bet · GE01FöU8 · 1991-04-25 00:00:00 — Kännetecknande för denna inriktning är framförallt de hårdare prioriteringskrav från statens sida som följerav den tekniska och ekonomiska utvecklingen och behovet avöppenhet för ett utvidgat samarbete mellan svensk och utländskförsvarsindustri, det senare en följd både av våra egnasvårigheter att bibehålla hittillsvarande försvarsindustriellmångfald och av de allmänna internationella tendenserna tillintegration och samarbete inte minst inom detta område.Utskottet får i detta sammanhang även anledning att hänvisatill vad som i det föregående anförts om det militära försvaretskrigsorganisationsutveckling och materiella förnyelse -- medåtföljande försvarsindustriella konsekvenser -- och om desärskilda svårigheter som till följd av det försenadeförsvarsbeslutet gäller för frågorna om angelägen nationellhandlingsfrihet inom försvarsindustriområdet i avvaktan på ettnytt långsiktigt försvarsbeslut.Utskottet behandlar inledningsvis frågan om samarbete mellansvensk och utländsk försvarsindustri och villkoren för detta.Utskottet noterar att försvarsministern i propositionen frånförsvarspolitiska utgångspunkter understryker att det är viktigtatt skapa sådana betingelser för utlandssamarbetet att enlivskraftig svensk försvarsindustri kan bevaras inom avstatsmakterna prioriterade sektorer.Frågan om försvarsindustrisamarbete berörs även i motion Fö15yrkande 4 (m) samt i motion Fö17 yrkandena 8 och 9 (c) därmotionärerna härutöver framför att hos regeringenborde begära ett svenskt initiativ för att få till stånd eninternationell överenskommelse om begränsning och kontroll avden internationella vapenhandeln.Motionärerna i motion Fö15 (m) anför, med utgångspunkt frånKarlskronavarvets behov och betydelse, att ett vidgatinternationellt samarbete måste eftersträvas för svenskförsvarsindustri. De förordar att en översyn av regler ochtillämpning vad gäller svensk försvarsindustriexport börleda till positiva förändringar, detta som ett led i den svenskaförsvarsindustrins behov av ökat samarbete med utländskaförsvarsindustrier. Enligt motionärerna i motion Fö17 (c) måsteden svenska försvarsindustrins samverkan med utländskförsvarsindustri säkerställas för att vi skall kunna följa med iutvecklingen såväl industriellt som materiellt. Samarbetet måstedock regleras på ett sådant sätt att det blir både juridiskt ochmoraliskt försvarbart, varför kontinuerligt måste prövavilka länder som är möjliga att samverka med för utvecklande avförsvarsmateriel. Motionärerna anser vidare att det , efterGulfkriget, är lämpligt att aktualisera kravet påinternationella överenskommelser inom FN om begränsningar ivapenhandeln.Utrikesutskottet redovisar i sitt yttrande, med hänvisningtill sin årliga granskning av ärenden rörande export avkrigsmateriel från i samband med behandlingen avregeringens skrivelser om krigsmaterielexporten och hithörandemotioner, bedömningen att ifrågavarande avsnitt i propositioneninte strider mot de riktlinjer för svensk krigsmaterielexportsom har godkänt. Utskottet uppger sig ha inhämtat attregeringen under kommande avser inkomma med enproposition med anledning av krigsmaterielexportutredningensbetänkande vari kommer att ingå förslag till ny lagstiftning ombl.a. statsmakternas kontroll av den svenska försvarsindustrinssamverkan med utländska industriföretag. sägersig därvid utgå från att frågan om samverkan med utländskförsvarsindustri blir föremål för noggranna överväganden,särskilt i fråga om vars medlemsstaterhittills begränsats till NATO-länder. Ett institutionaliseratsamarbete med ett sådant organ måste enligt utrikesutskottetsmening prövas såväl från neutralitetspolitiska aspekter som medhänsyn till de krav som deltagande i det västeuropeiskaintegrationsarbetet ställer.Försvarsutskottet delar utrikesutskottets uppfattning ifråga om vikten av att den svenska försvarsindustrins behov avnärmare samverkan med utländsk industri görs till föremål för ennoggrann prövning med beaktande också