bet · GE01KU30 · 1991-05-21 00:00:00 — Överläggningar med partiledarna har enligtstatsministern ibland förekommit som förberedelse inför ettsammanträde i utrikesnämnden.Statsministern har vidare betonat att förekomsten avpartiledaröverläggningar i ett regeringsärende inte fråntarregeringen ansvaret för det beslut som fattas i ärendet. Enligtstatsministern har det varit sällsynt med partiöverläggningar iärendet som rör enskilds rätt. I dessa ärenden har regeringenett självklart eget ansvar. I ärenden som gällt utnämningar ochtillsättande av större utredningar har däremotpartiledaröverläggningar förekommit i större utsträckning.Utskottet har tidigare uttalat sig om värdet avpartiledaröverläggningar. Sålunda anförde utskottet i betänkandeKU 1982/83:30 att det var av stort värde att den nya regeringenåterinfört veckovisa överläggningar med partiledarna, vilket gavtillfälle till information till oppositionen. Detta ansågs hasärskilt värde i utrikespolitiska frågor. Utskottet finner ingenanledning att frångå denna positiva grundsyn på värdet avinformationsutbyte mellan regeringen och oppositionspartierna iviktiga politiska dagsfrågor.Det bör dock i sammanhanget erinras om att på detutrikespolitiska området finns en grundlagsreglerad ordning förriksdagens insyn och inflytande. Det föreligger enligt 10 kap.2§ regeringsformen en skyldighet för regeringen att inhämtariksdagens godkännande innan en för riket bindandeinternationell överenskommelse ingås. Detta gäller inte endastnär överenskommelsen förutsätter lagstiftning eller annatriksdagsbeslut utan också när överenskommelsen är av störrevikt. Om rikets säkerhet kräver det kan regeringen underlåta attinhämta godkännande. I sådant fall skall regeringen istället överlägga med utrikesnämnden innan överenskommelseingås. Därutöver gäller enligt 10 kap. 6§ regeringsformen attregeringen skall hålla utrikesnämnden underrättad om deutrikespolitiska förhållanden som kan få betydelse för riket ochöverlägga med nämnden om dessa så ofta det erfordras. I allautrikesärenden av större vikt skall regeringen före avgörandetöverlägga med nämnden om det kan ske.Utskottet vill för sin del understryka vad statsministernframhållit, nämligen att överläggningar med ledarna för några aveller alla partier inte får ersätta sammanträden medutrikesnämnden i de fall sådana erfordras enligt bestämmelsernai 10 kap. regeringsformen. Ett ärendes brådskande natur kangivetvis göra att utrikesnämnden inte hinner inkallas.Överläggningar med partiledare kan i ett sådant fall utan attersätta sammanträde med utrikesnämnden vara av värde förinformationen till partier.Antalet valda ledamöter i utrikesnämnden minskades i sambandmed enkammarreformen i enlighet med grundlagberedningens förslagfrån sexton till nio. Grundlagberedningen anförde som skäl attantalet ledamöter i nämnden borde minskas med hänsyn tilluppdragets särskilda förtroendekaraktär. har sålundavid detta tillfälle bedömt hur stor den personkrets kan vara somför räkning mottar förtrolig information frånregeringen i utrikes- och säkerhetspolitiskt känsliga frågor.Det kan givetvis förekomma att regeringen bedömer att behovet avatt begränsa den personkrets som får del av ett ärende ärsärskilt starkt. Mot bakgrund av det anförda kan detta integärna annat än i mycket sällsynta undantagsfall vara ettgodtagbart skäl för att inte behandla ett ärende iutrikesnämnden.Utskottet vill i sammanhanget erinra om att utrikesnämndenssammansättning bestäms av antalet ledamöter i nämnden och deregler som gäller för val inom . Vilka partier somerhåller representation i utrikesnämnden är endast en följd avdessa valregler samt partiernas storlek i riksdagen.Utskottet har förståelse för att det föreligger ett stortintresse av att behålla den informella karaktären påpartiledaröverläggningarna och att dessa därför normalt intebehöver protokollföras. Något sådant behov föreligger enligtutskottet inte heller i de fall överläggningarnas syfte är avmer allmän politisk karaktär. Det kan