bet · GE01LU25 · 1991-04-09 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet proposition 1990/91:63, variföreslås en lag om handelsagentur som skall ersättabestämmelserna om handelsagentur i lagen (1914:45) omkommission, handelsagentur och handelsresande(kommissionslagen).Företrädare för Förbundet harinför utskottet framfört synpunkter på lagförslaget.Någon motion har inte väckts med anledning av propositionen,och utskottet tillstyrker bifall till propositionen. I proposition 1990/91:63 föreslår regeringen() -- efter hörande av lagrådet -- attriksdagen antar de i propositionen framlagda förslagen till1. lag om handelsagentur,2. lag om ändring i lagen (1914:45) om kommission,handelsagentur och handelsresande,3. lag om ändring i hemförsäljningslagen (1981:1361),4. lag om ändring i fondkommissionslagen (1979:748).Lagförslagen återfinns i bilaga till betänkandet.I propositionen bereder regeringen också tillfälleatt ta del av vad föredragande statsrådet anfört ominternationella konventioner (avsnitt 2.11). Nuvarande bestämmelser om handelsagentur finns i lagen(1914:45) om kommission, handelsagentur och handelsresande --vanligen benämnd kommissionslagen. Lagen innehåller ocksåbestämmelser om andra merkantila mellanmän, nämligenkommissionärer, handelsresande och platsförsäljare samt dessasförhållande till sina kommittenter eller huvudmän.Med kommissionär förstås enligt kommissionslagen den somåtagit sig uppdrag att för annans räkning men i eget namn säljaeller köpa varor, värdepapper eller annan lös egendom.Med handelsagent avses enligt kommissionslagen den som haråtagit sig uppdrag att för huvudmannens räkning verka föravsättning av varor genom att ta upp order till huvudmanneneller genom att i huvudmannens namn sluta försäljningsavtal.Kommissionslagens bestämmelser avser således endastförsäljningsagentur -- inte inköpsagentur. Bestämmelserna omhandelsagentur gäller endast om verksamheten drivs av ensjälvständig yrkesidkare, som har ett eget kontor ellerliknande. Avtalet mellan agenten och huvudmannen brukar benämnasagenturavtal.Utmärkande för en handelsresande är enligt kommissionslagenatt denne har åtagit sig uppdrag att för en räkningverka för avsättning av varor genom att resa från ort till ortoch söka upp kunder och därvid ta upp order till huvudmanneneller sluta avtal i huvudmannens namn. På sina resor medför enhandelsresande inga varor, som är avsedda att säljas. I lagenskiljs mellan sådana handelsresande som är anställda ihuvudmannens tjänst och sådana som är självständigauppdragstagare.För att anses som platsförsäljare gäller samma förutsättningarsom för en handelsresande med den enda skillnaden attplatsförsäljaren arbetar endast inom den ort där huvudmannendriver sin rörelse. Också platsförsäljaren kan antingen varaanställd i huvudmannens tjänst eller verka som självständiguppdragstagare.Kommissionslagen, som är tillkommen efter nordiskt samarbete,reformerades varvid agentens ställning gentemothuvudmannen stärktes. På begäran av (bet. LU1977/78:4) tillsatte regeringen en kommitté (Ju 1978:10)med uppdrag att få till stånd en tidsenlig lagstiftning påområdet. Kommittén, som antog namnet kommissionslagskommittén,avlämnade delbetänkandet (SOU 1984:85) Handelsagenturoch kommission. Betänkandet har remissbehandlats. Det ibetänkandet presenterade lagförslaget innehåller en fullständigreglering av frågor om handelsagentur men är inte heltäckandemed avseende på kommission. När det gäller kommissionkompletteras och revideras kommitténs överväganden i dessslutbetänkande (SOU 1988:63) Kommission och dylikt.År 1986 antog ett direktiv om samordning avmedlemsstaternas lagsiftning rörande handelsagenter(86/653/EEC). Direktivet reglerar det interna förhållandetmellan agenten och huvudmannen. Frågor om förhållandet tilltredje man lämnas utanför direktivet. Även vissa andra frågoröverlämnas till medlemsländernas egen beslutssfär, t.ex. frågorom skadestånd och förtida uppsägning. I vissa fall erbjuderdirektivet alternativa modeller, t.ex. när det gälleravgångsvederlag. I övrigt rör det sig om ett s.k.maximidirektiv, vilket innebär att medlemsstaterna inte fårvälja andra lösningar än dem som valts i direktivet.Medlemsstaterna skulle med vissa undantag anpassa sinlagstiftning till direktivet före . Detta harhittills skett i endast ett fåtal länder. I trädde en nylag om handelsagenter (lov