av neutralitetspolitiskaaspekter. Utskottet noterar att utrikesutskottetredovisar bedömningen att innehållet i propositionen i denna delinte strider mot de riktlinjer för svensk krigsmaterielexportsom har godkänt. Utskottet delar försvarsministernsbedömning, som nära överensstämmer med inriktningen i 1987 årsförsvarsbeslut, att det från försvarspolitiska utgångspunkter ärav vikt att sådana betingelser för utlandssamarbetet kan skapas-- genom tillräckligt klara ställningstaganden frånstatsmakternas sida -- att en livskraftig svenskförsvarsindustri kan bevaras inom sådana sektorer där det ävenunder rådande och framtida förhållanden kan bedömas förbli ettvitalt nationellt intresse att bibehålla kompetens. Såsomframhålls av försvarsministern i propositionen finns det därvid,med hänsyn till den snabba utvecklingen på detförsvarsindustriella området i och dynamiken i deneuropeiska ekonomiska integrationsprocessen, särskild anledningatt överväga svenska relationer till existerandeförsvarsindustriella samarbetsorgan i , enkannerligenIEPG. Det är från försvarspolitiska och försvarsindustriellautgångspunkter väsentligt att svensk försvarsindustri beredsförbättrade möjligheter att samverka med försvarsindustriföretaginom dessa länder.I propositionen, liksom i utrikesutskottets yttrande, hänvisastill kommande proposition med anledning avkrigsmaterielexportutredningens betänkande. I denna torderegeringen komma att förelägga förslag rörande export-och samarbetsfrågorna i hela deras bredd. I avvaktan på detta,och på den internationella diskussion som uppstått i Gulfkrigetsefterföljd angående möjligheterna att kontrollera och begränsaden internationella vapenhandeln, är det enligt utskottetsmening föga ändamålsenligt att såsom krävs i motion Fö17 yrkande9 (c) begära ett svenskt initiativ för att få till stånd eninternationell överenskommelse om begränsningar. Utskottetföreslår därför att avslår detta yrkande.Det som motionärerna anför i anslutning till yrkande 8 ombehovet av att säkerställa den svenska försvarsindustrinssamverkan med utländska motsvarigheter synes däremot välöverensstämma med den i propositionen redovisade inriktningen.Vad slutligen beträffar motion Fö15 yrkande 4 (m) konstaterarutskottet att även detta står i nära överensstämmelse medpropositionens syfte i denna del, även om motionärernas kopplingtill den konkreta frågan om behov -- om vilkenfråga enligt utskottets mening inte har anledning attuttala någon mening -- gör att utskottet i detta fall inte kanyrka bifall.Utskottet övergår därmed till att behandla de motionsyrkandensom berör den svenska försvarsindustrin som sådan.Från näringsutskottet har överlämnats fyra motioner från denallmänna motionstiden som berör försvarsindustrin som helhet ochdess framtid och problem.I motion N231 (fp) kräver motionären ett initiativ till enomställning från militär till civil produktion; enligtmotionären måste staten ta ansvar för en erforderligomstrukturering. Liknande synpunkter framförs i motionN311(mp,v) där motionärerna anför att alternativ verksamhettill den militära industrin nu måste främjas. I motionN312(mp) begärs att regeringen skall tillsätta enkrisplaneringsgrupp för försvarsindustrin med parlamentariskinsyn. Enligt motionärerna är försvarsindustrins situationbekymmersam, och staten bör -- i enlighet med god svensktradition -- gå in och ta ett speciellt ansvar för orter ochföretag i kris. Slutligen anförs i motion N350 (mp) attriksdagen bör tillkännage att krigsmaterielindustrin skallöverföras i statens ägo; de företag eller delar av företag somtill dominerande del är sysselsatta med tillverkning avkrigsmateriel bör enligt motionärens mening överföras i statligägo.Näringsutskottet hänvisar bl.a. tillkrigsmaterielexportutredningens betänkande (SOU1989:102)Utlandssamverkan på krigsmaterielområdet där även behandlasfrågor rörande omställning till civil produktion inomkrigsmaterielindustrin. Enligt utredningen kan minskadkrigsmaterielproduktion endast i