bet · GF01LU5 · 1991-11-12 00:00:00 — I sitt av godkända betänkande 1989/90:LU24avstyrkte utskottet -- med hänvisning bl.a. till att frågantidigare behandlats i olika sammanhang -- bifall till motionen.5.4 Sammanfattning av remissyttrandenPå utskottets begäran har remissyttranden över motion L801avgivits av justitiekanslern (), , Stockholmstingsrätt, Juridiska fakultetsstyrelsen vid ,, , , , , ,() och Konstnärliga och litterärayrkesutövares samarbetsnämnd (KLYS).När det gäller frågan huruvida det finns behov av särskildalagregler mot integritetskränkande användning av personbilderhar remissinstanserna olika uppfattningar. JK, , anser i huvudsak att gällande regler ärtillräckliga och att några ingrepp i den grundlagsfästayttrandefriheten inte bör göras. Enligt dessa remissinstanserkan eventuella problem på området lösas genom självsanerandeverksamhet. Också KLYS ställer sig avvisande till tanken påingrepp i yttrandefriheten. delar motionärensuppfattning att det finns ett visst behov av lagstiftning påområdet men framhåller att spörsmålet inte lämpar sigför en generell lagreglering. anser denenda framkomliga vägen vara att fotograferna ges ett störreansvar för att personbilder inte är integritetskränkande.Svea hovrätt, , juridiskafakultetsstyrelsen, , samt KROtillstyrker eller förklarar sig intet ha att invända mot attfrågan om lagstiftning till skydd för integriteten närmareutreds.Samtliga remissinstanser med undantag för KRO ställer sig --oavsett sin inställning till frågan om en lagreglering --avvisande till förslaget i motionen att det inom ramen för detupphovsrättsliga regelsystemet skulle skapas ett skydd motintegritetskränkande användning av personbilder.5.5 Utskottets övervägandenSom utskottet påpekade (bet. 1989/90:LU24) vidbehandlingen av ett motionsyrkande med samma syfte som det imotion L801 är det inte godtagbart att bilder av personerutnyttjas på ett sätt som kränker den avbildades personligaintegritet. Om man lagstiftningsvägen skall ge enskilda skyddmot integritetskränkande publicering av bilder kräver detemellertid en inskränkning av den grundlagsskyddadetryckfriheten och informationsfriheten. Det sistnämnda gällerockså den lösning som förordas av motionärerna, nämligen enlagreglering inom ramen för det upphovsrättsliga regelsystemet.Att genomföra en lagstiftning om skydd mot integritetskränkandeanvändning av personbilder är -- som framhölls av utskottet år1990 och av departementschefen i proposition 1986/87:151 omändringar i tryckfrihetsförordningen m.m. -- otänkbart så längesom det inte finns någon mera allmän uppslutning bakom detta. Avredogörelsen ovan under 5.3 framgår att frågan om enförstärkning av integritetsskyddet när det gäller personbilderhar övervägts i olika sammanhang under de senaste årtiondenautan att enighet kunnat uppnås om en lösning. De remissyttrandensom inhämtats över den nu aktuella motionen visar att -- även omflera remissinstanser intet har att invända mot en förnyadöversyn -- oenighet alltjämt föreligger. På en punkt är dockenigheten bland remissinstanserna stor, nämligen att en lösninginte bör sökas inom ramen för upphovsrättslagstiftningen.På grund av det anförda kan utskottet inte finna det motiveratatt tar något initiativ i saken.Utskottet vill dock peka på att de senaste årens framsteg pådatorområdet kan medföra att behovet av lagstiftning till skyddför den personliga integriteten ökar. Med hjälp av den modernadatortekniken är det nämligen numera möjligt att på olika sättändra och förvanska fotografiska bilder så att de svårligen kanskiljas från originalfotografier. I linje med vad som tidigareuttalats i saken av (se bet.KU1987/88:36) och lagutskottet (bet. 1989/90:LU24) villutskottet därför understryka vikten av att regeringen nogaföljer den fortsatta utvecklingen och tar de initiativ som kanvisa sig bli erforderliga i syfte att motverka publicitetsskadorför