exempelvis gälla attutröna det politiska stödet för en tilltänkt reform ellerförutsättningarna för samverkan mellan partier i någon aktuellfråga.Något annorlunda förhåller det sig emellertid i de fallregeringen önskar inhämta partiledarnas synpunkter införregeringsbeslut i förvaltningsärenden. Förvaltningslagenföreskriver (15§) en skyldighet för en myndighet att antecknauppgifter som tillförs ett ärende som kan ha betydelse förärendets utgång. Förvaltningslagen gäller visserligen inte förärende i regeringen. Förvaltningsärenden i regeringen bör dock imöjligaste mån handläggas enligt samma regler som gäller förunderordnade myndigheter (prop. 1985/86:80, s.57). I denhandbok ("boken") som utfärdats av statsrådsberedningenges rådet, att man även i förvaltningsärenden som avgörs avregeringen bör följa förvaltningslagens regler om anteckning avuppgifter. Det kan givetvis förekomma att uppgifter av det slagsom avses i 15§ förvaltningslagen tillförs ett ärende även isamband med partiledaröverläggningar.Utskottet vill understryka att regeringen självfallet har detfulla ansvaret för sina beslut, oavsett om dessa föregåtts avpartiledaröverläggningar eller inte. Som statsministernframhållit är det speciellt viktigt att ingen oklarhet råder pådenna punkt när fråga är om beslut i förvaltningsärende. Iövrigt har granskningen i denna del inte gett anledning tillnågot uttalande.2. -- statistik och andra redovisningara) Personal och utredningsorganBeträffande personalsituationen i (exkl.utrikesdepartementet, UD) /91 har vissauppgifter inhämtats som redovisas i en bilaga till betänkandet(se bilaga A4).Antalet anställda i har ökat något. tjänstgjorde således 1836 personer i deolika departementen (utom UD) mot 1786 personer vid årsskiftet1989/90. Antalet anställda som omfattades av det s.k.politikeravtalet, dvs. informationssekreterare och politisktsakkunniga, uppgick till 65, dvs. åtta färre än vid föregåendeårsskifte. Beträffande statssekreterarna, som inte omfattas avpolitikeravtalet, finns en särskild överenskommelse om förmåneri samband med regeringsskiften m.m. (regeringens skrivelse1985/86:177, AU 1986/87:9).Under 1990 skedde inom kommittéväsendet en minskning avantalet anställda från 238 personer till 166. Under årettillsattes 83 kommittéer medan arbetet avslutades i 66. Antaletkommittéer med anställd personal uppgick till130. De nu lämnade uppgifterna avser kommittéer tillsatta efterbeslut av regeringen. I sammanhanget bör erinras om de olikadepartementala arbetsgrupper och olika organ som betalas viadepartementens anslag till "Utredningar m.m.".Kommittéberättelsen innehåller i en särskild bilaga(underbilaga 4) en förteckning över dessa organ. På begäran avriksdagen (se föregående års granskningsbetänkande 1989/90:KU30s.15) redovisas i årets berättelse även sådana utredningsorgan(råd, delegationer, arbetsgrupper m.m.) -- tillsatta genomregeringsbeslut eller beslut i departementsprotokoll -- somfinansierats över annat anslag än "Utredningar m.m.". Avsiktenär att berättelsen fortsättningsvis skall omfatta dennautvidgade redovisning.Utskottet finner det positivt att tillgängligheten tilluppgifter om olika utredningsorgan m.m. nu ytterligareförbättrats. Utskottet vill i sammanhanget aktualiseraytterligare en förändring. Som framgått ovan innehållerkommittéberättelsen endast uppgifter om sådana organ sombelastat något anslag. Enligt utskottet är det emellertid avintresse att uppgifter lämnas även om sådana -- genomregeringsbeslut eller beslut i departementsprotokoll tillsatta-- organ, som inte hänförts till någon anslagspost. Ifortsättningen bör därför även uppgifter om dessa organtillföras det särskilda kommittéregistret som förs inomregeringskansliet och redovisning ske i kommittéberättelsen.Utskottet har utöver det anförda inte funnit anledning tillnågot uttalande.b) Antalet regeringsärenden m.m.I bilagorna A 5.1--A 5.2 till årets granskningsbetänkandelämnas en redovisning i tabellform av antalet avgjordaregeringsärenden under åren 1989 och 1990.Av tabellen framgår att antalet regeringsärenden under år 1990ökade med 1 357 i förhållande . Sistnämnda åretnoterades för övrigt det lägsta antalet regeringsärenden sedan1967, då utskottet påbörjade denna redovisning.Bland det totala antalet avgjorda ärenden inom de olikaärendegrupperna uppvisar gruppen Överklaganden den störstaförändringen räknat i absoluta tal. redovisadesen ökning med 808 ärenden () gentemot föregående år.