bet · GE01SoU13 · 1991-05-16 00:00:00 — Genomöverklagande av ett intagningsbeslut kan patienten få till ståndprövning i domstol av om förutsättningarna för vården äruppfyllda. Finner den ansvarige läkaren att tvångsvården behöverpågå , skall han ansöka hos domstol ommedgivande till sådan vård. På grund av ett sådant medgivandefår vården pågå räknat frånintagningsbeslutet. För ytterligare förlängning fordrasmedgivande vid förnyad rättslig prövning.Möjligheten till s.k. konvertering från frivillig vård tilltvångsvård behålls men föreslås bli begränsad till fall då enpatient kan befaras allvarligt skada sig själv eller någonannan. Ett konverteringsbeslut skall följas avrättslig prövning.Psykiatrisk tvångsvård föreslås kunna ges på ensjukvårdsinrättning, som drivs av en landstingskommun eller enkommun, som inte tillhör någon landstingskommun. Vissa lagreglerföreslås om samråd m.m. i fråga om den psykiatriska behandlingenunder tvångsvård. Sådan behandling får genomföras bara i denutsträckning som krävs med hänsyn till det i lagen beskrivnasyftet med tvångsvården. Närmare regler införs om användning avtvångsåtgärder såsom kvarhållning, besöksförbud, bältesläggningoch isolering. Vidare föreslås lagen reglera kontroll avförsändelser, kroppsvisitation och liknande åtgärder.Rapporteringsskyldighet gentemot föreslås kunnainföras när det gäller tvångsåtgärder.En patient skall kunna få tillstånd att vistas utomsjukvårdsinrättningen på egen hand. Sådan vistelse skall kunnaavse även återstoden av vårdtiden, om det är angeläget för attförbereda att tvångsvården upphör. Ett tillstånd att vistasutanför vårdinrättningens område skall kunna förenas medsärskilda villkor, främst i behandlingssyfte. I övrigt föreslåsingen motsvarighet till nuvarande regler om försöksutskrivning.En s.k. stödperson skall kunna utses för att bistå patienten,under förutsättning att denne inte motsätter sig det.Förtroendenämndsverksamheten inom hälso- och sjukvården föreslåsha hand om uppgiften att utse stödpersoner.Den rättsliga prövningen av frågor om psykiatrisk tvångsvårdföreslås bli en uppgift för de allmänna förvaltningsdomstolarna,dvs. i första instans länsrätten. Nuvarande organisation medutskrivningsnämnder och psykiatriska nämnden avskaffas.Rättshjälp genom offentligt biträde skall kunna ges imotsvarande utsträckning som vid tvångsomhändertaganden inomden sociala vårdlagstiftningen.Regleringen av psykiatrisk tvångsvård för lagöverträdare(rättspsykiatrisk vård)Regler för den psykiatriska tvångsvården av lagöverträdareföreslås bli intagna i en lag om rättspsykiatrisk vård. Lagenföreslås gälla i huvudsak personer, som ges psykiatrisktvångsvård som brottspåföljd eller som är häktade eller intagnai kriminalvårdsanstalt. I lagen regleras bl.a. förutsättningarnaför vård, hur vården skall utformas, var vården skall bedrivasoch vem som fattar beslut i olika avseenden. Vid lagensutformning i dessa delar har eftersträvats nära anslutning tillregleringen av den psykiatriska tvångsvården i övrigt.När det gäller psykiskt störda, som har begått t.ex.allvarliga våldsbrott, skall även skyddet för andra personerbeaktas. Med anknytning till ett förslag om att gebrottmålsdomstolen möjlighet att besluta om särskildutskrivningsprövning, när någon överlämnas till rättspsykiatriskvård som brottspåföljd, tas i lagen om rättspsykiatrisk vård inregler om en särskild ordning för denna prövning. Bl.a. föreslåsatt vederbörande åklagare skall få tillfälle att yttra sig ifrågor om vistelse utanför sjukvårdsinrättningen eller omutskrivning samt att prövningen skall göras av länsrätten somförsta instans. Ett beslut av rätten, som innebär att patientenskall skrivas ut eller få vistas utanför sjukvårdsinrättningensområde, skall få överklagas av åklagaren.Om förutsättningarna för och prövningsförfarandet vidpsykiatrisk tvångsvård för dem som redan är berövade frihetentill följd av anhållande, häktning eller intagning ikriminalvårdsanstalt föreslås också vissa särregler.Psykiatrisk