bet · GE01NU40 · 1991-05-30 00:00:00 — beslutar om en sådan ändring i attenergirådgivning blir en obligatorisk serviceuppgift för dekommunala byggnadsnämnderna,2. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att staten skall bidra till av kommunernaskostnad för energirådgivning.1989/90:Bo502 av () och () såvittgäller yrkandena att riksdagen1. hos regeringen begär förslag till lagstiftning omobligatoriska energirådgivare,2. begär att regeringen tillsätter en utredning med uppgiftatt utarbeta förslag till lagstiftning om att kommunalaenergiplaner upprättas, enligt vad som anförts i motionen.1989/90:Bo534 av m.fl. (c) såvitt gälleryrkandet (2) -- med motivering i motion 1989/90:N446 -- attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna att det imotion 1989/90:N446 yrkande1 begärda åtgärdsprogrammet skallinnebära att statsbidrag skall utgå till återuppbyggnad av denkommunala energirådgivningen.1989/90:Bo544 av m.fl. (c) såvitt gäller yrkandet(3) att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om introduktion av effektivareuppvärmningssystem i byggnader.Den motion som har väckts med anledning av proposition1989/90:66 och behandlas här är1989/90:A12 av m.fl. (c) såvitt gälleryrkandet (5) att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om havsbaserad vindkraft.Den motion som har väckts med anledning av proposition1989/90:88 och behandlas här är1989/90:N58 av m.fl. (mp) såvitt gäller yrkandenaatt riksdagen6. som sin mening ger regeringen till känna attBrundtlandkommissionens målsättning, att energianvändningenskall halveras, skall vara en utgångspunkt förnäringspolitiken,7. som sin mening ger regeringen till känna attBrundtlandkommissionens målsättning skall uppfyllas genom enårlig minskning av den totala energianvändningen med 2 %.Den motion som har väckts med anledning av proposition1989/90:90 och behandlas här är1989/90:N39 av () och ()såvitt gäller yrkandena att riksdagen1. hos regeringen begär förslag om system förenergiförsörjning och energianvändning inom naturens ramarenligt vad i motionen anförs,3. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av FoU-insatser för effektivareenergianvändning.Den motion som har väckts med anledning av proposition1989/90:126 och behandlas här är1989/90:Bo60 av m.fl. (c) såvitt gälleryrkandet (6) att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om naturgasintroduktionen ochbyggande av ledningar för naturgas samt hos regeringenhemställer om förslag till en strukturplan för dragning avnaturgasledningar i enlighet med vad som anförs i motionen. InledningSedan mitten av har olika regeringar, med tre tillfyra års mellanrum, förelagt förslag till riktlinjerför energipolitiken. beslut -- (prop.1987/88:90, NU 1987/88:40) -- har regelmässigt fattats underoenighet mellan de politiska partierna, inte minst vad gällerkärnkraftens roll i det svenska energisystemet.Hösten 1990 inleddes överläggningar mellan företrädare försocialdemokraterna, liberalerna och isyfte att skapa ett underlag för långsiktigt hållbara politiskabeslut om energipolitiken. Överläggningarna ledde den 15 januari1991 till en överenskommelse mellan de tre nämnda partierna omenergipolitiken.Denna överenskommelse redovisas i den nu framlagdapropositionen till sin exakta ordalydelse. Regeringen föreslår ipropositionen att de i överenskommelsen angivna riktlinjerna förenergipolitiken skall antas av och att dessariktlinjer i berörda delar skall ersätta dem som riksdagenbeslutade om . I övrigt innehåller propositionen förslagom ett antal konkreta åtgärder som ligger i linje med vad manhar enats om under överläggningarna mellan de tre partierna.Bland dessa åtgärder ingår att beskattningen av bränsle somanvänds för kraftvärmeproduktion skall ändras och att nuvarandeskattebefrielse för elkraft som förbrukas i s.k. avkopplingsbaraelpannor skall upphöra. Dessa förslag, jämte motionsyrkanden ianslutning härtill, har av näringsutskottet med yttrande(1990/91:NU12y) överlämnats till