bet · GE01FöU8 · 1991-04-25 00:00:00 — Den enda lagregel som behövs är en bestämmelse omskyldighet för och de allmännaförsäkringskassorna att bestämma och utbetala familjebidrag. Ensådan regel kan som förordas i propositionen tas in i 33 §värnpliktslagen (1941:967). Nämnda paragraf bör också i enlighetmed propositionens förslag kompletteras med en bestämmelse omatt värnpliktiga under vissa förutsättningar har rätt tillfamiljebidrag. Den fortsatta närmare regleringen avfamiljebidragen sker i förordningsform. Upphävandet avfamiljebidragslagen (1978:520) har konsekvensändringar för enrad andra lagar såsom lagen (1989:402) om försök med förkortadgrundutbildning av värnpliktiga, lagen (1966:413) om vapenfritjänst, lagen (1980:1021) om militär grundutbildning för kvinnoroch civilförsvarslagen (1960:74).Beträffande regeringens förslag till lag om ändring avcivilförsvarslagen har i den föreslagna nya lydelsen av 12 § 5mom. fjärde stycket oriktigt förutsatts att inte endastnäringsbidrag utan också familjepenning, bostadsbidrag ochbegravningsbidrag utges till civilförsvarspliktiga. Utskottetföreslår med anledning därav viss ändring i regeringenslagförslag beträffande nämnda paragraf.Det bör här också erinras om att den föreslagna ändringen av55 § civilförsvarslagen inte är att hänföra till de nu aktuellaförbättringarna av de värnpliktigas skydd utan hänger samman medvissa konsekvenser av en ändring av lagen (1986:430) ommervärdeskatt som utskottet har behandlat och godtagit i detföregående.Även i lagen (1989:402) om försök med förkortadgrundutbildning av värnpliktiga föreslås en ändring utananknytning till de värnpliktigas förmåner. Det gäller det i detföregående behandlade och av utskottet tillstyrkta förslaget attutvidga denna försöksverksamhet.Riksdagen bör anta av utskottet upprättat förslag till lydelseav 12 § 5 mom. civilförsvarslagen och i övrigt de av regeringenföreslagna lagändringarna såvitt nu är i fråga.Lagen om statligt personskadeskyddNuvarande ordningVärnpliktiga och andra tjänstepliktiga som skadas undertjänstgöringen har -- bortsett från vad som följer avskadeståndslagen (1972:207) -- rätt till ersättning vidpersonskada enligt lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd(LSP). Ersättningen skall i princip försätta den skadade i sammaekonomiska situation som om skadan inte hade inträffat.Rätten till ersättning för inkomstförlust inträder när denförsta färden till tjänstgöringen påbörjats och gäller till dessden sista färden från tjänstgöringen avslutats. Skyddet gällersålunda även under övningsuppehåll och annan fritid.Ersättning utges vid sjukdom, bestående nedsättning avarbetsförmågan och vid dödsfall.En närmare redogörelse av nuvarande ordning finns på s.186--187 i bilaga 1 i propositionen.Föredragande statsrådetEnligt nuvarande bestämmelser går den som insjuknar ellerskadar sig , och som sjukanmäler sigförst efter utryckningen eller än föreutryckningen, miste om viss tids sjukpenning om han ärarbetslös. Även den som insjuknar eller skadar sig under månadenefter utryckningen kan gå miste om viss tids sjukpenning(särskild sjukpenning) av sjukfallet.För att råda bot på nämnda brister i den värnpliktiges skyddföreslås en ändring av lagen om statligt personskadeskydd.UtskottetUtskottet anser i likhet med försvarsministern att devärnpliktigas skydd skall utökas i enlighet med regeringensförslag. bör sålunda anta det framlagda förslaget tilllag om ändring av lagen (1977:265) om personskadeskydd.Lagen om statlig ersättning vid ideell skadaNuvarande ordningLagen (1977:266) om statlig ersättning vid ideell skada ärtillämplig på tjänstepliktig som ådrar sig ideell skada undersjälva tjänstgöringen. Till skillnad mot LSP omfattar lagensålunda inte olycksfall som inträffar med undantagför s.k. färdolycksfall (olyckor under själva färden till ochfrån tjänstgöringen).Den värnpliktige har enbart rätt till de ersättningsförmånersom särskilt anges i lagen och som kan hänföras till begreppetideell skada. Han