vård i frivilliga former genom intagning på ensjukvårdsinrättning för intagna i kriminalvårdsanstalt m.fl.Möjligheterna att ge anhållna, häktade och intagna ikriminalvårdsanstalt psykiatrisk vård i frivilliga former påsjukhus utvidgas. Vid de enheter inom hälso- och sjukvården därpersoner av dessa kategorier kan ges rättspsykiatrisk vård fårpersonalen befogenhet att använda de tvångsåtgärder som krävsfrån kontrollsynpunkt. Avsikten är att skapa ökade praktiskamöjligheter att föra över frihetsberövade personer till sådanaenheter för psykiatrisk vård.Straffrättslig särreglering för psykiskt störda lagöverträdareDen straffrättsliga särregleringen för lagöverträdare föreslåsbli anpassad till nutida terminologi inom psykiatrin. Begreppen"sinnessjukdom" och "sinnesslöhet", liksom det s.k.jämställdhetsbegreppet, ersätts med samma begrepp som ilagstiftningen om psykiatrisk tvångsvård, dvs. Detta medför en viss begränsning av den grupp somomfattas av den straffrättsliga särregleringen. Det nuvarandekravet på orsakssamband -- s.k. kausalsamband -- mellan brottetoch störningen behålls i regleringen för vissa situationer menavskaffas för andra.Även i fortsättningen skall en brottmålsdomstol få överlämnaen lagöverträdare till psykiatrisk tvångsvård som enbrottspåföljd (rättspsykiatrisk vård). En förutsättning ärdärvid bl.a. att denne lider av en allvarlig psykisk störning.Har brottet begåtts under påverkan av en allvarlig psykiskstörning och finns det till följd av störningen risk för att hanpå nytt begår brott av allvarligt slag, får domstolen bestämmaatt vården skall vara förenad med särskild utskrivningsprövning.Möjligheten att överlämna lagöverträdare till öppenpsykiatrisk vård liksom till vård enligt omsorgslag ispecialsjukhus föreslås avskaffad.Den straffrättsliga särregleringen för psykiskt stördalagöverträdare skall enligt förslaget även i fortsättningeninnehålla en möjlighet att sätta ned straffet. Vidare skall densom har begått ett brott under påverkan av en allvarlig psykiskstörning inte få dömas till fängelse. Avsikten är emellertid attbegränsningen av möjligheten att döma till fängelse isituationer av detta slag skall omfatta färre fall än . (Den del av propositionen som avser den straffrättsligasärregleringen för psykiskt störda lagöverträdare behandlas avjustitieutskottet. )Det medicinska utredningsförfarandet vid straffrättsligaåtgärder mot psykiskt störda lagöverträdareEtt viktigt syfte med förslaget till ny reglering av detmedicinska utredningsförfarandet vid straffrättsliga åtgärdermot psykiskt störda lagöverträdare är att begränsa behovet avrättspsykiatriska undersökningar, sägs det i propositionen.Regleringen av det rättspsykiatriska undersökningsförfarandetstramas sålunda upp i olika avseenden, sommöjligheterna för domstolarna att använda sig av andra former avmedicinsk utredning utvidgas. Avsikten är att motverka dröjsmåloch väntetider för häktade i samband med det rättspsykiatriskaförfarandet.För att en lagöverträdare skall få överlämnas tillrättspsykiatrisk vård, som inte är förenad med särskildutskrivningsprövning, skall det som medicinskt underlag varatillräckligt att det har inhämtats ett s.k. § 7-intyg av enrättspsykiater eller någon annan läkare med likvärdig kompetens.Är den misstänkte redan föremål för psykiatrisk tvångsvård,skall det i ett sådant fall räcka med ett utlåtande avvederbörande läkare i stället för såsom nu av socialstyrelsen.En rättspsykiatrisk undersökning skall enligt förslaget fåutföras i syfte att få reda på om den misstänkte har begåttgärningen under påverkan av en allvarlig psykisk störning ellerom det finns medicinska förutsättningar för att ge honomrättspsykiatrisk vård -- med eller utan särskildutskrivningsprövning -- som brottspåföljd. I motsats till vadsom gäller , skall en sådan undersökning inte få utföras vidbötesbrott. Endast i de fall domstolen överlämnarlagöverträdaren till rättspsykiatrisk vård med särskildutskrivningsprövning finns krav på att en rättspsykiatriskundersökning