bet · GF01SoU5 · 1991-11-14 00:00:00 — En känslig fråga isammanhanget är om läkaren skall vara skyldig att lämnainformation om alla fynd och sjukdomstillstånd, även sådanasjukdomar som inte uppträder förrän i vuxen ålder.I motion 1990/91:So226 av m.fl. (mp)hemställs att begär att regeringen tillsätter enparlamentarisk kommitté med uppgift att komma med ettheltäckande förslag till lagstiftning om genteknik ochangränsande områden inom bioteknik, vilket har betydelse ävenför diskussionen kring fosterdiagnostiken (yrkande 10).Motionärerna menar att vi inte via genteknisk forskning ochfosterdiagnostik kan "försäkra" oss mot handikapp och sjukdom.I motion 1990/91:So529 av m.fl. (c)hemställs att hos regeringen begär förslag till lag omskydd av genetisk integritet (yrkande 2). Motionärerna anföratt har en mycket svag lagstiftning på bioteknikområdet.Det behövs en samlad heltäckande lagstiftning som anger deetiska, sociala och miljömässiga ramarna för biotekniken.Tidigare behandling m.m.Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden liknande denu aktuella och redovisade i anledning därav bl.a. följande isitt betänkande 1990/91:SoU4 (s. 57 f.).Utredningen om det ofödda barnet avgav sittslutbetänkande (SOU 1989:51), Den gravida kvinnan och fostret --två individer. Om sena aborter). I fråga omfosterdiagnostik lämnas en faktaredovisning av diagnostikensanvändnings- och problemområden, olika diagnostikmetoder och ivilka fall fosterdiagnostik görs. Utredningens etiskaövervägande i fråga om fosterdiagnostik redovisas utförligt.Frågan om frivillighet vid fosterdiagnostik tas upp, särskiltmed avseende på screeningsundersökningar. Synpunkter lämnas ävenbeträffande vilka kvinnor som bör få tillgång tillfosterdiagnostik och på screeningsundersökningar.Utredningen tar i betänkandet också upp den fria aborträttenoch fosterdiagnostiken inkl. informationen till föräldrarna omresultatet av fosterdiagnostik. Utredningen pekar på det etiskadilemma som kvinnans rätt att begära abort fram till den artondegraviditetsveckan och fosterdiagnostikens möjligheter att intebara upptäcka sjukdomstillstånd utan också ge svar på frågan omdet blivande barnets kön. Utredningen har dock inte velatföreslå någon begränsning av föräldrarnas rätt till informationom resultaten av genomförd fosterdiagnostik.De etiska frågeställningar som rör den medicinska utvecklingenkring det mänskliga livets början har behandlats av utskottetvid flera tillfällen tidigare, bl.a. i betänkandena SoU1986/87:7, SoU 1987/88:4 och 26 samt senast i betänkandet1989/90:SoU4. Utskottet har i dessa uttryckt önskemål om ettunderlag från regeringen för en övergripande principielldiskussion kring de etiska frågeställningarna kring livetsbörjan. Betänkandet 1989/90:SoU4 innehåller en sammanfattning avutskottets uttalanden i de tidigare betänkandena.I det sistnämnda betänkandet konstaterade utskottet att deaktuella frågorna behandlas i såväl gen-etikkommitténsbetänkande som slutbetänkandet från utredningen om det oföddabarnet. Utskottet konstaterade vidare att förslagen var föremålför beredning i . Det noterades att vissa avfrågeställningarna i motionerna också skulle komma att belysas itransplantationsutredningens arbete. Utskottet ansåg också attregeringens övervägande i dessa frågor borde avvaktas. Utskottetvidhöll sin tidigare uppfattning att regeringen skyndsamt bordeåterkomma till med underlag för en övergripandeprincipiell diskussion beträffande olika etiska frågeställningarsom rör livets början. följde utskottet (RD1989/90:36).