bet · GF01SfU2 · 1991-11-05 00:00:00 — I betänkandet behandlas ett antal motioner som väckts underden allmänna motionstiden . Motionerna rör främst frågor omatt avskaffa etableringsbegränsningen för privattandläkare, ommöjlighet för barn och ungdomar att anlita privatpraktiserandetandläkare, om förändringar i tandvårdstaxan och om enutvidgning av privattandläkares rätt att tillämpaspecialisttaxa, om kostnadsfria tandproteser samt frågor omkostnader för omgörning av behandling på grund av avvikandereaktion mot amalgam.Utskottet anser att konkurrensen och valfriheten inomtandvården bör öka. Utskottet förutsätter emellertid att frågorom förändringar av etableringsbegränsningarna och reglerna ombarn- och ungdomstandvården är föremål för överväganden inomregeringskansliet och att regeringen kommeratt lägga fram förslag härom. Även förändringar avtandvårdstaxan bör vara föremål för överväganden inomregeringskansliet. Något uttalande från sida ärdärför inte nödvändigt, och utskottet avstyrker bifall tillmotionerna.Utskottet avstyrker bifall även till övriga motioner. Tillbetänkandet har fogats två reservationer. 1990/91:Sf217 av m.fl. (c) vari yrkas1. att hos regeringen begär förslag till ändring avlagen om allmän försäkring så att etableringskontrollen förprivattandläkare avskaffas,2. att hos regeringen begär förslag till ändring avlagen om allmän försäkring så att den även omfattar barn ochungdomar för behandling av privattandläkare,3. att hos regeringen begär förslag om attnyetablerade specialister inom privattandvården får tillämpaspecialisttaxa.1990/91:Sf232 av m.fl. (mp) vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär en utredning om behovet avkostnadsfria tandproteser.1990/91:Sf296 av m.fl. (m) vari yrkas4. att beslutar avskaffa etableringskontrollen förtandläkare,5. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om viss taxestimulans förglesbygdsetablering,6. att hos regeringen begär förslag om åtgärder somskall underlätta privatisering inom folktandvården,7. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om utredning om barn- och ungdomstandvårdensinlemmande i tandförsäkringen,8. att begär att regeringen utreder ett nytttaxesystem för tandvårdsförsäkringen i enlighet med deriktlinjer som angivits i motionen,9. att begär att regeringen beaktar vad som anförtsom bestämmande av statsbidragets storlek till hälso- ochsjukvården , vilket innebär att statsbidraget skallminskas med 500 milj.kr. allt annat lika för 1992.1990/91:Sf358 av m.fl. (fp) vari yrkas1. att beslutar att avskaffaetableringsbegränsningarna för tandläkare,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om mer konkurrens inom specialisttandvården,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om mer valfrihet för barn och ungdom attsjälva välja sin tandläkare,4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om den ökade möjligheten att få byta utamalgamfyllningar med ersättning från tandvårdsförsäkringen,5. att beslutar att patienter med syndromskall omfattas av avgiftsfri tandvård. InledningDen allmänna tandvårdsförsäkringen, som infördes ,ingår i sjukförsäkringen. De grundläggande bestämmelserna omtandvårdsförsäkringen finns i 2 kap. 3§ lagen (1962:381) omallmän försäkring. Försäkringen omfattar tandvård som meddelasvid folktandvårdsklinik, odontologisk fakultet eller annarsgenom det allmännas försorg eller lämnas av tandläkare som äruppförd på en av den allmänna upprättadförteckning. Ersättning utges enligt grunder som regeringenefter förslag av fastställer för högst tvåår i sänder. Grunderna är intagna i tandvårdstaxan (1973:638).Försäkringen omfattar inte tandvård åt försäkrad som inte fyllerminst under det år behandlingen påbörjas. oralkirurgisk behandling utges enligt bestämmelserna försjukvård.Kostnaderna för tandvårdsförsäkringen har enligt uppgifter iriksförsäkringsverkets anslagsframställning för budgetåren1992/93--1993/94 för uppgått till 3750 milj.kr. Dessakostnader fördelar sig enligt