skatteutskottet, som behandlardem i sitt betänkande 1990/91:SkU26.Som har framgått av det föregående behandlas i dettabetänkande motioner inte bara med anledning av propositionen omenergipolitik (1990/91:88), med anledning av andra propositioneroch från allmänna motionstiden , utan även kvarståendemotioner . Antalet motionsyrkanden som behandlas idetta betänkande uppgår till 456.Både i partimotioner och i andra motioner förekommer att sammamotionär har lagt fram identiska, eller idet närmaste identiska, yrkanden. Utskottet sakbehandlar isådana fall endast det sist framlagda yrkandet och avstyrker medhänvisning till denna behandling motsvarande tidigare yrkande.Ett antal yrkanden i de kvarståendepartimotionerna (motsvarande) från och fråncenterpartiet har sådan innebörd att resp. partis företrädare iutskottet har förklarat att dessa yrkanden, till följd av deförslag som propositionen innehåller, har tillgodosetts ellersaknar aktualitet. Utskottet avstyrker dessa yrkanden utanytterligare sakbehandling.Utskottets hemställan har delats upp på olika ämnesområden medanvändande av samma rubriker som i framställningen -- efter att ha ytterligare belystbakgrunden till det nuvarande beslutsläget -- frågor om allmännariktlinjer för energipolitiken inkl. kärnkraftens roll i detsvenska energisystemet. Utgångspunkten är här dels vad somföreslås i propositionen, dels ett antal motionsyrkanden, vilkatill större delen gäller kärnkraftens roll i det svenskaenergisystemet.Därefter tas upp frågor om kärnsäkerhet, elförsörjning ochelprissättning, effektivare energianvändning m.m.,energiforskning m.m., elproduktion och bränsleförsörjning. I ettavslutande avsnitt behandlas bl.a. sådana anslagsfrågor som intehar berörts i den tidigare framställningen.Avsnittet om elproduktionsfrågor innehåller bl.a.ställningstaganden till regeringens förslag om stöd tillkraftvärmeproduktion med biobränslen och om stöd till vindkraft.I avsnittet om bränsleförsörjning tar utskottet ställning bl.a.till regeringens förslag om stöd till etanolframställning ochbehandlar frågor om biobränslenas och naturgasens roll i detsvenska energisystemet.BakgrundFolkomröstningen i kärnkraftsfrågan kan betecknassom en vändpunkt i den svenska energipolitiken. Resultatet avdenna innebar i huvudsak följande. Ingen ytterligarekärnkraftsutbyggnad skulle förekomma utöver de tolv reaktorersom var i drift, färdiga eller under arbete. Kärnkraften skulleavvecklas i den takt som var möjlig med hänsyn till behovet avelektrisk kraft för att upprätthålla sysselsättning och välfärd.Säkerhetssynpunkter borde vara avgörande för i vilkenordningsföljd reaktorerna skulle tas ur drift.Vid den riksdagsbehandling av energifrågor som ägde rum kortdärefter (prop. 1979/80:170, NU 1979/80:70) kunde konstaterasatt alla riksdagspartier utom kommunisterna ansågatt resultatet av folkomröstningen borde ligga till grund förinriktningen av den framtida energipolitiken. Vänsterpartietkommunisternas linje innebar att det pågående arbetet på de tvåav de tolv reaktorerna som ännu inte var färdiga skulle avbrytasoch att kärnkraftsprogrammet skulle avvecklas så fort sommöjligt.Regeringen hade inte i proposition 1979/80:170 satt någotbestämt slutår för kärnkraftsproduktionen. På förslag avnäringsutskottet -- i anslutning till en socialdemokratiskpartimotion -- beslöt emellertid uttala att den sistareaktorn i skulle tas ur drift . Moderatasamlingspartiets representanter i utskottet stod inte bakomförslaget i den delen. De anförde emellertid att det i fråga omavvecklingsperiodens längd inte förelåg någon avgörande skillnadmellan propositionen och den ifrågavarande motionen.Uttalandet om som slutpunkt för avvecklingsperiodengjorde näringsutskottet efter att ha nämnt attkärnkraftsreaktorernas tekniska livslängd enligt propositionenbedömdes vara . Denna uppgift kom tillbaka i olikasammanhang. tog utskottet upp den till närmarediskussion (NU 1987/88:40 s.41, 53). Därvid konstaterades attavskrivningstiden för de svenska