bet · GF01UU5 · 1991-11-14 00:00:00 — Möjligheten till en särskild svensk insats för fredlig lösningav tvister 1991/92UU5SkrivelsenI skrivelse 1991/92:4 redovisas regeringens övervägandenbeträffande möjligheten till en särskild svensk insats förfredlig lösning av tvister. Bakgrunden är riksdagenstillkännagivande av det önskvärda av en sådan utredning medanledning av vad utrikesutskottet anfört i anledning av motionl989/90:U420 om medling mellan stater, betänkande 1989/90:UU6.Utskottet förutsatte att regeringen lämnade en redogörelse förhuruvida och i så fall på vilka sätt en särskild svensk insatsskulle kunna tillföra bättre möjligheter än de existerande attutnyttja medlingen som ett sätt att lösa konflikter på fredligväg.Som en utgångspunkt slås i skrivelsen fast att i svensktperspektiv utgör FN-systemet det främsta instrumentet för attbevara freden, och att det enligt alltid föreliggeren skyldighet att genom förhandling eller på annat sätt nå enfredlig lösning på uppkommande konflikter. Inom FN-systemet olika tillfällen förslag om nya mekanismer för tvistlösningaktualiserats. Från svensk och nordisk sida har inför dylikaförslag betonats vikten av att de mekanismer som redan finnstillgängliga kommer till användning.Dessa tillgängliga mekanismer är av olika slag. Genomkonventionerna om fredlig lösning av tvister från l899 och l907inrättades i den Permanenta skiljedomstolen, vilken förutomskiljedom erbjuder ett antal mekanismer inkl. medling. Någonskyldighet att utnyttja skiljedomstolen föreligger aldrig. Denerbjuder endast en mekanism om vilken båda parter i det enskildafallet måste enas om att utnyttja.FNs främsta rättsskipande organ utgörs av Internationelladomstolen, vars stadga antogs av FN l945. Till skillnad frånskiljedomstolen är det en fast domstol med kompetens att medbindande verkan avgöra mellanstatliga tvister som av detvistande parterna hänskjuts till dess bedömning. Endast ettfemtiotal stater har emellertid erkänt domstolens tvingandejurisdiktion, och denna har delvis undergrävts av de mångaförbehåll som gjorts.FN har också l949 antagit en generalakt för avgörande avinternationella tvister på fredlig väg. Enligt denna skallrättstvister avgöras av ochintressetvister (politiska tvister), vilka ej kan lösas på annatsätt, skall hänskjutas till bindande avgörande genom en avparterna utsedd skiljedomstol. Trots att generalakten inte utgörnågot långtgående dokument har det endast ratificerats av sjustater.I en senare deklaration av , den s.k.Maniladeklarationen l982, framhävs generalförsamlingens ochsäkerhetsrådets mandat att ge rekommendationer liksomsäkerhetsrådets möjlighet att engagera sig i undersökning avsakförhållanden, i båda fallen som bidrag till procedurer ochmetoder för fredlig lösning av tvister.Vid sidan av de universella tvistlösningsdokumententillhandahåller olika regionala överenskommelser ocksåmöjligheter och skyldigheter att hänskjuta tvister till bestämdamekanismer. Enligt konvention l957 skallrättstvister hänskjutas till ochintressetvister till ett förlikningsförfarande och i sista handtill skiljedom. Ansatser till motsvarande regionalt förankrademekanismer finns i och Afrika.Under senare år har nya europeiska konfliktlösningsmekanismerutvecklats särskilt inom ESKs ram. Vid ett expertmöte i Vallettai februari l991 antogs tio principer för fredlig lösning avtvister samt en ESK-specifik metod för att omsätta dessaprinciper i praktiken.Om parterna i en tvist trots anlitande av vissa inledandeprocedurer inte kan komma överens, har endera av parterna rättatt begära att en särskild mekanism skall inrättas.En lista skall upprättas över kandidater -- högst fyrapersoner från varje deltagande stat -- för tjänstgöring imekanismen. Mekanismen består av en eller flera personer. Dessfrämsta uppgift är att bistå parterna med att finna en lämpligprocedur för att lösa tvisten.Om parterna inte lyckas nå en lösning eller komma överens omen lämplig procedur, har en part rätt att frånnotifikation begära att mekanismen lämnar kommentarer eller rådi substansfrågan för att hjälpa parterna att komma överens om enlösning i överensstämmelse med internationell rätt ochESK-åtaganden.Mekanismen skall inte inrättas, om en motpart i tvisten anseratt saken gäller dess territoriella integritet eller dessnationella försvar, rätt till överhöghet över landterritoriumeller konkurrerande anspråk när det gäller jurisdiktion överandra områden.Parterna kan vidare komma överens om att begära att mekanismenskall åta sig ytterligare uppgifter inkluderande överenskommelseom att mekanismens råd skall helt eller delvis läggas till grundför lösningen av tvisten. Om någon av parterna inte medverkar pådet sätt som är tänkt, kan ämbetsmannakommittén inom ESK kopplasin för att utöva påtryckningar.Vid sidan av de universella och regionala avtalen om fredliglösning av tvister förekommer ett stort antal bilaterala avtalsom innehåller olika metoder