har därmed inte rätt till alla förmåner somkan utges till statligt anställd med stöd av personskadeavtalet(PSA).Efter en värnpliktig utges inte heller de ersättningsförmånersom enligt PSA utges vid dödsfall.Föredragande statsrådetFörsvarsministern anger att i huvudsak följande förbättringarbör genomförasErsättning också för inkomstförluster i enlighet med PSA.Ersättning för kostnader som den tjänstepliktige har åsamkatsgenom skadan och som kan ersättas enligt PSA.Förmåner vid dödsfall enligt PSA till detjänstepliktigas efterlevande.Förstärkning av försäkringsskyddet vid olycksfall sominträffar under de tjänstepliktigas fritid för dem som är undergrundutbildning eller fullgör därpå följanderepetitionsövning.Genomförandet av nämnda förbättringar förutsätter ändringar ilagen (1977:266) om statlig ersättning vid ideell skada,värnpliktslagen (1941:967), lagen (1966:413) om vapenfri tjänst,lagen (1980:1021) om militär grundutbildning för kvinnor,räddningstjänstlagen (1968:1102) och luftfartslagen (1957:297).UtskottetUtskottet anser att även de förbättringar av den värnpliktigesskydd, vartill här aktuella lagändringar syftar, är angelägnaatt genomföra.Riksdagen bör sålunda anta regeringens förslag till lag omändring i lagen (1977:266) om statlig ersättning vid ideellskada. Även de förslag om ändringar i andra lagar som regeringenframlägger i detta sammanhang bör antas av riksdagen.Sjukpenning under tjänstgöringNuvarande ordningSjukpenning utges inte då den försäkrade fullgörvärnpliktstjänstgöring eller vapenfri tjänst ellergrundutbildning för kvinnor.Föredragande statsrådetI propositionen föreslås att även personal i nyssnämndatjänstgöring skall ha rätt till sjukpenning på samma villkor somstuderande som t.ex. får sjukpenninggrundande inkomst beräknadpå arbete under fritiden.Den föreslagna förbättringen medför ändringar i lagen(1962:381) om allmän försäkring och i lagen (1990:156) omändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring.UtskottetUtskottet biträder regeringens förslag och föreslår attriksdagen antar regeringens förslag till ifrågavarandelagändringar.Utskottet övergår till att mot bakgrund av de tillstyrktalagförslagen behandla motion Fö401 (fp). I motionen föreslås attriksdagen hos regeringen skall begära förslag om vissajusteringar i de värnpliktigas ekonomiska skydd. Motionärenpekar särskilt på att föräldrar inte är förmånstagare enligt detstatliga grupplivsförsäkringsavtalet när det gäller värnpliktigaunder grundutbildning. Hon önskar också ett förbättratolycksfallsskydd för den värnpliktige under fritiden.Utskottet konstaterar att stora förbättringar av denvärnpliktiges skydd har genomförts genom den av utskottettillstyrkta lagstiftningen. Bl.a. har skyddet vid olyckor underfritiden ökat. Det kan också erinras om att den vidgadetillämpningen av personskadeavtalet (PSA) på värnpliktiga medföratt föräldrar som varit i behov av bidrag till sin försörjningfrån den avlidne kan få ersättning med 21/2 basbelopp.Däremot saknar föräldrar fortfarande rätt att få ersättningfrån den statliga grupplivförsäkringen vid värnpliktigs död.Denna rättighet togs bort för alla på vilka dennaförsäkring var tillämplig. Regeländringen var en anpassningtill de förändringar som skett i grupplivförsäkringsvillkoren påden privata arbetsmarknaden. Dessa var i sin tur föranledda aven ändrad syn på försörjningsansvaret mellan föräldrar och barn.Utredningen av administrationen av familjebidragen m.m. somsenast behandlat dessa frågor avstyrkte en särlösning för devärnpliktiga med hänvisning till önskvärdheten av enhetligaregler för alla försäkrade. Utredaren framhöll ocksåföräldrarnas möjlighet att få ersättning från Kungafonden.Utskottet anser att motionens syfte att förbättra denvärnpliktiges skydd vid olycksfall till väsentligdel har blivit tillgodosett genom propositionens av utskottet idet föregående tillstyrkta förslag.Frågan om rätt för värnpliktigas föräldrar att erhållaersättning av den statliga grupplivförsäkringen har nyligenövervägts och avvisats av utredningen om administrationen avfamiljebidragen m.m. Utskottet är mot denna bakgrund inte berettatt förorda någon justering av gällande ordning i dettahänseende. Utskottet anser med hänvisning till det anförda attmotion Fö401 (fp) bör avslås av riksdagen.