bet · GE01SfU18 · 1991-05-28 00:00:00 — Särskilt gäller detta enligtmotionärerna konsekvenserna för anställda som ofta måste varaborta från arbetet.Utskottet utgår från att verkningarna av de förändradesjukersättningsreglerna kommer att följas med störstauppmärksamhet. Något tillkännagivande med anledning av motionSf51 yrkande 2 behövs enligt utskottets uppfattning inte.KompensationsnivånSom ovan framgått utgår hel sjukpenning numera normalt med65% i en sjukperiod och med 80%för tid därefter t.o.m. den nittionde dagen, som förde flesta anställda utgår ytterligare ersättning enligt avtal.Som också framgått ovan får ersättning utgå medhögst utan att sjukpenningen påverkas.Sjuklön skall enligt regeringens förslag utgå med viss andelav den lön och de andra anställningsförmåner som arbetstagarengått miste om till följd av nedsättningen i arbetsförmågan undersjuklöneperioden. Denna andel skall normalt vara för deförsta i varje sjukperiod och för tiddärefter. Närmare precisering av sjuklönens beräkning skall fågöras genom kollektivavtal.Särskilda regler föreslås för arbetstagare som kan beräknaskomma att ha särskilt omfattande korttidsfrånvaro med rätt tillsjuklön. Reglerna innebär att på ansökan av ensådan arbetstagare kan besluta dels att ersättning skallutgå från den allmänna sjukförsäkringen till arbetstagarensarbetsgivare för kostnaderna för sjuklön, dels att sjuklönenskall utgå även . Beslutetskall avse arbetstagarens samtliga anställningar.Regeringen betonar i propositionen att förslaget om sjuklönläggs fram under förutsättningen att kollektivavtalen påarbetsmarknaden kommer att anpassas så att nivåerna påersättningen för inkomstbortfall vid sjukdom blir enhetliga förolika grupper på arbetsmarknaden. Ett lagfäst sjuklönesystem kanenligt vad föredragande statsrådet framhåller inte ses som ensocialt tillfredsställande ordning om systemet leder tillskillnader i sjukersättning mellan olika grupper, och det ärdärför av största betydelse att kunna förlita sig på att deavsedda kompensationsnivåerna i praktiken får genomslag på helaarbetsmarknaden. Om så inte sker, måste andra åtgärder övervägasför att uppnå åsyftat resultat, och statsrådet avser att följautvecklingen mycket noga. Hon tillägger att likabehandlingen avolika grupper på arbetsmarknaden är så nödvändig att, om avtalträffas där den inte kommer till stånd, förslaget om införandeav sjuklön bör dras tillbaka. Dessutom anser hon att om, sedanavtalsanpassning skett på den avsedda nivån, nya avtal träffasom en kompensationsnivå som överstiger den avsedda, en sådannivå genom lagstiftning bör bli normgivande för helaarbetsmarknaden och att det därvid bör åligga arbetsgivarna atthelt svara för kostnaderna för den på så sätt höjdakompensationsnivån inom sjukförsäkringen. Således avser hon attockså efter ett beslut av om lagfäst sjuklön hålla sigunderrättad om utvecklingen på arbetsmarknaden i frågan och, omdet krävs för att åstadkomma den förutsatta likabehandlingen,återkomma till med förslag om höjdakompensationsnivåer.Sigge Godin m.fl. kritiserar i motion Sf55 regeringens "hotatt dra tillbaka förslaget om sjuklön" och pekar på möjlighetenatt vidta andra åtgärder, om parterna på arbetsmarknaden motförmodan inte skulle anpassa sina avtal till de föreslagnanivåerna. Motionärerna hänvisar till att sjuklönekommitténuttalat att önskemålet om följsamhet tillsjuklönelagstiftningens regler möjligen skulle kunna tillgodosesgenom ett differentierat uttag av socialavgifter, och de delardenna uppfattning. De begär ett tillkännagivande om det anförda(yrkande1).Gösta Lyngå m.fl. instämmer i motion Sf51 i bedömningen avvikten av att de avsedda kompensationsnivåerna slår igenom påett likartat sätt på hela arbetsmarknaden. Om arbetsmarknadensparter inte lyckas se till det måste enligt motionärerna andraåtgärder övervägas, och de begär ett tillkännagivande härom(yrkande3).Utskottet hade i sitt betänkande 1990/91:SfU9 om vissaändringar i sjukförsäkringen m.m. som utgångspunkt att avtalenpå