År 1990 ökade antalet ärenden inom den aktuella gruppen med 1346, vilket motsvarar en ökning med gentemot år1989. Ärendegruppen Författningar redovisar den störstaprocentuella ökningen fler avgjorda ärenden änföregående år. I absoluta tal var ökningen 458 ärenden.Liksom föregående år var grupperna Överklaganden samt Dispens-och övriga partsärenden totalt sett de största ärendegrupperna.Drygt 65% av det totala antalet ärenden hänförde sig tilldessa båda grupper.Beträffande de olika departementens ärenden gäller bl.a.följande. Flest antal ärenden behandlades, liksom åren1985--1989, inom (6 096 ärenden). Denärmast därefter största departementen när det gäller antaletavgjorda ärenden är liksom föregående år justitie- ochfinansdepartementen (2 386 resp. 1 956 ärenden).Liksom noteras en iögonenfallande stor ökning avantalet ärenden behandlade av arbetsmarknadsdepartementet.Ökningen sammanhänger, liksom föregående år, bl.a. med enkraftig ökning av antalet utlänningsärenden som medverkat tillatt departementets ärendegrupp Överklaganden ökat med 1 543sedan föregående år. Vidare kan noteras att miljödepartementetsantal ärenden minskat med 275 medan industridepartementets antalärenden ökat med 239. Den huvudsakliga orsaken torde varaöverflyttningen av energifrågor från miljö- tillindustridepartementet.Av konseljprotokollen för framgår att det under årethållits fyra konseljer under konungens ordförandeskap. Den 8januari redovisade regeringen förslaget till budgetpropositionoch finansplan. hölls konselj med anledning avregeringskrisen. Denna konselj hade en offentlig och en fortsattdel. Under den offentliga delen redogjorde talmannen förproceduren vid utseende av statsminister och för statsministernsanmälan för av de av honom utsedda statsråden. Underden fortsatta delen redogjorde statsministern för inriktningenav regeringens arbete. lämnades en sammanfattanderedogörelse för de viktigare beslut som fattat underriksmötet /90 och för de viktigare ärenden som kvarstod attbehandla innan skulle avslutas. Slutligen lämnades viden konselj en redogörelse för denregeringsförklaring som skulle lämnas vid öppnandesamma dag samt för viktigare propositioner som upptagits i denförteckning som skulle överlämnas till riksdagen.Granskningen föranleder inte något uttalande från utskottetssida.c) Utformningen av regeringsbeslut om utlämningUtskottet har till granskning tagit upp den språkligautformningen av två regeringsbeslut angående utlämning förbrott.Enligt lagen (1957:668) om utlämning för brott får efterbeslut av regeringen utländsk medborgare som i främmande stat ärmisstänkt, tilltalad eller dömd för där straffbelagd gärning ochuppehåller sig i , utlämnas till den främmande staten. Ilagen finns en ingående reglering om de närmareförutsättningarna och villkoren för ett sådant utlämningsbeslut.Bl.a. föreskrivs i 12§ att vissa villkor skall uppställas vidbeviljande av utlämning. Ett sådant villkor har i första punktenfått följande utformning.Den som utlämnas må icke, utan särskilt medgivande enligt24§, i den främmande staten åtalas eller straffas för annatbrott som begåtts före utlämningen eller, utom i fall som avsesi 13§ andra stycket, utlämnas till annan stat, med mindre hanunderlåtit att, oaktat hinder ej mött, lämna landet efter rättegång och undergående av straff ellerannan påföljd som må hava ådömts honom för brott, varförutlämning ägt rum, eller återvänt dit sedan han lämnat landet.Bestämmande för utformningen av lagtexten har varit deneuropeiska utlämningskonventionen.Regeringen beslutade att lämna ut tvåsovjetiska