bet · GE01KU30 · 1991-05-21 00:00:00 — Antalet propositioner som innehåller lagförslagvilka enligt 8 kap. 18§ regeringsformen hör till lagrådetsgranskningsområde minskade från 99 till 93. Avdessa remitterades 56 till lagrådet. I bilaga A6.2 angesdessa propositioner. Som jämförelse kan nämnas att motsvarandeantal lagrådsremisser för åren 1985--1989 var 53, 43, 63, 60 och59.Propositionerna innehållande lagförslag vilka remitterats tilllagrådet har i allmänhet uppställts på sådant sätt att det lättgår att utläsa i vad mån en propositions lagförslag granskats avlagrådet. I något enstaka fall har emellertid uppmärksammats attdet inte med bestämdhet går att avgöra vilka av propositionenslagförslag som remitterats till lagrådet (se prop. 1989/90:110/finansdep./). I sammanhanget skall nämnas attstatsrådsberedningen utkom med en PM tilldepartementen med rubriken i vilken bl.a.vissa riktlinjer i här aktuellt hänseende lämnas (se bilagaA6.3).I bilaga A 6.4 redovisas vidare de propositioner i vilkaingår lagförslag som inte har remitterats till lagrådet och ivilka angivits motivering enligt 8 kap. 18§ regeringsformenvarför lagrådets yttrande inte inhämtats. I flertalet fall harregeringen som skäl för att avstå från lagrådsremiss åberopatundantagsbestämmelsen i nämnda lagrum att lagrådets hörandeskulle sakna betydelse på grund av frågans beskaffenhet. Denandra undantagsbestämmelsen i lagrummet -- att lagrådets hörandeskulle fördröja lagstiftningsfrågans behandling så att avsevärtmen skulle uppkomma -- har åberopats i tre fall (prop.1990/91:19/finansdep./, prop. 1990/91:54 /finansdep./ och prop.1990/91:56 /finansdep./).Utskottet har, liksom under de två senaste årens granskningarav lagrådsremisserna, uppmärksammat att det i några fall somskäl för att inte höra lagrådet angivits ärendenas brådskandekaraktär eller liknande formuleringar (se t.ex. 1989/90:73/finansdep./, 1989/90:76 /arbetsmarknadsdep./ och 1989/90:95/arbetsmarknadsdep./). Vidare har uppmärksammats att det i ettfall som skäl för att avstå från lagrådets hörande åberopats attlagförslagen i fråga endast haft "karaktären av följdändringar"(se prop. 1990/91:42 /finansdep./). Med anledning härav villutskottet erinra om att endast de skäl som föreskrivs inyssnämnda båda undantagsbestämmelser kan åberopas till stöd föratt avstå från lagrådsgranskning. Utskottet får tillägga att idet fall avsikten är att undantagsbestämmelsen om avsevärt menskall åberopas uppgifter bör lämnas om vari sådant men består.Beträffande en av ovannämnda propositioner -- proposition1989/90:95 om allmänt lönestopp -- kom lagrådsgranskning tillstånd under riksdagsbehandlingen. Beträffande ärendets beredningi kan här nämnas följande. Propositionen, somavlämnades till , hänvisades tillarbetsmarknadsutskottet. beslötarbetsmarknadsutskottet att inhämta lagrådets yttrande överpropositionen. Förslaget föredrogs inför lagrådet av entjänsteman från . Lagrådets yttrandebeslutades , dvs. den dag motionstiden -- sombestämts -- gick ut. Arbetsmarknadsutskottetavgav betänkande i ärendet den 14 februari.Underhandsföredragningar, dvs. föredragning inför lagrådetinnan lagrådsremissen offentliggjorts genom att den expedieratstill lagrådet, har enligt lagrådets diarium förekommit i tvåfall (förslag till lag om särskild löneskatt, m.m. resp. förslagtill ändringar i yttrandefrihetsgrundlagen, m.m.).Slutligen skall här nämnas att från statsrådsberedningenerhållits en promemoria gällande samordningen avregeringskansliets kontakter med lagrådet m.m. (se bilagaA6.5).Utskottet har utöver det anförda inte funnit anledning tillnågot uttalande.4. FörfattningsutgivningenUtskottet har på sedvanligt sätt granskat utgivningen avSvensk författningssamling (SFS). Granskningen avser 1990. Denhar liksom tidigare koncentrerats på förhållandet mellanförfattningarnas ikraftträdande och den tidpunkt de kom ut fråntrycket.Bestämmelser om kungörande av vissa lagar och vissa andraförfattningar finns bl.a. i 8 kap. 19 § regeringsformen (RF), ilagen (1976:633) om kungörande av lagar och andra författningarsamt i författningssamlingsförordningen. En närmare redogörelseför dessa bestämmelser återfinns i KUs betänkande 1986/87:33,bilaga B4.Enligt 8 kap. 19 § RF skall beslutad lag utfärdas avregeringen utan dröjsmål och kungöras så snart det kan ske.Detsamma gäller i princip för förordningar. Statsrådsberedningenhar lagt fast vissa rutiner på detta område. I densenaste upplagan av statsrådsberedningens s.k. Gröna bok medriktlinjer för författningsskrivningen uttalas att tiden emellandet att en författning utkommer från trycket till dess att denträder i kraft bör vara minst . Endast i speciellaundantagsfall bör tiden sättas kortare än två veckor.Granskningsarbetet under senare årI 1988 och granskningsbetänkanden konstateradeutskottet att tidpunkterna för utgivningen av SFS-trycketgenomgått en förbättring, även om det bedömdes angeläget attytterligare minska antalet sent utgivna författningar. I 1990års granskningsbetänkande (1989/90:KU30) konstaterades attutvecklingen fortsatt i samma riktning, men att antalet sentutkomna författningar fortfarande borde minskas.Årets granskningUnder 1990 publicerades 1 525 författningar i SFS, vilket ären ökning med 413 gentemot . Endast 466 avförfattningarna utkom från trycket inom den rekommenderadefyraveckorsgränsen före ikraftträdandet. Av bilaga A 7,tabell 1, framgår vilka författningar som utkom av trycketmindre än före ikraftträdandet. Tabellen upptar565 författningar, vilket är en ökning med 250 gentemot år1989. Det innebär att procentandelen författningar som utkommitmindre än före ikraftträdandet ökat med nioprocentenheter från . Den tidigare nedåtgåendetrenden har alltså brutits. 315 författningar utkom av trycketunder före ikraftträdandet eller, i elva fall,under ikraftträdandedagen eller efter densamma. Det motsvarar21% av samtliga utkomna författningar och är en ökning med 12procentenheter i förhållande till föregående år.I bilaga A 7, tabell 2 redovisas förhållandena inom deolika departementens områden. Av redovisningen framgår attutrikesdepartementet har den högsta andelen författningar somutkommit senare än före ikraftträdandet, nämligen72%. I social-, finans-, utbildnings-, arbetsmarknads- ochbostadsdepartementen överstiger andelen författningar utkomnaunder den sista tvåveckorsperioden 40%.Den höga andelen sent utkomna författningar kan i vissa fallha sin grund i förseningar under riksdagsbehandlingen. Det ärviktigt att beaktar de problem som kan uppstå omikraftträdandet ligger för nära i tiden och, om behovföreligger, senarelägger detsamma.Enligt utskottets mening är den redovisade utvecklingen vadgäller sent utkomna författningar otillfredsställande. Utskottetvill upprepa vad som sagts om vikten av attförfattningsarbetet bedrivs på sådant sätt att förseningarundviks. Detta är av stor betydelse för myndigheterna ochytterst för den allmänhet som berörs av statsmakternasnormgivning.5. PropositionerI detta avsnitt behandlar utskottet ett antal frågor röranderegeringens avlämnande av propositioner till riksdagen.Utskottet har under en följd av år följt förhållandena på dettaområde, främst med avseende på förseningar och anhopning avpropositioner under . Utskottethar också redovisat de åtgärder som under de senaste årenvidtagits av statsrådsberedningen för att få till ståndförändrade rutiner som förbättrar förhållandena sett urriksdagens synpunkt.I årets granskning har särskilt behandlats delspropositionsavlämnandet allmänt, dels konsekvensanalyser ipropositioner, dels utbildningsanslag i budgetpropositionen.a) PropositionsavlämnandetI 3 kap. 5 § riksdagsordningen (RO) föreskrivs allmänt att"regeringen bör avlämna sina propositioner på sådana tider attanhopning av arbete hos om möjligt förebygges.Regeringen skall samråda med talmannen därom. Proposition kanavlämnas även när ej pågår".Tidsgränserna för propositionsavlämnandet är enligt RO föranslagspropositioner för följande budgetår senast den 10 