arbetsmarknaden skulle anpassas till de ramar som angivitsför kompensationsnivåerna inom nuvarande sjukersättningssystem.Utskottet ansåg det inte lämpligt att, som föreslagits i ettmotionsyrkande, ta ut en förhöjd arbetsgivaravgift, som irealiteten blev en form av böter, för sådana arbetsgivare somträffade kollektivavtal som gav högre ersättningsnivåer.Som utskottet betonade i det nämnda betänkandet är ettberättigat krav beträffande en arbetsgivarperiod attkompensationsnivåerna blir rättvisa och lika mellan olikagrupper på arbetsmarknaden. Utskottet instämmer därför iföredragande statsrådets uppfattning att ett lagfästsjuklönesystem inte kan ses som en socialt tillfredsställandeordning om systemet leder till skillnader i sjukersättningmellan olika grupper och att, om de avseddakompensationsnivåerna inte slår igenom på ett likartat sätt påhela arbetsmarknaden, andra åtgärder måste övervägas för attuppnå åsyftat resultat. Utskottet anser fortfarande attutgångspunkten måste vara att avtalen på arbetsmarknadenanpassas. Med hänsyn till uttalandena i propositionenförutsätter utskottet att regeringen återkommer till riksdagenom avtalen på arbetsmarknaden skulle komma att avvika frånkravet på lika kompensationsnivåer. Regeringen kan därvid, somanges i propositionen, föreslå att ett beslut om införande avett sjuklönesystem upphävs eller att en för vissa grupperavtalad högre kompensationsnivå skall få genomslag på helaarbetsmarknaden. Utskottet vill som ett alternativ till ettförslag om upphävande av ett beslut om sjuklönesystemet peka påmöjligheten att skjuta på ikraftträdandet. Vilken åtgärd som iförsta hand bör vidtas om en anpassning mot förmodan inte skulleske anser utskottet inte att nu bör ta ställning till.Utskottet avstyrker med det anförda bifall till motion Sf55yrkande 1.Motion Sf51 yrkande 3 bör enligt utskottets uppfattning ansestillgodosedd med vad som anförts i frågan i propositionen. Någotriksdagens uttalande med anledning av det motionsyrkandet behövsdärför inte.Gullan m.fl. anser i motion Sf243 att vid beredningenav frågan om sjuklön bör övervägas om med65% kompensation kan ersättas med karensdagar. De begär etttillkännagivande härom (yrkande3).Utskottet, som senast i sitt av godkända betänkande1990/91:SfU9 erinrade om att en självrisk i form av karensdagarinte var förenlig med den av undertecknadeILO-konventionen nr 121 (om förmåner vid yrkesskada), avstyrkerdärmed bifall till motion Sf243 yrkande 3.SjuklöneperiodSjuklöneperioden föreslås omfatta dåarbetstagarens arbetsförmåga är nedsatt på grund av sjukdom ochde därpå följande i sjukperioden. Föratt en sjuklöneperiod skall börja löpa, krävs att arbetstagarenavhåller sig från arbete åt arbetsgivaren. Skyldigheten att utgesjuklön skall gälla från anställningens början. Förkorttidsanställning skall dock gälla särskildakvalifikationsregler. När anställningen upphör, skall ocksåskyldigheten att utge sjuklön upphöra. Detta gäller även om ensjuklöneperiod börjat löpa.Förslaget begränsar sig till att omfatta ersättning i sambandmed bortovaro från arbetet på grund av sjukdom. Av detta följeratt andra typer av ledighet, som exempelvis föräldraledighet,inte omfattas av förslaget. Det bör enligt propositionenuppmärksammas att situationer kan uppkomma då det kan varaoklart huruvida sjuklön eller föräldrapenning skall utges.Föredragande statsrådet instämmer i sjuklönekommitténskonstaterande att en översyn av reglerna om tillfälligföräldrapenning bör komma till stånd.Bestämmelserna i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring,LAF, innebär att om ett sjukdomsfall bedöms som recidiv av entidigare godkänd arbetsskada, skall ny samordningstid enligt3kap. 1§ LAF inte börja löpa. Vid recidiv skall enligt3kap. 5§ tredje stycket LAF kompensationsgraden fr.o.m.första sjukdagen vara av sjukpenningunderlaget. Ipropositionen föreslås ett tillägg i 3kap. 5§ som innebäratt sjukersättningen till arbetstagare också vid sjukfall somutgör recidiv av arbetsskada skall utges i form av