bet · GF01SoU2 · 1991-11-05 00:00:00 — (Motiveringen finns i motion 1990/91:Ju825. )BakgrundNågra särskilda bestämmelser om brottsoffer finns inte isocialtjänstlagen. Enligt 3 § SOL har kommunerna detyttersta ansvaret för att alla som vistas i kommunen får detstöd och den hjälp som de behöver. Av 10 § framgår bl.a.att socialnämnden bör tillhandahålla sociala tjänster genområdgivningsbyråer, socialcentraler och liknande, social joureller annan därmed jämförlig verksamhet.På regeringens uppdrag har brottsförebyggande rådet (BRÅ)genomfört en undersökning rörande brottsofferjourer och behoveti övrigt av stöd- och hjälpåtgärder åt brottsoffer. BRÅ harföreslagit att bl.a. personal inom socialtjänst och sjukvård börges möjlighet att i större utsträckning än nu är falletuppmärksamma brottsoffrens problem (BRÅ utredning 1988:1).I sitt slutbetänkande Våld och brottsoffer (SOU 1990:92)anför våldskommissionen följande vad beträffar brottsoffer ochsocialtjänsten (s. 153).Ett studium av statistik över olika brottsoffergrupper visaratt vissa grupper i samhället är särskilt utsatta. Ensamståendemammor med småbarn är en sådan grupp. De är kraftigtöverrepresenterade som offer inte bara för våld utan även förbostadsinbrott. En annan riskkategori är samhällets utslagna.När det gäller dessa grupper finns ofta kontakt redan etableradmed . Det är därför naturligt att socialtjänstenbistår dem när de råkat ut för våld eller tillgrepp. När mammormed barn har drabbats är det angeläget att någon ser och tolkarbarnets reaktioner. För detta är väl lämpad.Socialtjänsten kan också hjälpa kvinnorna att bryta med de män,som slår dem. Ofta är det, när det gäller de särskildariskkategorier som här diskuteras, nödvändigt att åstadkomma enförändring i livssituationen för att de inte skall utsättas förupprepat våld. De utslagna måste motiveras att bryta upp urmissbruk, bidragsberoende och kriminalitet. börta varje tillfälle till hjälp i sitt påverkandearbete.Situationen efter det att den enskilde utsatts för våld ellerannat svårt angrepp på integriteten kan vara gynnsam för attåstadkomma förändringar. bör därför erbjuda hjälpi olika former till brottsoffer som vänder sig till den.Våldskommissionen anför vidare att hälso- och sjukvården gören kvantitativt och kvalitativt högklassig insats för offer förvåldsbrott. Den måste enligt kommissionen emellertid bli bättrei vissa avseenden. Ett sådant rör problemet med alla våldsoffersom vårdas på sjukhus utan att de identifieras som offer förvåldsbrott. noterar att Landstingsförbundetpåbörjat en kampanj inom sjukvården som heter Vården mot våld,och som syftar till att lära personalen att upptäcka brottsofferoch att bemöta dem på ett lämpligt sätt. Därtill bör, enligtkommissionen, sjukvården bygga upp en särskild kunskap hospsykiatriker, psykologer och kuratorer att hjälpa brottsoffer.Kommissionen hänvisar till de krisgrupper för störreolyckshändelser som sjukvården har skapat på många håll och varsverksamhet skulle kunna vidgas till att omfatta ävenbrottsoffer.I sitt betänkande betonar våldskommissionen att oavsett hursamhället bygger ut hjälpen till offer för brott så kommer deideellt arbetande brottsoffer- och kvinnojourerna att fylla ettstort och viktigt behov.Våldskommissionens förslag bereds iregeringskansliet.Såväl brottsoffer- som kvinnojourerna erhåller statligt stödvia särskilda anslag i statsbudgeten. Regeringen uppdrog iseptember detta år åt att i samarbete meddomstolsverket, riksåklagaren och genomförafortbildning av berörda yrkesgrupper i frågor som rör våld motkvinnor. För att genomföra uppdraget har 3 milj.kr. Till detta kommer ytterligare . tillsocialstyrelsen för utbildning av läkare m.fl.Tidigare riksdagsbehandlingI betänkandet 1989/90:JuU28 anförde justitieutskottet