nr. 272 af ) i kraft i maj1990. Lagen bygger på EG-direktivet. I och ärsiktet inställt på att införa nya regler om handelsagentur, ochunder förevarande lagstiftningsärendes beredning ijustitiedepartementet har överläggningar hållits med företrädareför justitiedepartementen i , , och Norge.I propositionen läggs fram förslag till en lag omhandelsagentur som skall ersätta bestämmelserna omhandelsagentur i lagen (1914:45) om kommission, handelsagenturoch handelsresande. Gällande bestämmelser om kommission kvarstårtills vidare oförändrade. Alla som är självständigauppdragstagare kommer att falla under definitionenpå handelsagent, och deras förhållanden avses följaktligen attregleras av de i propositionen föreslagna reglerna omhandelsagenter. Lagregleringen rörande handelsresande ochplatsförsäljare som är löneanställda eller provisionsanställdaföreslås bli upphävd.De bestämmelser som föreslås bli upphävda och som gäller allahandelsresande och platsombud, avser uppsägningstid ochersättning för resor, traktamente m.m. (86 § och 86 a § förstastycket). Bestämmelsen om uppsägningstid innebär rätt till tremånaders uppsägningstid men får åsidosättas i kollektivavtal. Deövriga bestämmelserna är helt tvingande till den anställdesförmån. I kommissionslagen erinras om att längre uppsägningstidkan följa av lagen (1982:80) om anställningsskydd. Enligt dennalag är uppsägningstiden, borsett från helt kortvarigaanställningar, lägst två och högst , beroende avarbetstagarens ålder. De bestämmelser som bara gällerprovisionsanställda handelsresande och platsförsäljare och somockså föreslås bli upphävda handlar om rätt till provision ochprovisionsnota (86 a § tredje stycket jämfört med 68, 70 och71 §§). Dessa bestämmelser, som är tvingande till den anställdesförmån när det gäller rätt till efterprovision men i övrigtdispositiva, överensstämmer i stort med motsvarande reglerrörande handelsagenter.I propositionen föreslås att den nya lagen skall omfatta bådeinköps- och försäljningsagentur. Tillämpningsområdet förlagstiftningen föreslås vara handel med varor. Något krav på attagenten skall ha eget kontor eller liknande ställs inte upp.Förslaget innebär att agentens ställning gentemot huvudmannenstärks i olika hänseenden. De nya bestämmelserna är i störreutsträckning tvingande till agentens förmån än kommissionslagensregler om handelsagentur. Huvudregeln i lagförslaget äremellertid att lagens bestämmelser är dispositiva. Dedispositiva bestämmelserna får vika inte bara för avtal mellanparterna utan också för praxis som utbildats mellan parterna ochför handelsbruk eller annan sedvänja. Kan en bestämmelse inteåsidosättas genom avtal, gäller den däremot också framför praxissom utbildats mellan parterna och framför handelsbruk ellerannan sedvänja. Bestämmelser som är tvingande till förmån föragenten skall inte kunna kringgås genom att parterna avtalar attett annat lands lag skall vara tillämplig på derasmellanhavanden (s.k. lagvalsklausul).I propositionen föreslås vidare att parterna skall ha enömsesidig lojalitetsplikt och informationsskyldighet. Agentenskall göra skäliga ansträngningar vid utförandet av uppdragetoch följa skäliga instruktioner från huvudmannen. Denne skalltillställa agenten nödvändigt material. Bestämmelser om dettaförs in i den nya lagen och görs tvingande för båda parterna. Ipropositionen föreslås också dispositiva bestämmelser omagentens skyldighet att vårda huvudmannens egendom, att hålladen försäkrad och att hålla den avskild från annan egendom.Vidare föreslås vissa dispositiva bestämmelser om agentensredovisningsskyldighet.Beträffande provision innehåller propositionen bestämmelsersom innebär att agenten skall ha rätt till provision för avtalsom ingås , om agenten har medverkat tillavtalet, om han har skaffat kunden eller om kunden hörtill ett område eller en kundkrets som tilldelats agenten.Detsamma föreslås gälla om avtalet ingås senare men anbudet harkommit in . Vid kolliderande anspråk efteragentskifte föreslås att den tidigare agentens krav normaltskall gå för den nyes. Rätten till provision bortfaller omtredje man drar sig ur avtalet utan att detta kan skyllas påhuvudmannen. Lagförslagets bestämmelser om rätt till provisionär dispositiva medan bestämmelserna om bortfallande av sådanrätt är tvingande till agentens förmån. När det gällerredovisning av provisionsbelopp föreslås att