flygplanskapare till . Som villkor förutlämningarna uppställdes i båda besluten följande villkor.Som villkor för utlämningen gäller att N.N. inte utan särskiltmedgivande får åtalas eller straffas för olovlig utresa ellerannat brott som han begått före utlämningen med mindre hanunderlåtit, trots att hinder inte mött, lämna efter rättegång och undergående av straff ellerannan påföljd som må ha ådömts honom för kapningsbrottet elleråtervänt dit sedan han lämnat landet.Statsrådsberedningen har till utskottet översänt en promemoriasom har upprättats inom . I promemoriananförs att de villkor som anges i de två besluten utan tvekan ärsvårtillgängliga men att de -- liksom regelmässigt i tidigarebeslut om utlämning -- har utformats i nära anslutning tillsjälva lagtexten. Det anförs vidare att det är beklagligt attutformningen av villkoren inte kan anses uppfylla rimliga kravpå lättbegriplighet men att det knappast funnits någon risk föratt villkoren skulle misstolkas av de sovjetiska myndigheterna,bl.a. med hänsyn till de täta kontakter som varit mellansovjetiska och svenska myndigheter i ärendena och till attvillkor av detta slag är vanliga i utlämningssammanhang. Sedanuppmärksamheten fästs på formuleringen av villkoren har enligtpromemorian förslag på bättre formuleringar arbetats fram isyfte att göra framtida beslut så lättillgängliga som det ärmöjligt med tanke på den materia det är fråga om.Enligt 7 § förvaltningslagen (1986:223) skall myndigheternasträva efter att uttrycka sig begripligt. Utskottet kankonstatera att den lagtext som de i besluten angivna villkorengrundar sig på är svårtillgänglig. Detta bör dock inte hindraatt besluten får en utformning som uppfyller kravet påbegriplighet. Att som förebild förförvaltningen i övrigt här har ett särskilt ansvar framhållsockså i den handbok om förvaltningslagens tillämpning hosregeringen som statsrådsberedningen har gett ut ("boken").Utskottet finner därför att det är positivt att initiativ nu hartagits till att göra utlämningsbesluten mera lättillgängliga.Utskottet har också kunnat konstatera att denna strävansedermera har kommit till uttryck i tre regeringsbeslut omutlämning enligt lagen (1959:254) om utlämning för brott tillDanmark, , och . I övrigt har granskningeninte gett anledning till något uttalande från utskottets sida.d) Remissförfarande, beslutsmotiveringar m.m.Utskottet har vid sin granskning av regeringsprotokollensåvitt gäller gjort vissa iakttagelser somredovisas i det följande.Enligt 3 § förordningen (1975:1) om protokoll och expeditioneri regeringsärenden m.m. bildar underprotokoll mot vilkasomedelbara offentliggörande hinder ej synes föreligga serieA,medan övriga underprotokoll bildar serieB (dvs. sådana som ärunderkastade sekretess).I beslut (nr 9) gav regeringenöverstyrelsen för civil beredskap ett uppdrag att svara för visslagring av sjukvårdsmateriel enligt riktlinjer som anges i entill beslutet fogad bilaga.Till det beslut som är intaget i protokollet är fogad enhandling av följande innehåll:00>"61>Bilaga till regeringsbeslut00> 61>1989-01-26 nr 900>Visst uppdrag till överstyrelsen för civil beredskap00>Bilagan är hemligstämplad. Förvaras i särskild ordning. "I ett beslut (nr 1) föreskrev regeringen attden svenska delegationen vid världshälsoförsamlingens (WHO) 42:asammanträde i den 8--skulle handla ihuvudsaklig överensstämmelse med en till beslutet bifogadinstruktion. Till det beslut som är intaget i protokollet ärfogad en handling av följande innehåll:00>"61>Bilaga till protokoll vidregeringssammanträde1989-05-0300>Instruktion för den svenska delegationen vidvärldshälsoförsamlingens 42:a sammanträde00>Instruktionen är hemligstämplad. Förvaras i särskildordning. "I båda dessa fall borde besluten enligt utskottets bedömningha protokollerats i serie B. På de handlingar som har fogatstill exemplaren av besluten i protokollen har antecknats att deär bilagor till besluten. Detta är uppenbarligen felaktigt.Remisser i ärenden som rör klagomål över handläggning