enslida. Utskottet avstyrker med det sagda bifall tillmotion L801. beträffande skydd för folkmusikatt avslår motionerna 1990/91:L804, 1990/91:L806 och1990/91:L808,2. beträffande talböckeratt avslår motion 1990/91:L803,3. beträffande utskrifter m.m. av radio- och TV-programatt avslår motionerna 1990/91:L805 och 1990/91:L809,4. beträffande utnyttjande av personbilderatt avslår motion 1990/91:L801.Stockholm den 12 november 1991På lagutskottets vägnarMaj-Lis LööwI beslutet har deltagit: (), HolgerGustafsson (kds), Per Stenmarck (m), (), OweAndréasson (s), (), (),(), (), (), LarsAndersson (nyd), (), (), CarinLundberg (s) och ().Remissyttranden över motion 1990/91:L801 På lagutskottets begäran har yttrande över motionen avgivitsav justitiekanslern, , ,juridiska fakultetsstyrelsen vid , , , , , , Konstnärliga och litterära yrkesutövaressamarbetsnämnd, och . Remissinstanserna har därvid anförtföljande.Justitiekanslern:Som framhålls i motionen är det angeläget att rättsordningenbereder ett starkt skydd för den personliga integriteten. Denutgör otvivelaktigt ett av de viktigaste inslagen i deträttsliga skydd som bör tillkomma den enskilde. En sådan syn påvikten av den personliga integriteten har också kommit tilluttryck på skilda håll i vår lagstiftning. På konstitutionellnivå understryks vikten av att respektera den personligaintegriteten bl.a. av målsättningsstadgandet i 1 kap. 2 § andrastycket regeringsformen. Också i tryckfrihetsförordningen finnsvissa bestämmelser som tar sikte på skyddet för den personligaintegriteten (se t.ex. 1 kap. 4 § andra stycket och 7 kap. 6 §andra stycket).Inte heller i övrigt saknas föreskrifter som värnar denenskilde mot olika slags intrång i den personliga sfären. I dehänseenden som kommer i blickpunkten med anledning av motionenär i första hand det straffsanktionerade skyddet mot förtal attmärka. I det av motionären åberopade arbetet av (s. 65 f.) pekas också på lagen (1978:800) om namn och bild ireklam samt på föreskrifter i den immaterialrättsligalagstiftningen (lagen /1960:729/ om upphovsrätt till litteräraoch konstnärliga verk, lagen /1960:730/ om rätt till fotografiskbild, varumärkeslagen /1960:644/, mönsterskyddslagen /1970:485/samt marknadsföringslagen /1975:1418/). Ytterligare exempel kananföras från datalagen (1973:289), kreditupplysningslagen(1973:1173), inkassolagen (1974:182), lagen (1990:484) omövervakningskameror m.m. och sekretesslagen (1980:100).Svensk lag innehåller alltså flera föreskrifter till skydd förden personliga integriteten. Men det skydd som finns gällerskilda aspekter av integriteten. Utöver regeringsformensmålsättningsstadgande finns inte någon generell lagregel om denpersonliga integriteten. Detta kan givetvis vara av betydelseinte minst i fråga om oauktoriserad spridning av bilder imassmediala former.Det torde inte vara möjligt att avgöra om standarden inomsvenska massmedier har förbättrats eller försämrats under senareår i fråga om respekten för den personliga integriteten. Den hardock ansetts vara högre i vårt land än på många andra håll ivärlden (prop. 1986/87:151 s. 41). Inte desto mindre skulle detvara fel att förneka att det förekommer kränkningar som inger enkännbar oro (jämför a. prop. s.41, 295 f.).Den i motionen väckta frågan om ett särskilt lagfäst stöd förrätten till egen bild måste i vart fall ses mot bakgrunden avvårt hävdvunna skydd för tryckfriheten och den efter dessmönster utbildade lagstiftningen till skydd för yttrandefriheteni olika former av ljudradio och television. Den senareregleringen kan väntas komma att utvidgas till nya områden ochbefästas i den nya yttrandefrihetsgrundlag om vilken riksdagenfattat ett första beslut under våren 1991.Den tanke som motionären har fört fram förutsätter att ettmedgivande till lagstiftning om rätt till egen bild tas in itryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Det kaninte anses