provisionen skallbetalas ut kvartalsvis. Intjänad provision och bortfall av rätttill provision skall redovisas i kvartalsvis utställdaprovisionsnotor. Huvudmannen skall enligt förslaget vara skyldigatt lämna agenten upplysningar som behövs för kontroll avprovisionsnotan. Om han vägrar eller det kan antas att hansuppgifter är oriktiga, får agenten låta granska huvudmannensbokföring i erforderliga delar. Bestämmelserna härom föreslåsnästan fullt ut tvingande till agentens förmån.Agenten skall vidare enligt förslaget ha rätt att innehållahuvudmannens varor, material och handlingar som säkerhet förfordringar gentemot huvudmannen vilka härrör ur samma uppdragsom den innehållna egendomen. Varor -- men inte material ochhandlingar -- som innehållits på detta sätt fårsäljas. Vissa varor får dock säljas tidigare. Agenten får sedananvända de medel som erhålls vid försäljningen för att skaffasig betalning för fordringarna. Dessa bestämmelser föreslås blitvingande till agentens förmån.De i propositionen föreslagna bestämmelserna om agenturavtalsupphörande innebär bl.a. att tidsobestämda agenturavtal fårsägas upp av endera parten med en uppsägningstid på en till sexmånader, beroende på hur länge avtalsförhållandet varat.Tidsbestämda avtal omvandlas till icke tidsbestämda avtal, omparterna fortsätter agenturförhållandet efter avtalstidens slut.Bestämmelserna föreslås tvingande fullt ut till agentens förmånoch delvis till huvudmannens. Man får inte avtala om längreuppsägningstid vid uppsägning från agentens sida än viduppsägning från huvudmannen. En part föreslås vidare ha rätt attsäga upp agenturavtalet med omedelbar verkan, om motparten hargjort sig skyldig till ett avtalsbrott av väsentlig betydelseför den andra parten under förutsättning att motparten insågeller borde ha insett avtalsbrottets betydelse för den andraparten. En part föreslås vidare ha rätt att säga upp avtalet medomedelbar verkan, om det föreligger någon annan viktig grund föratt frånträda avtalet . Lagförslagets bestämmelser idess frågor om förtida uppsägning är tvingande till agentensförmån.Agentens nuvarande rätt till efterprovision och ersättning förinvesteringar då avtalet upphör föreslås i propositionen bliersatt av en rätt till avgångsvederlag. De nya reglerna innebärbl.a. att agenten har rätt till avgångsvederlag för beståendevärden som han tillfört huvudmannen i form av upparbetadekundförbindelser. Avgångsvederlaget skall vara skäligt ochföreslås uppgå till högst ett belopp motsvarande ett årsersättning. Rätten till avgångsvederlag är beroende av orsakentill att avtalet upphör. Sådan rätt föreligger t.ex. inte vidförtida uppsägning på grund av agentens väsentliga avtalsbrottoch i många fall inte heller vid uppsägning från agentens sida.Krav på avgångsvederlag måste framställas från detatt uppdraget upphörde. Bestämmelserna om avgångsvederlagföreslås bli tvingande till agentens förmån.Enligt lagförslaget har såväl agenten som huvudmannen rätttill ersättning för skada på grund av motpartens avtalsbrott, ommotparten inte visar att avtalsbrottet inte beror på försummelsefrån hans sida (presumtionsansvar). Vidare föreslås att en partskall ha rätt till ersättning för skada till följd av motpartenskonkurs. Också dessa bestämmelser är tvingande till agentensförmån.Den nya lagstiftningen föreslås träda i kraft den 1 januari1992.Utskottet vill för sin del framhålla att en betydelsefull delav vår inrikes och utrikes handel sker genom förmedling avhandelsagenter och andra merkantila mellanmän. Särskilthandelsagenternas verksamhet rör ofta internationellaaffärsförhållanden och då speciellt med inriktning på Europa.Trots den alltmer ökande handeln över gränserna har vår svenskalagstiftning om handelsagenter och andra mellanmän i sinahuvuddrag varit oförändrad alltsedan kommissionslagen infördesår . Bestämmelserna om mellanmännens rätt till ersättning,om uppdragets upphörande samt om parternas rättigheter ochskyldigheter när deras mellanhavande avslutas ändrades dock iväsentliga avseenden . Reformen syftade till att ge iförsta hand handelsagenterna en ställning som var mera jämbördigmed den som agenterna i de större europeiska industriländernahade . Det visade sig emellertid attdessa ändringar inte var tillräckliga och att det alltjämt fannsbrister i uppdragstagarnas rättsskydd vid avtalets upphörande.Frågan om en mer genomgripande