sjuklön undersjuklöneperioden. Innebörden är att bestämmelserna i ombl.a. kompensationsgraden i motsvarande utsträckning saknartillämplighet i dessa fall. De ytterligare frågor omkompensationen som kan uppkomma till följd härav får enligtuttalande i propositionen (s. 92) lösas i samband med denöversyn av arbetsskadeförsäkringen som skall ske.Som sjukperiod skall enligt sjuklönelagen anses sådan tidunder vilken arbetstagaren i oavbruten följd lider av sjukdomsom sätter ned arbetsförmågan. Med sjukdom jämställs etttillstånd av nedsatt arbetsförmåga som orsakats av sjukdom förvilken utgetts sjuklön enligt sjuklönelagen eller sjukpenningenligt AFL m.fl. lagar och som fortfarande kvarstår efter detatt sjukdomen upphört. Definitionen ansluter till den definitionsom ges i AFL. Till skillnad från kravet i AFL ställs dock intenågot krav på viss minsta nedsättning av arbetsförmågan.I två motioner, Sf52 av m.fl. (yrkande1) ochSf53 av m.fl. (yrkande1), begärs att ensammanläggningsregel införs i sjuklönelagen. Regeln skall enligtmotionärerna innebära att, när en arbetstagare efter att hauppburit sjuklön återgått i arbete och därefter åter insjuknarinom , t.ex. , den nya sjuktiden skall läggassamman med den tidigare vid beräkning av sjuklöneperiod. Desjuklöneperiodsdagar som löpt under den tidigare sjukperiodenskall sålunda avräknas vid beräkning av den nyasjuklöneperioden, och om hela sjuklöneperioden förbrukats underden tidigare sjukperioden skall ersättning alltså inte utgå iform av sjuklön från arbetsgivaren utan i form av sjukpenningfrån den allmänna sjukförsäkringen. Som motivering tillförslaget anförs i motion Sf52 att avsaknaden av ensammanläggningsregel kan ha icke önskvärda effekter frånrehabiliteringssynpunkt och i motion Sf53 att regeln behövs tillskydd för alltför höga kostnader för återkommande sjukdomsfall.I utskottets betänkande 1990/91:SfU16 med anledning avproposition 1990/91:141 om rehabilitering ochrehabiliteringsersättning diskuteras begreppet sjukperiod.Utskottet uttalar att de sänkta kompensationsnivåerna under de90 första dagarna av en sjukperiod har medfört att det bl.a. harblivit svårare för försäkringskassorna att motivera sjukskrivnapersoner att återvända till arbetsplatsen för ett arbetsförsökeftersom -- om arbetsförsöket misslyckas -- kompensationsnivånför sjukpenningen sänks . Frågankommer, enligt vad utskottet framhåller, att än mer aktualiserasom antar regeringens förslag om lagfäst sjuklön enligtproposition 1990/91:181. Utskottet anser i betänkandet att detär angeläget att begreppet sjukperiod belyses ytterligare ochatt regeringen bör överväga om och i vilken form särskildaföreskrifter i frågan bör utfärdas.Utskottet har sålunda uttalat sig för en ytterligare belysningav begreppet sjukperiod. Utskottet anser sig inte nu ha underlagför att besluta om en sådan sammanläggningsregel som begärs imotionerna Sf52 och Sf53. Utskottet förutsätter emellertid att isamband med den belysning och de överväganden som utskottetuttalat sig för i betänkande 1990/91:SfU16 även frågan omsammanläggning av sjukperioder kommer att beröras. Med detanförda avstyrker utskottet bifall till motionerna Sf52 yrkande1 och Sf53 yrkande1.PersonkretsenRätten till sjuklön enligt sjuklönelagen skall endast avsearbetstagare. Om en arbetstagare har flera arbetsgivare skallskyldigheten att utge sjuklön åvila varje arbetsgivare för sig.Uppdragstagare och egenföretagare omfattas inte avsjuklönesystemet. Med denna begränsning av personkretsenberäknas ändå en överväldigande del av de förvärvsarbetande, ca95%, omfattas av sjuklönesystemet.Någon legal definition av arbetsgivar- ellerarbetstagarbegreppet föreslås inte med hänsyn till desvårigheter som i andra sammanhang visat sig förbundna med ensådan. I de flesta fall torde det enligt propositionen varaenkelt att fastställa om ett anställningsförhållande föreligger,och om tvist uppkommer i frågan får den avgöras efter vedertagnaarbetsrättsliga principer.Enligt vidare uttalanden i propositionen