försvarligt att hävda att det nuvarande medgivandet i1 kap. 8 § tryckfrihetsförordningen skulle lämna utrymme för ensådan lagstiftning. Den tänkta rätten till egen bild framstårinte som någon egentlig del av upphovsrätten. Snarare torde detvara fråga om ett längre gående skydd mot kränkningar än det somåstadkoms främst genom de nuvarande förtalsreglerna.Mot denna bakgrund kan det enligt min mening knappast ansesbefogat att anse tiden mogen för att införa ett sådant lagskyddsom föreslås i motionen. I stället bör man även i fortsättningeni första hand lita till den självsanerande verksamhet somförekommer på de allra mest betydelsefulla områden där spridningav bilder av enskilda kan äga rum, nämligen i fråga om pressensamt den rikstäckande svenska TV-verksamheten. Även beträffandeandra spridningsformer bör en sådan verksamhet uppmuntras(jämför prop. 1986/87:151 s. 44).Skulle ändå lagstiftning övervägas bör den enligt min meninginte gå ut på att obehörig bildanvändning görs straffbar (jämfördet i prop. 1978/79:2 s. 30 återgivna yttrandet av JK). Imotionen nämns att frågan borde kunna lösas genom en kraftfullförstärkning av integritetsskyddet inom fotorätten. Jag har ioch för sig inte någon erinran mot att en sådan lösning prövas,om lagstiftning skulle anses påkallad. Jag vill dock betona attdet bör krävas ett klart utrett och dokumenterat behov avlagstiftning innan statsmakternas hittillsvarande inställning iden fråga som väckts genom motionen överges.Svea hovrätt:Även om hovrätten delar bedömning att detfinns ett visst behov av en förstärkning av den enskildesställning när det gäller sådan publicering av kränkande bildersom avses i motionen, är de situationer som kan aktualiseras isammanhanget så skiftande att frågan inte torde lämpa sig för engenerell lagreglering. Detta har lagutskottet också konstaterati det betänkande som hänvisar till(1989/90:LU24). Frågan nu gäller emellertid också om denupphovsrättsliga och fotografirättsliga lagstiftningen kananvändas i sådant syfte, om man likväl önskar lagstifta ifrågan.Hovrätten kan av följande skäl inte ställa sig bakommotionärens förslag. Upphovsrätten och fotografirätten syftartill att skydda den som har skapat ett verk resp. ett fotografimot användning av alstret utan samtycke från upphovsmannen resp.fotografen. Skyddet är så konstruerat att det ger upphovsmannenoch fotografen en ensamrätt att bestämma över ekonomiskt viktigaanvändningsformer av verket resp. fotografiet och att motsättasig att detta används på ett sätt som kan uppfattas somkränkande (den ideella rätten). Att i detta skyddssystem, som ärkonventionsreglerat och uppbyggt på samma sätt som motsvarandesystem i andra länder, föra in också ett skydd för den avbildadepersonen, dvs för motivet, vilket är vad , skulle vara helt artfrämmande och bör inte komma ifråga.Stockholms tingsrätt:Den självsaneringslinje som valts för att motarbetaintegritetskränkningar avseende bl a otillbörligt utnyttjande avbilder på enskilda personer har inte kunnat förhindra åtskilligaövertramp i massmedia. Möjligheten för den enskilde att reageramot otillbörligt utnyttjande av den egna bilden måste av mångaupplevas som otillräcklig. Tingsrätten ställer sig därför inteavvisande till att frågan om ett utökat skydd för rätten tillden egna bilden genom lagstiftning ånyo övervägs. Emellertid ärdet tveksamt om en sådan lagstiftning -- såsom motionären synesföreslå -- skall inrymmas i den immaterialrättsligalagstiftningen. Den egenbildsrätt som regleras inom upphovs- ochfotorätten anknyter nämligen uteslutande till det framställdaverket och är därför av ett annat slag än en rättighet som ärinriktad på att skydda den enskildes integritet. De exempel sommotionären ger på skyddsvärda intrång utgör enligt tingsrättensmening otillbörliga handlingar nära besläktade med förtal,ärekränkning och ofredande. De är i likhet med nämnda brottförtjänta