-- -- --Utskottet delar grundsynen i flera av motionerna att denmedicinska utvecklingen inte får leda till etiskt oacceptablakonsekvenser. Flera av motionärerna efterlyser åtgärder för attförhindra att kvinnor som fått kunskap om det väntade barnetskön enbart på denna grund begär abort. Motionärerna efterlyseråtgärder för att förhindra att kvinnorna under graviditeten fårinformation om barnets kön.Enligt utskottet är det angeläget att regeringen skyndsamtöverväger de frågor som berördes i motionerna. Vad utskottetanfört föreslogs som sin mening ge regeringen tillkänna. följde utskottet (rskr. 26).Utskottet uttalade i sitt betänkande 1990/91:SoU10 omanvändning av genteknik på människan bl.a. följande.Utskottet delar uppfattningen att det finns en risk för attden enskildes samtycke till att efterge sekretessen beträffandegenetisk information blir illusoriskt om samtycket utgör ettkrav för att få en anställning eller rätt att teckna enförsäkring. I likhet med genetikkommittén anser utskottetemellertid inte att detta utgör tillräckliga skäl för attinskränka den enskildes självbestämmanderätt. Det är också svårtatt föreställa sig hur man skulle kunna hindra den enskilde frånatt göra informationen tillgänglig för andra. En patient har juexempelvis rätt att få en kopia eller avskrift av journalen utanatt ange ändamålet med detta. Det är emellertid ett allvarligtintegritetsproblem som motionärerna pekar på. Också ipropositionen anförs att det är etiskt oriktigt att ställa uppkrav på genomgången genetisk undersökning som förutsättning föranställning eller dylikt. Enligt utskottets mening måste frågandock lösas på ett annat sätt än genom intrång i den enskildessjälvbestämmanderätt enligt sekretesslagen. Om inte någon annanteknisk lösning är möjlig, bör man i stället överväga attstraffbelägga förfaranden som innebär att exempelvisarbetsgivare eller försäkringsbolag avkräver någonundersökningsresultat från genetiska undersökningar som villkorför anställning respektive rätt att teckna försäkring.Regeringen bör återkomma till med förslag om huroetiska krav på tillgång till genetiska data skall kunnahindras. Detta bör som sin mening ge regeringen tillkänna.I anledning av en motion liknande den nu aktuella So529noterade utskottet att socialministern utgick från attsocialstyrelsen noggrant följer utvecklingen när det gällerbehandlingen av genetisk information och, om det befinnspåkallat, aktualiserar frågan om komplettering genomlagstiftning eller på annat sätt av sådan information som dethär gäller. Socialministern förutsatte också att som ett led i arbetet med att följautvecklingen på genteknikens område beaktar det behov avförstärkt informationsskydd som kan uppkomma omförutsättningarna ändras i förhållande till nuläget. Utskottetavstyrkte motionen (res. c och v). följde utskottet(rskr. I betänkandet har på s. 28 f. utförligt redovisatsvad som gäller för etisk normbildning ochkontroll.Utskottet anförde vidare i betänkandet följande om s.k. bifynd(s. 16). (Den proposition som åsyftas är prop. 1990/91:52. )I propositionen anförs att man vid genetisk diagnostik istörsta möjliga utsträckning bör undvika att få s.k. bifynd,dvs. information om genetiska faktorer som man inte haftanledning att söka efter. Utredningen om det ofödda barnet ansågi sitt betänkande (SoU 1984:88) att en av fördelarna medDNA-baserad diagnostik är att ett bestämt DNA-fragment kanidentifieras. Därigenom kan analysen begränsas till att avseviss efterfrågad information och bifynd i stort sett undvikas,anförde utredningen. Det kan dock inte helt uteslutas att engenetisk diagnostik ger bifynd rörande viss sjukdom för vilkenbot, behandling eller lindring inte kan erbjudas. Lagrådet haranfört att inte minst med hänsyn till risken för sådana bifyndbör den i propositionen aviserade bevakningen av utvecklingennär det gäller behandlingen av genetisk information omfattaockså frågan om huruvida föreskrifter kan behövas till skydd förden som undersöks. Propositionen ansluter sig till lagrådetsbedömning (s. 42). Även utskottet instämmer i bedömningen attfrågan om hur den enskilde skall kunna skyddas mot vissa s.k.bifynd bör uppmärksammas framöver. Utskottet utgår från att såkommer att ske.Syftet med den då aktuella motionen ansågs tillgodosett varförmotionen avstyrktes (res. följde utskottet.En parlamentarisk beredning har tillkallats för att beredafrågor med anknytning till användning av gentekniken,genteknikberedningen (Ju 1990:03). Beredningen beräknas avgesitt slutbetänkande under andra halvåret 1992.I den avgivna regeringsförklaringen anförde dennya regeringen att den snabba utvecklingen inom den medicinskaoch biologiska forskningen reser ständigt nya och svåra etiskaproblem. Denna utveckling ställer krav på en sammanhållen ochetiskt förankrad politik.Abortförebyggande åtgärderMotionerI motion 1990/91:So428 av m.fl. (fp)begärs ett tillkännagivande till regeringen om åtgärderbeträffande aborter och sexuellt överförbara sjukdomar(yrkande 2). Motionärerna anför att antalet aborter nuligger oroande högt och är ett tecken på att samhälletsabortförebyggande insatser är otillräckliga. Det är därförviktigt att man på riksplanet och i landsting och kommunerintensifierar sina insatser i abortförebyggande syfte. Deabortförebyggande insatserna bör enligt motionärerna samordnasmed arbetet att förebygga sexuellt överförbara sjukdomar.Hälsoupplysning är här en viktig insats. Vidare begärs etttillkännagivande till regeringen om att en undersökning börgenomföras rörande preventivmedelsanvändning (yrkande 4).I motion 1990/91:So451 av m.fl. (m) begärsett tillkännagivande till regeringen om vad som anförts imotionen om att arbetet med abortförebyggande åtgärderintensifieras (yrkande 1). Motionärerna anser attabortrådgivningen måste vara lättillgänglig för alla kvinnor ifertil ålder. Motionärerna begär också ett tillkännagivanderörande vikten av forskning bl.a. beträffandeinformationsmetoder som når fram till de unga (yrkande 2).På vetenskaplig grund bör enligt motionärerna mer effektivainformationsmetoder tas fram när det gäller abortförebyggandeupplysning och samlevnadsundervisning. Samma motionärer begärett tillkännagivande till regeringen om förbättrade möjligheteratt genomföra en oplanerad graviditet (yrkande 5). De menaratt det stora antalet aborter tyder på att det skyddsnät somsamhället kan erbjuda en kvinna som blivit oplanerat gravid inteupplevs som tillräckligt betryggande eller också inte ärtillräckligt känt.I motion 1990/91:So433 av m.fl. (c) begärsett tillkännagivande till regeringen om en skärpning avtidsgränserna för abort. Motionärerna anser att det finnsanledning att sätta en gräns för abort vid 12:ehavandeskapsveckan. Därefter, mellan den 12:e och den 18:eveckan, bör abort få utföras endast efter särskilt tillstånd.I motion 1990/91:So451 av m.fl. (m) begärsett tillkännagivande till regeringen om att kuratorsstöd skallerbjudas såväl före som efter en abort (yrkande 4).Motionärerna anför att de flesta kvinnor som överväger abortbefinner sig i någon form av kris och är i behov av råd ochstöd. Även mannen behöver stöd.I motion 1990/91:So487 av och (båda fp) begärs ett tillkännagivande omalternativa rådgivningsbyråer. Motionärerna pekar på enverksamhet som bedrivs i med rådgivningför gravida kvinnor i kris. Verksamheten drivs ideellt isamarbete mellan en rad organisationer. Man står till tjänst medgraviditetstest, mödrahälsovård, social rådgivning, stödfamiljeroch i viss omfattning också krisbostäder.BakgrundEnligt abortlagen (1974:595) avgörs frågan om abort föreutgången av 12:e havandeskapsveckan av kvinnan själv. Hon fårvägras abort endast om åtgärden skulle medföra allvarlig faraför hennes liv eller hälsa. För abort efter men föreutgången av fordras i princip, utöver vad som gällervid abort före , att det företas en särskildkuratorsutredning. Om kvinnan inte medges abort, är läkarenskyldig att hänskjuta frågan till förförnyad prövning. Efter 18:e graviditetsveckan får abort företasendast i undantagsfall. För abort krävs socialstyrelsenstillstånd som får lämnas endast om det föreligger synnerligaskäl för åtgärden. Om det kan antas att fostret är livsdugligt,får tillstånd endast lämnas om graviditeten på grund av sjukdomeller kroppsfel hos kvinnan medför allvarlig fara för hennes liveller hälsa.I slutbetänkande av utredningen om det ofödda barnet anges bl.a. (s. 61) att en kvinna som överväger abortalltid kan få kontakt med