bet · GE01NU25 · 1991-03-12 00:00:00 — Utskottetredovisade de diskussioner som förts i och där varit pådrivande.Det konstaterades att GATTs rådsmöte hade tagit upp frågan om en socialklausul.Vidare redovisades de möjligheter att tillgodose målet om ökad social hänsyn iarbetsförhållanden som finns genom dels en av () antagen konvention om minimiålder för arbete (se1989/90:AU16), dels om barnets rättigheter (se 1989/90:SoU28).I en reservation (v, mp) krävdes att regeringen skulle anmodas att i verkaför att en socialklausul kommer till stånd och därefter för läggafram förslag som innebär begränsningar av tekoimporten på grundval av en sådanklausul.I det tidigare (s.7) nämnda interpellationssvaret sadeindustriministern beträffande frågan om socialklausul att det är ett problematt det finns en social exploatering runt om i världen, som gör att de socialavillkoren blir så mycket kostsammare i än i omvärlden. bordedärför, menade han, ha en socialklausul i frihandelsöverenskommelsen så attSverige kunde få en likvärdig konkurrenssituation.Utskottet upprepar sin tidigare ståndpunkt i frågan om införande av ensocialklausul. Frågan är under behandling i . Med hänsyn härtill bör motion1990/91:N235 (c) i här aktuell del inte föranleda någon åtgärd av riksdagen.Motionen avstyrks sålunda.Importbegränsningar för skorI budgetpropositionen 1988 (prop. 1987/88:100 bil. 5 s.124) meddeladesbeträffande importrestriktionerna för skor att restriktionerna för import avläderskor från statshandelsländerna skulle avvecklas under en femårsperiodunder åren 1988--1992. För övriga skor hade avvecklingen genomförts vidingången av år 1988.De nu pågående frihandelsförhandlingarna på EFTA-basis med vissa länder iÖsteuropa -- , och -- kan, enligt vad utskottet harerfarit, komma att leda till att importbegränsningarna för skor från dessaländer upphävs tidigare, eller under år 1992.I partimotionen 1990/91:N292 (fp) sägs att importregleringarna för skor intekommer att avvecklas . Det är dock motionärernas åsikt att dessa,liksom importbegränsningarna för tekovaror, bör avvecklas sommaren 1991.Även i motion 1990/91:N371 (fp) krävs att importrestriktionerna för skor,liksom de för tekovaror, skall avvecklas . Enligt motionärerna ärdet avgörande för de nya demokratiernas i möjlighet att få i gång ettutvecklingsbart näringsliv att de får tillfälle att exportera fritt till andraländer. Det gäller särskilt områden där de har komparativa fördelar jämfört medandra europeiska länder, t.ex. jordbruksprodukter, kläder och skor.Med hänsyn till att frågan om ett avskaffande av de kvarvarandeimportrestriktionerna för skor ingår som en del av de pågåendefrihandelsförhandlingarna med vissa länder i , anser utskottet inteatt nu bör ta något initiativ i saken. Motionerna 1990/91:N292 (fp)och 1990/91:N371 (fp) avstyrks därmed i här berörda delar.Stöd till tekoindustrin, m.m.Våren 1989 beslöt (prop. 1988/89:100 bil. 14, 1988/89:NU20) omindustripolitiska åtgärder för tekoindustrin inom en total ram om 255 milj.kr.under en treårsperiod räknat fr.o.m. /90. slog därvidfast, på förslag av näringsutskottet, att de små och medelstora företagen,liksom lönsömnadsföretagen, borde få del av åtgärderna i större utsträckning äntidigare.I budgetpropositionen (prop. 1990/91:100 bil. 14 s. 58 f.) föreslås nu att 85milj.kr. anvisas för /92 för industripolitiska åtgärder förtekoindustrin. Huvudparten av beloppet, minst 60 milj.kr., skall enligt vadregeringen uttalar gå till branschfrämjande åtgärder främst inom områdenaexport, teknikspridning, produktutveckling (design) och utbildning. skall användas för fortsatt verksamhet med lån tillrationaliseringsinvesteringar inom den konfektionerande industrin. Ipropositionen sägs att /92 är för tekoprogrammet ochatt det särskilda tekostödet därefter bör upphöra.I propositionen 1990/91:87 om näringspolitik för tillväxt har regeringenanmält att av de 85 milj.kr. som i budgetpropositionen har föreslagits tillindustripolitiska åtgärder för tekoindustrin 15 milj.kr. avses