kärnkraftsreaktorerna är 25 årmen att anläggningarna har konstruerats för att ha en livslängdav . Hittillsvarande analyser motsäger inte, sadeutskottet, det ursprungliga konstruktionsvillkoret att enreaktortanks livslängd är . beslut om enbortre tidpunkt för kärnkraftsavvecklingen fick emellertid inte,framhöll utskottet, ses som en ren framräkning grundad påbedömningar om reaktorernas sannolika livslängd. Grundläggandeför beslutet hade varit att utifrån folkomröstningens resultatskulle anges en väl anpassad tidsram inom vilken omställningenav energisystemet skulle kunna äga rum.Under perioden 1981--1990 har regeringen fyra gånger förelagtriksdagen mera övergripande förslag till riktlinjer förenergipolitiken.Första gången var (prop. 1980/81:90,NU1980/81:60). Ett kraftigt minskat oljeberoende angavs då somett centralt mål. Det gällde också att skapa förutsättningar förkärnkraftsavvecklingen. En successiv utveckling skulle ske motett energisystem i huvudsak baserat på varaktiga, helstförnybara och inhemska, energikällor med minsta möjligamiljöpåverkan. En rad beslut om olika stödformer,beskattningsåtgärder m.m. tillkom under de närmast följandeåren.Våren 1985 avlämnade regeringen, såsom hade förutsatts fyra årtidigare, på nytt en proposition om riktlinjer förenergipolitiken (prop. 1984/85:120, NU1984/85:30). Dessförslag innebar att de tidigare riktlinjerna skulle ligga fast.En strategi för oljeersättning och för kärnkraftsavvecklingenredovisades. Huvuduppgiften för energipolitiken under resten av1980-talet skulle, enligt regeringens formulering, vara attfullfölja omställningen av energisystemet från olja tillförnybara och inhemska energikällor, somförutsättningarna steg för steg lades fast för en avveckling avkärnkraften. Konkreta frågor som aktualiserades inom ramen fördetta program gällde bl.a. energihushållning -- inte minst enändamålsenlig elanvändning --, fjärrvärmeutbyggnad, införande avny teknik och nya energikällor samt forskning och utveckling.Våren 1986 beslöts om ett nytt stöd till utveckling ochintroduktion av ny teknik inom energiområdet (prop. 1985/86:102,NU 1985/86:17). genomfördes en mera grundligprövning av organisation och verksamhetsinriktning(prop. 1986/87:87, NU1986/87:34). fastställdes ettprogram för energiforskningen, vilket omfattade tre budgetårt.o.m. 1989/90 (prop. 1986/87:80, NU1986/87:33).En proposition om vissa utgångspunkter förenergisystemets omställning blev föremål för riksdagsbeslut påhösten (prop. 1986/87:158, NU 1987/88:7). I huvudsakgick beslutet ut på följande. Processen med att utvecklaalternativa energiformer och förbättra hushållningen med energiskulle sättas i gång så snabbt som möjligt. Avvecklingen avkärnkraften skulle i enlighet med tidigare riktlinjer varagenomförd . Ett steg vidare mot en avvecklingsplantogs genom en avsiktsförklaring innebärande att en reaktorskulle kunna tas ur drift --1995 och en andrareaktor --1996. Tillförseln av ny energi ochhushållningens resultat skulle dock, tillfogades det, avgöra näravvecklingen av reaktorerna kunde påbörjas.En ytterligare precisering av hur kärnkraftsavvecklingenskulle genomföras gjorde regeringen i en propositionmed titeln 1990-talet (prop. 1987/88:90, NU1987/88:40). En första reaktor skulle tas ur drift ochen andra , och dessa reaktorer skulle vara en av de tvåreaktorerna i och en av de fyra iRinghalsverket. Vilka reaktorer som skulle tas ur drift och ivilken ordning detta skulle ske var frågor som riksdagenförbehöll sig att få ta ställning till. beslutpräglades av oenighet. Varje oppositionsparti stod för en egenreservation mot näringsutskottets förslag beträffandekärnkraftsavvecklingens inledning. Reservationerna gav på nyttuttryck för uppfattningar som i väsentliga delar hadeställts mot varandra vid riksdagsbehandlingen av propositioneroch motioner rörande energipolitiken. Regeringen hade ipropositionen föreslagit att en avstämning skulle ske avhur användning och tillförsel av el utvecklas. På förslag avutskottet