bet · GE01LU28 · 1991-04-16 00:00:00 — Däremot har t.ex.en kvinna som är svensk medborgare med isländska föräldrar intemöjlighet att som efternamn förvärva faders förnamn med tilläggav ändelsen -dòttir. Enligt utskottets mening finns detanledning att se över namnlagens bestämmelser i dessa avseenden.Det kan inte uteslutas att det här i landet finns många svenskamedborgare med någon anknytning till eller någotutomnordiskt land som önskar förvärva efternamn i enlighet medett namnskick som inte är förenligt med det svenska. mening finns det inte skäl att med dagens värderingarupprätthålla det gällande synsättet attnya namn skall vara inhemska i den meningen att de skall varabildade endast enligt här i landet gängse släktnamnsmönster ochbestå uteslutande av inhemska språkelement.När det sedan gäller placeringen av mellannamn delar utskottetde synpunkter som förs fram i motion L415. På grund avmellannamnets placering är det mycket vanligt att tveksamheteruppstår i det dagliga livet om mellannamnets status. Förutom deexempel som motionären beskriver vill utskottet också peka påytterligare fall där mellannamnet felaktigt kommer att behandlassom efternamn, nämligen på kontokort och patientbrickor, där detliksom i en del register av utrymmesskäl inte finns plats förmer än ett namn utöver förnamnet. Att det i förhållande tillefternamnet underordnade mellannamnet i så stor utsträckningfortfarande efter närmare uppfattas felaktigt somefternamn måste enligt utskottets mening bero på att nuvaranderegler inte står i överensstämmelse med vad som de flestamänniskor uppfattar som en naturlig och ändamålsenlig ordning.Enligt utskottets mening finns det skäl att mot bakgrund av detanförda se över gällande bestämmelser för mellannamn. En lämplignyordning skulle kunna vara att mellannamn ersattes med en annannamnenhet, lämpligen benämnd tilläggsnamn, med placering efterefternamnet. Även andra förslag till lösningar i syfte attförhindra att mellannamnet uppfattas som efternamn bör givetvisstuderas.Beträffande kritiken mot förfarandet i namnärenden anserutskottet i likhet med motionärerna att nuvarande ordning iflera avseenden är onödigt krånglig och för många människor heltobegriplig. Som framgår av redovisningen ovan är det en mängdolika instanser som har att befatta sig med namnfrågor av olikaslag. Enligt utskottets mening finns skäl att se över ocksånamnlagens bestämmelser i dessa avseenden i syfte att få fram enförenklad handläggningsordning. I samband därmed bör ocksåbestämmelserna som innebär att avgift utgår för vissa slagsnamnbyten bli föremål för behandling med syfte att i så storutsträckning som möjligt låta namnbyten vara avgiftsfria.Vad utskottet sålunda med tillstyrkan till motionerna L409 ochL415 anfört bör ges regeringen till känna.dels att utskottets hemställan bort ha följande lydelse:att med bifall till motionerna 1990/91:L409 och1990/91:L415 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört.Särskilt yttrandeMartin och (båda c) anför.I motion L409 (c) tas frågan upp om rätt att få anta ett nyttefternamn. En ansökan om att få anta ett namn med isländskstavning refereras därvid. Även om vi skall slå vakt om svenskanamntraditioner finner vi det med hänsyn till vikten av attutveckla nordiskt samarbete och nordisk kulturgemenskapnaturligt att den som har anknytning till annat nordiskt landkan få anta efternamn enligt det landets namnskick och med dessstavning. Vi förutsätter att när en översyn efter hand kommeratt göras av namnlagen mot bakgrund av dess tillämpning ochframkomna problem även det i motionen aktualiserade spörsmålettas upp. Inom bör det även vara lämpligt atteftersträva så långt möjligt likartade regler i för rätttill namn och namnbyte för personer med anknytning till annatnordiskt land.