begränsad omfattningkompenseras med alternativ civil produktion; som ende inhemskeköpare och som tillståndsgivare vid utlandssamverkan har dockstaten ett särskilt ansvar för utvecklingen inomförsvarsindustrin, varför staten måste ha en god beredskap attgå in med olika utbildnings-, industri- och regionalpolitiskaåtgärder om sysselsättningsproblem skulle uppstå. Utredningenavvisar däremot förslag om att söka åstadkomma en omställning avförsvarsindustrin på administrativ väg. Vidare hänvisarnäringsutskottet till att vid ett flertal tillfällensedan början av 1970-talet har behandlat -- och avslagit --motionsyrkanden om ökad civil produktion inomkrigsmaterielområdet. Vid det senaste tillfället hösten 1990fastslog på förslag av näringsutskottet att det iförsta hand är en uppgift för de berörda företagen att självastrukturera sin tillverkning utifrån marknadens villkor.Utskottet vidhåller i sitt yttrande denna ståndpunkt, mentillägger att det ankommer på statsmakterna att beaktavilka konsekvenser sådana strukturförändringar får för detsvenska försvaret och hur de påverkar förutsättningarna för densvenska alliansfriheten. föreslår, medhänvisning till vad som tidigare anförts, att de nu aktuellamotionerna avslås.Försvarsutskottet delar näringsutskottets uppfattning ifråga om dessa motionsyrkanden. Även försvarsutskottet anser attdet inte finns anledning att ändra den inställningsom tidigare givit uttryck för. Den omständigheten attden inhemska efterfrågan på försvarsindustrins produkter --liksom företagens exportmöjligheter -- i allt väsentligt avgörsav statsmakternas ställningstaganden ändrar inte detgrundläggande förhållandet att försvarsindustrin utgör en del avdet allmänna näringslivet med självständigt ansvar för sinverksamhet. Som framhålls av näringsutskottet måste detföljaktligen ankomma på de berörda företagen att självastrukturera sin tillverkning utifrån marknadens villkor, varviddet ankommer på statsmakterna å sin sida att delsredovisa bedömningar av framtida behov av försvarsindustriellkompetens och kapacitet, dels beakta tänkbara konsekvenser fördet svenska försvaret av aktuella strukturförändringar.Utskottet delar försvarsministerns syn i fråga omförsvarsindustrins situation och bedömningen att det i framtideninte blir möjligt att bibehålla den stora bredd avsystemkompetent försvarsindustri som vi har haft.Statsmakternas speciella ansvar för att mildra de problem somföljaktligen kommer att uppstå inom denna sektor kan emellertidinte komma till uttryck genom åtgärder av den art som förordas ihär behandlade motioner och som skulle innebära en grundläggandeändring i gällande roll- och ansvarsfördelning.Utskottet föreslår, med hänvisning till vad som här anförts,att avslår motionerna N231 (fp), N311 (mp, v),N312(mp) och N350 (mp).I två motioner, Fö13 (s) och Fö15 yrkande 5 (m), behandlasfrågor med anknytning till den svenska varvsindustrin ochsituationen vid Karlskronavarvet.Motionärerna i motion Fö13, som utskottet i det föregåendebehandlat med avseende på vad som anförs angåendeförsvarsmaktens och marinstridskrafternas inriktning, m.m.,redovisar ett antal förslag som syftar till att åstadkomma ettoptimalt resursutnyttjande av försvarsanslaget och som sökerpåvisa de stora fördelar som ligger i att satsa på Karlskronasom örlogsmarint centrum i en krympande ekonomi. Motionärernaanger vissa styrande operativa resp. verksamhetsekonomiskafaktorer som i en krympande ekonomi allt mer uttalattillhandahåller skäl för en satsning på och menar attunder redovisade förutsättningar inget annat varv änKarlskronavarvet torde kunna komma i fråga som kombineratunderhålls- och nybyggnadsvarv. En kombination av nyproduktion,underhåll och moderniseringar torde enligt motionärerna varaden bästa förutsättningen för att varvsverksamheten skall kunnabedrivas kostnadseffektivt.Utskottet får med anledning av denna motion, som berör enlång rad viktiga frågor rörande inriktning och geografisklokalisering av olika delar av marinens samlade