av att vara kriminaliserade. För tingsrättenförefaller det därför naturligast att inordna en eventuelllagstiftning om rätten till egen bild i . En annanmöjlighet är att bygga ut lagen om rätt till namn och bild ireklam. Det kan noteras att departementschefen i samband medtillkomsten av denna lag uttalade att den skulle kunna bilda ennaturlig utgångspunkt för fortsatt utbyggnad på angränsandeområden (prop. 1978/79:2 s. 51).Juridiska fakultetsstyrelsen vid universitet:Fakultetsstyrelsen delar den uppfattning om behovet avförstärkt skydd för den personliga integriteten såvitt gällerrätten till egen bild som kommer till uttryck i motionen. Denreglering som finns i lagen (1978:800) om namn och bild ireklam är alldeles otillräcklig. Styrelsen har emellertid svårtatt se att någon tillfredsställande lösning kan ske iupphovsrättslig ordning. Det är tämligen långsökt att förmenaatt någon har upphovsrätt till sitt eget utseende, och ettfotograferingsförbud kan knappast ses som ett led i enupphovsrätt. Fakultetsstyrelsen vill förorda att en särskildutredning tillsätts för utarbetande av förslag till nylagstiftning.Sveriges advokatsamfund:Det kan konstateras att medierna i , i jämförelse medhur det är i flera andra länder, är återhållsamma medpubliceringar av det slag som motionären anger som exempel påskäl till den föreslagna lagstiftningen. Enligt samfundetsuppfattning råder det i inte några påtagligamissförhållanden i nu aktuellt avseende, med beaktande av detstarka intresset av massmedias möjligheter till publicering igranskande, redogörande, satiriska eller andra syften. Även omdet således enligt samfundets uppfattning inte föreligger någotakut behov av lagstiftning på området, kan det sägas attmassmedias allt starkare genomslagskraft ger anledning att ånyoöverväga om det är möjligt att finna en lagstiftningsmodell somskyddar enskildas berättigade intresse av att deras bild inteutnyttjas på ett sätt som kränker den personliga integriteten,som detta skydd inte på ett menligt sätt påverkarmediernas frihet enligt de tankar som ligger bakomtryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen.Samfundet anser därför att det är motiverat att frågan utreds.Samfundet ställer sig däremot tveksamt till förslaget attfrågan regleras inom upphovsrätten. Rent systematiskt hör fråganinte hemma här, men framförallt är den av sådan principiellräckvidd och har så stark påverkan på andra rättsområden att enlösning knappast ryms inom upphovsrätten. Frågan är värd attutredas utifrån sina egna förutsättningar.Pressens opinionsnämnd:Utskottet hemställde i betänkandet 1989/90:LU24 att riksdagenskulle avslå motionen 1989/90:L804 av angåendelagstiftning om rätt till egen bild. I motiveringen anfördeutskottet att en lagstiftning som skall ge enskilda skydd motintegritetskränkande publicering av bilder kräver inskränkningav den grundlagsskyddade tryckfriheten och informationsfriheten.Att genomföra en sådan lagstiftning var enligt utskottet -- somdärvid anslöt sig till ett uttalande av departementschefen iproposition 1986/87:151 om ändringar i tryckfrihetsförordningenm m -- otänkbart så länge som det inte finns någon mera allmänuppslutning bakom detta. beslöt i enlighet medutskottets hemställan.I den nu aktuella motionen anför att utskottetvid sin tidigare behandling av frågan inte tycks ha prövat denupphovsrättsliga vägen. I samband med den översyn avupphovsrätten inklusive fotorätten som pågår inomjustitiedepartementet borde enligt motionären ett legalt skyddkunna skapas "mot åtminstone oauktoriserat offentliggörande avpersonbilder som inte är av oavvisligt allmänintresse".Opinionsnämnden vill påpeka att den antydda lösningen skulleinnebära ett betydande ingrepp i informationsfriheten. Bl askulle den i realiteten leda till att bildpublicering av störrefolksamlingar i samband med sport- och idrottsevenemang,politiska demonstrationer och