marsoch för andra propositioner . Förbudgetpropositionen jämte finansplan och nationalbudget gälleratt dessa skall avlämnas . Regeringen skallockså avge särskilt förslag till slutlig reglering avstatsbudgeten (kompletteringsproposition). Denna skall om hinderej möter avlämnas före utgången av april månad. De aktuellatidsgränserna får överskridas endast om det föreliggersynnerliga skäl (3 kap. 4 § RO).Annan proposition än som avser anslagsfrågor skall avlämnassenast om regeringen anser att den bör behandlasunder pågående riksmöte.Proposition avlämnas genom att den ges in till kammarkansliet.Den anmäls av talmannen vid sammanträde med kammaren efter detatt den har delats ut till ledamöter.Sedan våren 1988 resp. tillämpas med anledning avbeslut om arbetsformer (KU 1987/88:43) och omfortsatta försök med förändrad budgetprocess i (1989/90:KU19) en ordning med tidigarelagda tidsgränser.Försöket innebär att skall behandla statsbudgeten föreden och att behandlingen skall vara mer samlad äntidigare. Enligt beslutet skall anslagspropositioner avlämnassenast (innevarande år ) i ställetför den 10 mars.Beträffande utskottets iakttagelser vid granskningen avpropositionsavlämnandet baseras dessa på inomkammarkansliet upprättad statistik, se bilaga A8. Avmaterialet framgår bl.a. att det avlämnades sammanlagt 84propositioner jämfört med 69 under våren 1989.Av de avlämnade och aviserade propositionerna överlämnades 19senare än enligt uppgift i ursprunglig förteckning från den 21december 1989 och 11 senare än enligt den revideradepropositionsförteckningen från . Dengenomsnittliga förseningen var resp. iförhållande till de nämnda förteckningarna. Av de aviserade propositionernavar det 12 som inte avlämnades under det att 30 av de avlämnadepropositionerna ej hade aviserats.Vad gäller anhopningen kan konstateras att föreden avlämnades 16 propositioner. Efter detta datumavlämnades sammantaget 28 propositioner.Anslagspropositioner skulle som tidigare redovisats i åravlämnas . Emellertid kom 14 att avlämnasefter detta datum; 6 , 6 och 2i maj. Utskottet har i betänkandet 1990/91:KU42 anmält att enutvärdering kommer att göras av denförsöksverksamhet med sammanhållen budgetbehandling som ägt rumsedan budgetåret 1988/89.Talmanskonferensen behandlade den dåreviderade propositionsförteckningen och de förändringar iförutsättningarna för planeringen av arbete som bleven följd av det stora antalet ändringar i förhållande till denursprungliga förteckningen. Kammarsekreteraren fann i sinföredragning de redovisade förändringarna anmärkningsvärtomfattande och framhöll det angelägna i att den i januariavgivna planen hade en betydligt större precision. Den uppkomnasituationen kunde enligt kammarsekreteraren innebära svårigheterför att inom ramen för planerade plenidagar hinna medalla ärenden. beslöt påtala deanmärkningsvärda förhållandena för statsrådsberedningen.Utskottet vill för sin del erinra om tidigare uttalanden frånriksdagens sida om betydelsen av att propositionsavlämnandetsker på ett sådant sätt att arbetet i utskott och kammare inteförsvåras. Kraftfulla ansträngningar måste enligt utskottetgöras för att undvika besvärande anhopningar och störandeförseningar. Fler propositioner än nu måste bli färdiga föravlämnande . Utskottet förutsätter attstatsrådsberedningen följer frågan med största uppmärksamhet ochtar erforderliga initiativ. Det är angeläget att föreskrivetsamråd sker med talmannen och att de skilda departementen hållerkontakt med resp. riksdagsutskott.b) Konsekvensanalyser i propositionerUtskottet har granskat förekomsten och utformningen avkonsekvensanalyser i propositioner som behandlats av riksdagenår 1990. Samtliga övriga riksdagsutskott har beretts tillfälleinkomma med yttrande. Inkomna yttranden m.m. samt en promemoriasom upprättats inom bifogas sombilagorna A 9.1--A9.11.BakgrundKraven när det gäller beredningen av regeringsärenden finnsgrundlagsfäst såvitt avser remissväsendet (7 kap. 2 §regeringsformen). Den interna beredningen