följande (milj.kr. )privat tandvård 1 332privata tandlaboratorier, arvode 1 264privata tandlaboratorier, material 440folktandvård, vuxna 708tandvård, övrig (fakultetstandvård) 6Riksförsäkringsverket har beräknat att kostnaderna förtandvårdsförsäkringen --1993 kommer att uppgåtill per år.VårdgivareI tandvårdslagen (1985:125) anges att varje landstingskommunskall erbjuda en god tandvård åt dem som är bosatta inomlandstingskommunen. Även i övrigt skall verka för engod tandhälsa hos befolkningen. I lagen anges vidare attfolktandvården -- den tandvård som självt bedriver-- skall svara för dels regelbunden och fullständig tandvård förbarn och ungdomar t.o.m. det år då de fyller , delsspecialisttandvård för vuxna, dels övrig tandvård för vuxna iden omfattning som bedömer lämpligt. Sedan några årtillbaka är barn- och ungdomstandvården fullt utbyggd. Förvuxentandvården är målsättningen att folktandvården skall svaraför av denna tandvård. Barn- och ungdomstandvården, somenligt ovan inte omfattas av tandvårdsförsäkringen, skall varaavgiftsfri för patienten. Fr.o.m. finns inombarn- och ungdomstandvården dock möjlighet att ta ut avgift avpatient som uteblivit från ett avtalat tandvårdsbesök.För att tandvård som inte meddelas vid folktandvård,odontologisk fakultet eller annars genom det allmännas försorgskall omfattas av tandvårdsförsäkringen krävs att den tandläkaresom lämnar vården är uppförd på en av försäkringskassanupprättad förteckning. Enligt övergångsbestämmelserna till denlag varigenom den allmänna tandvårdsförsäkringen infördes fårriksförsäkringsverket -- för att uppnå en utjämning avtillgången på tandläkare mellan olika delar av landet -- i denutsträckning som behövs föreskriva bl.a. att tandläkare somefter utgången av avser att påbörja verksamhet i enskildtandvård inte skall föras upp på sådan förteckning.Riksförsäkringsverket har i föreskrifter (RFFS 1988:9) angivitde närmare villkoren för när en tandläkare får föras upp påförteckning.Bakgrunden till den gällande etableringskontrollen ärföljande. I samband med beslut om denallmänna tandvårdsförsäkringen fastställdes ett program förlandstingens utbyggnad av folktandvården. För att säkerställaden planerade utbyggnaden infördes i övergångsbestämmelsernatill tandvårdsreform en möjlighet förriksförsäkringsverket att, om verket fann anledning anta attfolktandvårdens behov av tandläkare skulle bli otillräckligttillgodosett, föreskriva att en tandläkare inte fick föras upppå förteckning hos allmän försäkringskassa. Begränsningsregelnskulle ursprungligen gälla fram till utgången av , mendess giltighet har därefter förlängts i flera omgångar. Genombeslut gäller begränsningsregeln tills vidare (prop.1985/86:51, SfU 6, rskr. Motiven för en fortsattetableringsbegränsning var såväl att anpassa tandvårdsresursernatill behov och samhällsekonomiskt utrymme som att uppnå enutjämning av tillgången på tandläkare mellan och inom regioner.I tre motioner väckta under den allmänna motionstiden tasetableringsbegränsningsreglerna och reglerna för barn- ochungdomstandvården upp.I motion 1990/91:Sf296 hemställer m.fl. (m) attriksdagen beslutar upphäva etableringsbegränsningsreglerna förprivatpraktiserande tandläkare (yrkande 4). Motionärerna anföratt etableringskontrollen i nuvarande läge med ett visstöverskott av tandläkare helt har spelat ut sin roll ochregleringen försvårar omstruktureringar, t.ex. en övergång frånoffentlig vård till privat. Motionärerna anför vidare attprivatisering av folktandvården bör underlättas, t.ex. ompersonalen önskar ta över en klinik, och motionärerna begär etttillkännagivande härom (yrkande 6). Motionärerna anser att ocksåbarn och ungdomar bör få anlita privatpraktiserande tandläkare.Härigenom underlättas för föräldrar och barn att vända sig tillsamma tandläkare. Motionärerna påpekar att inom ett parlandsting remitteras barn till privattandläkare, när föräldrarnaså begär, varvid tandvården helt bekostas av . Debegär en utredning om en integrering av