skola överförastill utvecklingsfonden i . Denna åtgärd skall ses som ett led isträvandena att decentralisera statens industriverks (SINDs) arbete medsmåföretagsfrågor och regional utveckling.Fem motioner innehåller yrkanden om det statliga stödet till tekoindustrin. av dessa motioner, liksom i ytterligare en motion, tas det upp mer generellafrågor rörande arbetsgivaravgifter och skatteregler för företagen.I motion 1990/91:N298 (fp) krävs att skall avslå regeringensförslag till anslag; endast ett belopp på 5 milj.kr. föreslås bli anvisat tillåtgärder för tekoindustrin. Det direkta stödet till tekoindustrin har varit enmisslyckad politik, anser motionärerna. Stödet har av företagen utnyttjats tillatt förbättra lönsamheten snarare än att sänka priserna för att produktionenskall kunna ökas, hävdas det. Det i motionen föreslagna anslagsbeloppet på 5milj.kr. skulle användas för utbildningsinsatser vid det produktionstekniskautbildningscentret (Proteko) i Borås.Frågan om fortsatt stöd till Proteko efter /92 tas upp i tvåandra motioner.Det är av stor betydelse för tekoindustrin och därmed också förSjuhäradsbygden att verksamheten vid Proteko kan fortsätta och vidareutvecklas,sägs det i motion 1990/91:N301 (m). Denna verksamhet är av en alldeles speciellkaraktär med betydande utbildningsinslag, vilket motiverar en satsning frånstatens sida utöver vad som kan tillföras direkt från skilda uppdragsgivare.Riksdagen borde därför göra ett uttalande till regeringen om att Proteko skallges fortsatt statligt stöd efter /92, då det särskildatekostödet upphör.Även i motion 1990/91:N300 (fp) begärs att Proteko efter /92skall tillförsäkras ett årligt statligt anslag på ca 5 milj.kr. Motionärenhänvisar till att många företrädare för företag, organisationer och myndigheterhar framfört önskemål om att Protekos verksamhet skall kunna fortsätta ochutvecklas. Verksamhetens speciella karaktär motiverar, enligt dessa, ensatsning från staten vid sidan av de medel som kan tillföras direkt från olikauppdragsgivare.För en långsiktigt positiv utveckling av tekoindustrin krävs nyainvesteringar i bl.a. bättre produktionsteknik, produktutveckling ochmarknadsföring, anförs det i motion 1990/91:N335 (c). Nya investeringar fordrari sin tur tillgång till riskvilligt kapital. För att tillgången på riskkapitalskall förstärkas har lagt fram förslag om s.k.utvecklingslån. I motionen föreslås följande villkor gälla för lånen: lånenbeviljas årsvis men lånebeslutet omfattar en treårsperiod; lånen är ränte- ochamorteringsfria; avskrivning medges för lån . (vilket gynnar de minsta företagen); för större lån medges avskrivning endast om företaget har utfört investeringar motsvarande minst dubblalånebeloppet; alla tekoföretag med inhemsk produktion är låneberättigade; lånutgår med ett visst antal kronor (). Administrationenav lånen skulle handhas av SIND eller delegeras till Proteko. Förutvecklingslånen föreslås i motionen att 150 milj.kr. anvisas för budgetåret1991/92. skulle anslaget för industripolitiska åtgärder reducerasjämfört med regeringens förslag och uppgå till 35 milj.kr.Förslag om utvecklingslån läggs också fram i motion 1990/91:N235 (c).Tekoindustrin i är i en allvarlig kris, konkurrenskraften motimporterade varor har försämrats och varslen duggar tätt i ,sägs det i motionen. Motionären föreslår mot denna bakgrund att utvecklingslån,enligt den modell som har föreslagit, skall införas och att ettnytt branschprogram för tekoindustrin skall utvecklas. Vidare föreslås imotionen att administrationen och ledningen av branschprogrammet skall flyttasfrån SIND till Proteko. En sådan förändring skulle, enligt motionären, medföraen bättre användning av det statliga stödet, eftersom det vid Proteko finnskunskap om och närhet till tekoindustrin. Även borde helt och hållet lokaliseras till Borås.Därigenom skulle arbetet kunna bedrivas på ett mer rationellt sätt. Slutligenföreslås i motionen att skall göra ett uttalande till regeringen omatt reglerna för skatter och