har gjorts i brottmålet. Kravet är inteundantagslöst.Rättspsykiatriska undersökningar skall i fortsättningen kunnautföras vid undersökningsenheter som drivs av staten eller,efter överenskommelser mellan staten och sjukvårdshuvudmännen,vid enheter inom hälso- och sjukvården. Om den misstänkte ärhäktad, skall undersökningsförfarandet ha slutförts inom fyraveckor i stället för som . Den som är häktad skallsenast från beslutet om undersökning föras övertill undersökningsenheten. Domstolen -- i stället för såsom nusocialstyrelsen -- skall få medge anstånd med att avge utlåtandeöver en rättspsykiatrisk undersökning, om det finns särskildaskäl. (Det rättspsykiatriska undersökningsväsendet m.m. behandlas avutskottet under avsnittet Rättspsykiatriska undersökningar. )Frågan om avslag på proposition 1990/91:58, m.m.I motion 1990/91:So32 av m.fl. (v) yrkasatt avslår propositionen om psykiatrisk tvångsvårdm.m., såvitt avser de delar som bereds av socialutskottet(yrkande 1). Det saknas enligt motionärerna ett ordentligtunderlag för förslagen i propositionens bilaga 2 frånjustitiedepartementet. Varken utredning eller ett brettremissförfarande har förekommit. Endast en hearing och ettyttrande över en lagtext har utgjort underlag för den nyalagstiftningen. Motionärerna anser därför att propositionen isin helhet bör avslås och att regeringen bör återkomma tillriksdagen med nya lagförslag.I motion 1989/90:So539 av och (båda c) yrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad som anförts om tillsättande av en parlamentariskutredning, som skall se över den slutna psykiatriska vården(yrkande 2). Motionärerna påpekar att socialberedningensbetänkande Psykiatrin, tvånget och rättssäkerheten avgavs redan1984 och att åren därefter har präglats av en starkförändringsprocess, såväl inom psykiatrin som inomkriminalvården. Ett lagförslag på ett så viktigt område som detförevarande borde enligt motionärerna ha föregåtts av en nyparlamentarisk utredning.I motion 1989/90:So458 av m.fl. (fp), somväckts under den allmänna motionstiden , hemställs om etttillkännagivande om planerad ny lagstiftning om psykiatrisk vård(yrkande 4). (När motionerna So539 och So458 väcktes hadepropositionen om psykiatrisk tvångsvård, som sedan längeaviserats, ännu inte lagts fram. )tillkallades som nämnts socialberedningen för attgöra en översyn av reglerna om vård oberoende av samtycke inomsocialtjänst- och sjukvårdslagstiftningen m.m. Vissa ändringar iLSPV genomfördes . Genom nya direktiv uppdrogs i december1982 åt beredningen att fortsätta översynen av LSPV. I augusti1984 avlämnades betänkandet (SOU 1984:64) Psykiatrin, tvångetoch rättssäkerheten.Betänkandet har remissbehandlats. Det anges i propositionenatt ärendet därefter har fordrat särskilda beredningsåtgärder.En inledande sammankomst med företrädare för ett stort antalremissinstanser anordnades av i maj 1985.Tillfälle gavs därvid att lämna synpunkter i sakfrågorna och pådet fortsatta beredningsförfarandet. En arbetsgrupp inomsocial- och justitiedepartementen har därefter fört samtal medföreträdare för vissa myndigheter och organisationer.På grundval av betänkandet och remissbehandlingen av dettaupprättades 1986 en promemoria medbl.a. en skiss till en ny reglering, när det gäller behandlingenav de psykiskt störda lagöverträdarna. Synpunkter pålagförslagen inhämtades vid en av anordnadhearing . Ytterligare en hearing hölls i november1988.Regeringen har inhämtat lagrådets yttrande över lagförslag ifråga om psykiatrisk tvångsvård m.m., som utarbetats inomsocialdepartementet, samt lagförslag angående denstraffrättsliga behandlingen av psykiskt störda lagöverträdareoch det medicinska utredningsförfarandet för denna behandling,som utarbetats inom justitiedepartementet.Socialutskottet har berett justitieutskottet tillfälle attavge yttrande över propositionen och vissa motionsyrkanden.Justitieutskottets yttrande, 1990/91:JuU3y, har fogats tillbetänkandet som bilaga 4.Justitieutskottet yttrar sig