bet · GE01FiU30 · 1991-05-30 00:00:00 — En sammanfattning av dessa rapporter redovisasi rapporten ge statsbidrag (dnr 1989:1666).Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi () kommerefter att presentera en modell för hur olika typer avskatteförmåner löpande skall redovisas i statsbudgeten. I ettnyligen påbörjat projekt med arbetsnamnet Statsbidragenstypologi avser att bl.a. göra en sammanställning av i dagbefintliga statsbidrag.Utskottet delar motionärernas uppfattning att det är av värdeför bl.a. om en kartläggning görs av de statligasubventionerna. Regeringen bör därför med utgångspunkt i förstahand från befintligt material lämna en redovisning över vad somär möjligt att redovisa och eventuellt också lämna ett förslagtill hur en sådan subventionsrapport skulle kunna utformas.Vad utskottet här anfört med anledning av motion Fi715 (fp)bör som sin mening ge regeringen till känna.Uppdelning av statsbudgeten i en drift- och en kapitalbudgetMotion T43 av m.fl. (m) väcktes medanledning av proposition 1990/91:87 Näringspolitik för tillväxt.Motionen har av trafikutskottet överlämnats tillfinansutskottet. I motionen framhålls att när prioriteringarframtvingats inom den statliga utgiftspolitiken harinfrastrukturen kommit att försummas. En bidragande orsak tilldenna resursavvägning är att det inte görs någon skillnad mellandriftkostnader och investeringar på statsbudgetens utgiftssida.Realekonomiskt får däremot utgifter för dessa båda ändamål vittskilda verkningar.Motionärerna tar som exempel regeringens förslag om eninfrastrukturfond. Om 5 miljarder skulle överföras till dennaskulle det med nuvarande budgetteknik registreras som en likastor försvagning av statsbudgeten. Men i realiteten rör det sigom en finansiell omplacering mellan två konton, som bådadisponeras av regeringen. När medlen sedan används för ensamhällsekonomiskt räntabel investering, innebär det endast enomvandling från finansiellt till realt kapital, som inte minskarstatens förmögenhet.Efter hand som behovet av statliga investeringar iinfrastrukturen blivit alltmer påtagligt, harsystemet med en totalbudget berett växande svårigheter. Det ärsvårt att på ekonomiska grunder motivera varför en lönsaminvestering i exempelvis telenätet måste skattefinansieras.Därför har olika finansieringsalternativ lanserats, bl.a.upplåning direkt på kapitalmarknaden eller viariksgäldskontoret.När finanspolitiken nu måste inriktas mera på strukturellareformer än på konjunkturpolitiska avvägningar, är det angelägetatt frågan om finansiering av statliga investeringar får enprincipiellt genomtänkt lösning. En med traditionellbudgetteknik mera förenlig ordning vore att återgå till enuppdelning av statsbudgeten i en drift- och en kapitalbudget.Medel för räntabla investeringar skulle då kunna anslås i formav reservationsanslag. Finansieringen skulle ske genom upplåningeller genom avskrivningar på driftbudgeten. Det ställer sigdärmed också naturligt att företa omplaceringar påkapitalbudgeten genom att sälja statliga tillgångar, t.ex.företag och skogsmark, och använda likviden till investeringar iexempelvis infrastrukturen. En välkommen konsekvens torde bliatt intresset mera inriktas på driftbudgetens saldo, vilket frånsamhällsekonomisk synpunkt framstår som motiverat.Utskottet har under beredningen av detta ärende inhämtatyttranden från och ().Yttrandena redovisas i bilaga 6 till detta betänkande. RRVinstämmer i motionens grundläggande syn på svårigheterna attfrån statsbudgetens utgiftssida direkt bedöma de realaekonomiska effekterna av föreslagna utgifter. Varken RRV ellerriksgäldskontoret vill emellertid förorda en återgång till enuppdelning av statsbudgeten i en drift- och en kapitalbudget.Den kritik -- bl.a. för svåröverskådlighet och ofullständighet-- som ledde till att kapitalbudgeten avskaffades var befogad,anför man. På kapitalbudgeten togs endast investeringar upp somkunde förväntas ge en monetär avkastning. Till dessainvesteringar hörde inte väginvesteringar. Investeringar