resurser,anledning att hänvisa till det samlade förslag -- under angivnaekonomiska förutsättningar -- som är underutarbetande av överbefälhavaren inom ramen för detprogramplanearbete vars resultat skall ligga till grund förnästa långsiktiga försvarsbeslut. Med hänsyn till de snävaekonomiska ramar som pågående programplanearbete har attinrymmas i har utskottet anledning att utgå ifrån attöverbefälhavaren i hög grad kommer att vägledas av vad somtotalt sett framstår som ett optimalt resursutnyttjande, liksomäven av de hotbildsförändringar som angivits av statsmakterna.De frågor som berörs i motionen är således föremål för ettomfattande utredningsarbete med sikte på avgörande inom ramenför kommande långsiktiga försvarsbeslut. Det framstår enligtutskottet som olämpligt att i detta läge gör ettuttalande, bl.a. angående roll, i enlighetmed vad som anförs i motionen. Denna bör därför avslås.Det är, framhåller motionärerna i motion Fö15 yrkande 5 (m),angeläget att ägarförhållandena inom svensk marinförsvarsindustri och är de för framtiden bästa.Motionärerna förordar därför att en översyn sker vad gällerdenna industris ägarstrukturella förhållanden.Näringsutskottet erinrar i sitt yttrande om att det avstaten helägda bolaget beslutadeatt verksamheterna vid dess dotterbolag ochKockums AB skulle samordnas i en örlogsmarin underkoncern ochatt dessa bolag numera är de enda inom som ärinriktade på fartygsproduktion. Vidare erinrar utskottet om attriksdagen på förslag av näringsutskottet avslog enmotion (mp) med krav på att de båda bolagen skulle avskiljasfrån Celsiuskoncernen och direkt underställasindustridepartementet. I det sammanhanget anfördesreservationsvis (m, fp, c) att det borde ankomma på regeringenatt tillse att bolagen ges en ägarmiljö som bättre än dennuvarande tillgodoser bl.a. företagens utvecklingspotential.Yrkandet om överföring till industridepartementet stöddes i enannan reservation (mp). anför som sin meningatt det kan finnas skäl för överväganden om hur den statligtägda örlogsmarina verksamheten bör struktureras. Inte heller nufinner dock utskottet något initiativ av påkallat,varför motionsyrkandet i fråga avstyrks.Försvarsutskottet har ,däribland i samband med försvarsbeslut, behandlatfrågan om betydelse och framtid och därvidunderstrukit såväl försvarsmaktens som koncernledningens ansvar.Med hänvisning till vad som i det föregående anfördes omansvarsfördelningen mellan statsmakterna och industriföretagenoch om pågående och förestående strukturförändringar inom berördindustri anser utskottet, i likhet med näringsutskottet, att detinte är lämpligt att nu uttalar sig till förmån för enöversyn av de ägarstrukturella förhållandena inom den marinaförsvarsindustrin. Yrkande 5 i motion Fö15 bör således enligtutskottets mening avslås av riksdagen.I motion Fö19 yrkandena 3--4 (fp) behandlas frågor rörandesvensk kompetens på stridsvagnsutvecklingsområdet. Motionärenvänder sig mot att regeringen i propositionen redovisarställningstagandet att en eventuell anskaffning av en nystridsvagn av ekonomiska skäl bör ske genom direktanskaffningutomlands. Enligt motionären finns vid iÖrnsköldsvik kompetens beträffande medeltung stridsvagn, ettkunnande som kan användas antingen för framtagning av ett heltnytt svenskt koncept eller för att medverka vid utvecklingen aven "Europa-stridsvagn". Motionären uppskattar kostnaden för attupprätthålla erforderlig svensk kompetens i avvaktan påriksdagens ställningstagande i stridsvagnsfrågan till någratiotals miljoner kronor.Utskottet konstaterar att det ställningstagande som ipropositionen tillkännages när det gäller eventuell anskaffningav en ny stridsvagn utgår från i propositionen klart redovisadeprioriteringsgrunder i fråga om angelägen svensk industriellkompetens. Överbefälhavaren har inför utskottet redovisatbedömningen att direktanskaffning som regel bör ske inom områdendär produkter som väl fyller våra behov finns att köpa påvärldsmarknaden i fredstid. En utveckling och