i övrigt avregeringsärenden inom departementen och regeringen är lika litetsom kommittéväsendet föremål för någon grundlagsreglering. --Ansvaret för beredningen av ett regeringsärende faller enligtregeringsformen på det statsråd som har att föredra ärendet vidregeringssammanträde eller i övrigt besluta i ärendet.I 3 kap. 2 § riksdagsordningen (RO) finns bestämmelser som rörinnehållet i vissa propositioner. Bl.a. stadgas i tredje stycketatt proposition med förslag om nytt eller väsentligen höjtanslag eller om sådana riktlinjer för viss statsverksamhet somavses i 9 kap. 7 § regeringsformen (dvs. princip- ochorganisationsbeslut) bör innehålla uppskattning av framtidakostnader för det ändamål som förslaget avser.Bostadsutskottet har i ett ärende om vissa bostadspolitiskafrågor (prop. 1986/87:48, BoU7) uttalat att en utgångspunktbeträffande regeringens förslag till bör vara att ipropositionerna beräkningar lämnas avseende de kostnaderförslagen innebär. Att en sådan ordning tillämpas har enligtbostadsutskottet i princip stöd i RO. En redovisning avkostnaderna får anses motiverad bl.a. som underlag för enmeningsfull riksdagsbehandling. Det fanns enligtbostadsutskottets mening anledning för att underrättaregeringen om vikten av att kommande förslag innehåller sådanauppskattningar som tas upp i det diskuterade avsnittet av RO.Riksdagen beslöt att som sin mening ge regeringen till känna vadbostadsutskottet anfört beträffande redovisning av kostnadernaför förslag i propositioner.I sammanhanget skall också nämnas att om anser attbeslutsunderlaget bör kompletteras kan det berörda utskottetenligt 4kap. 10 § riksdagsordningen inhämta upplysningar ochyttranden. Detta sker förhållandevis ofta och iform av regelrätta remissförfaranden eller slutna elleroffentliga utfrågningar.Att konsekvensutredningar i regelgivningssammanhang skallbelysa konsekvenserna av regeln, både ekonomiska och andrakonsekvenser, har framhållits budgetproposition(prop. 1990/91:100) bil. 2 Utveckling av offentlig sektor. Ipropositionen sägs att konsekvensutredningar utan tvivel är avstor betydelse för ett ändamålsenligt beslut, som depå sikt blir en grund för jämförelser i den uppföljning avregler som är en väsentlig del i den nya budgetprövningen.Frågan om god regelkvalitet gäller enligt propositionenreglernas ändamålsenlighet för sitt syfte. I praktiken ärreglers innehåll ofta resultat av kompromisser ochintresseavvägningar, och i en komplex verklighet finns oftamålkonflikter. Det gör enligt vad som sägs i propositionen intefrågan om regelkvalitet mindre betydelsefull. Många regler hart.ex. fått helt andra effekter än som avsetts eller beräknats,och detta har inte sällan berott på omständigheter som borde havarit möjliga att förutse vid en omsorgsfull konsekvensanalys.I --begränsningsförordningen i praktiken, framhålls att regeringen imitten av inledde en regelreformering mot bakgrund avatt ramlagstiftning blivit allt vanligare. De statligamyndigheterna hade getts generösa bemyndiganden att utfärda egnaregler, och antalet myndighetsregler hade ökat kraftigt. Enligtrapporten har regelstyrning gett upphov till oönskade dynamiskaeffekter. Utfallet i ett regelsystem påverkar oavsiktligtutfallen i andra regelsystem med ibland stora samhällsekonomiskakostnader som följd. Komplexiteten i det samlade regelverket hargjort det svårt att förutse sådana effekter, och justeringar iefterhand har visat sig besvärliga att genomföra. Vidare sägsatt regelsystem av ramlagskaraktär där förvaltningsdomstolargenom sin praxis svarar för utfyllnaden, i många fall harmedfört avsevärt mer långtgående konsekvenser än vad somursprungligen förväntats.Tidigare behandlingKonstitutionsutskottet har tagit uppfrågan om konsekvensanalyser av lagförslag. I betänkandet1988/89:KU7 hänvisades till ett tidigare uttalande om att det ären viktig uppgift i det utredningsarbete som ligger till grundför ny lagstiftning att göra ordentliga konsekvensanalyser avframlagda lagförslag.I betänkandet 