ijärnvägar togs upp endast till den del som motsvarade en bedömdavkastningsnivå.Utskottet delar motionärernas synsätt vad gäller skillnaden irealekonomiska effekter mellan investeringar ochkonsumtionsutgifter och behovet att kunna särskilja dessa. Avvad utskottet redovisat framgår emellertid att en uppdelning avbudgeten i en drift- och en kapitalbudget inte skulle lösa de imotionen påtalade svårigheterna beträffande väginvesteringar.Som framgår av yttrandena från RRV och kan manpå olika sätt lösa de av motionärerna påtalade problemen. Ettsätt, som förordar, är att fortsätta attutveckla budgeten mot en driftbudget och finansierainvesteringar genom lån vid sidan av budgeten. Utgifter i formav räntor och amorteringar kommer därvid att belastamyndigheternas förvaltningsanslag. behov av styrningoch information kan utvecklas via deinvesteringsbemyndiganden/låneramar som lämnar tillregeringen. En förbättrad redovisning av statens tillgångar föratt belysa förändringar i nettoförmögenheten kan tillgodosesgenom en utveckling av årsbokslut för staten. Det är dock enredovisning som sker först i efterhand. Vad gäller olikautgifters realekonomiska effekter finns möjligheter att utvecklaanalysen av den offentliga sektorn i nationalbudgetarna.Utskottet vill också framhålla att en orsak till att problemenuvecklats på det i motionen beskrivna sättet är att det allmännaintresset i alltför stor utsträckning genom de stora underskottsom skapades och början av 1980-taletkoncentrerats till statsbudgetens saldo. Som framhålls iriksgäldskontorets yttrande utgör upplåningsbehovet ellerstatsskuldens förändring ett bättre mått pålikviditetseffekterna av statens verksamhet än statsbudgetenssaldo.Genom de stora förändringar som genomförts i statsbudgeten detsenaste decenniet, genom avlyft av lån och investeringar,växlande redovisningsprinciper och tilltagande nettoredovisningmot budgeten som väsentliga delar av den statligaverksamheten bedrivs i varierande former utanför budgeten,saknas numera möjligheter att få en klar uppfattning om densamlade statliga verksamheten. I vart fall ger inte den statligabudgeten längre något tillfredsställande underlag för att bedömaden statliga verksamhetens samhällsekonomiska effekter. Det ärutskottets förhoppning att det arbete som pågår inomstatsförvaltningen med anledning av den nya budgetprocessen medatt utveckla nya styrformer och förbättra statens redovisningockså skall resultera i en förbättrad redovisning tillriksdagen. Förslag i denna riktning har lagts fram avbudgetpropositionsutredningen (Ny budgetproposition, SOU1990:83) som är under beredning i . Det ärutskottets uppfattning att en återgång till en uppdelning avbudgeten i en drift- och en kapitalbudget inte skulle lösa deproblem som redovisas i motion T43 (m). I stället bör andrametoder övervägas för att komma till rätta med de olägenhetersom motionärerna påtalar. Utskottet föreslår därför att den s.k.riksdagsutredningen (RDU), som talmanskonferensen beslutade ommed anledning av utskottets betänkande 1989/90:FiU39 Riksdagensroll i budgetprocessen, ges i uppdrag att närmare överväga dessafrågor. Detta bör ges talmanskonferensen till känna.Särskilda frågorRörliga krediterRiksgäldskontoret ger s.k. rörlig kredit åt vissa statligamyndigheter och företag. De rörliga krediterna används somrörelsekapital och kan närmast liknas vid decheckräkningskrediter som privata företag har hos banker.Tidigare i år utökade den rörliga kredit somregeringen disponerar för vissa uppdragsmyndigheters räkning(prop. 1990/91:100 bil. 1, FiU20, rskr. Det nyabemyndigandet innebar att den samlade ramen föruppdragsmyndigheternas rörliga kredit höjdes till 450 milj.kr.Av detta belopp har regeringen i sin tur bemyndigatfortifikationsförvaltningen och attdisponera 25 resp. 50 milj.kr.I den reviderade finansplanen (bilaga I:1, s. 59) föreslås nuatt fortifikationsförvaltningens rörliga kredit höjs till 200milj.kr. och till 150 milj.kr. Enligtförslaget skall de båda myndigheterna