bl.a. över en motion, som tarsikte på frågan om s.k. särskild utskrivningsprövning. Imotionen (1990/91:So41) kritiseras bristen på sedvanligtremissförfarande i lagstiftningsärendet i denna del.Justitieutskottet anför bl.a. att det enligt utskottetsuppfattning står klart att en hearing inte alltid kan eller börersätta ett regelrätt remissförfarande och att användandet avförfarandet med hearing endast undantagsvis bör komma i fråga imer komplicerade lagstiftningsärenden. Å andra sidan är detaktuella förslaget, anför utskottet, resultatet av ett mångårigtutredningsarbete, där frågan om behandlingen av psykiskt stördalagöverträdare granskats ur alla upptänkliga vinklar.Sammantaget anser justitieutskottet att befogad kritik inte kanriktas mot förfarandet med en hearing i detta fall. torde heller inte någon ytterligare utredningkrävas före ställningstagande till ärendet. (MotionSo41 behandlas under avsnittet särskild utskrivningsprövning. )gör följande bedömning.Förslagen i proposition 1990/91:58 vilar till stor del påsocialberedningens betänkande . Efter remissbehandlingav betänkandet har frågorna varit föremål för ingåendeberedningsåtgärder. I dessa har upplysningar och synpunkter frånberörda myndigheter och organisationer inhämtats. En omfattandeanalys och bearbetning har gjorts.Utskottet anser det angeläget att nu få till stånd en mertidsenlig reglering av tvångsvården för personer som lider avpsykisk ohälsa. anser i likhet medjustitieutskottet att , utan ytterligare utredning,bör ta ställning till förslagen i propositionen. Utskottetavstyrker därför motionerna 1990/91:So32 (v) yrkande 1 och1989/90:So539 (c) yrkande 2.Motion 1989/90:So458 (fp) yrkande 4 är tillgodosedd ochavstyrks därför.Lag om skydd för dementaI motion 1990/91:So34 av m.fl. (fp) yrkasatt beslutar att hos regeringen anhålla om ett förslagtill lag om skydd för dementa. Vid vård av senildementa m.fl.förekommer inte sällan att särskilda säkerhetsåtgärder måstevidtas för att hindra de gamla att skada sig själva, anförmotionärerna. Inom den kommunala vården av åldersdementaförekommer t.ex. att man låser avdelningar eller sätter insvåröppnade lås. Även inom förekommer att personalenlåser in dementa i deras bostäder. Dessa åtgärder som behövs föratt skydda de dementa saknar lagstöd och innebär därför ettbrott mot grundlagen. Motionärerna föreslår en kompletterandelagstiftning till skydd för åldersdementa och eventuellt vissaandra grupper, såsom presenildementa och utvecklingsstörda.Avgränsningen av personkretsen förtjänar noggranna överväganden.Ansträngningarna att konstruera en skyddslag för de aktuellagrupperna bör fortsätta, anser motionärerna.Socialberedningen ansåg att det var påkallat med en särskildlagstiftning beträffande människor med åldersdement ellerliknande beteende. Eftersom beredningen föreslagit att denpsykiatriska tvångsvårdslagstiftningen skulle avgränsas till attavse akuta vårdbehov, aktualiserades frågan om att införa ettsärskilt lagstöd för vissa åtgärder av frihetsinskränkande artavseende personer med åldersdement beteende. Lagstiftningenskulle ta sikte på att ge rättslig grund för att i skyddssyftelåsa den avdelning på institution där patienten eller den boendevistas. Ett annat huvudargument för en skyddslag föråldersdementa m.fl. var för socialberedningen att det inom bådelandstingskommunal och primärkommunal vård av åldersdementaförekommer att man låser vårdavdelningar utan att ha lagstöd försådana åtgärder. Beredningen ansåg härvidlag att allmännanödregler och regler om presumerat samtycke inte passar särskiltbra på människor med åldersdement beteende, eftersom detmestadels är fråga om långvariga förvirringstillstånd och derassituation ofta inte förbättras så att de kan ge något giltigtsamtycke.I propositionen anför föredraganden att det, mot bakgrundbl.a. av det nu föreliggande förslaget, inte är nödvändigt attinföra ett kompletterande regelsystem för åldersdementa ochlikställda. Det anförs vidare att beredningens diskussion ombehovet