1990/91:KU7 framhöll utskottet åter vikten avordentliga konsekvensanalyser. Utskottet hänvisade bl.a. tillatt frågan behandlats i statsrådsberedningens checklista förregelgivare (1990:2). Utskottet avstyrkte motioner i fråganom konsekvensanalyser med hänvisning till det arbete som bedrivsi men framhöll att det kunde finnas anledningatt i granskningsarbetet återkomma med en undersökning avkonsekvensanalyser i framlagda propositioner.Yttranden från andra utskott m.m.Konstitutionsutskottet har berett övriga utskott tillfälle attyttra sig om förekomsten och utformningen av konsekvensanalyseri propositioner framlagda . Sammanfattningsvis kansägas att inkomna yttranden m.m. (bilagorna A 9.2--A9.11)ger uttryck för att det finns ett behov av bättrekonsekvensanalyser.Utskottets övervägandenRiksdagen har i verksledningsbeslutet (prop. 1986/87:99, KU29)dragit upp vissa riktlinjer för hur arbetet med att utformalagar och andra förskrifter skall bedrivas. Innan en föreskriftbeslutas skall man så långt möjligt bedöma vilka kostnader ochövriga effekter som tillämpningen kan leda till för staten,kommunerna och den privata sektorn.Behovet av konsekvensanalyser har betonats i olika sammanhang.Enligt den nya begränsningsförordningen (1987:1347) skallmyndigheterna utreda och dokumentera kostnadsmässiga och andrakonsekvenser av regelförslag. Kommittéerna har genom desärskilda kommittédirektiven (Dir. 1984:5) ålagts lämna välgenomarbetade kostnadsberäkningar som tar hänsyn till allakostnader för olika intressenter (staten, kommunerna,socialförsäkringssektorn, företagen och enskilda), såväl direktasom indirekta. Även andra viktigare konsekvenser skall belysas.I ett gemensamt cirkulär (C1989:7) från statsrådsberedningen,och har framhållits attdet självfallet inte är mindre viktigt att man bedömerkonsekvenserna av de regler som eller regeringenbeslutar genom lagar och förordningar. Konsekvenserna avförordningsförslag bör enligt cirkuläret redovisas i skriftligform. Vidare sägs att konsekvenserna av lagförslag givetvis börbeskrivas i den proposition eller lagrådsremiss där förslagetläggs fram.Utskottens redovisningar har visat att det finns vissa bristernär det gäller förekomsten av konsekvensanalyser. Sådana bristerkan visserligen kompenseras under utskottens beredning avförslaget, t.ex. genom att de uppmärksammas i motioner ellergenom utskottsutfrågningar och annat inhämtande av upplysningar,men det skulle i vissa fall kunna ifrågasättas om ärendena kananses ha blivit tillräckligt beredda i . Idetta sammanhang vill särskilt peka påvikten av konsekvensbedömningar inte minst när det gäller attbestämma tidpunkten för ikraftträdandet av ett förslag. Vidarevill utskottet framhålla behovet av konsekvensanalyser ibeslutsunderlagen också för att underlätta senare utvärderingar.Det är enligt mening angeläget att iförsta hand propositioner som innehåller förslag till nylagstiftning innehåller konsekvensanalyser.Mot bakgrund av det arbete -- bl.a. i form avutbildningsinsatser -- som bedrivs inom föratt i större utsträckning åstadkomma tillräckligakonsekvensanalyser i propositionerna kan det enligtkonstitutionsutskottets mening antas att de brister som finnspå området kommer att minska . Det finns enligtutskottets mening anledning att även fortsättningsvis följafrågan i utskottets granskningsarbete.c) Utbildningsanslag i budgetpropositionenBestämmelser om finansmakten finns i 9 kap. regeringsformen. I3 § stadgas bl.a. att skall företa budgetreglering förnärmast följande budgetår, eller om särskilda skäl föranlederdet, för annan period. skall därvid bestämma tillvilket belopp statsinkomsterna skall beräknas och anvisaanslag till angivna ändamål. Vidare sägs att också kanbesluta att särskilt anslag på statsbudgeten skall utgå förannan tid än budgetperioden.Enligt 9 kap. 7 § regeringsformen kan i samband medbudgetregleringen eller annars besluta riktlinjer för vissstatsverksamhet än anslag till verksamhetenavser.Riksdagen beslöt 1988 om en övergång