fårarbetstagarbegreppets innehåll läggas fast i rättstillämpningenmed utgångspunkt i en civilrättslig begreppsbestämning.Gränsdragningen mellan arbetstagare å ena sidan och olika formerav uppdragstagare och självständiga företagare å den andra tordeså som allmänt sker i t.ex. arbetsdomstolens praxis fågöras på grundval av en helhetsbedömning av avtalet mellanparterna och övriga omständigheter i fallet. Huruvida den somåtagit sig att utföra ett arbete är arbetstagare elleregenföretagare beror på omständigheterna. Av betydelse brukarvara bl.a. om den som åtar sig arbetet är personligenarbetsskyldig, vem som tillhandahåller material, maskiner o.d.för arbetet, hur ersättningen för arbetet bestämts osv. Någonuttänjning av arbetsgivar- och arbetstagarbegreppen på sätt somstundom förekommit i socialförsäkringspraxis med hänsyn tillkraven på schablonlösningar inom socialförsäkringsområdet ärinte avsedd.Också i fråga om begränsningen av rätten till sjukpenning pågrund av sjuklönerätt uttalas i propositionen attgränsdragningen mellan arbetstagare å ena sidan och bl.a.uppdragstagare å den andra oftast inte torde vålla någrabekymmer i ett sjukpenningärende. kan emellertidproblem i detta avseende uppstå, bl.a. av det skälet attsjukpenninggrundande inkomst av anställning också -- på grund avschabloniseringar av arbetstagarbegreppet inomsocialförsäkringssystemet -- kan baseras på vissauppdragsersättningar. Eftersom den som är att anse somarbetstagare i allmänhet kan få sjukpenning först fr.o.m. denfemtonde dagen i sjukperioden -- medan en uppdragstagare kanvara berättigad därtill redan från den första sjukdagen -- måsteförsäkringskassan, såsom en preliminärfråga isjukpenningärendet, ta ställning till vilken kategori denförsäkrade tillhör. Om avgränsningsfrågan är mer svårbedömd kandet inträffa att arbetsgivaren anser den försäkrade vara attanse som uppdragstagare, och alltså inte berättigad tillsjuklön, medan är tveksam till detta. I ensådan situation kan det finnas skäl för kassan att tillämpa20kap. 2a§ första meningen AFL. Enligt nämnda lagrum skallkassan, om det inte utan betydande dröjsmål kan avgöras om rätttill ersättning enligt AFL föreligger men det finns sannolikaskäl för att sådan rätt finns, besluta att ersättning skallbetalas ut med ett skäligt belopp om detta är av väsentligbetydelse för den försäkrade.Utskottet delar uppfattningen i propositionen att det i deflesta fall torde vara enkelt att fastställa om ettanställningsförhållande föreligger. Risken är emellertid ändåenligt utskottets uppfattning stor att många för de förstafjorton dagarna av ett sjukfall kan hamna mellan sjuklöne- ochsjukpenningsystemen på grund av attarbetsgivaren/uppdragsgivaren anser att uppdragsförhållandeföreligger och anser attarbetstagarförhållande föreligger. Som utskottet senare kommeratt beröra närmare finns för de fall att arbetsgivare ocharbetstagare är oense om huruvida arbetstagarens arbetsförmågaär nedsatt en s.k. sjuklönegaranti genom försäkringskassan.Försäkringskassan skall också enligt samma regler som hittillskunna utge preliminär ersättning i sjukpenningärenden. Vid tvistom huruvida den försäkrade är arbetstagare eller uppdragstagarehar emellertid inte föreslagits någon garantiregel.Möjligheterna till preliminär ersättning i sjukpenningärendenenligt 20kap. 2a§ AFL är enligt utskottets mening inteheller tillräckliga för att garantera att en försäkrad intefaller emellan de båda systemen. Utskottet vill bl.a. peka påatt oklarhet om en person är arbetstagare eller uppdragstagareoch beroende härav skall ha sjuklön eller sjukpenning kanföranleda process dels i arbetsrättslig ordning, dels iförsäkringsrättsordningen med den tidsutdräkt som följer avdetta.Utskottet delar uppfattningen i propositionen att någondefinition av arbetstagarbegreppet inte kan ges i lagen.Utskottet anser emellertid att de frågor som rör arbetstagar-resp. uppdragstagarbegreppet måste få en närmare belysning ochatt lösningar för att skydda den försäkrade mot rättsförlustermåste