en kurator för samtal. Enligtvissa undersökningar är det av dem som genomgår abort föreutgången av 12:e graviditetsveckan som hade haftkuratorskontakt. Efter denna tidpunkt hade haft sådankontakt. Skillnaderna är stora mellan sjukvårdsdistrikten.Mannen är sällan med vid kuratorsbesöket. Han är dock oftare medhos kuratorn än i något annat led i abortvården. Kvinnor somhaft kuratorskontakt före aborten erbjuds praktiskt taget alltidkontakt även efter abortingreppet. Få kvinnor utnyttjar dock denmöjligheten.När det gäller sena aborter (efter 18:e graviditetsveckan)anför utredningen (s. 62) att ett framträdande drag iabortutvecklingen är minskningen avsent utförda aborter. Ännu gjordes (1 098aborter) av alla aborter senare än . hadedenna siffra sjunkit till (256 aborter). Siffran hardärefter i stort sett varit . gjordes 227aborter efter . Enligt utredningens uppfattning finnsdet inte anledning att längre upprätthålla kravet på enkuratorsutredning om abort begärs efter 12:e graviditetsveckan.I stället föreslås att kvinnan alltid skall erbjudaskuratorsamtal oavsett när aborten begärs. Kvinnan är däremotinte skyldig att samtala med kuratorn innan abort utförs.Utredningen föreslår att det sjukhus eller annansjukvårdsinrättning som har utfört aborten skall ha en lagligskyldighet att erbjuda kvinnan (föräldraparet) samtalskontaktefter abort. I första hand torde det vara kuratorns uppgift attge detta stöd. Kvinnan (föräldraparet) är inte skyldig attställa upp på en sådan kontakt.Utredningen anser inte att det finns etiska, medicinska ellerpsykologiska skäl att sänka 18-veckorsgränsen. Någon ändring avnuvarande ordning föreslås därför inte. Inte heller finnerutredningen någon anledning att ändra den övre gränsen förabort, dvs. Det bör enligt utredningen ankomma påsocialstyrelsens rättsliga råd att följa den medicinskautvecklingen på området och vid behov sänka den gräns som förnärvarande gäller för när abort skall vara tillåten, dvs. När det gäller frågan om att ange förutsättningar förtillstånd till abort efter 18:e graviditetsveckan anserutredningen inte att skäl finns att ändra det nuvarandebegreppet "synnerliga skäl".När det gäller tidsgränserna för abort har utredningen om detofödda barnet inte funnit skäl att föreslå någon ändring avtidsgränsen för sen abort, . Enligt utredningensuppfattning utgör 18:e graviditetsveckan , och inom denframtid som kan överblickas, i sig en betryggandesäkerhetsmarginal till livsduglighet.När det gäller den yttersta gränsen för abort, dvs.livsduglighet, konstaterar utredningen att på vetenskapensnuvarande ståndpunkt som är 23--kan bringasöverleva och att man inom prematurvården inte räknar med attdenna tidsgräns skall kunna förskjutas inom överskådlig tid.Barnets andningsorgan är inte tillräckligtutvecklat för att det ens med mycket effektiv intensivvård skallkunna överleva. Utredningen finner därför inte någon anledningatt ändra denna gräns för abort. Enligt vad utredningen ansersig kunna konstatera är praxis vad gällerbeviljande av sena aborter numera mer restriktiv än tidigare ochöverensstämmer därför väl med lagstiftningens intentioner.Utredningens förslag bereds efter remissbehandling iregeringskansliet.Tidigare behandlingI betänkandet 1990/91:SoU4 redovisade utskottet utförligt hursocialstyrelsen och arbetade iabortförebyggande syfte (s.37f. ).Socialstyrelsen har utarbetat ett förslag tillprogram för abortförebyggande åtgärder där målgrupper, förslagtill åtgärder, innehåll och metoder i upplysningen diskuterasmot bakgrund av utvecklingen. Programmet innehållerinledningsvis en tillbakablick över det abortförebyggandearbetet och en statistisk överblicköver utvecklingen av de legala aborterna i . Programmetinnehåller förslag om att i fortsättningen skallredovisa läns-, kommun- och vissa fall församlingsdata isärskilda publikationer. Landstingen uppmuntras också attutarbeta detaljerade epidemiologiska underlag som bör utgöra enbas för vilka insatser som bör göras och för vem.När det