disponera egna kreditramari , dvs. deras rörliga krediter skall ifortsättningen inte belasta den för uppdragsmyndigheternagemensamma ramen. Med hänsyn härtill föreslås att denna ramminskas till 400 milj.kr.Utskottet har inget att erinra mot propositionens förslag idenna del. Utskottet biträder således förslaget attfortifikationsförvaltningen och försvarets materielverkges rätt att disponera rörliga krediter i riksgäldskontoretpå 200 milj.kr. resp. 150 milj.kr. samt attuppdragsmyndigheternas gemensamma ram för rörlig kredit iriksgäldskontoret begränsas till 400 milj.kr.Statliga garantier och lån i vid ombildningav affärsverk till statligt ägda aktiebolagRegeringen har föreslagit att statensvattenfallsverk och domänverket skall ombildas till aktiebolag.Eftersom deras verksamhet därmed inte längre kommer att vara endel av den statliga förvaltningen läggs i propositionen (bilagaI:1 s.60f.) fram förslag om hur man övergångsvis skallhantera de kreditgarantier som de båda affärsverken iklätt sigför statens räkning liksom de statslån och lån iriksgäldskontoret som de har.Vad beträffar kreditgarantierna föreslås att riksgäldskontoretskall ta över ansvaret för de utestående garantierna. Ettsärskilt anslag skall föras upp på statsbudgeten för att täckade eventuella förluster som kan uppkomma. Därmed behöverriksgäldskontoret inte bära risken för denna tillfälligagarantigivning. Så fort som möjligt skall de uteståendegarantierna ersättas med andra säkerheter. Detta skall i principske i takt med att de statsgaranterade lånen löper ut ellerlöses in.Utskottet har inget att erinra mot de riktlinjer som förordasi propositionen för statliga garantier vid ombildning avaffärsverk.Enligt propositionen kan det för ett affärsverk som ombildastill aktiebolag finnas behov av att fålåna i på samma villkor som . Dettagäller främst vars lån (inkl. statslånet) iriksgäldskontoret uppgår till ca 20 miljarder kronor.Utgångspunkten bör enligt propositionen vara attövergångsperioden skall vara så kort som möjligt och att ingennyupplåning skall få förekomma i . Lånen börockså begränsas till vad som anses nödvändigt för att genomföraomläggningen.Liksom finansministern ser utskottet det som angeläget att denybildade aktiebolagen inte ges andra lånebetingelser änkonkurrerande företag. För att inte omläggningen tillaktiebolagsform skall försvåras ter det sig dock motiverat låter de tidigare affärsverkenfortsätta att låna i på samma villkor somgäller för affärsverk. Regeringen bör således bemyndigas attunder en övergångsperiod medge lån till ombildadeaffärsverk.Av propositionen framgår också att regeringen skall geriksrevisionsverket i uppdrag att vid sin revision avaffärsverken särskilt uppmärksamma hur dessa utnyttjar sinupplåningsrätt och garantigivning, liksom hur de förvaltar sinlikviditet. Avsikten är nämligen inte att en affärsverkskoncerngenom lånefinansierad placeringsverksamhet skall försekapitalmarknaden med riskvilligt kapital. I propositionenbetonas att verksamhet med upplåning för placering bör bedrivasav en affärsverkskoncern endast om detta ingår i de avregeringen beslutade riktlinjerna för koncernen.Finansministern framhåller också att placeringarna skall görasmed låg risk, vilket innebär att verksamheten inte får inriktaspå att skapa spekulativa räntevinster. Den bör i stället syftatill att utan risk för kreditförluster minska koncernensräntenetto.Utskottet har inget att erinra mot vad finansministern anförangående affärsverkskoncernernas placeringsverksamhet, inteheller mot den redovisning som lämnas över den samladestatliga garantigivningens utveckling.