uttalade sig för en kontrollstation ,vid vilken det skulle konkret klargöras vilka åtgärder förenergitillförsel som måste vidtas för att inte den tidigarelagdaavvecklingen av de två kärnkraftsreaktorerna skulle resultera ielbrist eller osäker eltillförsel ochför att den elintensiva industrins energiförsörjning skulletryggas.På förslag av regeringen beslöt om ettnytt treårigt energiforskningsprogram (prop. 1989/90:90,1989/90:NU40). Detta har inriktats främst på stöd tillutveckling av sådan teknik som kan komma till praktiskanvändning . För innevarande budgetår anvisades, ienlighet med regeringens förslag, ca 345 milj.kr. Ireservationer hade föreslagits anslag av ca 292 milj.kr. (m),315 milj.kr. (c) och 545 milj.kr. (mp). Reservanterna hade ocksåföreslagit vissa ändringar i riktlinjerna för energiforskningen;sålunda förordade moderata samlingspartiets företrädare attforskningen på klimatområdet skulle prioriteras, medanföreträdarna för och krävde utökadeforskningsinsatser kring bioenergi och biogas. Den sistnämndeansåg att också forskningsinsatser rörande vindkraft bordeintensifieras.I ett inledande avsnitt i industridepartementets bilaga tillbudgetpropositionen (bil. 14 s.28--36) lämnarregeringen aktuell information om bl.a. användningen av energi,energihushållning, bränsleförsörjning vad gäller olja, naturgas,energikol, inhemska bränslen och uran, elförsörjning, fjärrvärmeoch kraftvärme, energiforskning samt försörjningsberedskap.Utskottet hänvisar till denna redogörelse som utgör en del avunderlaget för utskottets fortsatta framställning.När det gäller förutsättningarna för nytillkommandekraftproduktion bör vissa betydelsefulla restriktioner noteras.Bl.a. de fyra outbyggda huvudälvarna -- , ,och -- är skyddade frånvattenkraftsutbyggnad. Detta förhållande, som tidigare kom tilluttryck genom riktlinjer i den fysiska riksplaneringen, ärnumera fastslaget i lagen (1987:12) om hushållning mednaturresurser m.m. Beträffande koldioxidutsläppen -- en av demiljöskadliga verkningar som förbränningen av fossila ämnenmedför -- har som ett nationellt delmål angett att deinte bör ökas utöver nivå (JoU 1987/88:23 s.83).Riktlinjer för energipolitikenI proposition 1990/91:88 uttalas inledningsvis (s.6) attfrågan om när kärnkraften skall vara avvecklad, dvs. år 2010enligt uttalande , inte har varit föremål förförnyad prövning eller nytt ställningstagande underöverläggningarna mellan de tre partier som står bakomöverenskommelsen om riktlinjer för energipolitiken.Regeringens ståndpunktEnergipolitikens mål anges i överenskommelsen mellan de trepartierna (prop. 1990/91:88 s.6f.) vara att på kort och långsikt trygga tillgången på el och annan energi på med omvärldenkonkurrenskraftiga villkor. Härigenom främjas en god ekonomiskoch social utveckling i . Energipolitiken skall utgåifrån vad natur och miljö kan bära. Landets elförsörjning skalltryggas genom ett energisystem som i största möjligautsträckning grundas på varaktiga, helst inhemska och förnybara,energikällor samt en effektiv energihushållning. Stränga kravskall ställas på säkerhet och omsorg om miljön vid användningoch utveckling av all energiteknik.I överenskommelsen understryks att omställningen ochutvecklingen av energisystemet bör grundas på långsiktigthållbara politiska beslut, vilka framstår som trovärdiga övertiden. Enligt överenskommelsen finns det förutsättningar för ettenergipolitiskt beslut i brett och stabilt parlamentarisktsamförstånd. Det sägs i överenskommelsen också att de åtgärdersom nu föreslås lägger grunden till en konkurrenskraftig ochmiljöriktig svensk energiförsörjning.I övrigt anges i överenskommelsen i huvudsak följandeenergipolitiska utgångspunkter.Riksdagen uttalade (prop. 1979/80:170, NU 1979/80:70)att kärnkraften skall avvecklas i den takt som är möjlig medhänsyn till behovet av elektrisk kraft för att upprätthållasysselsättning och välfärd. Vidare angav att det börslås fast att den sista reaktorn i skall stängas senastår 2010.En trovärdig politik