gäller orsakerna till det ökade antalet aborterkonstateras i programmet att det inte finns en orsak utan flera.Ett uppskjutet barnafödande till högre åldrar, otillräckligpreventivmedelsrådgivning, bristande kvalitet på rådgivningen,oron för p-piller, en teknisk kondomupplysning alltför mycketkopplad till HIV-information är orsaker som kommit fram iintervjuer med personal som arbetar med rådgivning ochupplysning. I avsnittet Preventivmedelsanvändningen ochpreventivmedelsrådgivningen beskrivs hur användningen avpreventivmedel har förändrats . En minskning harframför allt skett i användandet av p-piller. I rapportenframhålls ungdomsmottagningarnas roll i det abort- ochSTD-förebyggande arbetet (STD = sexually transmitted diseases,sexuellt överförbara sjukdomar). Enligt rapporten behöverstuderandehälsovården finansiellt stöd för att utveckla sinabort- och STD-rådgivning. Över huvud taget ansersocialstyrelsen att abortrådgivningen behöver förstärkas.Preventivmedelsrådgivning bör ges både före och efter abort.Efterkontroller bör införas, anser man också. Socialstyrelsenföreslår också att kostnaderna för p-piller bör utredas medsyftet att undersöka ungdomars priskänslighet och prioriteringarpå olika varor, däribland olika preventivmedel.Socialstyrelsen redovisar att landstingen alltmer uppmärksammat abortproblemet och planerarförebyggande insatser. Flera landsting har gjorthandlingsprogram för STD-förebyggande insatser, där man betonatvikten av att samordna STD med abortförebyggande åtgärder.Enligt behöver dock storstäderna upprättaspeciella handlingsprogram.När det gäller målsättningen framhåller i detföreslagna handlingsprogrammet att det abortförebyggande arbetetäven bör syfta till att minska antalet oönskadegraviditeter och inte i huvudsak aborter. Målgrupperna förabortförebyggande insatser sammanfaller till stora delar medmålgrupperna för STD- och HIV-förebyggande insatser. Ensamordning av framför allt de generella upplysningsinsatsernaanses därför mycket viktiga. uttalar också enavsikt att med ta upp en diskussion om attett utvecklingsbidrag bör införas med syftet att stimuleraabortförebyggande arbete och hitta nya metoder i arbetet med attnå specifika målgrupper. Ett utvecklingsbidrag skulle enligtsocialstyrelsen kunna uppmuntra initiativ av mer experimentellnatur.Landstingsförbundet har i samverkan medrepresentanter för olika verksamhet som arbetar medabortförebyggande arbete och sexuellt överförbara sjukdomarutarbetat skriften Landstingen till offensiv mot sexsjukdomaroch aborter. I skriften skisseras bl.a. två modeller för enbättre samordning av resurser för STD- och abortförebyggandeverksamhet. har vid sammanträdeden beslutat rekommendera landstingen att aktivtverka för en bättre samordning av resurser för STD- ochabortförebyggande verksamhet. Som underlag för sådana insatserhar förbundet överlämnat den nämnda skriften.Utskottet anförde därefter följande (s. ).Utskottet har med stigande oro kunnatkonstatera en årlig ökning av antalet aborter. En vissstagnering har dock ägt rum . Utskottetvill framhålla att det abortförebyggande arbetetmåste bedrivas aktivt. Kommuner och landsting måste nogaanalysera behovet av åtgärder för att åstadkomma en minskning avaborterna och avsätta resurser för detta arbete. Arbetet måste iförsta hand syfta till att minska antalet oönskade graviditeter.Detta förutsätter framför allt en väl fungerandepreventivmedelsrådgivning.Ungdomarna är en mycket viktig grupp att nå i detabortförebyggande arbetet. I likhet med motionärerna ochsocialstyrelsen i det nya handlingsprogrammet vill utskottetframhålla ungdomsmottagningarnas roll. Mottagningarna har visatsig kunna nå ungdomarna och få dem att ta itu med problemen. Detär viktigt att finna nya vägar i det abortförebyggande arbetet.Alternativa rådgivningsmottagningar håller nu på att växa fram.Dessa mottagningar kommer förhoppningsvis också att kunnautveckla goda metoder för att nå kvinnor i abortsituationer.Utskottet har inte minst i HIV- och