av skyddsregler för åldersdementa har visat på ettsvårbemästrat rättsligt problemområde. Frågeställningarna berörskilda vårdområden och gäller inte bara personer medåldersdemens utan också andra människor med så bristandeorientering och rum att de utsätter sig själva förallvarlig fara för sin fysiska hälsa. Beredningens genomgångtyder på att den praktiska hanteringen av skyddet av dessapersoner ibland -- främst i samband med låsning avvårdavdelningar -- sker på ett sätt som är svårförenligt medregeringsformens krav på författningsmässig grund förfrihetsbegränsande åtgärder, anförs det i propositionen.Föredraganden anför vidare bl.a. följande (s. 80 f.).Enligt min mening ger beredningens redovisning av de rättsligafrågeställningarna och beredningens synpunkter anledning för demsom svarar för säkerheten för åldersdementa och likställda påinstitutioner till ökad uppmärksamhet på restriktionerna isamband med åtgärder av frihetsbegränsande slag. Jag bedömeremellertid att beredningens betänkande och förslag inte utgörtillräckligt underlag för att gripa in med lagstiftning påområdet. Tydligt är att det är förenat med mycket storasvårigheter att utforma en tillfredsställande reglering. Ettproblem gäller avgränsningen av den personkrets som skulleomfattas.Föredraganden anser att man liksom får falla tillbakapå allmänna regler och principer vid bedömningen av i vilkenutsträckning tvång i olika former får förekomma i dessa fall.Det får förutsättas att personalorganisatoriska och tekniskaförändringar kan medföra att frihetsbegränsande åtgärder intebehövs annat än i rena undantagsfall. Om ett sådantförändringsarbete inte ger tillfredsställande resultat, fårfrågan om lagreglering tas upp till fortsatta överväganden,anför föredraganden vidare.Utskottets bedömningPersoner med en så bristande orientering och rum att deriskerar att utsätta sig själva för allvarlig fara måstesjälvfallet ges stöd och skydd på olika sätt. Som framgår avpropositionen är det en svårbemästrad rättslig fråga atttillgodose eventuella behov av föreskrifter omfrihetsbegränsande åtgärder i de fall lagen om psykiatrisktvångsvård inte är tillämplig. För alla frihetsbegränsandeåtgärder krävs en författningsmässig grund.I december 1990 (prop. 1990/91:14, SoU9, rskr. 97) uttaladeriksdagen bl.a. att det behövs en kraftig utbyggnad avalternativa boendeformer inte bara för de äldre utan i storutsträckning även för människor med handikapp av olika slagsåsom bl.a. psykiskt utvecklingsstörda. beslutade attett stimulansbidrag skall införas för att påskynda byggandet avgruppbostäder för äldre och handikappade men också för psykisktstörda och fysiskt handikappade. Regeringen har i proposition1990/91:150 (kompletteringspropositionen) lämnat förslag tillnärmare utformning av stimulansbidragen.Det kan förväntas att det utvecklingsarbete som sålunda pågår,när det gäller vård och boende för de dementa, även kommer attavse skyddsåtgärder av olika slag för dessa personer. Derasbehov av skydd bör enligt utskottet kunna tillgodoses utanåtgärder av starkt integritetskränkande natur. Bl.a. olikapersonalorganisatoriska förändringar bör kunna bidra till detta.Om ett sådant förändringsarbete inte ger tillfredsställanderesultat, måste dock behovet av lagreglering på nytt övervägas.Utskottet förutsätter sålunda att regeringen på lämpligt sättföljer utvecklingen på området och -- om behov föreligger avdetta -- återkommer till med förslag till lagregleringi frågan. Med det anförda avstyrker utskottet motion1990/91:So34 (fp).Psykiatrisk tvångsvård (den allmänna regleringen)Förutsättningar för tvångsvårdDe tillstånd som motiverar vård enligt LSPV anges i 1 §.Där anknyts frågan om lagens tillämplighet till dels engeneralindikation, som har avseende på sjukdomsbilden, dels femolika specialindikationer. Enligt generalindikationen får densom lider av psykisk sjukdom, oberoende av eget samtycke,beredas sluten psykiatrisk vård med stöd av LSPV, om sådan vårdär oundgängligen påkallad med hänsyn