arbetsgivaravgifter inte får utformas så att småoch medelstora företag missgynnas. För preciserade förslag på dessa områdenhänvisar motionären till andra motioner från centerpartiet.Utskottet behandlar först kraven på införande av utvecklingslån, därefter denmer generella frågan om stödet till tekoindustrin och slutligen frågan omlokalisering av Textilforskningsinstitutet.Frågan om utvecklingslån har, på initiativ, prövats av statenspris- och konkurrensverk (SPK). I rapporten stödform för tekoindustrin(SPKs utredningsserie 1987:11) anfördes sammanfattningsvis att de föreslagnautvecklingslånen av olika anledningar var en mindre lämplig stödform. Riksdagenhar vid fyra tillfällen avslagit motioner om införande avutvecklingslån (NU1987/88:12, NU1987/88:29, 1988/89:NU20, 1989/90:NU27).Vid riksdagsbehandlingen av frågan om utvecklingslån har utskottet anfört attden föreslagna stödformen inte skulle möjliggöra att tillgängliga resurser förstödinsatser koncentreras till företag med utvecklingsmöjligheter och atteffektiviteten i stödgivningen därmed skulle försämras. Vidare skulleinförandet av utvecklingslån kunna uppfattas som ett avsteg från Sverigeshandelspolitiska åtaganden. Inte heller kunde en omvandling av stödformernamotiveras med att industrin inte har tillgång till riskkapital. Vid de fyratillfällen då frågan om utvecklingslån har behandlats har centerpartietsföreträdare i utskottet reserverat sig till förmån för krav på införande avutvecklingslån. Vid det senaste tillfället, , ansåg vänsterpartietkommunisternas företrädare att frågan om utvecklingslån borde kunna övervägasinom ramen för det stödprogram som partiet föreslog -- dock utan precisering avanslagsbelopp; motionsyrkande avstyrktes alltså.Vad gäller frågan om tillgång till riskkapital, noterar utskottet attriksdagen fattade beslut om att fem eller sex regionalt verksammariskkapitalbolag skulle bildas (prop. 1989/90:88, 1989/90:NU30). Företrädarnaför moderata samlingspartiet, , och miljöpartietreserverade sig mot utskottets beslut och hänvisade till andra metoder för atttillgodose småföretagens försörjning med riskkapital.Utskottet finner alltjämt att de skäl som har legat till grund när riksdagenhar avvisat förslagen om införande av utvecklingslån är bärande. Motionerna1990/91:N335 (c) och 1990/91:N235 (c) avstyrks således i här aktuella delar.Utskottet övergår så till den mer generella frågan om stöd tilltekoindustrin. Vid riksdagsbehandlingen av regeringens förslag omtreårigt åtgärdsprogram för tekoindustrin instämde utskottet i regeringensbedömning att det krävdes fortsatta stödåtgärder, så att tekoföretagen skullefå möjligheter att ytterligare stärka konkurrenskraften. Utskottet ansåg ocksåatt de fortsatta stödinsatserna skulle koncentreras till SINDs branschfrämjandeåtgärder.Utskottet gör samma bedömning nu i frågan om behovet av fortsatta åtgärderför tekoindustrin. Yrkandet i motion 1990/91:N298 (fp) om att stödåtgärdernaskall slopas nästan helt avstyrks därför.Kravet i motion 1990/91:N235 (c) på att ett nytt branschprogram skallutvecklas för tekoindustrin kan utskottet inte ställa sig bakom. Riksdagensbeslut om det treåriga åtgärdsprogrammet för tekoindustrin hade singrund i en bedömning att var en rimlig tid för att tekoföretagen skullekunna anpassa sin produktion till ändrade konkurrensförhållanden. Utskottetanser, i likhet med regeringen, att det särskilda tekostödet bör upphöra /92. Vad gäller det i motion 1990/91:N235 (c) framfördaförslaget att administrationen och ledningen för tekoprogrammet skall flyttasfrån SIND till Proteko i kan utskottet inte heller tillstyrka det.