reform aktualiserades i riksdagenår 1977 med anledning av en motion rörande ändrade regler omefterprovision alternativt ett införande av avgångsvederlagenligt kontinentalt mönster. I sitt av godkändabetänkande i ärendet (bet. LU 1977/78:4) framhöll utskottet atten översyn av bl.a. bestämmelserna om efterprovision varmotiverad. Utskottet anförde vidare att översynsarbetet bordeske i nordiskt samarbete. Utskottet pekade också på attkommissionslagen i flera stycken var föråldrad och tämligensvårtillgänglig. En förenkling av bestämmelserna och enmodernisering i språkligt hänseende borde därför eftersträvasvid en översyn. Vad utskottet anfört gav som sinmening regeringen till känna.Behovet av en reform i ovan angivna hänseenden har enligtutskottets mening inte minskat . Därtill kommeratt den internationella utvecklingen under senare årnödvändiggör en reform. EFTA-länderna befinner sig förnärvarande i en omfattande integrationsprocess med målet attskapa ett dynamiskt europeiskt samarbetsområde, EEA (EuropeanEconomic Area) där samtliga EGs och EFTAs medlemsländer skallingå. Ett led i denna process är att EFTA-länderna skall anpassasin lagstiftning till de delar av som parternagemensamt definierat som relevanta. Till sådana s.k. relevantacquis communautaire hör det ovan redovisade EG-direktivet frånår 1986 om handelsagenter.Utskottet konstaterar sammanfattningsvis att det sedan längeförelegat ett uttalat behov av en mera allmän förstärkning avhandelsagenternas ställning gentemot sina huvudmän. mening behöver lagstiftningen om handelsagenter ocksåges en mera tidsenlig utformning som harmonierar med detregelsystem som håller på att växa fram inom EG. Med hänsyn tillden pågående integrationsprocessen är det vidare angeläget atten reform kommer till stånd möjligt. Av denna anledningbör arbetet med en översyn av reglerna om kommisssion m.m. inteavvaktas. Utskottet kan inte finna några nackdelar med att ensärskild lagstiftning om handelsagentur nu genomförs och att dennuvarande regleringen av kommissionsuppdrag tills vidare behållsoförändrad.De förslag som läggs fram i propositionen tillgodoser enligtutskottets mening till fullo det reformbehov som föreligger.Utskottet konstaterar också att förslaget i propositionen är välägnat att läggas till grund för en ny lag om handelsagentur.Lagrådet har också lämnat förslagen utan erinran.Ett spörsmål som utskottet ägnat särskild uppmärksamhet gällerfrågan om konsekvenserna av att lagregleringen rörandehandelsresande och platsförsäljare tas bort. -- en fackligspecialorganisation för handelns och industrins representantermed 10000 medlemmar -- har inför utskottet kritiseratförslaget att provisionsanställda handelsresande inte längreskall ha en lagstadgad rätt till provision. Förbundet har därvidanfört att nuvarande regler om efterprovision innebär ett skyddoch att propositionen utgör en väsentlig försvagning för mångaprovisionsanställda.Som skäl för ett slopande av lagregleringen avseendehandelsresande och platsförsäljare anför departementschefenbl.a. att kommissionslagens bestämmelser bör ses i sitthistoriska sammanhang. De aktuella bestämmelserna harväsentligen tillkommit före eller med lagstiftningenom anställningsskydd. Enligt statsrådet har de förlorat ibetydelse genom att arbetstagarna numera har tillförsäkrats ettomfattande skydd genom de arbetsrättsliga lagarna. Ipropositionen hänvisas också till att det i gällande rätt inteförekommer speciella lagbestämmelser för några andraprovisionsanställda och till att det även förprovisionsanställda handelsresande är tillräckligt med det skyddsom tillhandahålls genom allmänna lagregler omanställningsförhållanden.Utskottet har i och för sig viss förståelse för att slopandetav den nuvarande särbestämmelsen om efterprovison förhandelsresande bland de berörda uppfattas som en försämring.Utskottet anser sig dock kunna godta de skäl som anförs ipropositionen för att den nuvarande lagregleringen rörandehandelsresande och platsförsäljare bör upphöra. Utskottet finnersåledes inte anledning för att nu införa någrasärskilda regler om provisionsanställda handelsresande. Skulledet emellertid visa sig att avsaknaden av lagbestämmelser ledertill tydliga nackdelar för denna yrkesgrupp får emellertidfrågan övervägas ånyo. Utskottet vill därför understryka viktenav att regeringen noga följer utvecklingen på området och tar