Årsbokslut för staten /90I propositionen redovisas i sammandrag en balansräkning somriksrevisionsverket upprättat över den statliga verksamheten1989/90 (bilaga I:1 s. 66 f.). Redovisningen föranleder intenågon erinran från utskottets sida.Finansfullmakten m.m.Om arbetsmarknadsläget kräver det, kan regeringen med stöd avfinansfullmakten besluta om utgifter för vissasysselsättningsskapande åtgärder trots att särskilda medel intehar anvisats på statsbudgeten för ändamålet. Den beloppsmässigaomfattningen av detta bemyndigande omprövas . Under enföljd av år har emellertid finansfullmakten varit oförändrad ochgällt utgiftsåtaganden intill ett sammanlagt belopp på 2500milj.kr.Finansfullmakten får enligt tidigare givna bemyndigandenanvändas för vissa specificerade ändamål. Sålunda kan denanvändas för att tidigarelägga, utvidga eller påskynda statligainvesteringar som normalt finansieras med anslag påstatsbudgeten. Regeringen kan också använda den för bidrag tillkommunala projekt för investering och sysselsättning.Bidragsprocenten får därvid fastställas med hänsyn tilländamålet men inte överstiga . Vidare får finansfullmaktenanvändas för bidrag till näringslivet och bostadssektorn. Idessa sammanhang får gällande bidragssatser tillfälligt höjastill högst . Regeringen kan också utnyttja finansfullmaktenför arbetsmarknadsutbildning liksom för sådanaarbetsmarknadspolitiska insatser som kan erfordras med anledningav handelsblockaden mot . Slutligen kan regeringen medstöd av finansfullmakten utöka några av de ramar förigångsättningstillstånd m.m. som fastställer föråtgärder inom ansvarsområde. Bl.a. gällerdetta ramen för tilläggslån till ombyggnad av vissa bostadshusm.m. liksom ramen för anordningsbidrag och upprustningsbidragför samlingslokaler.Av propositionen framgår (bilaga I:1 s. 68) att regeringenfram till propositionens avlämnande inte hade utnyttjatfinansfullmakten under /91. Senast den användesvar /87 då den togs i anspråk med 75 milj.kr. Ipropositionen föreslås att finansfullmakten skall gälla medoförändrat belopp, 2500 milj.kr., även under budgetåret1991/92. Utskottet biträder detta förslag.I motion Fi60 av m.fl. (c, s) påpekas attde arbetsmarknadspolitiska åtgärder som föreslås ikompletteringspropositionen inte är tillräckliga. Enligtmotionärerna finns det ett stort behov av nybyggnation ochupprustning av samlingslokaler. De föreslår därför attutbyggnaden av samlingslokaler skall utnyttjas för att skapafler arbetstillfällen inom byggsektorn.Som också bostadsutskottet framhåller (BoU6y) har regeringenbefogenhet att i vissa situationer utöka ramen för bidrag tillallmänna samlingslokaler. Detta är en av flera åtgärder somregeringen kan vidta med stöd av finansfullmakten omarbetsmarknadsläget kräver det. Enligt finansutskottets meningbör det ankomma på regeringen att avgöra när och på vilket sättfinansfullmakten skall utnyttjas. Utskottet utgår från attregeringen i rådande läge mycket noga följer utvecklingen påarbetsmarknaden. Utskottet anser därför att någottillkännagivande i enlighet med förslaget i motion Fi60 (c, s)inte är erforderligt. Med hänsyn härtill avstyrker utskottetmotionen.Budgetering exkl. mervärdeskatt /92För att uppnå konkurrensneutralitet mellan statligegenregiverksamhet och upphandling från fristående entreprenörerkommer de statliga myndigheternas ställning inommervärdeskattesystemet att ändras fr.o.m. /92.Innebörden härav kan förenklat uttryckt sägas vara attmyndigheterna fr.o.m. nästa budgetår inte skall betalamervärdeskatt. Förändringen innebär att myndigheternas utgifterför mervärdeskatt inte längre skall beaktas då deras medelsbehovfastställs. Myndigheternas anslag kommer således att föras uppexkl. Kompensation för ingående mervärdeskattkommer myndigheterna i stället att få genom ettavräkningsförfarande direkt mot statsbudgetens inkomsttitel förmervärdeskatt.Omläggningen leder till att statsbudgetens omslutning minskar.För anslagsfinansierad verksamhet minskar statsbudgetensutgifter med ett belopp motsvarande myndigheternas utgifter förmervärdeskatt som nettoinkomsterna från mervärdeskattpå statsbudgetens inkomstsida minskar i motsvarande mån.Utskottet noterar att en indirekt följd av förändringen därmedblir att det statistiskt registrerade skattetrycket, dvs. desamlade skatternas andel av bruttonationalprodukten, minskar.Inkl. effekterna av en motsvarande omläggning av kommunernasmomsbetalningar