Önskemålet om decentralisering blir dock till viss del tillgodosett genom atten del av ansvaret för genomförandet av de industripolitiska insatserna inomtekoindustrin kommer att överföras till utvecklingsfonden i län.Motion 1990/91:N235 (c) avstyrks sålunda i här berörda delar.Utskottet har i det föregående avvisat yrkandena om införande avutvecklingslån. Av detta följer att utskottet nu avstyrker yrkandet i motion1990/91:N335 (c) att medel skall anvisas för sådana lån.Beträffande kraven i motionerna 1990/91:N301 (m) och 1990/91:N300 (fp) attProteko skall tillförsäkras ett fortsatt statligt stöd efter /92-- i den sistnämnda motionen preciserat till 5 milj.kr. -- vill utskottetanföra följande. Proteko, som bildades , har till uppgift att påaffärsmässiga grunder tillhandahålla tekoföretagen utbildning och rådgivning.Staten har under budgetåren 1986/87 och 1987/88 bidragit med totalt 7 milj.kr.för uppbyggande av verksamheten. I regeringens regleringsbrev för SIND sägsbeträffande anslagsposten Övriga branschfrämjande åtgärder för tekoindustrinatt huvuddelen av de utbildningsaktiviteter för vilka medel har beräknats böradministreras och genomföras av Proteko. Av de närmare 5 milj.kr. som SINDberäknas anslå till utbildningsinsatser /92 kommer, enligtuppgift, ca 4,3 milj.kr. att gå till Proteko. Industriminister i ett tal på den s.k. tekodagen i att han ärvillig att medverka till att Proteko får möjlighet att fortleva /92, då branschstödet upphör. Han meddelade också att det inomramen för ett utökat länsanslag kan finnas möjlighet att stödja vissprojektverksamhet vid Proteko.Utskottet anser att Proteko liksom bör bedriva sin verksamhet påaffärsmässiga grunder och i konkurrens med andra utbildningsinstitut.Utskottet noterar vidare att industriministern har uttalat att Protekosmöjligheter att leva vidare skall beaktas. Med hänvisning till detta avstyrkerutskottet motionerna 1990/91:N301 (m) och 1990/91:N300 (fp).Svenska textilforskningsinstitutet () är ett halvstatligtbranschforskningsinstitut med ekonomiskt stöd från styrelsen för tekniskutveckling (STU) och forskningoch utveckling. TEFO har till uppgift att i nära samarbete med högskolorbedriva forskning och utveckling samt provning och konsultation inom områdenatextil- och fiberteknologi och konfektion. TEFO skall dessutom medverka iutbildning av ingenjörer och forskare. Huvuddelen av verksamheten är sedanmitten av förlagd till i . Sedan år 1989finns det också en filial för teknikspridning och teknisk service på Tekocenteri Borås.I motion 1990/91:N235 (c) begärs att hela verksamheten vid TEFO skallförläggas till . Enligt utskottets mening skulle detta inte vara förenligtmed grundtankarna bakom TEFO. Närheten till är heltavgörande för verksamheten med dess inriktning på forskning och utveckling.Motionen avstyrks därmed av utskottet i här aktuell del.Utskottet har i det föregående behandlat olika krav på förändringar avtekopolitiken som förts fram i motionerna 1990/91:N360 (m) och 1990/91:N235(c). I dessa två motioner begärs också att skall göra uttalanden ombetydelsen av utformningen av regler för skatter och arbetsgivaravgifter förföretag i allmänhet. Motionärerna hänvisar till förslag på detta område i andramotioner från deras partier.Utskottet har tidigare (NU1987/88:29, 1988/89:NU20, 1989/90:NU27) enhälligtavstyrkt liknande motionsyrkanden, som förts fram i anslutning till förslagrörande tekopolitiken. Utskottet har därvid hänvisat till att de frågor somdessa yrkanden gällde skulle komma att behandlas av berörda utskott på grundvalav liknande motionsyrkanden bl.a. i partimotioner.På motsvarande sätt föreslår utskottet att de nu aktuella yrkandena imotionerna 1990/91:N360 (m) och 1990/91:N235 (c) inte föranleder någonriksdagens åtgärd.Linodling och linförädlingRiksdagen har under en följd av år behandlat olika motioner avseendelinodling och linförädling. Senast skedde det (1990/91:NU6).Under allmänna motionstiden har det väckts sex motioner med yrkanden pådetta område.I motion 1990/91:N273 (c) begärs att skall anmoda regeringen att i uppdrag att undersöka möjligheterna attfinansiera ett linberedningsverk. För att linanvändningen skall främjas är det,enligt motionärerna, främst ett linberedningsverk som behövs. I motionen sägsatt en möjlig metod för finansiering av ett linberedningsverk skulle kunna varaen liknande lösning som har föreslagits för anläggningar för etanolproduktion.Detta skulle innebära att jordbrukarna skulle satsa en del av sittomställningsstöd som andel i verket, mot att man fick kontrakt på avsättningför det lin som odlas på motsvarande del av åkermarken. Vidare borde, enligtmotionärerna, staten garantera avsättningen av det färdigberedda linet under enövergångsperiod.