Ändring av vissa familjebidragFöredragande statsrådetI propositionen redovisar försvarsministern vissa planeradeändringar av reglerna om familjebidrag att börja tillämpas den 1januari 1992. Försvarsministern anser sålunda att enkvalifikationstid för bostadsbidrag i likhet med utredarensförslag införs för bostad i vilken den tjänstepliktige bor ensameller tillsammans med syskon eller kamrat. Om inte särskildaskäl föreligger skall bostadsbidrag endast utges om dentjänstepliktige haft bostaden företjänstetidens början.När det gäller tjänstepliktiga som bor hos sina föräldrardelar försvarsministern utredarens uppfattning att, om intesärskilda skäl föreligger, bostadsbidrag skall kunna utges medhögst skillnaden mellan genomsnittskostnaden för en bostad förfamilj med ett barn och en familj med två barn enligtsocialstyrelsens och normer för skäligbostadskostnad i samband med att underhållsbidrag till barnfastställs. Detta innebär ett högstabostadsbidrag med . per månad.Försvarsministern anser vidare i enlighet med vad utredarenföreslagit att tillägg till bostadsbidrag inte skall utgestill tjänstepliktig som bor hos föräldrar. För tjänstepliktigsom bor ensam föreslås däremot en höjning av tillägget från 150kr. per månad.UtskottetUtskottet har inga erinringar mot vad försvarsministern haranfört om vissa ändringar av reglerna för familjebidrag.Eftersom behovet av att i lag reglera dessa förmåner bortfallernär administrationen av familjebidragen i enlighet med vadutskottet i det föregående har förordat överförs tillriksförsäkringsverket och försäkringskassorna ankommer det såsomförsvarsministern anger på regeringen att meddela erforderligaföreskrifter.De värnpliktigas resorFöredragande statsrådetFörsvarsministern erinrar om att rätten till fria hemresor medvissa undantag gäller generellt inom landets gränser. Dettamedför, anför han, att den värnpliktige kan utnyttja sin friahemresa till en valfri ort. Rätten till sådana s.k.avvikelseresor bör enligt försvarsministern tas bort och friresa endast medges till hemorten. Med hemort skall avses iförsta hand den ort där den värnpliktige är kyrkobokförd ellerhar sin stadigvarande bostad. Resa uppges även kunna medges tillannan ort om resan avser besök hos nära anhörig och företasregelmässigt. Uppgift om sådan ort bör den värnpliktige lämnatill förbandet vid inryckningen. Försvarsministern förordarvidare en mera restriktiv hållning när det gäller utnyttjande avhyrbil och andra kostsamma anslutningsresor. Principen attvärnpliktiga skall vara hemma före hemresedagen börvidare enligt försvarsministern tillämpas i mindre utsträckningän vad skett. Tillämpningen får dock, betonar han, intemedföra orimliga konsekvenser för de värnpliktiga. Slutligenerinrar försvarsministern om att det ankommer på regeringen attmeddela föreskrifter även i fråga om värnpliktsresor.UtskottetTvå yrkanden (yrkandena 26 och 27) i de grönaspartimotion Fö7 gäller de värnpliktigas fria resor. Motionärernaåterkommer med ett tidigare framfört förslag att enligt avtalmed trafikbolagen ge de värnpliktiga rätt att resa motföreteende av identitetskort. En annan möjlighet att minskakostnaderna för de värnpliktigas resor är enligt motionärernaatt förlägga de värnpliktigas utbildning närmare hemorten.I motion Fö10 (m) vill motionären se en sådan minskning avkostnaderna för de värnpliktigas resor att det blir möjligt attöverföra minst hälften av dessa kostnader till materielanslag.De pekar därvid på möjligheten att begränsa rätten till frihemresa att gälla endast och då endast tillhemorten.Utskottet delar försvarsministerns uppfattning attytterligare besparingar måste genomföras när det gällerkostnaderna för de värnpliktigas