deinitiativ som kan visa sig erforderliga.Som en konsekvens av att samtliga lagregler rörandehandelsresande i fortsättningen kommer att finnas i den nyalagen om handelsagentur och att särregleringen ikommissionslagen rörande handelsresande och platsförsäljareupphör föreslås i propositionen att rubriken tillkommissionslagen ändras till lag (1914:45) om kommission.Rubrikändringen föranleder enligt propositionen en redaktionelländring i 2 § fondkommissionslagen (1979:748). Sistnämndaändring liksom övriga lagförslag i proposition 1990/91:63föreslås träda i kraft . I proposition1990/91:142 om handel och tjänster på värdepappersmarknaden, somnyligen bordlagts och remitterats till näringsutskottet,föreslås en ny lag om värdepappersrörelse som skall ersättabl.a. Lagstiftningen föreslås träda ikraft . I förslaget till lag omvärdepappersrörelse finns i 1 kap. 9 och 10 §§ hänvisningar tilllagen (1914:45) om kommission, handelsagentur ochhandelsresande.För att en samordning av den lagstiftning som föreslås ipropositionerna 63 och 143 skall kunna åstadkommas förordarutskottet att avslår det i propositon 63 framlagdaförslaget till ändring av fondkommissionslagen samt att istället en ny övergångsbestämmelse införs i förslaget till lagom ändring i lagen (1914:45) om kommission, handelsagentur ochhandelsresande av innebörd att om det i lag hänvisas till lagen(1914:45) om kommission, handelsagentur och handelsresandehänvisningen i stället skall avse lagen (1914:45) om kommission.Utöver det anförda föranleder lagförslagen i proposition 63inte några uttalanden från utskottets sida. Utskottettillstyrker således bifall till propositionen med nämndaändringar.I propositionen bereder regeringen också tillfälleatt ta del av vad departementschefen anfört om 1978 årsHaagkonvention och . Den förstnämndakonventionen (Convention on the to Agency), somhar tillträtts av , och ,innehåller lagvalsregler för de olika förhållanden som uppstår iett mellanmansförhållande. Mot bakgrund av att konventionen intevunnit någon större anslutning och att man i våra nordiskagrannländer intar en avvaktande hållning till ett eventuellttillträde till konventionen förordas att man från svensk sida idagsläget inte tillträder konventionen.UNIDROIT-konventionen (Convention on Agency in theInternational of Goods) träder i kraft när den hartillträtts av minst tio stater. har endast sex stateranslutit sig till konventionen, nämligen , ,, , och . Konventioneninnehåller materiella regler avseende förhållandet mellanhuvudmannen och mellanmannen, å ena sidan, och tredje man å denandra. Den omfattar i princip alla fullmakts- ochkommisssionsförhållanden vid internationella köp av saker.Såvitt gäller agenturförhållanden har konventionen barabetydelse för fullmaktsfrågor. Vid nordiska överläggningar harframkommit att inget av de andra nordiska länderna står ibegrepp att tillträda konventionen, och i propositionen uttalarföredragande statsrådet att det framstår som tveksamt om Sverigebör tillträda konventionen. I vart fall bör ställningstagandetanstå tills frågan om lagstiftning rörande kommission harberetts inom . är därför intedepartementschefen beredd att föreslå att tillträderkonventionen.Vad sålunda anförts i propositionen föranleder inga erinringarfrån utskottets sida. Utskottet ansluter sig således tilldepartementschefens bedömningar i frågan om internationellakonventioner. beträffande handelsagentur m.m.att antar regeringens förslag till lag omhandelsagentur och lag om ändring i hemförsäljningslagen(1981:1361),2. beträffande kommissionslagen m.m.att riksdagendels avslår regeringens förslag till lag om ändring ifondkommissionslagen (1979:748),dels antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen(1914:45) om kommission, handelsagentur och handelsresande medden ändringen att det i övergångsbestämmelserna införs en nypunkt, 3, med följande lydelse:3. Om det i en lag hänvisas till lagen (1914:45) omkommission, handelsagentur och handelsresande skall hänvisningeni stället avse lagen (1914:45) om kommission.3. beträffande internationella konventioneratt lämnar utan erinran vad föredragande statsrådethar anfört om internationella konventioner (avsnitt 2.11).Stockholm den 9 april 1991På lagutskottets vägnarLennart AnderssonNärvarande: (), (),(), (), (), IngerHestvik (s), (), (), (), (), (), ElisabetFranzén (mp), (), (),() och ().Bilaga