Önskemål om ökad satsning på forskning och utveckling rörande linodling ochlinförädling har framförts i fyra motioner.Riksdagen bör göra ett uttalande till regeringen om att det behövsytterligare medel till forskning och utveckling för att få fart på den svenskalinodlingen, sägs det i motion 1990/91:Jo601 (s). har rika traditioner iSverige och kan, enligt motionärerna, bli en gröda även för framtiden. Ijämförelse med andra länder har många fördelar, bl.a. oavbrutenhantverkstradition på den textila sidan, goda möjligheter till systemtänkande,samarbete mellan alla delar av linhanteringen, hög och bred kompetens, godaklimatiska förutsättningar och möjligheter att producera fibrer och frön medunika egenskaper.Myndigheter och andra organ bör inom ramen för sina anslag uppmärksammabehovet av utvecklingsinsatser för en svensk linodling, anförs det i motion1990/91:N302 (c). Regeringen borde ge SIND, STU och lantbruksstyrelsen samtandra forskningsfinansiärer i uppdrag att stödja de utvecklingsinsatser somRiksgruppen för linets utveckling har angett i ett nationellt forsknings- ochutvecklingsprogram för lin (se s.18). Vidare borde det fortsatta arbetet inomriksgruppen stödjas genom ett anslag av 1milj.kr.Linodling och linförädling har en given roll att spela i denomställningsprocess som det svenska jordbruket befinner sig i, sägs det imotion 1990/91:N337 (v). Det måste ses som ett övergripande samhällsintresseatt staten medverkar i denna process, menar motionärerna. bordedärför göra ett uttalande till regeringen om att det behövs satsningar påinhemsk linodling och linförädling. Vidare borde anmoda regeringenatt lägga fram förslag till program för investeringar i inhemsk linodling ochlinförädling.Även i motion 1990/91:N303 (mp) framhålls linodling som en möjlighet förlandsbygdens utveckling. I motionen hänvisas direkt till det nationellaforsknings- och utvecklingsprogram för lin som Riksgruppen för linetsutveckling har presenterat. borde göra ett uttalande till regeringenom att åtgärder bör vidtas i enlighet med detta program. Vidare föreslårmotionärerna att 12 milj.kr. skall anslås till detta program under enfemårsperiod och att ytterligare 15 milj.kr. skall anslås förmaskinella investeringar.Det är viktigt att projektet permanentas ochorganiseras i ett lincentrum med en ansvarig linkonsulent, sägs det i motion1990/91:N359 (c). Den löpande verksamheten bör, enligt motionärerna,samfinansieras av staten och berörda kommuner. Eftersom konsulenten planeras harikstäckande uppgifter anser motionärerna att det är naturligt med en statligdel i finansieringen. I motionen föreslås att 1,2 milj.kr. skall anslås till"Lincentrum "; medlen föreslås tas ur de medel förinfrastruktursatsningar som har föreslagit i annat sammanhang.Lin har historiskt huvudsakligen kommit till användning dels för utvinning avlinolja genom pressning av fröna, dels såsom en textilråvara där basfibrerna istjälken tillvaratas. Oljelinet skiljer sig från textillinet genom att detförra har många grenar och är mer kortväxt än textillinet, som har få grenar.Textillin har odlats och beretts i industriell skala i fram till år1966, då linberedningsverket i lades ner. Nästa led i förädlingen efterberedningen är att det beredda linet vid ett linspinneri spinns till linnetråd.Riksdagen avslog ett yrkande från samma motionärer, likartat detsom finns i motion 1990/91:N273 (c). Frågan om linodling och linberedningövervägdes inom och på andra håll, konstateradenäringsutskottet (1990/91:NU6). Utskottet framhöll att det fäste stor vikt vidlinfrågorna och uttalade en förhoppning att linhanteringen skulle få ökadomfattning. Det fanns dock inte, menade utskottet