för omställningen och utvecklingen avenergisystemet förutsätter konkreta åtgärder som förenar enstabil och tillräcklig tillförsel av energi med energipolitikensövriga mål. Stränga miljökrav skall gälla för el- ochvärmeproduktion.En säker tillgång på el till ett rimligt pris är en viktigförutsättning för den svenska industrins internationellakonkurrenskraft. Energipolitiken skall utformas så att dennaförutsättning bevaras. Särskilt för den elintensiva industrin --vilken omfattar viktiga basnäringar såsom pappersindustrin,gruvindustrin och stålindustrin -- är detta ett grundläggandekrav. Det är därför nödvändigt att det finns tillräckligkapacitet i elproduktionen och att priset på el sätts eftermarknadens villkor.Riksdagen och regeringen anger de förutsättningar somkraftföretagen skall arbeta inom. Det är kraftföretagens uppgiftatt med utgångspunkt i den av statsmakterna fastlagdaenergipolitiken planera och utveckla kraftsystemet så attlandets behov av el blir tillgodosett.Det kan förutses att de nationella el- och naturgassystemen iEuropa alltmer växer samman till en mångnationell energimarknad.Ambitionerna att främja en sådan utveckling är påtagliga främstinom EG-staterna, men även andra stater i Väst- och Östeuropakan väntas bli berörda. Det finns anledning att se positivt påen sådan utveckling.En elmarknad som möjliggör en omfattande internationell handelmed elkraft leder bl.a. till att de samladeproduktionsresurserna kan utnyttjas bättre. En europeiskelmarknad kan leda till att elpriserna i de berörda ländernautjämnas . I en internationalisering ligger också attbeskattningen av elproduktionen i ett enskilt land inte kanutformas så att den väsentligt höjer totalkostnaden förkonkurrensutsatt verksamhet.Utsläpp av koldioxid vid förbränning av fossila bränslenpåverkar klimatet. Det är därför angeläget att i största möjligautsträckning undvika eldning med fossila bränslen. Detta kan skegenom en aktiv energihushållning och genom utnyttjande avförnybara energislag som inte ger något nettotillskott avkoldioxid till atmosfären. Biobränslen, som redan nu spelar enväsentlig roll i den svenska energiförsörjningen, har mot denbakgrunden en viktig uppgift att fylla i omställningen ochförnyelsen av energisystemet. Av fossila bränslen ger naturgasminst utsläpp av koldioxid. Även andra fossila bränslen kan dockbehöva utnyttjas för elproduktion baserad på förgasning ellerannan miljövänlig teknik.Tekniken för att utnyttja vindkraft och biobränslen istorskalig elproduktion behöver ytterligare utvecklas. Det kankrävas särskilda åtgärder avseende bl.a. teknikutveckling föratt främja en ökad användning på kommersiella villkor avbiobränslen och andra förnybara energislag för storskaligelproduktion.De orörda älvarna och de älvsträckor som harundantagit från utbyggnad skyddas även fortsättningsvis.Utbyggnaden av vattenkraft begränsas därmed till högst den avriksdagen antagna vattenkraftsplanen.Det är viktigt att och regeringen har möjlighet attbedöma resultatet av insatserna för energihushållning och nykraft- och värmeproduktion. Myndigheterna bör därför fortlöpandegöra utvärderingar. Regeringen bör i budgetpropositionenredovisa de resultat som har uppnåtts genom de energipolitiskaprogrammen för omställning och utveckling av energisystemet samtförelägga förslag om de ytterligare åtgärder som ärmotiverade. I budgetpropositionen bör regeringen ävenfortsättningsvis redovisa drifts- och säkerhetsförhållandena ide svenska kärnkraftsreaktorerna.Omställningen av energisystemet måste, vid sidan avsäkerhetskraven, ske med hänsyn till behovet av elektrisk kraftför upprätthållande av sysselsättning och välfärd. Närkärnkraftsavvecklingen kan inledas och i vilken takt den kan skeavgörs av resultaten av hushållningen med el, tillförseln av elfrån miljöacceptabel kraftproduktion och möjligheterna attbibehålla internationellt konkurrenskraftiga priser.MotionssynpunkterRegeringens ståndpunkt, som grundas på överenskommelsen mellansocialdemokraterna, liberalerna