till sjukdomens art ochgrad. Med art avses den typ av sjukdom som föreligger och medgrad omfattningen av det ingrepp i personligheten som sjukdomenhar förorsakat. I LSPV används begreppet psykisk sjukdom somsamlingsbeteckning för alla sjukdomar med psykiska symtomoavsett orsaker, alltså såväl psykoser och neuroser sominsufficienstillstånd av olika slag. Med psykisk sjukdomjämställs i LSPV psykisk abnormitet, som inte är att hänföratill psykisk sjukdom eller utgörs av hämning iförståndsutvecklingen. I propositionen med förslag till LSPVanförde föredragande statsrådet (prop. 1966:53 s. 163) attbegreppet psykisk abnormitet borde tolkas så att det förutompsykopati även innefattar defekter och invalidtillstånd efterolika slag av hjärnsjukdomar eller hjärnskador, där förändringari personligheten ofta dominerar bilden. Tvångsintagning för deabnormas del skulle inskränkas till svårare fall.Avsikten med specialindikationerna är bl.a. att ge enbeskrivning av hur de i generalindikationen angivna psykiskatillstånden skall yttra sig, för att en tvångsvis meddelad vårdskall kunna komma till stånd. Indikationerna skall föreliggatill följd av sjukdomen, och i det enskilda fallet kan flera avspecialindikationerna föreligga . Specialindikationernautgörs av en medicinsk (a) och fyra sociala (b--e). Som villkorför att den första indikationen (a) skall gälla anges att densjuke till följd av sjukdomen uppenbarligen saknarsjukdomsinsikt eller att han till följd av beroende avnarkotiska medel uppenbarligen är ur stånd att rätt bedöma sittbehov av vård. Ytterligare en förutsättning för att indikationenskall vara tillämplig är att den sjuke kan få sitt tillståndavsevärt förbättrat genom vården eller avsevärt försämrat omvården uteblir. Endast läkare med särskild kompetens har rättatt utfärda vårdintyg, när denna indikation åberopas. Den andraindikationen (b) avser den som till följd av sjukdomen är farligför annans personliga säkerhet eller fysiska eller psykiskahälsa eller för eget liv (farlighetsindikationen). Den tredjeindikationen (c) avser den som till följd av sjukdomen är urstånd att ta vård om sig själv (hjälplöshetsindikationen). Denfjärde indikationen (d) tar sikte på den som till följd avsjukdomen har ett för närboende eller andra grovt störandelevnadssätt (störandeindikationen). Den sista indikationen,kriminalindikationen (e), avser den som till följd av sjukdomenär farlig för annans egendom eller något annat av lagstiftningenskyddat intresse än som avses med b-indikationen.Kriminalindikationen får inte åberopas för intagning grundat påett vårdintyg utan endast när allmän domstol överlämnar någon,som har begått brott, till sluten psykiatrisk vård enligt LSPV.Som tidigare nämnts är syftet med propositionsförslagetatt anpassa lagstiftningen på området till den utveckling mot enstarkt begränsad användning av tvångsvård som ägt rum inompsykiatrin, särskilt . Ändamålet medsådan vård skall vara att se till att den som har ettoundgängligt behov av psykiatrisk vård, som ges efter intagningpå en sjukvårdsinrättning, blir i stånd att frivilligt medverkatill fortsatta stöd- och behandlingsinsatser. Enligt förslagetskall villkoren för tvångsvård utformas med sikte på att sådanvård skall begränsas till vad som är oundgängligen nödvändigt.Tre förutsättningar skall, enligt den föreslagna lagen ompsykiatrisk tvångsvård, vara uppfyllda. En förstaförutsättning skall vara att patienten lider av en allvarligpsykisk störning (punkt 1 i 3 § första stycket). Vidare skallkrävas att patienten, på grund av sitt psykiska tillstånd ochsina personliga förhållanden i övrigt, har ett oundgängligtbehov av psykiatrisk vård, som inte kan tillgodoses på annatsätt än genom att patienten är intagen på en sjukvårdsinrättning(punkt 2). Ytterligare skall fordras att patienten motsätter sigvården eller att han på grund av sitt psykiska tillstånduppenbart saknar förmåga att ge uttryck för ett grundatställningstagande i fråga om behovet av vård genom intagning(punkt 3).