ianledning av ett antal motioner om stöd till brottsoffer attutskottet tidigare konstaterat att det är självklart attbrottsoffers behov av bl.a. personligt stöd inte alltid kantillgodoses genom åtgärder från polisen, åklagarna ochdomstolarna. Utskottet pekade på att brottsofferjourerna har uppgift att fylla i detta sammanhang. Utskottet tillade attockså insatser av andra samhällsorgan såsom ,kroppssjukvården och den psykiatriska vården kan bli aktuella.Utskottet förutsatte att de samhällsorgan som har att svara förden individuella vården organiserar sin verksamhet på ett sådantsätt att de krav som rimligen kan ställas går att uppfylla.Frågor om brottsofferjourerna m.m. behandlades senast avjustitieutskottet i betänkandet 1990/91:JuU21.I betänkandet 1990/91:JuU21 (s. 6 f.) behandladejustitieutskottet bl.a. ett antal motioner (m, fp och c) medkrav på en brottsofferutredning. Utskottet underströk rentallmänt sin positiva inställning till samlade åtgärder för attförbättra situationen för brottsoffer. Utskottet fann detemellertid tveksamt om det var verkningsfullt att ytterligareutreda sådana frågor i ett brett perspektiv. Utskottet erinradeom att våldskommissionen avslutat sitt arbete och attberedning pågick i av slutbetänkandet.Härtill kom enligt utskottet det mycket omfattande arbete somlagts ned på brottsofferfrågorna . Utskottetkunde därför inte ställa sig bakom kraven på ytterligareutredning och avstyrkte bifall till de aktuella motionerna (res.m, fp och c). följde utskottet.Socialutskottet har tidigare behandlat frågor som rör omsorgerom brottsoffer. I betänkandet 1990/91:SoU6 (s. 41) uttaladeutskottet att det var angeläget att uppmärksamma behovet av stödoch hjälp åt de personer som blivit offer för brott. I avvaktanpå våldskommissionens rapport borde emellertid enligtutskottets mening inte överväga något initiativ i frågan. Den dåaktuella motionen (m) avstyrktes därför (res. Riksdagenföljde utskottet.Utskottets bedömningDen nya regeringen har i regeringsförklaringen uttalat att denavser att stärka brottsoffrens ställning. Vidare bereds inomregeringskansliet våldskommissionens slutbetänkande med bl.a.synpunkter i fråga om brottsoffren. Utskottet anser attregeringens förslag på detta område inte bör föregripas.Motionerna So276 (c) yrkande 6 och So285 (m) yrkande 1 avstyrksdärför.Vissa narkotikafrågorMotionenI motion 1990/91:So215 av m.fl. (m) yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om förtecknande av förbjudna narkotiskapreparat (yrkande 9) och att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om internationelltsamarbete på alla nivåer i kampen mot narkotikan (yrkande12). Motionärerna menar att regeringen bör ge socialstyrelseni uppdrag att med högsta prioritet följa utvecklingen av s.k.designade droger. Motionärerna pekar också på betydelsen av attSverige på olika sätt samarbetar internationellt angående frågorom narkotika.BakgrundI 8 § narkotikastrafflagen (1968:64) definieras narkotikasom läkemedel eller hälsofarliga varor med starkt vanebildandeegenskaper eller varor som med lätthet kan omvandlas till varormed sådana egenskaper, och som därför antingen är föremål förkontroll enligt en internationell konvention som harbiträtt, eller som av regeringen har förklarats skola anses somnarkotika.Sverige har biträtt tre beträffande narkotikasåvitt nu är av intresse. Dels allmännanarkotikakonvention (den s.k. Single Convention), medändringsprotokoll , dels konvention ompsykotropa substanser och dels konvention mot olaglighandel med narkotika och psykotropa ämnen. I listor som fogastill de två förstnämnda konventionerna och som fortlöpanderevideras finns upptagna de ämnen som är föremål förinternationell kontroll.I förordningen (1983:366, ändrad och omtryckt 