avsocialtjänstärenden m.m.Den grundläggande bestämmelsen om inhämtande av yttranden iregeringsärenden finns i 7 kap. 2§ regeringsformen. Enligt denparagrafen skall behövliga upplysningar och yttranden inhämtasfrån berörda myndigheter. Bestämmelsen gäller såvälförvaltningsärenden som andra regeringsärenden. Även omförvaltningslagen (1986:223) inte är tillämplig påregeringsärenden bör förvaltningsärendena i möjligaste månhandläggas enligt samma regler som gäller för underordnademyndigheter (prop. 1985/86:80 s.57). Detta innnebär attbestämmelsen i 13§ förvaltningslagen om remisser bör iakttasvid handläggningen av förvaltningsärenden i regeringskansliet.Innan en myndighet inhämtar yttrande genom remiss skallmyndigheten enligt den paragrafen noga pröva behovet avåtgärden.Remissförfarandet i regeringsärendet har berörtsav . Härvid har framhållits betydelsen avett rätt utnyttjat remissförfarande. Utskottet har ocksåunderstrukit att remissförfarandet inte får följa rutinmässigamönster eller annars ske på ett sätt som är oförenligt medkravet på skyndsamhet eller med det allmännas intresse av att sålångt möjligt undvika onödigt och ineffektivt arbete inomförvaltningen. Som exempel på fall där remissbehandling varitonödig har utskottet pekat på ärenden som av formella skäl intekan tas upp till prövning i sak (KU 1968:15 s.5 ff., KU1970:42 s.7 ff., KU 1974:22 s.31 ff., KU 1975/76:50 s.5ff. och KU 1979/80:50 s.14 ff.).Elva beslut avser skrivelser med klagomål frånenskilda personer över handläggningen av socialtjänstärenden påkommunal nivå (nr 3, nr 8 och 11, 27april nr 22, nr 7, 8 och 9, nr 16, nr 5,28 september nr 5 samt nr 5). I sistnämnda fallberördes även omsorgsverksamheten, polisen och åklagarväsendet.I samtliga ärenden utom ett infordrade departementet yttrandefrån . I flera av dessa beslut har för övrigtantecknats att yttrandet har bifogats beslutet. Så haremellertid inte skett med de exemplar av beslutet som finns iprotokollet. I några av regeringsbesluten återges delar avyttrandena med ibland kritiska synpunkter på handläggningen hoskommunen.I det fall där yttrande inte inhämtades avgjordes ärendetgenom att regeringen överlämnade skrivelsen till (nr 9). I ett annat fall beslutade regeringen attöversända yttrande till socialförvaltningen i denberörda kommunen och att i övrigt inte vidta någon åtgärd medanledning av skrivelsen. Yttrandet innehöll kritik mot kommunen,och kritiken återgavs i regeringsbeslutet (nr 5). I detfall där flera myndigheter var inblandade beslutade regeringenatt överlämna skrivelsen "dels till somtillsynsmyndighet för , omsorgsverksamheten samtmiljö- och hälsoskyddet, dels till riksåklagarmyndigheten somtillsynsmyndighet för åklagarväsendet" (nr 5). Iövriga åtta fall beslutade regeringen att inte vidta någonåtgärd med anledning av skrivelserna.Enligt 67 § socialtjänstlagen (1980:620) har socialstyrelsentillsyn över i riket. skall enligt68§ inom länet följa socialnämndernas tillämpning avsocialtjänstlagen.Regeringen har ingen laglig rätt att uttala sig om kommunenshandläggning av enskilda socialtjänstärenden. Ettförvaltningsärende hos regeringen med anledning av en skrivelsemed klagomål över handläggningen av ett socialtjänstärende kan ipraktiken bara avgöras genom att regeringen antingen överlämnarskrivelserna till en tillsynsmyndighet eller att regeringenbeslutar att inte vidta någon åtgärd med anledning avskrivelsen. Med hänsyn till utskottets tidigare uttalanden omonödig remissbehandling i ärenden som av formella skäl inte kantas upp till saklig prövning kan det därför ifrågasättas om detvar lämpligt att fordra in yttrande från i dessafall.Regeringens åtgärd att till en socialförvaltning översända ettlänsstyrelseyttrande som avgetts på departementets anmodan ochsom innehöll kritik mot förvaltningens handläggning av ettenskilt ärende kan enligt utskottets mening dessutom ge ettfelaktigt intryck av att regeringen delar kritiken.Allmänt hållna beslutsmotiveringarUtskottet har tagit upp frågan om