liknande helt omöjliggjordes. Deav utskottet tidigare anförda argumenten är således giltiga ävenmot det av motionären nu anvisade lagstiftningsalternativet.Till Allmänhetens och Pressens Opinionsnämndhar kommit in ettförhållandevis litet antal anmälningar om sådana bildmässigapersonlighetsintrång, som exemplifierats i den nu aktuellamotionen. Någon tendens till ökning av anmälningsfrekvensen harinte förmärkts.De problem som tagits upp av motionären synes enligtopinionsnämndens mening kunna bemästras med det legala skydd somredan finns i förening med massmediernas självsanerandeverksamhet.Allmänhetens pressombudsman:Gällande rätt lämnar i stort sett fältet fritt för bådefotografering och publicering av bilder av personer -- endast ireklamsammanhang finns ett visst skydd. Som motionären påpekarskiljer sig svensk rätt härvidlag från vad som vanligen gällerutomlands. Formellt sett kan det alltså här synas föreligga enlucka i det rättsliga skyddet för den enskildes integritet.I motionen redovisas ett fyllig "axplock av inte ovanligasituationer", där den personliga integriteten kränks genombildanvändning av olika slag. Jag vill inte bestrida att i vartfall somliga av dessa axplock förekommer och får betraktas somstötande intrång i den enskildes privatliv. Till stor delbedömer jag dock exemplen som företeelser vilka man förvisso kanogilla men vilka är svåråtkomliga genom lagstiftning. -- I ettav de fall motionären nämner vill jag parentetiskt tillfoga eniakttagelse från PO:s verksamhet. Det gäller bilder sominförskaffas från offentliga register för publicering. När såsker är det inte ovanligt att personer med samma namn förväxlasoch en person som inte har något med den publicerade nyheten attgöra avbildas i tidningen. Publicitetsskadorna -- som alltsåberor på slarv och är helt onödiga -- kan bli ganska stora;tidningarna tenderar tyvärr att bagatellisera dem.I motionen sägs att "problemen med personavbildningar imassmedia och bristande respekt för privatlivet ökat påtagligtpå senare tid". Uppfattningen att pressen visar allt mindrerespekt för privatlivet har kontinuerligt framförts så länge vihaft en fri press. Intrycket att det just skulleha blivit sämre ställt får stå för motionären. För egen del ärjag benägen att påstå motsatsen. När det gäller skyddetför enskilda personers namn och bild i pressen framståråttiotalet närmast som idylliskt från pressetisk synpunkt.Om man blickar framåt finns dock orostecken. Att användningenav bilder i media undergår en förändring är påtagligt. "Bra"bilder blir allt viktigare och de tekniska möjligheterna tillbildmanipulationer innebär stora risker för missbruk. Det ärmöjligt att detta motiverar en närmare utredning om behovet avlagstiftning på det område motionen behandlar.Vid tidigare tillfällen då denna fråga väckts ilagstiftningssammanhang har pressens självsanerande verksamhetofta lyfts fram och bedömts som ett tillräckligt remedium föratt hantera tendenser till missbruk. Detta synsätt bör dock inteanammas alltför reflexmässigt. De pressetiska reglerna utgörinte ett effektivt skydd mot all otillbörlig bildanvändning. Detbör bl a erinras om att en integritetskränkande bildpubliceringsällan kan repareras genom publicering av rättelse eller ettuttalande från opinionsnämnden, vilket kan vara ett skäl tillatt bildpubliceringar endast undantagsvis anmäls till PO. Ävenandra särdrag i den pressetiska prövningen -- som det skulleföra för långt att gå in på i detta sammanhang -- gör det svårtför PO och att övervaka pressensbildanvändning.Dessutom går vi nu in i en delvis ny mediesituation, där enlångtifrån betydelselös del av medierna, nämligen de tre svenskakabelkanalerna och all utländsk teve som kan ses i ,varken lyder under radionämnden eller bekänner sig till depressetiska reglerna. Huruvida detta kommer att utnyttjas som"profilering" eller om dessa medier i praktiken kommer att