aidssammanhang framhållitbetydelsen av sex- och samlevnadsundervisningen i skolan. Det ärviktigt att denna undervisning kan utvecklas och nå fram tilleleverna. Utskottet har också tillstyrkt särskildastatsbidrag till utveckling av sex- ochsamlevnadsundervisningen.Utskottet behandlar i ett särskilt betänkande åtgärder mot HIVoch aids. Det finns dock anledning att även i förevarandesammanhang betona att arbetet med att förebygga de sexuelltöverförbara sjukdomarna har ett nära samband med detabortförebyggande arbetet.Vid sin senaste behandling av abortfrågan noterade utskottetatt arbetade med att ta fram ett särskilthandlingsprogram för att förebygga aborter. Detta program är nuklart. Programmet innehåller en rad olika förslag till åtgärder.Socialstyrelsen betonar att det lokalt förankrade arbetet ilandstingen måste förstärkas. Även haruppmanat landstingen att verka för en bättre samordning avresurser för STD- och abortförebyggande verksamhet. Utskottetanser det angeläget att handlingsprogram meddess omfattande förslag till insatser verkligen kan föras ut ipraktiskt arbete i landstingen. Utskottet förutsätter attregeringen snabbt prövar de förslag i socialstyrelsenshandlingsprogram som förutsätter regeringens medverkan.Vad utskottet anfört föreslogs som sin mening geregeringen till känna. följde utskottet (rskr. 26).Enligt uppgift har antalet aborter minskat något (2,5--)under första halvåret 1991.HUGO-projektetMotionMotionärerna i motion So529 (c) begär ett tillkännagivandetill regeringen om att säkerställa svensk medverkan och insyn ikartläggningen av den mänskliga arvsmassan (yrkande 1).Motionärerna anser inte att enskilda svenska forskares medverkani paraplyorganisationen räcker utan medverkan måste i ökadutsträckning ske genom ett aktivt deltagande där Sverigemedverkar i själva forskningsutförandet. Motionärerna anser attregeringen bör vidta de nödvändiga åtgärderna för attsäkerställa en sådan svensk medverkan och därmed insyn ikartläggningen av den mänskliga arvsmassan.Tidigare behandling m.m.I sitt betänkande 1989/90:SoU19 om forskning inomsocialdepartementets område anförde utskottet följande omHUGO-projektet () (s. 40).Inom det internationella s.k. bedrivs ettvetenskapligt arbete med målet att kartlägga den mänskligaarvsmassan -- DNA. Ca 5 000 av ca 100 000 av människans gener ärnu identifierade. Denna kartläggning kan betraktas somgrundforskning, vars resultat inte går att tolka. Iförlängningen räknar man dock med att på grundval av resultatenkunna identifiera de gener som ger upphov till människans kändaärftliga sjukdomar och få ökade kunskaper om en mängd andrasjukdomar där ärftligheten spelar en viss roll.Hela projektet beräknas ta och kosta ca 20 miljarderkronor.I ingår f.n. fyra forskare från . Vid olikaforskningsinstitutioner i pågår utvecklingsarbete medanknytning till . Forskningen bedrivs dock under oklaraformer och ansträngningar görs för att etablera ett svensktHUGO-projekt. Detta projekts syfte skulle vara att tillgodoseatt ges en möjlighet att från en starkare plattformpåverka den internationella organisationen.Det är angeläget att deltar i . Därmedöppnas möjligheten att påverka forskningens inriktning och attskapa en kontinuerlig dialog om dess nytta och risker. Sverigekommer då också att få samma tillgång till den samlade kunskapsom kommer att generera på bl.a. sjukvårdens ochfarmakologins områden. riskerar annars ett utflöde avforskarkapacitet samt minskar möjligheterna till teknologiskutveckling inom området. Ju starkare nationell organisation somkan tillskapas, desto större möjligheter får att påverkaforskningens inriktning och ställa krav på en fast ledning avprojektet.Mot denna bakgrund finner utskottet det alltså angeläget attdet inom befintliga ramar avsätts medel för att tillskapa ettsvenskt HUGO-projekt i syfte att garantera en fortlöpande insyni och dialog om projektets inriktning och resultat. här anfört bör som sin mening ge regeringentill känna.Riksdagen följde utskottet (rskr.