidareupphävdes då förbudet för utlänningar att förvärva aktier isvenska finansbolag. Ytterligare ändringar av samma slag hargenomförts eller föreslagits beträffande värdepappersmarknaden.Som skäl har bl.a. anförts att den svenska lagstiftningen bordeanpassas till de regler som gäller inom EG.Ett förslag i propositionen är att det skall öppnas möjlighetför utländska finansieringsföretag att driva verksamhet frånfilial i . Därvid skall fordras tillstånd förverksamheten enligt finansbolagslagen. Förutom ändringar i dennapåkallas följdändringar i lagen (1968:555) om rätt för utlänningoch utländskt företag att idka näring här i riket och lagen(1988:1385) om riksbank.Det generella avslagsyrkandet i motion 1990/91:N111 (mp) avserockså detta förslag. anser det onödigt attutländska finansieringsföretag skall etablera egen verksamhet iSverige, säger motionärerna och hänvisar till att det redanfinns en stor flora av finansieringsföretag i landet.Utskottet ansluter sig till regeringens förslag på denna punktoch avstyrker alltså motionen i motsvarande del.Ett finansbolag är oförhindrat att varamoderbolag till ett försäkringsbolag. Bankinspektionen haremellertid hävdat att finansbolag inte bör kunna ha detbestämmande inflytandet över försäkringsbolag. Denna uppfattningfår inte stöd i propositionen. Det betecknas emellertid där somangeläget att finansbolagens ägande prövas på samma sätt somgäller för banker och försäkringsbolag. Därför föreslås attfinansbolags förvärv av organisationsaktier och etablering avfilial i utlandet skall kräva bankinspektionens tillstånd.Bankinspektionens refererade uppfattning får stöd frånvänsterpartiets sida. I motion 1990/91:N109 (v) föreslås sålundaatt regeringen skall anmodas att lägga fram förslag till enändring i finansbolagslagen som får till effekt att ettfinansbolag inte kan ha det bestämmande inflytandet över ettförsäkringsbolag.Utskottet stöder regeringens nu berörda förslag tilllagändring. Det därmed sammanhängande yrkandet i motion1990/91:N109 (v) avstyrks.Vidare föreslås i propositionen att finansbolagen får rätt attge ut obligationer och andra fordringsbevis som är avsedda förallmän omsättning. har dessa bolag måst finansierasåväl kort som lång utlåning med kortfristig upplåning.Regeringen menar nu att de olika grupperna av institut på definansiella marknaderna bör kunna konkurrera med varandra på sålikartade villkor som möjligt. Finansbolagen borde således fåtillgång till en bredare upplåningsmarknad.Avslagsyrkandet på denna punkt i motion 1990/91:N111 (mp)motiveras med att motionärerna har svårt att se vikten av attfinansbolag med riskfylld utlåning skall få möjlighet att ge utobligationer. Därmed skulle, menar de, även de statligaobligationernas rykte som stabila papper kunna urholkas.Regeringens förslag stöds av utskottet, som alltså avstyrkermotionen i motsvarande del.På motsvarande sätt som i fråga om bankrörelselagen föreslårregeringen att bestämmelserna om straff för den som obehörigendriver finansieringsverksamhet skall utmönstras och ersättas medregler om ett vitesförfarande. Förutom i motion 1990/91:N111(mp) riktas invändningar mot förslaget i motion 1990/91:N109(v). Bankinspektionens och kreditmarknadskommitténs förord förden nuvarande ordningen åberopas i den senare motionen.Utskottet går, liksom i fråga om bankerna, på regeringenslinje i detta avseende. Motionsyrkandena avstyrks följaktligen.Övriga lagändringarAv proposition 1990/91:136 om ändringar i sparbankslagen m.m.har huvuddelen behandlats i näringsutskottets betänkande1990/91:NU34. Två av lagförslagen i propositionen kvarstår ochtas upp . Det ena är förslaget till lag om ändring i lagen(1982:617) om utländska förvärv av svenska företag m.m. Dettillstyrks av utskottet. Det andra är förslaget till lag omändring i lagen (1990/91:655) om återföring av obeskattadereserver. har i yttrande (1990/91:SkU5y) tillnäringsutskottet föreslagit att den speciella regel som tillåteratt obeskattade reserver får upplösas i företaget skall blitillämplig också i samband med den omorganisation avföreningsbanksrörelsen som har antytts i det föregående.Näringsutskottet hänvisar till skatteutskottets redogörelse försaken och föreslår att godkänner regeringensändringsförslag med den av skatteutskottet förordadekompletteringen. Ikraftträdandetidpunkten bör vara den 1juli1991 beträffande den del av lagändringen som föreslogs iproposition 1990/91:136 och i övrigt den 1 augusti.Näringsutskottet föreslår i detta sammanhang en ändring ilagen (1990:654) om skatteutjämningsreserv, innebärande