och ,kritiseras starkt av övriga partier i riksdagen.Den kritik som kommer från moderata samlingspartiet tar iförsta hand fasta på inställningen till den planeradekärnkraftsavvecklingen och innebär bl.a. ett förord för enavreglerad energimarknad och för att skall upphävasitt uttalande om att kärnkraften skall vara avvecklad år 2010.Kritik riktas också mot ett stort antal av de förslag tillåtgärder, av vilka flera innebär ökade statliga anslag, sompropositionen innehåller och som motionärerna anser onödiga. Demenar också att dessa åtgärder medför en ökad politisk styrningav tillförseln och omvandlingen av bränslen.Motsatt utgångspunkt har kritiken ochmiljöpartiet de gröna. Båda partierna är starkt kritiska tillfortsatt användning av kärnkraften och menar att det är möjligtatt påbörja kärnkraftsavvecklingen under de närmaste åren.Vänsterpartiet efterlyser en klar signal till energimarknaden,nämligen ett beslut om startår för kärnkraftsavvecklingen. Dettastartår bör vara . Propositionen kritiseras förbrist på förslag till konkreta åtgärder i syfte att främjaenergihushållning och energieffektivitet.Miljöpartiet uttalar att mänsklighetens stora energiproblem --liksom -- heter uran, kol, olja, fossilgas och enineffektiv energianvändning. Politiken bör enligt miljöpartietsyfta till att åstadkomma en effektiv energianvändning ochutveckla de på solen grundade flödande energikällorna.Kärnkraftsavvecklingen bör påbörjas omgående och vara heltgenomförd inom tre år.Utskottet ger i det följande en något mer fyllig redogörelseför de uttalanden av riktlinjekaraktär som återfinns ipartimotionerna.I motion 1990/91:N403, som väcktes under allmänna motionstideni , kritiserar moderata samlingspartiet denenergipolitik som regeringen företräder och utvecklar samtidigtsin egen grundsyn. I motion 1990/91:N88, som väcktes senare medanledning av regeringens proposition om energipolitiken,utvecklas kritiken ytterligare.I sammanfattning anförs bl.a. följande i de båda motionerna.En tryggad energiförsörjning är en grundläggande förutsättningför en utvecklad industrination. Socialdemokraternasenergipolitik har starkt oroat såvälallmänheten som företrädare för näringslivet.Socialdemokraternas avvecklingspolitik har skapat osäkerhet,vilket har bidragit till att minska industriinvesteringarna.Därmed har regeringens politik även på detta område försämratden svenska ekonomin.Regeringens politik har varit att lägga ner alla kärnkraftverkmed start . För att ge -- den tidigare oåterkalleliga, nuförhandlingsbara -- avvecklingspolitiken någon form avtrovärdighet har regeringen velat göra alla frågor kringenergiförsörjning och energianvändning till politiska frågor.Men planekonomiska lösningar fungerar inte, lika litet påenergiområdet som på andra områden. Försök att politisktdetaljreglera energiområdet är dömda att misslyckas.Erfarenheterna från de stora energibesparingsprojekten under desenaste 15 åren är också negativa. Förändringarna avenergianvändningen är främst resultat av ennaturlig anpassning till förändrade reala priser.Moderata samlingspartiet förordar en aktiv miljöpolitik istället för en styrande energipolitik. Energipolitiken i desstraditionella betydelse -- en politik avsedd att styratillförsel och användning av energi -- bör avvecklas.Riksdagens och regeringens framtida roll på energiområdet börsyfta till att fastställa miljö- och säkerhetsbetingadespelregler.Riksdagens beslut om ett koldioxidtak är ett mycket viktigtmiljöbeslut, som regeringen måste respektera. Med en fortsattanvändning av kärnkraften finns det för del godaförutsättningar att inte bara klara koldioxidtaket utan ocksåreducera utsläppen. Regeringen måste i fortsättningen respekterariksdagens beslut.Därutöver skall utfallet av folkomröstning följas --de tolv nuvarande kärnkraftsreaktorerna skall drivas, och någraandra reaktorer skall inte tas i drift.Folkomröstningsresultatet skall också respekteras beträffandevillkoren för avvecklingen av kärnkraften.