anskaffning av ensvensk stridsvagn skulle enligt överbefälhavaren, utan atttillföra någon egentlig extra effekt, kosta avsevärt mer än enanskaffning genom direktinköp med tanke på den lilla serie somskulle bli aktuell. Enligt överbefälhavaren skulle utveckling aven svensk stridsvagn därtill ta alltför i anspråk medhänsyn till försvarets operativa behov.Utskottet noterar att regeringens förslag i hög gradöverensstämmer med här återgiven bedömning av överbefälhavarenoch föreslår mot denna bakgrund att inte bifallerifrågavarande motionsyrkanden.Utskottet har, sammantaget, inget att erinra mot vad som ipropositionen anförs beträffande försvarsindustrin.Vissa övriga frågorI detta avsnitt behandlar utskottet vad föredragandestatsrådet i propositionen har anfört om dels folkrättsfrågor(s. 202--203), dels bevakning av skyddsobjekt (s. 203--205).Inga motioner har avgivits med anledning av propositionen idessa delar.FolkrättsfrågorFöredragande statsrådetFörsvarsministern anför att regeringen för att säkerställafolkrättens utveckling samt för att samordna verksamheten och tainitiativ inom totalförsvaret i folkrättsliga frågor år 1985tillsatte ett särskilt rådgivande utskott till den underutrikesdepartementet hörande folkrättsdelegationen. sägs på ett verksamt sätt ha bidragit till att inomtotalförsvaret förankra frågor som rör folkrätten i krig.Det har enligt försvarsministern emellertid visat sig attverksamhetsområdena för folkrättsdelegationen och dessrådgivande utskott i det praktiska arbetet inte sammanfaller.Folkrättsdelegationen verkar nämligen i huvudsak internationelltmedan utskottets arbete varit inriktat mot det svenskatotalförsvaret. Utskottet har därför i praktiken i huvudsakkommit att verka oberoende av delegationen, sombehovet av ett särskilt forum för totalförsvaretsfolkrättsfrågor framstått allt klarare efter hand somverksamheten utvecklats.Försvarsministern har därför funnit behov av en klarareansvarsfördelning i det fortsatta folkrättsarbetet, samtidigtsom behovet av samordnande insatser kvarstår. Han anser attdet arbete som har utförts av folkrättsdelegationensrådgivande utskott i fortsättningen bör fullgöras av ettsärskilt råd inom försvarsdepartementet. I detta råd bör detotalförsvarsmyndigheter vara representerade som har omfattandeoch viktiga uppgifter inom folkrättens område, liksom ävenorganisationer med sådana uppgifter. Rådet bör inrättas den 1juli 1991, som folkrättsdelegationens rådgivandeutskott bör upphöra med sin verksamhet. Kostnaderna, 20 000 kr.under /92, förutsätts belastaförsvarsdepartementets anslag A 2. Utredningar m.m.UtskottetUtskottet har ingenting att anföra med anledning av vadföredragande statsrådet har redovisat beträffandefolkrättsfrågor. Utskottet föreslår att beslutar attlägga propositionen i denna del till handlingarna.Bevakning av skyddsobjektFöredragande statsrådetFörsvarsministern beskriver den gällande ordningen förbevakning av särskilda skyddsobjekt och anför därvid bl.a. attAllmänna bevakningsaktiebolaget (ABAB) tillkomstår 1964 har haft en särställning när det gällt att bevakamilitära anläggningar och andra totalförsvarsobjekt. Han anförvidare att har beslutat (prop. 1978/79:134, FiU1979/80:6, rskr. 45) om en översyn av möjligheterna att begränsabl.a. Som följd härav uppdrog regeringen åtöverbefälhavaren att i samråd med undersökaom det från skyddssynpunkt skulle vara möjligt att graderaskyddsföremålen på ett sådant sätt att särställningen för bl.a.ABAB begränsades enbart till vissa skyddsföremål.Med utgångspunkt i ett av överbefälhavaren lämnat förslagförordade regeringen (prop. 1983/84:100, bil. 6, s. 25) attABABs särställning skulle behållas i fråga om högviktigaskyddsföremål vid samtliga statliga myndigheter. Riksdagenbeslutade i enlighet med förslaget (FöU 1983/84:15, rskr. 219).Försvarsministern anmäler nu att i enframställning till regeringen har begärt att förordningen(1984:589) om anordnande av bevakning skall upphöra att gällaeller att överbefälhavaren ges i uppdrag att likställa ABAB medSecuritas vid bevakning av högviktiga skyddsföremål. Securitasanser nämligen att ABABs särställning utgör ett handelshindersom är motiverat på grund av att ABAB numera ingår iden börsnoterade och att säkerhetsskyddet kanupprätthållas lika väl av andra bolag som av ABAB.