motivering avregeringens beslut och framhållit att motiveringar är särskiltviktiga för att en fast och enhetlig praxis skall kunnaupprätthållas inom förvaltningen. Utskottet har pekat påbetydelsen av motiveringar när regeringen ändrar en underordnadmyndighets beslut (KU 1968:15 s.13 ff., KU 1972:26 s.10 ff.,KU 1973:20 s.7 ff., KU 1975/76:50 s.12f. I statsrådsberedningens skrift Förvaltningslagenstillämpning hos regeringen ("boken") understryks ocksåbetydelsen av att regeringen motiverar beslut som innebär att enunderordnad myndighets beslut ändras. I skriften sägs vidare i beslutsmotiveringar bör undvika sådana allmänt hållnauttryck som "på grund av särskilda omständigheter" eller "avsärskilda skäl". Dessa formuleringar kan enligt skriftenanvändas om man vill ge uttryck för att avgörandet inte ärprejudicerande. Det framhålls att man dock om möjligti ett sådant fall bör ange vilka de särskilda omständigheternaeller skälen är (s.70 och 73).Ansökningar om licens för vissa preparat i medicinskverksamhet avgörs av . upphävderegeringen i sju fall beslut varigenom hadeavslagit sådana ansökningar. Motiveringarna i regeringsbeslutenbestår endast av hänvisningar till "i ärendet föreliggandesärskilda omständigheter" (nr 5, nr 6, 27april nr 12, nr 8, nr 6 och nr 2 och3).Riksförsäkringsverket avgör frågor om dispens frånföreskrifter om tjänstgöring i offentlig vård för att bliuppförd på allmän försäkringskassas förteckning enligt 2 kap.5§ lagen (1962:381) om allmän försäkring. Under år 1989upphävde regeringen i fem fall beslut varigenomriksförsäkringsverket hade avslagit ansökningar om sådandispens. Motiveringarna i regeringsbesluten består endast avhänvisningar till "de särskilda omständigheterna i ärendet" (19januari nr 1, nr 11, nr 5, 14 septembernr 10 och nr 4).Utskottet vill understryka den betydelse beslutsmotiveringarhar för såväl enskilda som för underordnade myndigheter dåregeringen upphäver eller ändrar myndigheternas beslut. mening kan de redovisade beslutsmotiveringarna inteanses uppfylla de krav som bör ställas på sådana beslut.Ansökan om visst tillstånd förfallen på grund av långhandläggningstidUtskottet har vid sin granskning av regeringsprotokollensåvitt gäller och jordbruksdepartementetuppmärksammat ett ärende som blivit inaktuellt genom långhandläggningstid i regeringskansliet.Lotterinämnden avslog en ansökan omtillstånd till lotteri som ett idrottsförbund ville anordnaunder tiden --. Förbundet överklagadenämndens beslut hos regeringen (). Nämndenyttrade sig i ärendet . Jordbruksdepartementetöverlämnade yttrandet till förbundet. tillfälle att senast den 19 april 1988inkomma med ytterligare skrifter i ärendet. Det angavs därvidatt ärendet kunde komma att avgöras i befintligt skick efter dendagen. Såvitt framgår av akten har därefter inget tillförtsärendet.Genom förordningen (1988:1575) om ändring idepartementsförordningen (1982:1177) fördes förvaltningsärendensom gäller ifrågavarande slag av lotterier över tillcivildepartementet den 1 januari 1989.I beslut (nr 19) fann regeringen att dentid som avsågs med ansökningen hade förflutit. Regeringenavskrev därför ärendet.Det ligger enligt utskottets bedömning i sakens natur att ettärende bör avgöras innan det saken gäller blivit inaktuellt pågrund av den tid som förflutit. kan en sådan tidsutdräktbero på omständigheter som den beslutande myndigheten inte kanråda över. I det nu aktuella fallet finns inte några uppgifterom några sådana omständigheter. Såvitt framgår av akten kundeärendet ha avgjorts redan efter . Mot bakgrundhärav är det anmärkningsvärt att ett beslut inte fattades föreden tid som ansökningen avsåg.3. Remisser till lagrådetUtskottet har på sedvanligt sätt granskat regeringensremittering av lagförslag till lagrådet. Beträffande gällanderegler för lagrådsgranskning m.m. hänvisas till en inomutskottets kansli upprättad promemoria, bilaga A6.1.Det totala antalet lagpropositioner uppgick till113. Motsvarande antal för åren 1985--1989 var 138, 117, 117,122 resp. 110.