minskar skattetrycket som en följd härav med 0,4procentenheter 1991 och 1992.I årets budgetproposition har mervärdeskatten räknats in imyndigheternas medelsbehov. Regeringen har emellertidbemyndigats att i regleringsbreven för /92föreskriva att medel motsvarande mervärdeskatten under resp.anslag inte får disponeras av myndigheterna. I den revideradefinansplanen (bilaga I:1 s. 69 f.) återkommer regeringen nu medinformation om hur detta avräkningsförfarande kommer attgenomföras för olika typer av myndigheter.De principförslag som regeringen redovisar i detta sammanhangföranleder inte någon erinran från utskottets sida.Statliga myndigheters betalning av särskild löneskatt påpensionskostnaderRegeringen har i proposition 1990/91:166 föreslagit ensärskild löneskatt på pensionskostnader på 22,. Den nyalagen skall enligt förslaget träda i kraft mentillämpas på förhållanden som inträffar fr.o.m. den 16 mars1991. Lagen omfattar också statliga arbetsgivare. Förpensionsutfästelser som inte tryggats skall skatten tas ut närpensionen betalas ut och därvid beräknas på de utbetaladebeloppen.Effekterna av den föreslagna skatten har inte kunnat beaktasvid budgeteringen av myndigheternas förvaltningsanslag förinnevarande och efterföljande budgetår. Med hänsyn härtillföreslås i propositionen (bilaga I:1 s. 92) att man fråninkomsttiteln 5211 Statliga pensionsavgifter, netto, skall göraen för samtliga myndigheter gemensam avräkning av löneskatt påutbetalda otryggade pensioner avseende budgetåren 1990/91 och1991/92. Finansministern aviserar att ett förslag tillmer bestående lösning kommer att läggas fram i 1992 årsbudgetproposition.Utskottet har inget att erinra mot att det föreslagnaavräkningsförfarandet tillämpas under en övergångsperiod.Eftersom förslaget i praktiken innebär att de statligamyndigheterna befrias från denna skatt fram t.o.m. budgetåret1991/92, anser utskottet i likhet med finansministern att en mervaraktig lösning måste redovisas senast i samband med att 1992års budgetproposition läggs fram.Lån i för vissa ADB-investeringarUnder innevarande budgetår har ett försök inletts vid sexmyndigheter som givits rätt att på marknadsmässiga villkor lånai för att finansiera ADB- ochkommunikationsutrustning. , som deltar i försöket,finansierar sina ADB-investeringar inom den totala låneram somverket har i . För övriga fem myndigheter fårregeringen under innevarande budgetår medge lån iriksgäldskontoret inom en samlad ram på 90 milj.kr.Riksdagen har (prop. 1990/91:100 bil. 1, FiU20,rskr. 132) beslutat att försöksverksamheten skallutökas med ytterligare två myndigheter under /92,nämligen och . Denför försöksmyndigheternas ADB-investeringar gemensamma låneramenfastställdes till 152 milj.kr. Detta belopp innefattarinte lånebehov som regleras i särskild ordning. Detinnefattar inte heller flygtekniska försöksanstaltens lånebehov,eftersom det skulle behandlas i en kommande proposition. Såsomanmälts i proposition 1990/91:102 har försöksanstaltenslånebehov sedermera beräknats till 16 milj.kr.Med hänsyn härtill föreslås i kompletteringspropositionen attregeringens bemyndigande att ta upp lån i förinvesteringar i ADB-utrustning m.m. för /92 skallutökas från 152 milj.kr. till 168 milj.kr. Eftersom innevarandebudgetårs låneram inte utnyttjats fullt ut föreslås dessutom attdetta lånebemyndigande förlängs till att gälla även budgetåret1991/92.Utskottet biträder dessa förslag. För att underlättaöverblicken är det enligt utskottets mening dock önskvärt att delånebemyndiganden som är aktuella ett visst år lämnas inom enoch samma ram. Sålunda bör i fortsättningen endast ettlånebemyndigande lämnas och den ram som upptas i dettabör innefatta såväl behovet av nya lån som eventuellakvarstående outnyttjade lånebemyndiganden från tidigare år.Statlig lokalförsörjningI propositionen begärs att skall godkänna riktlinjerför den statliga lokalförsörjningen innebärande attmyndigheterna själva i stället för skall fattabeslut i lokalförsörjningsfrågor, att en