Överbefälhavaren, som yttrat sig över framställning,framhåller vissa skäl för att behålla ABABs särställning menanför också att om något annat rikstäckande bevakningsföretagupppfyller kraven, så vore det en fördel frånpriskonkurrenssynpunkt att låta även detta komma i fråga förbevakningsuppdrag.Föredragande statsrådet anför i sina överväganden att ABABinte längre sedan börsintroduktionen av har karaktärav helstatligt bolag. Ägarförhållandena kan därför i sig inteanses utgöra någon garanti för statlig insyn och kontroll överbolagets verksamhet. Han anför vidare att det också, som fleraav remissmyndigheterna påpekat, ankommer på varje statligmyndighet att i enlighet med förordningen (1981:421) omsäkerhetsskyddet vid statliga myndigheter svara för att detfinns ett tillfredsställande säkerhetsskydd inom myndighetensverksamhetsområde. I myndighetens ansvar ingår då att i sambandmed upphandlingen av bevakningstjänster sörja för attsekretesskyddet upprätthålls. Härutöver pekar försvarsministernpå att förutsättningarna för den nuvarande indelningen ihögviktiga och andra skyddsobjekt kommer att ändras i och medatt lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningarm.m. träder i kraft. Förordningen om anordnande av bevakning kandärför även av detta skäl behöva ses över.Föredragande statsrådet finner sammanfattningsvis att de skälsom tidigare föranlett att ge ABAB en särställning i fråga omviktigare bevakningsuppdrag knappast längre kan anses varagiltiga. De större bevakningsföretagen verkar numera i likartadeformer och några väsentliga säkerhetsmässiga skillnader dememellan anses inte förekomma. Han ser därför inget motiv längreför att behålla ABABs särställning.UtskottetUtskottet vill i likhet med vad som skedde vid dess tidigarebehandling av frågan (FöU 1983/84:15, s. 7) framhålla den storabetydelsen för rikets säkerhet av att viktigatotalförsvarsanläggningar bevakas på ett tillfredsställandesätt. Vad utskottet kan bedöma kommer detta ocksåatt vara möjligt, även om ABAB inte längre får behålla sinsärställning när det gäller bevakning av särskilt viktigaobjekt. Utskottet förordar således att godkänner deriktlinjer som regeringen har föreslagit för bevakningen avskyddsobjekt. Utskottet hemställerSäkerhets- och försvarspolitik1. beträffande läget inom totalförsvaretatt avslår motionerna 1990/91:Fö202,1990/91:Fö6 yrkande 1, 1990/91:Fö8 yrkande 1 och 1990/91:Fö17yrkande 2,res. 1 (m, fp, c)2. beträffande läget i försvarsplaneringenatt avslår motionerna 1990/91:Fö201 yrkandena 7--9,1990/91:Fö8 yrkandena 2 och 3, 1990/91:Fö17 yrkande 16 och1990/91:Fö19 yrkandena 1 och 2,res. 2 (mp)3. beträffande icke-provokativ militär beredskapatt avslår motion 1990/91:Fö201 yrkandena 1, 3 och5,res. 3 (mp)4. beträffande säkerhetspolitikenatt avslår motionerna 1990/91:Fö6 yrkande 2 och1990/91:Fö15 yrkande 1,res. 4 (m)5. beträffande försvarsmaktens förmågaatt avslår motion 1990/91:Fö6 yrkande 3,res. 5 (m)Vissa utvecklingsfrågor6. beträffande försvarsmaktsbegreppets omfattningatt med avslag på motionerna 1990/91:Fö6 yrkande 11,1990/91:Fö8 yrkande 11 i denna del och 1990/91:Fö11 yrkande 3lämnar utan erinran vad föredragande statsrådet har anfört,res. 6 (m, fp)res. 7 (v)7. beträffande översyn av den militäraledningsorganisationen på central och regional nivåatt med avslag på motionerna 1990/91:Fö8 yrkandena4--6 och 1990/91:Fö11 yrkande 1 lämnar utan erinran vadföredragande statsrådet har anfört,res. 8 (fp)res. 9 (v)8. beträffande det fortsatta utvecklingsarbetet inomförsvarsdepartementets verksamhetsområde i övrigtatt lämnar utan erinran vad föredragande statsrådethar anfört,Ekonomiska frågor rörande den militära delen av totalförsvaret9.