resor. Utskottet har inteheller någon erinran mot flertalet av de åtgärder han i dettasyfte avser att föreslå regeringen att vidta. Utskottet finnerdock anledning att något uppehålla sig vid försvarsministernsuttalande att principen om att värnpliktiga bör vara i hemmetföre hemresedagen kan lägga hinder i vägen för enbegränsning av resekostnaderna och att denna princip därför börtillämpas i mindre utsträckning än . Självfalletfår detta, såsom försvarsministern också betonar, inte leda tillorimliga konsekvenser för de värnpliktiga. Men utskottet villdärtill starkt betona att det räknar med att myndigheterna äveneljest i sin reseplanering har målsättningen att så långtmöjligt söka följa den av godkända (FöU 1985/86:9 s.12 rskr. 278) av utskottet i olika sammanhang framhållnaprincipen att den värnpliktige skall nå hemmet samma dagtjänsten slutar, alltså före hemresedagen.Utskottet anser vidare att resa till annan ort om den gällernära anhörig eller jämförbar och företas regelmässigt börlikställas med resa till hemorten.Åtgärder därutöver av det slag som anförs i motionerna Fö7(mp) och Fö10 (m) är utskottet inte berett att förorda. Det kanbeträffande förslaget att låta använda legitimation somfärdhandling påpekas att ett sådant system skulle medföra en radpraktiska problem för SJ till förfång också för övrigaresenärer. Det kommer t.ex. att bli svårt att överblicka behovetav vagnar i tågen. Det bör i sammanhanget också framhållas attde i motion Fö10 (m) föreslagna åtgärderna att minskakostnaderna för de värnpliktigas resor genom att begränsa dematt gälla endast resa till och från hemorten har förordats avförsvarsministern i propositionen. Motion Fö7 (mp) yrkandena 26och 27 och Fö10 yrkande 1 och yrkande 2 i denna del (m) böravslås av riksdagen.Dagersättningen m.m.Föredragande statsrådetI propositionen uppger försvarsministern att regeringen avsergenomföra en höjning av dagersättningen med . från 31 kr.till . fr.o.m. den 1 juli 1991.UtskottetI motionerna Fö7 yrkande 25 (mp), Fö11 yrkande 8 (v) och Fö17yrkande 15 (c) föreslås höjningar av dagersättningen utöverregeringens förslag. Enligt motionerna Fö11 (v) med . ochFö17 (c) med . I motion Fö7 (mp)anser motionärerna att dagersättningen bör ökas utöver . isamma mån som kostnaderna för de värnpliktigas resor minskar.Utskottet är inte berett att tillstyrka ytterligare ökningav dagersättningen än den försvarsministern har förordat.Yrkande 8 i motion Fö11 (v) bör därför avslås av riksdagenliksom yrkande 25 i motion Fö7 (mp), och yrkande 15 i motionFö17 (c) såvitt nu är i fråga.Utskottet kan inte heller stödja det i motion Fö11 yrkande 9(v) framförda förslaget att fastställa utryckningsbidraget till4000 kr. Yrkande 9 i motion Fö11 (v) bör alltså också avslåsav i denna del.FinansieringenFöredragande statsrådetInom ramen för en beräknad höjning av de värnpliktigasförmåner med totalt ca 80 milj.kr. har, uppgerförsvarsministern, avsatts 39 milj.kr. för den avsedda höjningenden av dagersättningen med . Vidare har för nästa budgetår ca 40 milj.kr. beräknats förökade utgifter för bostadsbidrag till följd av beräknadeökningar av hyreskostnaderna.Övriga förordade förändringar beräknas medföra årligakostnadsminskningar om ca 40 milj.kr. Med hänsyn tillatt flertalet värnpliktiga under /92 ryckerin före den 1 janauri 1992 och måste hanteras inom nuvarandesystem samt att det tillkommer en engångskostnad på 12 milj.kr.i samband med överförande av administrationen av familjebidragentill och försäkringskassorna, kan ingabesparingar förväntas detta år. Först /93 får deföreslagna kostnadsbesparingarna i denna del fullgenomslagskraft.UtskottetUtskottet föreslår att lämnar vad föredragandestatsrådet har anfört om finansieringen av de värnpliktigasförmåner utan erinran.FörsvarsindustrinI detta avsnitt behandlar utskottet vad föredragandestatsrådet i propositionen har anfört om vissa frågor rörandeförsvarsindustrin (s. 196--201). Vid behandlingen av dettaavsnitt i propositionen samt de