till en ny form avbudgetstyrning som skall omfatta hela statsförvaltningen. Dennya ordningen innebär att i samband med behandlingenav budgeten för det kommande budgetåret gör enfördjupad prövning för en tredjedel av myndigheterna. Riksdagentar då ställning till en verksamhets inriktning och medelsramarför den kommande treårsperioden. Reformen genomförs successivtmed verkan för den första gruppen myndigheter fr.o.m. budgetåret1991/92.För forskningsområdet har en liknande ordning tillämpats sedanlång tid. Fr.o.m. 1990års budgetproposition har även grundutbildningen behandlats iett treårsperspektiv. Sålunda behandlade utbildningsutskottet isina budgetbetänkanden rörande den grundläggandehögskoleutbildningen och forskningen utöver anslagen /91 även frågor rörande verksamhetens inriktningoch omfattning under de därpå följande två budgetåren.I årets budgetproposition föreslås för /92vissa anslagsminskningar proportionellt fördelade över de olikaanslagen för grundutbildning resp. för forskning ochforskarutbildning. Anledningen till besparingsförslaget ärenligt föredragande statsrådet att ibudgetbehandlingen och 1990 beslutat om förstärkningar iförhållande till regeringens förslag. Dessa beslut fårkostnadskonsekvenser för /91 som går utanför deav regeringen tidigare beräknade medelsramarna.Regeringens syn har utvecklats i en inomutbildningsdepartementet utarbetad promemoria (bilagaA10.1).När det gäller anslagen till forskningen sägs i promemorian attdet centrala i de särskilda forskningspropositionerna är deekonomiska ramarna för den kommande treårsperioden. Det senasteförslaget, som förelades och gälldeperioden /91--1992/93, innebar enligt regeringen att denårliga anslagsnivån vid treårsperiodens slut skulle ha ökat med1 miljard kronor utöver löne- och prisomvandlingen.I promemorian hävdas (med hänvisning till 1989/90:UbU25, mom.78) att genom att godkänna propositionens riktlinjerför forskningspolitiken ställt sig bakom detta förslag tillekonomisk ram för treårsperioden. När därtill beslutatom åtgärder som inte ingår i regeringens förslag, måste dettaenligt promemoria tolkas som att dessaåtgärder skall finansieras inom den av regeringen föreslagna ochav godkända totalramen.Vidare sägs i promemorian att när vid behandlingenav budgetpropositionen 1990 beslutat om särskilda åtgärder förgrundutbildningen utan att ange hur dessa skallfinansieras, måste detta på motsvarande sätt tolkas som om dessaåtgärder skall finansieras inom av regeringen redovisademedelsramar.En redovisning för behandling av regeringensförslag till anslag till såväl forskning som grundläggandehögskoleutbildning ges i en promemoria upprättad avutbildningsutskottets kanslichef (bilaga A10.2). I dennapåpekas vad gäller forskningsanslagen att regeringen ipropositionen 1989/90:90 inte begärde att skulle taställning till en samlad ekonomisk ram förresursförstärkningarna under treårsperioden.Utbildningsutskottet hade att ta ställning till regeringensyrkanden för de olika anslagsområdena. På några punkter önskadeutskottet göra förstärkningar i förhållande till regeringensförslag. Utskottet anvisade medel i de fall förstärkningarnahade kostnadseffekter redan under /91. Därutöverangavs vad konsekvensen blev för medelsbehovet under budgetåren1991/92 och 1992/93. När utskottet därefter föreslog riksdagenatt anta de i propositionen förordade riktlinjerna förtreårsperioden var det med uttryckligt undantag för deförändringar som följde av utskottets förslag tillförstärkningar.Riksdagen följde i sitt budgetbeslut rörande forskningenhelt utbildningsutskottets förslag. På de punkter där dettainnebar förstärkningar i förhållande till propositionen beslötriksdagen sålunda om ramar för resurstilldelningen förbudgetåren 1991/92 och 1992/93 som gick utöver de av regeringenföreslagna.När det gäller anslaget för grundläggande utbildning begärdesi budgetpropositionen 1990 inte att skulle taställning till det tillgängliga budgetutrymmet under budgetåren1991/92 och 1992/93.