enhälligt, anledning förriksdagen att ta något initiativ i saken.I betänkandet 1990/91:NU6 redovisades de aktiviteter avseende linfrågor sompågår på olika håll. hade regeringen föreskrivit att statensjordbruksnämnd skulle betala ut 50 milj.kr. till skogs- och jordbruketsforskningsråd, som skulle beakta vad som i betänkandet (Ds I 1987:1) Inhemskodling och beredning av lin anfördes om bl.a. växtförädlingsprogram för lin,forskning kring linfröets biokemiska egenskaper och frågor som rörberedningsteknik.STU redovisade ett uppdrag från regeringen om linetsindustriella användning. Enligt utredningen har linprodukter lågt industrielltintresse , men detta kan eventuellt öka . I förra åretsbudgetproposition (prop. 1989/90:100 bil. 14, industridepartementet) sades attutvecklingen av nya sorters lin därför borde fortsätta, eftersom det därmedskapas handlingsfrihet . I budgetpropositionen meddelades ocksåatt STU var beredd att inom ramen för verkets biomassaprogram finansiera någraprojekt som ingick i ett av arbetsgruppen för industriell linberedning iBergslagen föreslaget forsknings- och utvecklingsprogram för lin.I februari 1990 startades ett linspinneri i Växbo i på privatinitiativ och med visst statligt stöd via . Råvaran importerasfrån , men målet är att man skall kunna spinna av inhemsk råvara, vilketförutsätter att ett linberedningsverk finns i funktion.I september 1990 etablerades Riksgruppen för linets utveckling. I Riksgruppeningår representanter för glesbygdsdelegationen, ,arbetsgruppen lantbruk och samhälle (ALA-gruppen) inom Sverigeslantbruksuniversitet i , högskolan i , jordbrukstekniskainstitutet, , , ,Linlandet , , industridesignoch landets linföreningar.Riksgruppen presenterade vid en konferens ett nationelltforskningsprogram för linets utveckling. Syftet med programmet är "att skapalönsamma och utvecklingsbara verksamheter för svenskt lin, såväl spånads- somoljelin, och svensk linindustri". För att detta skall uppnås föreslogriksgruppen att det skall satsas 12 milj.kr. tillolika forsknings- och utvecklingsinsatser enligt följande preliminärafördelning: 3 milj.kr. till marknad, design och produktutveckling, 1 milj.kr.till spinning, 3milj.kr. till beredning och hantering, 1 milj.kr. tillodling, växtförädling och sortprov, 2 milj.kr. till kunskapsuppbyggnad och 2milj.kr. till information och rådgivning. Vidare föreslogs det att 12--15milj.kr. ytterligare skulle satsas för investeringar imaskinell utrustning. I motion 1990/91:N303 (mp) begärs, som tidigareredovisats, exakt de satsningar som riksgruppen har föreslagit.Slutligen hänvisades i betänkandet 1990/91:NU6 till den av riksdagenbeslutade nya livsmedelspolitiken (prop. 1989/90:146, 1989/90:JoU25). Enligtdenna kan omställningsstöd utgå för alternativ produktion, huvudsakligenindustri- och energigrödor samt skogsproduktion. För odling av s.k. nischgrödorpå mindre arealer kan också omställningsstöd utgå. Som exempel på en nischgrödahar jordbruksutskottet nämnt lin.Lantbruksstyrelsen har utfärdat tillämpningsföreskrifter avseendeomställningsstöd. Beträffande s.k. speciella grödor, till vilka lin räknas,sägs att lantbruksnämnden får bedöma från fall till fall om odlingen kangodtas. Nämnden skall i bedömningen väga in om arealens storlek är rimlig ochom det finns en varaktig avsättning och användning av grödor liksom avmöjligheterna till kontroll. Vidare sägs beträffande lin att omställningsstödkan erhållas i första hand om det finns kontrakt men annars om avsättning ärtrolig. Att en jordbrukare, såsom föreslås i motion 1990/91:N273 (c), skallkunna satsa en del av omställningsstödet i ett linberedningsverk möter, enligtuppgift från lantbruksstyrelsen, inget hinder. Bedömningen avmarknadsförutsättningar och avsättningsmöjligheter måste dock den enskildejordbrukaren själv ta ansvar för, i enlighet med de tankegångar som ligger tillgrund för beslutet om införande av omställningsstöd.Utskottet står fast vid de bedömningar rörande linodling och linförädlingsom utskottet gjorde .