motioner som väckts inom dettaområde har utskottet anmodat utrikesutskottet ochnäringsutskottet att avge yttranden vilka även redovisas i detföljande. Med sitt yttrande överlämnar näringsutskottet fyramotioner från den allmänna motionstiden, N231 (fp), N311 (mp,v), N312 (mp) och N350 (mp), i vilka behandlas frågor om densvenska krigsmaterielindustrins framtid. I avsnittet behandlashärutöver motionerna Fö13 (s) i aktuell del, Fö15 yrkandena 4och 5 (m), Fö17 yrkandena 8 och 9 (c) samt Fö19 yrkandena 3 och4 (fp).Föredragande statsrådetI propositionen redovisar försvarsministern inledningsvis idetta avsnitt sin allmänna syn i fråga om den svenskaförsvarsindustrins betydelse och utvecklingsmöjligheter i ettframtidsperspektiv. Han anför därvid följande:Det är av stor säkerhetspolitisk betydelse att vi primärt kansäkerställa att vår materiel oberoende av omvärlden kan användasi kris och i krig. Det är vidare angeläget att behålla förmåganatt vidmakthålla och vidareutveckla redan anskaffade system ochatt ha tillgång till teknisk kompetens på områden som har storbetydelse för försvarets operativa effekt och som inte kantillgodoses på annat sätt.En inhemsk industri som vid upphandling av försvarsmaterielförmår hävda sig i utländsk konkurrens är därför av stort värde.Den tekniska och ekonomiska utvecklingen har emellertidbegränsat möjligheterna att med inhemska beställningar behålladen försvarsindustriella kompetensen i hittillsvarandeomfattning. En ökad fredstida medverkan också från svenskförsvarsindustri i internationellt samarbete ter sig därförnaturlig och nödvändig. Försvarsindustrin är -- och bedöms äveni framtiden bli -- beroende av ett internationelltteknologiutbyte.Enligt min mening är det sålunda angeläget att söka bibehållade fördelar som en inhemsk försörjning i många avseendeninnebär. Detta kräver att vi klarare än prioriterar vadsom är viktigt att upprätthålla inom landet, som vi äröppna för upphandling i internationell konkurrens och ettutvidgat samarbete mellan svensk och utländsk försvarsindustri.För att möjliggöra detta har industrin bl.a. genomfört vissastrukturomvandlingar och i växande utsträckning köptspecialkompetens och delsystem utifrån och breddat sin marknadgenom ökad export. Inom vissa områden har kompetenser i ökandegrad kunna utnyttjas för både militär och civil verksamhet.Trots detta är den beläggning från försvaret som kan förutses påindustrin så begränsad att det inte blir möjligt attbibehålla den stora bredd av systemkompetent försvarsindustrisom vi har haft. I varje fall är risken uppenbar attsvensk industri på många områden inte på ett ekonomiskt -- och ilängden ej heller tekniskt -- konkurrenskraftigt sätt kommer attkunna tillgodose det svenska försvarets behov.Försvarsministern redovisar därefter iakttagbarainternationella utvecklingstendenser på försvarsindustriområdetoch konstaterar därvid att stigande utvecklingskostnader föravancerade materielsystem och kraven på hög och bred teknologiskkompetens lett till en fortgående omstrukturering av deneuropeiska försvarsindustrin och till ett flernationelltsamgående om större projekt; kombinationen ökatsamarbete--konkurrens om den fördelade produktionen har letttill färre och starkare industrikoncerner. Samgåenden och uppköphar även fått konsekvenser för valet av samarbetspartners ochunderleverantörer, något som har verkat försvårande för densvenska försvarsindustrin på den europeiska marknaden. Man kanenligt försvarsministern förvänta sig enperiod av fortsatt omstrukturering av den europeiskaförsvarsindustrin, påskyndad av en minskad efterfrågan påförsvarsmateriel.Försvarsindustrin utgör, understryker försvarsministern, endel av det allmänna näringslivet och har ett självständigtansvar för sin verksamhet. är emellertidförsvarsindustrins villkor beroende av den inhemska efterfråganpå dess produkter, vilken i allt väsentligt avgörs avstatsmakternas ställningstaganden. Staten beställer ochsärfinansierar en stor del av den utveckling av system