barn- ochungdomstandvården i tandvårdsförsäkringen (yrkande 7).I motion 1990/91:Sf358 av m.fl. (fp) anförmotionärerna att enskilda medborgare själva bör få välja vilkentandläkare de vill gå till och att människornas efterfrågan påtandvård bör styra tandläkarnas etablering. Motionärerna anserdet mycket tveksamt om de totala kostnaderna för tandvårdenhålls nere genom etableringskontrollen och hänvisar till attundersökningar av tandvårdens kostnader visat att de privatatandläkarna har lägre kostnader än folktandvården. En frietableringsrätt ökar konkurrensen och leder till att kostnadernaminimeras, dvs. en hushållning med offentliga utgifter. Dehemställer därför att beslutar avskaffaetableringskontrollen (yrkande 1). Motionärerna framhållervidare värdet av att barn och ungdomar ges valfrihet i fråga omtandläkare och av att privattandläkare kan erbjudafamiljetandvård. Folktandvården bör därför ersättatandvårdskostnader för barn och ungdomar som väljer att gå tandläkare utanför folktandvården, och motionärerna begär etttillkännagivande härom (yrkande 3).Även m.fl. (c) anser i motion 1990/91:Sf217att det saknas behov av en etableringsbegränsningför privattandläkare, och de begär därför förslag om attetableringskontrollen avskaffas (yrkande 1). Motionärerna begärockså att regeringen lägger fram förslag om atttandvårdsförsäkringen skall omfatta barn och ungdomar så attdessa erbjuds tandvård på samma ekonomiska villkor inomprivattandvården som inom folktandvården (yrkande 2).Utskottet anser det viktigt att konkurrensen inom tandvårdenökar. Detta bör ske bl.a. genom att de nuvarandeetableringsbegränsningarna för privatpraktiserande tandläkareslopas. Folktandvårdens monopol vad gäller barn- ochungdomstandvård måste även upphöra. En ökad konkurrens kommeratt leda till ökad effektivitet men även till ökad valfrihet förpatienterna. Enligt regeringsförklaringen den 4 oktober 1991skall den grundläggande principen för förnyelse av de olikavälfärdssystemen vara att skilja på offentlig kontroll ochfinansiering å den ena sidan och en fri produktion med enskilda,kooperativa och offentliga producenter å den andra sidan. Iregeringsförklaringen sägs också att valfriheten måste öka.Utskottet förutsätter med anledning härav att man inomregeringskansliet överväger förändringar inom tandvården ochtandvårdsförsäkringen som omfattaretableringsbegränsningsreglerna och villkoren för barn- ochungdomstandvården samt att regeringen så snart som möjligtlägger fram förslag om ändringar i detta system. Utskottet ansermot denna bakgrund att något uttalande från sida inteär påkallat med anledning av motionerna 1990/91:Sf217 yrkandena1 och 2, 1990/91:Sf296 yrkandena 4, 6 och 7 och 1990/91:Sf358yrkandena 1 och 3.TandvårdstaxanDe bestämmelser som reglerar villkoren för ersättning fråntandvårdsförsäkringen återfinns i tandvårdstaxan. Enligt dennaersätter tandvårdsförsäkringen fr.o.m. den 1 juli 1991kostnaderna för vuxnas tandvård enligt tandvårdstaxan till 3000 kr., av kostnaderna i intervallet3000 till . och av kostnader därutöver. Ifall som anges i 9 § tandvårdstaxan ersätter försäkringen helakostnaden för tandvården.Taxan innehåller också bestämmelser om de högsta belopp som entandläkare får tillgodogöra sig. Arvode utgår i allmänhet perbehandlingsåtgärd (s.k. styckepris) men kan i vissa fall utgåefter tidsåtgång. Tandvårdstaxan fastställs av regeringen efterförslag av . förslagföregås av överläggningar med representanter för folktandvård,tandläkare och tandtekniker. Taxans giltighet är begränsad itiden. Den nuvarande taxan gäller längst till utgången av juni1992.Vissa specialisttandläkare får tillgodoräkna sig ett högrearvode när de ger tandvård inom sin specialitet(specialisttaxa). Det gäller privatpraktiserande tandläkare somhar specialistkompetens i någon av specialiteterna tandsystemetskirurgiska sjukdomar, tandlossningssjukdomar, rotbehandlingeller tandreglering och som vid utgången av var verksami enskild tandvård. Fr.o.m. gäller det