följasedvänjorna i de tidigare etablerade medierna återstår att se.Jag vill alltså inte utesluta att den fråga motionären väcktbör övervägas ytterligare. Däremot tror jag inte alls på denlösning han föreslår.För det första är detta inte upphovsrättsliga frågor. Vad detgäller är avvägningen mellan yttrandefrihet och i viss månoffentlighetsprincipen å ena sidan och den personligaintegriteten å den andra. Det är förvisso så att ett skydd föregen bild i utländsk rätt stundom ligger inom upphovsrätten ochatt man alltså formellt sett kan rubricera det så. Det betyderdock inte att sakens yttrandefrihetsrättsliga aspekterförsvinner.För det andra förhindrar tryckfrihetsförordningen enutsträckning av upphovsrättslagstiftningen i den riktningmotionären anger. TF gör undantag för lagstiftning som skyddar"den andliga odlingens intressen" (TF 1:8). Detta tolkas i ochför sig som ett undantag för upphovsrättslig lagstiftning.Undantagets räckvidd kan diskuteras. Klart är emellertid att alllagstiftning som kallas upphovsrättslig inte kan inskränka TF:stillämpningsområde (jfr Axberger, Tryckfrihetens gränser, s 62f).Det som motionären har i åtanke, om jag tolkar hans angivnaexempel rätt, är ett betydligt längre gående skydd än det iegentlig mening upphovsrättsliga. Det kräver tveklöst tryck- ochyttrandefrihetsrättsliga överväganden -- av grannlaga naturdessutom. Det är t ex uteslutet att en upphovsrättsligbestämmelse som anger att ett foto taget på allmän plats intefår publiceras i tryckt skrift utan avbildade personers samtyckeskulle kunna få genomslag i rättstillämpningen utan ändring iTF.I motionen sägs vidare att ett legalt skydd av det slagmotionären har i åtanke skulle vara "förhållandevis lätt attkonkretisera och avgränsa". Jag delar inte den förhoppningen.Det skulle vara utomordentligt svårt att i lagtext avgränsa denlegitima bildanvändningen från den otillbörliga -- jag betvivlaratt det är genomförbart annat än i form av en generalklausul.Det kräver under alla förhållanden ingående rättspolitiskaöverväganden av icke allenast upphovsrättslig art.Jag konstaterade inledningsvis att svensk rätt skiljer sigfrån utländsk när det gäller rätten att fotografera ochpublicera bilder. Vid en rättspolitisk bedömning bör man därvidinte automatiskt utgå från att det är svensk rätt som böranpassas. Rätten att fritt fotografera på allmän plats, rättenatt använda bilder som tas i offentliga sammanhang, rätten attanvända bilder som utgör allmänna handlingar etc -- allt dettakan ses som karakteristiska inslag i svensk rättstradition, somett uttryck för vår syn på yttrandefrihet och offentlighet i ettöppet samhälle. Den fråga motionären väckt hänger samman med ochbör inte isoleras från rättsbegrepp som offentlighetsprincip,meddelarfrihet och allemansrätt -- alla viktiga inslag i vårrättsordning som saknar motsvarighet i de flesta andra länder.Svenska tidningsutgivareföreningen:För ett år sedan avstyrkte utskottet (i betänkandet1989/90:LU24) bifall till en motion från medväsentligen samma innehåll. De argument som då anfördes avutskottet har alltjämt sin giltighet.Ny är endast motionärens rekommendation att man skall "prövaden upphovsrättsliga vägen". Rekommendationen står i strid medutskottets iakttagelse att det krävs en inskränkning av dengrundlagsskyddade tryckfriheten och informationsfriheten om manlagstiftningsvägen skall ge enskilda skydd motintegritetskränkande publicering av bilder.Att genomföra en sådan lagstiftning fann utskottet -- medinstämmande i ett uttalande av departementschefen i proposition1986/87:151 om ändringar i tryckfrihetsförordningen m m --otänkbart så länge som det inte finns någon mera allmänuppslutning kring detta. Bakgrunden var de skilda meningar somkommit till uttryck när integritetsfrågor i omgångar utretts.Oenigheten speglade det förhållandet att saken är komplicerad.Mot varandra står intressen som har tyngd.