ombildning avbyggnadsstyrelsen till en servicemyndighet bör ske och attförutsättningarna för att driva hela eller delar av denstatliga fastighetsförvaltningen i aktiebolagsform skallprövas. När det gäller de två sista punkterna avser regeringenåterkomma till med detaljerade förslag isärpropositioner.Utskottet har inget att erinra mot dessa förslag.Täckning av merkostnader för löner och pensionerRegeringen har i bilaga 15 till årets budgetproposition underpunkt C 14 föreslagit att till Täckning avmerkostnader för löner och pensioner m.m. anvisa ettförslagsanslag på 1600 milj.kr.I enlighet med tidigare givna bemyndiganden kan anslagetanvändas för att täcka de merkostnader som uppkommer påreservationsanslag och obetecknade anslag till följd av nyalöneavtal m.m. på det statliga området vilka godkänts avriksdagens finansutskott eller regeringen. Anslaget kan påmotsvarande sätt också utnyttjas för förslagsanslag ochförslagsvis betecknade anslagsposter som har maximerats avregeringen. Däremot omfattar täckningsanslaget inteaffärsverken, inte heller det militära försvaret ochcivilförsvaret.Enligt tidigare givna bemyndiganden kan anslaget likasåanvändas för att bestrida merkostnader av speciell art. Sålundafår anslaget utnyttjas när reservationsanslag, obetecknadeanslag eller affärsverk belastas med merutgifter för personligatjänster inrättade åt dem som av trygghetsnämnden givits rättatt stanna kvar när en myndighet utlokaliserats frånStockholmsområdet.I propositionen framhåller civilministern att regeringen --efter prövning i varje särskilt fall -- bör kunna anvisa medelfrån anslaget för de angivna ändamålen.När medelsbehovet för avlöningar och pensioner har beräknatsunder de olika anslagen i budgetpropositionen har beräkningarnautgått från de lönenivåer som enligt gällande avtal tillämpadesfr.o.m. Lönekostnadspålägget har beräknats med39% av lönekostnaderna. Det nu aktuella täckningsanslagetmotsvarar i princip merkostnaderna på de ovan nämndaanslagstyperna för senare ingångna avtal. Av propositionenframgår att medelsbehovet under merkostnadsanslaget harberäknats med utgångspunkt i gällande avtal på den statligaarbetsmarknaden. Avlöningar och pensioner för lärare, skolledarem.fl. ingår inte i beräkningsunderlaget eftersom den statligaregleringen av sådana tjänster upphörde vid ingången av år 1991.Utskottet har för sin del inget att erinra mot den gjordamedelsberäkningen utan tillstyrker att anslaget förs upp med1600 milj.kr. under nästa budgetår.Avskattning av företagens reserverSom ett led i skatteomläggningen (prop. 1989/90:110, SkU30,rskr. 356) är företagen skyldiga att fr.o.m. inkomståret 1991återföra sina lagerreserver samt avsättningar tillinternvinstkonton och resultatutjämningsfonder tillbeskattning. Intäkterna från denna avskattning skall användasför att minska statsskulden och påverkar således intestatsbudgeten. Formellt redovisas medlen dock på statsbudgetenöver en särskild inkomsttitel -- 1122 Avskattning av företagensreserver -- men eftersom medlen direkt överförs tillriksgäldskontoret är inkomsttiteln uppförd med 0 kr.I den s.k. tillväxtpropositionen (prop. 1990/91:87) föreslogregeringen att en infrastrukturfond skulle bildas förfinansiering av investeringar i järnvägar, vägar ochkollektivtrafikanläggningar. Fonden skulle enligt förslagettillföras på tilläggsbudget under innevarandebudgetår och ytterligare /92från avskattningsmedlen från företagen. Ytterligare minst 10miljarder kronor skulle på olika sätt tillföras fonden underresten av 1990-talet.Vid riksdagsbehandlingen påtalade finansutskottet i ettyttrande till trafikutskottet (1990/91:FiU4y) vissa oklarheter iförslaget. Det gällde bl.a. inflytande över fonden,vilka förfoganderegler som skulle gälla för de tillgångar somfinansierades med hjälp av fonden samt fondens roll istabiliseringspolitiken. För att komma till rätta med dessaproblem föreslog trafikutskottet att de avsedda investeringarnai stället skulle finansieras direkt med anslag överstatsbudgeten.