ävenprivatpraktiserande tandläkare, som vid utgången av september1986 var verksam i enskild tandvård och som före denna tidpunktförvärvat specialistkompetens i oral protetik.Riksförsäkringsverket har haft i uppdrag av regeringen attutarbeta ett detaljerat förslag till en ändrad tandvårdstaxa,som bl.a. skulle innefatta införande av s.k. bastandvårdspaket.Som bakgrund till uppdraget framhölls att tandvårdsförsäkringensutgifter för tandvård har ökat mer än beräknat under senare år.Samtidigt har tandhälsan blivit allt bättre för större delen avbefolkningen. Orsakerna till utgiftsutvecklingen är flera, mendet nuvarande prestationsinriktade ersättningssystemet ärsannolikt den främsta förklaringen till utgiftsökningen. Underde har därför ett antal olika åtgärder vidtagitsför att dämpa utgiftsutvecklingen. har mergenomgripande förändringar i tandvårdsförsäkringen ochdess konstruktion diskuterats.Riksförsäkringsverket har redovisat sitt uppdrag tillregeringen (RFV anser 1990:7).Riksförsäkringsverket har utformat ett förslag tillbastandvårdspaket som kan erbjudas de försäkrade till en fastkostnad. Paketet bör enligt innehållaundersökning inkl. diagnos och terapiförslag, erforderligaröntgen, ifyllande av undersökningsformulär samt förebyggandeåtgärder motsvarande ungefär 10--15 minuters behandling förtandpolering eller annan enkel förebyggande åtgärd. Helttandlösa patienter med helprotes bör erbjudas ett särskiltbaspaket med reducerad försäkringsersättning. Patientenskostnad för baspaketet förutsätts motsvara kostnaden för ettläkarbesök inom offentlig vård. Det genomsnittliga intervalletför baspaketet kan antas bli . Tilläggspaket medytterligare profylax för motsvarande patientavgift erbjudspatienter med särskilt hög frekvens tandsjukdomar.Tandvårdsförsäkringens merkostnad för bastandvård enligtförslaget exkl. tilläggspaket beräknas av verket vara istorleksordningen 500--700 milj.kr. -- Att uppväga dennamerkostnad genom minskade kostnader i andra delar avförsäkringen medför enligt verket en risk att patienter medstort behandlingsbehov får ett sämre försäkringsskydd och därmedökade tandvårdskostnader. Som alternativ framför verket därförett etappvis genomförande av bastandvården, med en första etappomfattande de åldersgrupper som lämnat den regelbundnabarn- och ungdomstandvården. De skulle därmed stimuleras tillfortsatt regelbunden tandvård med minskade framtida kostnaderför tandvårdsförsäkringen som resultat. Merkostnaden förbastandvård för försäkrade i åldern 20--, som beräknas till90--110 milj.kr. , torde enligt verket kunna finansierasgenom några begränsade förändringar i ersättningssystemet.I rapporten finns även förslag till andra förändringar iersättningsreglerna som i några fall leder till ökade kostnaderför försäkringen men i övrigt innebär kostnadsminskningar. Bl.a.föreslås införande av en fast ersättning för protetik.I 1991 års budgetproposition anförde dåvarande socialministernatt ytterligare utredning och överväganden behövdes i frågan ominförandet av bastandvård. Hon bedömde det därför angeläget attgenom försöksverksamhet skaffa underlag för ett beslut samtredogjorde för utrednings- och utvecklingsarbete som påbörjatsinom några landsting, främst landstingen i , ,och samt . Ipropositionen begärdes godkännande av vissa riktlinjer förförsöksverksamhet inom tandvårdsområdet. De olikaförsöksverksamheterna skall syfta till en jämnareresursfördelning inom riket och en bättre hushållning medresurserna. De skall vidare innebära decentralisering avansvaret från central statlig nivå till lokal nivå och möjlighettill ökad avreglering. Olika system skall prövas för ersättningfrån försäkringen till huvudmännen med utgångspunkt från attersättningen beräknas efter ett visst belopp per individ somomfattas av försöket. Några av försöken omfattar även ensatsning på undersökande och förebyggande åtgärder, bl.a. i formav bastandvård. En ersättningsmodell med klara incitament förpatienterna att genom bättre förebyggande