övervägas. En möjlighet kan enligt utskottets mening varaatt en försäkrad genom får någon form avförhandsbesked om sin ställning i fråga omsjukpenningförsäkringen. Genom att kassan ändå, enligt vad somockså framhålls i propositionen, kan behöva dela upp enförsäkrads SGI i vad som svarar mot anställningsinkomst och vadsom svarar mot uppdragsinkomst, bör detta kunna vara möjligtutan alltför stor omgång. En annan möjlighet kan vara attsjuklönereglerna får gälla även för uppdragstagare med uppdragomfattande viss minsta tid. Ytterligare en möjlighet kan varaatt även dessa frågor omfattas av den s.k. sjuklönegarantin.Utskottet är dock medvetet om faran för att arbetsgivarnasansvar kan urholkas, om en alltför omfattande garanti skapas föratt sjukersättning utges oavsett deras betalningsvillighet.Utskottet vill vidare understryka betydelsen av att parterna iett arbetsförhållande i största utsträckning gör klart för sighuruvida ett anställnings- eller uppdragsförhållande föreligger.Härvid kan ett sådant förhandsbesked från somovan nämnts vara av värde.Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att möjligheternaatt lösa de problem som gränsdragningen mellan arbetstagar- ochuppdragstagarbegreppen kan ge upphov till med ettsjuklönesystem bör övervägas närmare. Dessa överväganden bör iförsta hand göras inom , och regeringen bördärefter återkomma till med de förslag somövervägandena ger anledning till. Utskottet föreslår attriksdagen som sin mening ger regeringen vad utskottet i dennadel anfört till känna.För korttidsanställningar föreslås som ovan framgår vissakvalifikationsregler. Om den avtalade anställningstiden ärkortare än en månad, skall rätten till sjuklön inträda endast omarbetstagaren tillträtt anställningen och därefter varitanställd under minst . Dagar medogiltig frånvaro medräknas inte. Rätten till sjuklön gäller idessa fall alltså tidigast fr.o.m. den femtonde dagen eftertillträdet. -- För arbetstagare med återkommande kortvarigaanställningar hos samma arbetsgivare föreslås en särskildberäkningsregel för kvalifikationstiden.Gullan m.fl. anser i motion Sf52 att den föreslagnaregeln kan komma att medföra icke önskvärda effekter förkorttidsanställda, t.ex. skolungdomar, och de begär därför attriksdagen skall besluta att skall betalasjukersättning vid tillfälliga anställningar under en månad(yrkande3).Utskottet delar inte motionärernas bedömning avsjuklönesystemets nackdelar för korttidsanställda. Utskottetanser att den avvägning i fråga om omfattningen avarbetsgivaransvaret som gjorts i propositionen bör godtas ochavstyrker bifall till motion Sf52 yrkande3.Vid utlandsvistelse gäller vissa begränsningar för rättentill sjukpenning. Enligt huvudregeln (3kap. 15§ förstastycket e AFL) utges inte sjukpenning för tid då den försäkradevistas utomlands. Undantag gäller dels om den försäkradeinsjuknar medan han utför arbete som ett led i en i Sverigebedriven verksamhet eller som anställd på ett svenskthandelsfartyg, dels om den försäkrade under pågående sjukdom harrest till utlandet med medgivande. Även omden försäkrade enligt AFL inte har rätt till sjukpenning vidutlandsvistelse kan sådan rätt föreligga på grund av någon av dekonventioner om social trygghet som har slutit.Begränsningen av rätten till sjukpenning under vistelseutomlands infördes . I sitt av godkändabetänkande SfU 1983/84:10 kunde utskottet med hänsyn till desvårigheter ur kontrollsynpunkt som förelåg när det gällde attbedöma rätten till sjukpenning vid utlandsvistelser godta ettförslag av regeringen om att denna rätt skulle inskränkas vidsjukdom som inträffade under semestervistelser och liknandevistelser utomlands. Däremot ansåg utskottet det rimligt attsjukpenningskyddet skulle upprätthållas för försäkrade somtillfälligt arbetade utomlands under sådana förhållanden attbosättningen i bestod. Ett villkor borde dock vara attdet tillfälliga arbetet utomlands ingick som ett led i denförsäkrades förvärvsverksamhet i Sverige.Sjuklön skall enligt propositionen