1989:790) om attvissa substanser skall anses som narkotika har regeringenangivit de ytterligare substanser som skall anses som narkotikaenligt narkotikastrafflagen. Dessa indelas i centralstimulerandemedel, hallucinogener, smärtstillande medel samt sömnmedel ochlugnande medel.I antogs en lagstiftning mot analoga substansertill redan kontrollerade narkotika, The Controlled SubstanceAnalogue Enforcement Act, som riktar sig mot designade droger.Motsvarande lagstiftningar finns också i ochStorbritannien.Statens kriminaltekniska laboratorium, , föreslog år1988 dåvarande läkemedelsavdelning att se övernarkotikalagstiftningen och därvid inkludera i första hand olikaamfetaminanaloger. Syftet med en sådan översyn skulle vara attmöjliggöra ingripanden mot s.k. designade droger.Läkemedelsverket avser att senast under början av år 1992göra en genomgång och eventuell omarbetning avnarkotikaföreskrifterna. Den av SKL aktualiserade frågan skalldiskuteras i samband därmed.Socialdepartementet arbetar med en översynav narkotikaförordningen. Bl.a. övervägs frågan om hur narkotikaskall definieras. En proposition är planerad till våren 1992.Sverige deltar på en mängd olika områden i den internationellakampen mot narkotika. På nordisk nivå arbetar bl.a.genom Nordiska kontaktmannaorganet för narkotikafrågor, som ärett samarbetsorgan under . De nordiskapolis- och tullmyndigheterna samarbetar genom den s.k.PTN-gruppen. Polisen och tullen samarbetar också internationelltgenom organisationerna resp. CCC. I Europarådethandlägger den s.k. Pompidougruppen bl.a. olika narkotikafrågor.Vidare bedriver EG ett omfattande arbete på området. Under dettaår skall, efter förslag från , de FN-organ som arbetarmed narkotikafrågor integreras i ett enda sekretariat, FNsnarkotikaprogram, UNDCP. I det nya programmet skall alltoperativt och konventionsbevakande arbete inom FN samlas.Programmet skall offensivt hjälpa producentländerna att minskaproduktionen samt stödja i deras ansträngningar föratt bygga upp en effektiv läkemedelskontroll. Programmet skalläven bekämpa den internationella handeln och uppmärksammapreventions- och vårdfrågor. För /92 har Sverigeavsatt 55 milj.kr. är därmed den näststörsta bidragsgivaren till programmet. Inom FN arbetar ocksåvärldshälsoorganisationen, WHO, med narkotikafrågor. Även dessdrogprogram stöds ekonomiskt av Sverige.Tidigare riksdagsbehandlingRiksdagen har tidigare i flera sammanhang behandlat frågor omolika narkotiska preparat såsom bl.a. designade droger. Ibetänkandet SoU 1985/86:17 (s. 27 f.) gjorde utskottetbedömningen att det fanns klara fördelar med enuppräkningsdefinition av den typ som tillämpas,då en sådan definition gör det möjligt för var och en att skaffasig kunskap om ifall ett visst ämne är narkotika eller inte.Definitionen är dessutom enkel och juridiskt exakt och därigenomtillfredsställande ur rättssäkerhetssynpunkt. Utskottet ansågatt beredskapen för att möta en situation då det på den svenskamarknaden uppträder nya narkotiska ämnen eller preparat var god.Utskottet anförde också att oavsett vilken narkotikadefinitionsom tillämpas måste krav uppställas på en klar identifiering avett ämne innan någon kan ställas till ansvar för befattningdärmed.I betänkandet SoU 1986/87:22 (s. 12 f.) omtalade utskottetatt det hade ordnat en hearing angående designade droger medföreträdare för justitie- och samtsocialstyrelsen. Utskottet hänvisade till vad det anfört ifrågan i betänkandet SoU 1985/86:17 och fann att det inte hadeframkommit något som gav skäl till ändrat ställningstagande.I betänkandet SoU 1987/88:17 (s. 31 f.) anförde utskottetsom sin mening att utvecklingen av nya narkotiska preparat måsteföljas med stor uppmärksamhet. Utskottet anförde vidare att detinte fanns anledning