att ennumera felaktig hänvisning till den nyssnämnda lagen omåterföring av obeskattade reserver utgår.Utskottet tar också upp frågan om en kompletterande lagändringföranledd av den nya lag om handel med finansiella instrumentsom torde besluta om (prop. 1990/91:142,1990/91:NU37). Denna lag innehåller bestämmelser om förfogandenöver sådana instrument som tillhör någon annan. Bestämmelsernaersätter de regler på området som finns i bl.a.lagen (1979:750) om rätt att förfoga över annan tillhörigafondpapper. I enlighet härmed föreslås lag bli upphävdden 1 juli 1991.I 9 kap. 7 § lagen (1991:000) om penningmarknadskonton, vilkennyligen har antagits av , föreskrivs att reglerna i 10kap. 2 § handelsbalken eller lag om rätt att förfogaöver annan tillhöriga fondpapper inte behöver tillämpas då enpanthavare skall försälja eller åter pantsätta skuldförbindelseri vilka panträtt har stiftats enligt penningmarknadskontolagen.Som en följd av att förfogandelag nu upphävs bör dennämnda hänvisningen till den lagen i 9 kap. 7 §penningmarknadskontolagen utgå ur lagrummet.Övriga frågorI bankrörelselagen och i lagarna om andra kreditinstitut änbanker finns regler om kapitaltäckning, som har till syfteatt skapa skydd för insättarnas medel. Instituten skall ha egetkapital av viss storlek. Beräkningen görs med utgångspunkt iinstitutets placeringar, dvs. dess tillgångar ochgarantiförbindelser. De nuvarande reglerna antogs (prop. 1989/90:43, 1989/90:NU15; SFS 1989:1086--1096) och träddei kraft den 1februari 1990. De innebar skärpta krav påkapitaltäckning jämfört med vad som tidigare gällde. Reglernaansluter sig till en överenskommelse inom , som ärett samarbetsorgan för den s.k. tiogruppen, ett antal länderinom de Europiska gemenskaperna (EG) samt , , , och Sverige.I fråga om placeringar mot säkerhet i panträtt ijordbruksfastighet innebär de nuvarandekapitaltäckningsbestämmelserna, såsom utskottet närmareutvecklade i samband med sin prövning när dessa tillkom(1989:90:NU15 s. ), en påtaglig skärpning av kapitalkravet.Baselkommitténs uppläggning innebär att krediter med säkerhet ijordbruksfastighet jämställs med alla andra placeringar som harsamband med näringsverksamhet; huvudregeln är att dessa kräveren kapitaltäckning motsvarande av kapitalbasen. Utskottettillstyrkte regeringens förslag om ett sådant kapitalkrav ochavvisade motionsyrkanden om att kapitalkravet när det gälldejordbrukskrediter skulle reduceras. borde, sadeutskottet, godta de regler i fråga om värderingen av säkerhet ijordbruksfastigheter som hade funnit motiverade iett internationellt perspektiv. Särskilda undantagsregler förbostadsbyggnader inom jordbruket bedömdes inte kunna komma ifråga. I vissa fall torde emellertid, tillade utskottet, enlösning kunna vara att en sådan byggnad avstyckas frånjordbruksfastigheten för att därefter utgöra ett särskiltkreditobjekt. I en reservation (c, mp) begärdes attjordbrukskrediter i kapitaltäckningshänseende skulle likställasmed bostadskrediter. Motsvarande krav i en motion ochmotsvarande ställningstagande av utskottet förekom (1990/91:NU16). Härvid tillade utskottet att en lagstiftning sominnebar en avvikelse från regelverk än mindrekunde komma i fråga sedan , såsom då skedde, hade ändratsina tidigare kapitaltäckningsregler och anpassat sig tillinternationell standard.I motion 1990/91:N261 (fp) påyrkas att hosregeringen skall begära en sådan ändring ikapitaltäckningsbestämmelserna att krediter tilljordbruksbostäder jämställs med övriga villakrediter. Dettaskulle innebära en halvering av kapitaltäckningskravet, som är4% för villalån och för lån med säkerhet ijordbruksfastigheter. Vid den kommande fastighetstaxeringenkommer bostäder på jordbruksfastigheter att få egettaxeringsvärde och skiljas från rörelsen i övrigt. Dåjordbruksbostaden i övrigt är jämställd med villabostaden bordeden också vara det med avseende på kapitaltäckningskrav,säger motionären. Den förhandlingspolitik som regeringen förinternationellt kan inte automatiskt godkännas, tillägger hon.Utskottet har erfarit att det vid de diskussioner som föregickBaselkommitténs rekommendation om de nu tillämpadekapitaltäckningskraven från olika håll anfördes att säkerhet ibostads- och jordbruksfastigheter inte skulle medföra någonreducering av kraven. Starkast hävdades den åsikten frånamerikansk sida, något som får ses mot bakgrund av deerfarenheter som man har av prisfluktuationer på den amerikanskamarknaden. I fråga om krediter mot säkerhet i fastighet förbostadsändamål lyckades man enas om att en reduktion avkreditbeloppet skulle