betalas även under olikaformer av ledigheter för den anställde, under förutsättning attledigheten är förenad med rätt till lön. En konsekvens häravblir att sjukdom under semester medför rätt till sjuklön endastom arbetstagaren uppbär semesterlön och enligt semesterlagensföreskrifter begär att sjukdag inte skall räknas somsemesterdag.Någon motsvarighet till regeln i AFL om inskränkning av rättentill sjukersättning vid vistelse utomlands föreslås inte ipropositionen. I propositionen framhålls att en sådan regel ifråga om sjuklön skulle generellt befria arbetsgivaren frånskyldighet att utge sjuklön under arbetstagares utlandsvistelseoch att det kan ifrågasättas om en sådan begränsning av rättentill sjukförmåner skulle vara förenlig med Sverigeskonventionsåtaganden. Därtill kommer att det inom EG-områdetgällande regelsystemet (förordningen 1408/71 om tillämpning avsystem för social trygghet på arbetstagare, självständigaförvärvsverksamma och dessas familjemedlemmar, som flyttar inomgemenskapen) innebär att bl.a. sjukförmåner för den som arbetari ett medlemsland inte får dras in eller minskas av det skäletatt vederbörande vistas i ett annat medlemsland. framhåller att enligt de riktlinjer som gäller förarbetet med utformandet av ett samarbetsavtal mellan EFTA och EGavses den nämnda förordningen tillämpas av gentemot EGoch övriga EFTA-länder. Det kan på goda grunder antas att ettsamarbetsavtal i enlighet härmed kommer att medföra attföreskrifterna i bl.a. 3kap. 15§ första stycket e AFL intekommer att kunna tillämpas i fråga om en försäkrad som vistas inågot av länderna inom EG eller EFTA. Förslaget attarbetsgivarens skyldighet att utge sjuklön även skall gälla förtid då arbetstagaren vistas utomlands skall enligt propositionenses mot bakgrund av detta.I två motioner, Sf52 yrkande2 av m.fl. ochSf53 yrkande2 av m.fl., begärstillkännagivanden om att rätten till sjuklön vid vistelseutomlands bör gälla endast i konventionsländer.De länder med vilka har konventioner om socialtrygghet som innebär att sjukpenning kan betalas till försäkradesom insjuknar under vistelse där är -- förutom de nordiskaländerna -- , , , , ,, , , , Storbritannienoch Nordirland.Förslaget i propositionen om att sjuklön skall kunna utgesäven utomlands får ses mot bakgrunden att det antal länder därrätt till sjukersättning på grund av konvention ellermotsvarande kan föreligga har ökat och kan förutses ökaytterligare. Utskottet anser därför att den bedömning som gjortsi propositionen får godtas och avstyrker bifall till motionernaSf52 yrkande 2 och Sf53 yrkande2. Utskottet vill dockframhålla att, om utvecklingen skulle ge anledning till det,frågan får väckas på nytt.En förutsättning för rätt till sjukpenning enligt AFL är attden försäkrades arbetsförmåga på grund av sjukdom är nedsatt medminst en fjärdedel. För en försäkrad med inkomst av anställningbetalas enligt AFL tim/dagberäknad sjukpenning för de förstafjorton dagarna i en sjukperiod. /dagberäknad sjukpenningbetalas endast för de dagar då den försäkrade skulle ha arbetatom han inte blivit sjuk. Fr.o.m. den femtonde dagen betalasenligt AFL kalenderdagsberäknad sjukpenning för isjukperioden oavsett om den försäkrade skulle ha arbetat ellerinte.Av AFL följer således att under arbetskonflikt (strejkeller lockout) en försäkrad inte har rätt till sjukpenning underde första av en sjukperiod eftersom han inteskulle ha arbetat om han inte blivit sjuk. Fr.o.m. den femtondedagen kan dock kalenderdagsberäknad sjukpenning betalas för alladagar i sjukperioden oavsett om arbetskonflikt råder.För att en sjuklöneperiod skall inledas krävs enligt 7§sjuklönelagen att arbetsförmågan är nedsatt på grund av sjukdom.Detta krav gäller också för att sjuklöneperioden skall löpa detretton följande kalenderdagarna. Det förutsätts också attarbetstagaren skulle ha arbetat om han inte hade varit sjuk. --Om sjukdomen inträffar under arbetstagarens semester börjar ensjuklöneperiod att löpa endast om arbetstagaren begär uppskovmed semestern.