till ändring av narkotikadefinitionen.Utskottets bedömningI regeringsförklaringen har den nya regeringen förutskickatolika åtgärder för att komma till rätta mednarkotikabrottslighet och narkotikamissbruk. Mot denna bakgrundanser utskottet att inte nu bör göra några uttalandeni de aktuella frågorna. Motion So215 (m) yrkandena 9 och 12avstyrks därför. beträffande bistånd m.m.att avslår motionerna 1990/91:So210, 1990/91:So331och 1990/91:So269,2. beträffande allmänna riktlinjeratt avslår motionerna 1990/91:So205, 1990/91:So214och 1990/91:So232,3. beträffande vissa förebyggande insatseratt avslår motionerna 1990/91:So215 yrkande 3,1990/91:So276 yrkande 10, 1990/91:So299, 1990/91:So329,1990/91:So601 och 1990/91:So638 yrkande 1,4. beträffande de bostadslösas situationatt avslår motionerna 1989/90:So268,1990/91:So219 yrkande 1, 1990/91:So220, 1990/91:So226 yrkande 11och 1990/91:So336 yrkande 14,5. beträffande missbrukarvård m.m.att avslår motionerna 1990/91:So215 yrkandena 7, 8delvis och 11, 1990/91:So276 yrkande 11, 1990/91:So286,1990/91:So294, 1990/91:So330, 1990/91:So336 yrkande 13,1990/91:So443 yrkande 2 samt 1990/91:So638 yrkande 6,6. beträffande behandlingshem för utvecklingsstörda meddrogproblematt avslår motion 1990/91:So233,7. beträffande vidareutbildningatt avslår motion 1990/91:So336 yrkande 12,8. beträffande möjligheten att delegera beslut enligtsocialtjänstlagenatt avslår motion 1990/91:So209,9. beträffande översyn av lagen med särskilda bestämmelserom vård av ungaatt avslår motion 1990/91:So215 yrkande 8 delvis,10. beträffande tillsynen över den privata vårdenatt avslår motion 1990/91:So490,11. beträffande utvärdering av sociala insatseratt avslår motionerna 1990/91:So336 yrkande 11 ochmotion 1990/91:So484 yrkande 2,12. beträffande prostitutionatt avslår motionerna 1990/91:So227 och1990/91:So242,13. beträffande information om homosexualitetatt avslår motion 1990/91:So307,14. beträffande åtgärder mot spelberoendeatt avslår motion 1990/91:So309,15. beträffande omsorger om brottsofferatt avslår motionerna 1990/91:So276 yrkande 6 och1990/91:So285 yrkande 1,16. beträffande vissa narkotikafrågoratt avslår motion 1990/91:So215 yrkandena 9 och 12.Stockholm den 5 november 1991På socialutskottets vägnarBo HolmbergI beslutet har deltagit: (), (), (), (), (),(), (), (),(), (), (nyd),(), (), () ochChatrine ().Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten () närvaritvid den slutliga behandlingen av ärendet. Sammanfattning1Motionerna1Utskottet5Bistånd m.m.5Normer för socialbidrag5Rätt till bistånd för vårdkostnader m.m.7Återbetalningsskyldighet för utrustningsbidrag8Utskottets bedömning9Allmänna riktlinjer9Socialtjänstens roll i samhällsplaneringen9Uppsökande verksamhet10Information om socialtjänstlagen m.m.12Utskottets bedömning13Vissa förebyggande insatser13Utsatta familjer13Situationen för ensamstående förvärvsarbetande14Ungdomars ekonomi15Utskottets bedömning15De bostadslösas situation16Utskottets bedömning19Missbrukarvård m.m.19Tillgången på vårdplatser, olika vårdformer m.m.19Utslussning23Kvinnliga missbrukare m.m.24Utskottets bedömning27Behandlingshem för utvecklingsstörda med drogproblem27Utskottets bedömning28Vidareutbildning28Utskottets bedömning29Möjligheten att delegera beslut enligt socialtjänstlagen29Utskottets bedömning30Översyn av lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga(LVU)30Utskottets bedömning31Tillsynen över den privata vården32Utskottets bedömning33Utvärdering av sociala insatser33Utskottets bedömning34Prostitution35Utskottets bedömning36Information om homosexualitet37Utskottets bedömning38Åtgärder mot spelberoende38Utskottets bedömning39Omsorger om brottsoffer39Utskottets bedömning41Vissa narkotikafrågor42Utskottets bedömning44Hemställan44