arbete -- främst iform av egeninsatser -- kunna förbättra tandhälsan och därmedsänka sina vårdavgifter har utvecklats för försöksverksamhet.Det bör också öppnas möjlighet att försöksvis helt eller delvistillämpa lokalt anpassade ersättningssystem i stället för dennuvarande tandvårdstaxan. En viktig utgångspunkt för samtligaförsöksverksamheter är att patienterna inte skall komma attvidkännas några avgiftshöjningar. Inom försöken kan såvälförsäkringskassans som roll komma att förändrasväsentligt. I något av försöken kan det också bli aktuellt attfrångå nuvarande regler för anslutning till försäkringen.Försöksverksamheterna borde kunna påbörjas ochpågå av högst med årlig uppföljning. --har godkänt de föreslagna riktlinjerna (1990/91:SfU11,rskr. 200).Fr.o.m. har vissa ändringar gjorts beträffandehögkostnadsskyddet, avgiftsfri tandvård, s.k. estetisk tandvårdoch behandlingsperiodens längd.I motion 1990/91:Sf296 (yrkande 8) anför m.fl.(m) att ett nytt taxesystem bör införas som om möjligttillgodoser att patienten skyddas mot stora och oförutseddatandvårdskostnader. Taxesystemet och övriga regler skallstimulera till rationella arbetsformer och effektivitet samtfrämja utvecklingen av ny teknik och nya behandlingsmetoder ochen sund konkurrens. Regelbunden tandvård skall stimuleras.Taxesystemet och övriga regler skall utformas så att enarvodesnivå kan uppnås som ger full kostnadstäckning. Dettainnebär att arvodet skall möjliggöra investeringar, underhålloch utbildning för personalen samt givetvis en skälig ersättningför utfört arbete. Enklast kan detta ske genom att totalarvodetbestäms av vårdgivaren medan försäkringens ersättning skerenligt en av regeringen fastställd taxa. Härigenom kanförsäkringens utgifter lättare hållas under kontroll samtidigtsom vårdgivaren själv gör de avvägningar som måste ske vid allprissättning. Motionärerna anser att ett nytt taxesystem enligtdessa principer bör utredas. Motionärerna anför vidare(yrkande 9) att konkurrensvillkoren för privattandläkarna ochfolktandvården skall vara likvärdiga, vilket inte är fallet . Folktandvårdens vuxentandvård subventioneras avlandstingen med ca . För att markera vikten avlika konkurrensvillkor bör en neddragning av statsbidraget tillhälso- och sjukvården beräknas med utgångspunkt från ett med 500milj.kr. minskat statsbidrag för . I yrkande 5 begärmotionärerna ett tillkännagivande om att en viss taxemässigstimulans till etablering inom glesbygdsområden kan varamotiverad när etableringsbegränsningarna upphör.I två motioner kritiseras begränsningen i rätten att fådebitera arvode enligt specialisttaxa. m.fl. (fp)anför i motion 1990/91:Sf358 (yrkande 2) att privatpraktiserandespecialisttandläkare bör omfattas av samma ersättningsvillkorsom offentliganställda kollegor. Han begär ett tillkännagivandeom vikten av konkurrens även inom specialisttandvården. m.fl. (c) begär i motion 1990/91:Sf217 (yrkande 3)förslag om att nyetablerade specialister inom privattandvårdenfår tillämpa specialisttaxa. Härigenom erbjuds den enskildestörre valfrihet och tillgången på specialister tillgodoses.Som utskottet anfört i föregående avsnitt är det viktigt attfrämja konkurrensen och därigenom även effektiviteten inomtandvården. Inom föreligger som nämnts förslagfrån om ändringar i tandvårdstaxan och medanledning av dessa förslag har en treårig försöksverksamhetinletts, som skall utvärderas. Mot denna bakgrund utgårutskottet från att regeringen kommer att överväga hurtandvårdstaxan lämpligen bör utformas och vilka förändringar iövrigt som behöver vidtas för att tillgodose kravet på ökadkonkurrens och effektivitet inom tandvården. Något uttalandefrån sida är således inte påkallat med anledning avmotionerna 1990/91:Sf217 yrkande 3, 1990/91:Sf296 yrkandena 5, 8och 9 och 1990/91:Sf358 yrkande 2.I motion 1990/91:Sf232 anför m.fl. (mp) attde flesta som saknar egna tänder är pensionärer. För pensionärermed ingen eller mycket låg ATP är utgifterna för en tandprotesbetungande. Motionärerna