förförsvarsändamål som sker; staten utgör den enda inhemska kunden,som försvarsindustrins möjligheter till export ärunderkastade hårda restriktioner. Den kompetens som skapas genomsatsningar på försvarsforskning och teknologiutveckling inomförsvaret måste, framhåller han, liksom den utveckling som skercivilt, bättre tas till vara. Det är angeläget att i den tid avstrukturomvandlingar som har genomförts, pågår och är attförvänta skapa en överblick över försvarets långsiktiga behov avkunskap och kompetens och att samordna de satsningar påforskning, utveckling och kunskapsuppbyggnad som görs inte barainom totalförsvaret utan även inom landet i övrigt.Enligt försvarsministerns mening bör industriellasamarbetsavtal inom försvarsmaterielområdet underställasregeringens prövning; i sammanhanget hänvisas till de förslagtill riktlinjer för hur en sådan prövning bör ske som lämnats ibetänkande (SOU1989:102) av krigsmaterielexportutredningen.Försvarsministern anmäler att statsrådet senare i åravser att återkomma till regeringen med förslag till nylagstiftning på krigsmaterielområdet, som bl.a. behandlarstatsmakternas kontroll av den svenska försvarsindustrinssamverkan med utländsk försvarsindustri. I avvaktan därpåframhåller försvarsministern, som i detta ärende samrått medstatsrådet , att det från försvarspolitiska utgångspunkterär viktigt att skapa sådana betingelser för utlandssamarbetetatt en livskraftig svensk försvarsindustri kan bevaras inom fördet svenska försvaret prioriterade sektorer. Han anser detangeläget, för att främja möjligheterna till internationelltförsvarsindustriellt samarbete, att samarbetet med viktigareländer kan ges ramar och förankras i överenskommelser påregeringsnivå. Med hänsyn till den snabba utvecklingen på detförsvarsindustriella området i och det snabbt fortgåendeeuropeiska ekonomiska samarbetet anser han särskild anledningfinnas att överväga svenska relationer till existerandesamarbetsorgan i på detta område, i första hand IEPG (). Enligt försvarsministernär det för den svenska försvarsindustrin väsentligt att densvenska marknaden för försvarsmateriel fungerar på ett likartatsätt som i de 13 IEPG-länderna och att svensk industri kanaccepteras som samarbetspartner för försvarsindustrin i dessaländer.Beträffande grunder för en erforderlig prioritering från densvenska statens sida mellan försvarsindustrisektorer betonarförsvarsministern att förmågan att i ett kris-, neutralitets-eller krigsskede självständigt kunna vidmakthållaförsvarsmaterielens funktion är av stor vikt förneutralitetspolitikens trovärdighet, något som kräver att vi hartillräckliga lager av reservdelar, ammunition och förnödenhetermen för vissa typer av materiel, särskilt flygmotorer, också enavsevärd industriell kapacitet. Tillräckliga underhållsresurser,en producerande ammunitionsindustri med kapacitet förberedskapsproduktion samt vissa delar av elektronikindustrin ärresurser som från dessa utgångspunkter enligt överbefälhavarensuppfattning är nödvändiga komponenter i alla framtidaindustristrukturer. Därutöver utgör industri med kompetens ochkapacitet för systemsammanhållande förmåga en viktig grund försåväl fortsatt svensk produktion som upprätthållandet av en godbeställarkompetens. Flygindustrin prioriteras i fråga omindustrier med systemsammanhållande förmåga.Utgående från och med tillämpning av dessaprioriteringsgrunder behandlar försvarsministern frågor rörandebehovet av kompetens inom olika försvarsindustriella delområden,nämligenunderhållförsvarselektronikstridsflygplanostyrd ammunitionrobotar och styrd ammunitiontorpederstridsfartygpjäserstridsfordon.UtskottetUtskottet konstaterar att den inriktning som redovisas ipropositionen avseende det försvarsindustriella området näraöverensstämmer med den rapport som utarbetades inom en 1988 årsförsvarskommitté underställd arbetsgrupp med uppdrag att förkommitténs räkning utarbeta förslag till inriktning avförsvarsindustripolitiken inför det långsiktigaförsvarsbeslutet.