för tvistlösning mellan parter.Härtill kommer också att multilaterala avtal för särskildasakområden ofta innehåller klausuler eller protokoll omavgörande av tvister enligt olika metoder. Tillsammanskompletterar dessa två typer av avtal de universella ochregionala regelverken.Sverige och många andra länder har i FN framfört att problemetnär det gäller mellanstatlig tvistlösning inte är en brist påinternationella organ och procedurer utan snarare en brist påpolitisk vilja från tvistande parters sida att utnyttja de organoch procedurer som finns.Mot bakgrund av den redogörelse som redovisats i detföregående drar regeringen slutsatsen att också ifortsättningen aktivt bör verka inom de tvistlösningsförfarandensom står till världssamfundets förfogande. Huruvidaytterligare institutioner skall inrättas är en fråga som fårbedömas i ljuset av framtida utveckling.Att härutöver kan bidra med insatser på freds- ochkonfliktforskningens område är givet. Däremot är det meratveksamt om åtgärder av annat slag -- t.ex. inrättande av ettnationellt -- är ändamålsenliga. Medkännedom om det sätt på vilket medlare utses i tvister av detslag det här är fråga om är det i första hand inte insatser avdenna typ som krävs. Medlingsuppdrag anförtros enskildapersoner, inte därför att de är verksamma vid ett visst instituteller utger sig för att vara experter på tvistlösning utan pågrund av det förtroende som de tillvunnit sig i detinternationella samfundet. I motion l99l/92:U1 av () föreslås attregeringen skall ges till känna att ett förslag för att främjafredlig lösning av tvister skulle kunna vara ettmedlingsinstitut eller någon form av nätverk för medling.Motionären anser att slutsatsen att bör fortsätta attverka inom de mekanismer som står till förfogande dras avregeringen utan någon egentlig analys av vilka särskildainsatser som skulle kunna göra. Enligt motionären ärfrågan inte hur många organ som finns i syfte att lösakonflikter utan snarare i vilken mån världssamfundet lyckasbilägga tvister på fredlig väg. Inte minst mot bakgrund av attde neutrala och alliansfria staternas roll minskat i betydelseär det viktigt att finner former för hur vi kan bidratill en fredligare värld. Utskottet har tagit del av regeringens skrivelse l991/92:4 ochhar ingen erinran. Utskottet delar de bedömningar som görs iskrivelsen beträffande särskilda svenska insatser för medling imellanstatliga konflikter. Utskottet anser att regeringensresonemang vad gäller inrättandet av ett särskilt nationelltinstitut bygger på en solid analys av de sakliga förhållandena.I det tillkännagivande från utskottets sida (l989/90:UU6) somföranlett regeringens skrivelse avsågs uttryckligen mekanismerför fredlig lösning av internationella konflikter. Det är därförnaturligt att skrivelsen behandlar just sådana konflikterslösning. Utskottet vill emellertid instämma i motionärensuppfattning att de etniska spänningarna inte minst i vår egenvärldsdel ökar, och att dessa kan aktualisera risker för internaväpnade konfliker så som skett i . Också på mångaandra håll i världen finns svårlösta interna konflikter.Utskottet noterar med tillfredsställelse att nya mekanismerinom t.ex. ESK kan användas just för att lösa konflikter avintern karaktär, och att åtskilligt arbete inom ESK ägnatsfrågan om minoriteters ställning.Utskottet vill i detta sammanhang också peka på ytterligare enfaktor som tillkommit efter regeringens skrivelse, nämligen denEuropeiska gemenskapens aktiva roll i försöken att begränsa ochbilägga den svårbemästrade konflikten i . Även omdessa försök ej varit framgångsrika, anser utskottetatt EGs insatser utgjort ett nytt och värdefullt inslag och villuttala sitt stöd för regeringens beslut att bidra med svenskaobservatörer till den av EG organiserade observatörsstyrkan iJugoslavien.Samtidigt som således både ESK och EG erbjuder nyainternationella mekanismer för försöken att lösa såvälmellanstatliga som interna konflikter, anser utskottet att äveninsatser från enskilda länder, institut, organisationer, nätverkav forskare osv. kan ha betydelse för en fredlig lösning i detenskilda fallet. Det är naturligtvis önskvärt att Sverigehärvidlag spelar aktiv roll och utnyttjar den kapacitet somfinns för att kunna ge de konstruktiva bidrag som vårt landförmår.Med det anförda föreslår utskottet att läggerregeringens skrivelse 1991/92:4 till handlingarna och ansermotion U1 (fp) som besvarad. beträffande regeringens skrivelse 1991/92:4att lägger regeringens skrivelse 1991/92:4 tillhandlingarna,2. beträffande svensk insats för fredlig lösning avtvisteratt förklarar motion 1991/92:U1 besvarad med vadutskottet anfört.Stockholm den 14 november 1991På utrikesutskottets vägnarDaniel TarschysI beslutet har deltagit: (), NicGrönvall (m), (), (), PärGranstedt (c), (), (), (), (nyd), (),(), (), (), () och ().Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten () närvarit vid den slutliga behandlingen av ärendet.