anför vidare att de som har proteserföre mestadels är låginkomsttagare. De begär därfören utredning om behovet av kostnadsfria tandproteser.Utskottet har tidigare behandlat frågan om kostnadsfriatandproteser (se /91:SfU5). Utskottet anförde därvidatt kostnaderna för tandproteser skall regleras inom ramen förtandvårdsförsäkringen och inte såsom fallet är beträffandeövriga proteser genom sjukvårdsersättning. Utskottet kunde avkostnadsskäl inte medverka till en ändring av tandvårdstaxan isyfte att tillgodose den föreliggande motionen om kostnadsfriatandproteser. Dessutom bedömde utskottet att en sådan ändringskulle kunna medföra stora gränsdragningsproblem beträffandesåväl vilka slag av proteser som vilka grupper av försäkrade somskulle omfattas av ändringen. Utskottet erinrade även om attriksförsäkringsverkets rapport (RFV anser 1990:7) innehöll enprincipmodell för tandvårdsersättning för fast och avtagbarprotetik.Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning och avstyrkerbifall till motion 1990/91:Sf232.Amalgamsanering m.m.Tandvårdsförsäkringen betalar hela kostnaden för sådanbehandling som anges i 9 § tandvårdstaxan. Enligt paragrafensförsta stycke gäller detta1. behandling som görs till följd av medfödd missbildning ikäkområdet eller ansiktet, såvida inte missbildningen är avendast ringa omfattning,2. behandling av defekt som orsakats av sjukdom i käkområdeteller ansiktet,3. behandling som görs om på grund av avvikande reaktion motdentala material,4. behandling av tandskada på epileptiker som uppkommit videpileptiskt anfall eller5. behandling som görs till följd av muntorrhet på grund avstrålbehandling eller syndrom.Alla typer av odontologisk behandling ersätts. Kravet är dockatt behandlingsbehovet skall ha ett direkt samband med denmedfödda missbildningen, förvärvade defekten etc.I allmänna råd (1989:8)Tandvårdsförsäkringen anges efter ändring fr.o.m. den 1 juli1991 att avvikande reaktion mot dentala material kan yttra sig iform av allergi eller lichenförändringar. De allmänna rådenbygger på allmänna råd (SOSFS 1991:6) omutredning av patienter som sätter sina symtom i samband medkvicksilver från amalgam. I allmänna råd somutfärdats anges beträffande effekter på hälsanav kvicksilver från amalgam att kvicksilver kan orsakaallergiska kontakteksem. Detta är dock sällsynt. I några fallhar det gått att konstatera orala symtom såsom övergåendesvullnad, rodnad, erosioner och s.k. oral lichen. Orsaken tilloral lichen är osäker. Slemhinneförändringarna försvinner dockofta sedan amalgamfyllningar i kontakt med läsionernaavlägsnats. anger vidare att några samband iövrigt mellan långvarig kvicksilverexponering hos vuxna viaamalgam och utveckling av effekter på hälsan inte har kunnatfastslås. Studier av befolkningsgrupper har inte kunnat visanågot samband mellan amalgamfyllningar och symtom ellersjukdomar, vilket dock inte utesluter att samband i enskildafall skulle kunna förekomma. Ett antal fallrapporter där sådanasamband antagits föreligga har också publicerats.Vid sidan av den avgiftsfria tandvården finns fr.o.m. den 1juli 1989 utökade möjligheter för patienter att få ersättningvid utbyte av amalgamfyllningar. I de fall man inte har kunnatkonstatera samband mellan sjukdomsbesvär och amalgam kanpatienten få amalgamsaneringen ersatt som vid annantandvårdsbehandling, dvs. ersättning med 40, 50 resp. fråntandvårdsförsäkringen.Sådan ersättning kunde enligt allmännaråd före utges under följande förutsättningar.För uteslutande av att det fanns någon odontologisk förklaringtill patientens besvär skulle besvären utredas avspecialisttandläkare. Vidare skulle patienten vara utredd av enläkare med viss specialistkompetens. Läkaren förutsattes därvidha gjort en helhetsbedömning av patientens situation för attutesluta medicinska orsaker till patientens besvär. Läkarenskulle ange om amalgamutbyte var tillrådligt med hänsyn tillpatientens allmänna hälsotillstånd och patientens psykosocialasituation.