kunna accepteras vid beräkningav kapitaltäckningen.Reglerna innebär att det är den ställda panten som i vissafall kan medföra en reduktion av kapitalkravet. Även ombostadsdelen i en jordbruksfastighet i fortsättningen kommer attåsättas ett särskilt taxeringsvärde innebär detta inte att mankan ta ut en pant i den del av fastigheten som har åsatts dettavärde. För att så skall kunna ske fordras att bostadsdelen, påsätt som har nämnts, avstyckas till en egen fastighet.Att accepterar det regelsystem för kapitaltäckning somhar utarbetats i samarbete mellan tiogruppenstillsynsmyndigheter får anses vara en förutsättning för attlandets banksystem skall på bästa villkor kunna delta iinternationell finansiering. Att nu skulle sökaåstadkomma en ändring i den internationella uppgörelse påområdet som har träffats så sent som under aktivmedverkan från svensk sida framstår mot angiven bakgrund somorealistiskt och olämpligt. Det skulle, menar utskottet, varaägnat att minska trovärdigheten i agerande i detinternationella samarbetet. Utskottet vill tillägga attkapitaltäckningskraven även oavsett sin internationellaförankring bör ses som uttryck för en totalavvägning, varsstundom mer och stundom mindre positiva verkningar för en vissintressentgrupp får accepteras med hänsyn till det överordnadesyftet med bestämmelserna.Regeringen får enligt 7kap. 1§ bankaktiebolagslagen utsehögst fem ledamöter, s.k. offentliga styrelseledamöter, iett bankaktiebolags styrelse. Deras uppgift är enligt lagen attsärskilt verka för att samhällets intressen beaktas i bolagetsverksamhet. Ursprungligen infördes denna ordning . Deoffentliga styrelseledamöterna skall även få delta idirektionens och andra s.k. delegatgruppers arbete. Moderatasamlingspartiet och har i oppositionsställningmotsatt sig att det skall finnas bestämmelser om offentligastyrelseledamöter. Den uppfattningen kom till uttryck i enreservation när frågan om avskaffande av dessa bestämmelsersenaste gången, , behandlades av (1990/91:NU2).Moderata samlingspartiet har i motion 1990/91:255, som väcktesunder allmänna motionstiden, på nytt begärt att systemet medoffentliga ledamöter i affärsbankernas styrelser skall slopas.Liksom tidigare konstaterar utskottet att detta system harvisat sig värdefullt och tycks vara fullt accepterat från deberörda bankernas sida. Utskottet finner inget skäl förriksdagen att föranstalta om en ändring av vad som gäller ifråga om denna form för kontakt mellan staten ochaffärsbankerna. Utskottet avstyrker motionsyrkandet.År 1985 infördes en ordning enligt vilken val av ordförandei en affärsbanks styrelse skall underställas regeringen förgodkännande. Bestämmelserna härom finns i 7 kap. 11§bankaktiebolagslagen. Ordföranden skall vara ledamot istyrelsen. Regeringen skall godkänna valet om den valde kanförväntas verka för att såväl bankens som samhällets intressenbeaktas i verksamheten. Om valet inte godkänns skall regeringeni stället utse en annan ledamot av styrelsen till ordförande.Från moderata samlingspartiets, ochcenterpartiets sida har man motsatt sig att denna ordning skulleinföras och sedermera krävt att den skulle avskaffas. Ettyrkande härom finns nu i den nyssnämnda motionen 1990/91:N255(m). När ämnet förra gången behandlades, ,reserverade sig dessa partiers representanter i utskottet tillförmån för den begärda ändringen.Utskottet vill liksom tidigare hävda att en viss statligmedverkan i affärsbankernas val av styrelseordförande ärvälmotiverad. Den gällande ordningen möjliggör ett önskvärtinflytande från statens sida vid dessa val utan långtgåendeingrepp i det institutionella systemet. Utskottet avstyrker detberörda yrkandet i motion 1990/91:N255 med vad nu sagts.Slutligen tar utskottet upp ett yrkande i motion 1990/91:N356(v), enligt vilket skulle som sin mening ge regeringentill känna vad i motionen anförts om kontroll över bank- ochfinansinstituten. Den passus i den åberopademotionstexten som åsyftas innehåller följande. Demokratin iarbetslivet skall understödjas med beslut om övergripanderiktlinjer för ekonomins utveckling samt styrning av deavgörande samhällsinvesteringarna. Demokratiskt ägande ochdemokratisk kontroll av bank- och finansinstituten är någontingnödvändigt i en sådan politik.Ett likadant yrkande behandlades i korthet av näringsutskottetvåren . Utskottet sade sig då vilja beteckna den kontrollsom utövas på grundval av lagar, antagna av , såsom endemokratisk kontroll. Motionärerna hade, påtalade utskottet,inte närmare utvecklat vad det sistnämnda begreppet enligt derasmening innefattade.