bet · GE01JuU29 · 1991-05-07 00:00:00 — Av betydelse i detta sammanhang är,anför föredragande statsrådet, att det uttryckligen i denföreslagna lagen sägs att brottslig gärning skall kunna befarasför att terroristbestämmelserna skall kunna bli tillämpliga.Genom att -- för undantag härifrån -- anknyta till begreppetpolitiskt brott som utgör ett inom utlänningslagstiftningenvedertaget begrepp uppnås enligt föredragande statsrådet ennaturlig och adekvat begränsning.Utskottet ansluter sig till detta resonemang och ställer sigbakom förslaget att även fara för att en utlänning i främmandestat skall begå eller medverka till brottslig gärning sominnefattar våld, hot eller tvång för politiska syften skallskall kunna ligga till grund för utvisning från Sverige.Undantaget beträffande gärning i annan stat som har övervägandekaraktär av politiskt brott innebär enligt utskottet en lämpligavvägning i den intressekonflikt det här gäller.Utskottet avstyrker sålunda bifall till önskemålet i motionJu31.Enligt propositionen (s. 78) bör bestämmelsen om utvisning pågrund av fara för terrorhandling reserveras för mycketallvarliga fall.Förutsättningarna för att med tillämpning av den föreslagnalagens bestämmelser kunna utvisa en presumtiv terrorist börenligt utskottets uppfattning, såsom också anförs ipropositionen, reserveras för mycket allvarliga fall avbefarade terrorhandlingar. Att som förordas i motion Ju31inskränka denna möjlighet ytterligare genom att införa förlagens tillämpning begränsande rekvisit är inte påkallat.OmprövningEn förutsättning för att den som av regeringen har bedömtsvara terrorist skall kunna avlägsnas ur landet är att det inteföreligger något hinder mot verkställighet enligt 10 § förstastycket i den föreslagna lagen. Om så är fallet skall regeringenförordna att verkställighet tills vidare inte får ske(inhibition). Enligt andra stycket skall utvisningsbeslutetoch förordnandet om inhibition prövas på nytt när det finns skältill det. För att säkerställa att ett behov av omprövninguppmärksammas åläggs att göraanmälan till regeringen.I propositionen anförs bl.a. (s. 65) att en anmälan frånrikspolisstyrelsen bör kommuniceras med den berörde utlänningen;regeringen bör emellertid inte vara skyldig att inleda ettomprövningsförfarande med anledning av en anmälan annat än närdet finns skäl för det.Enligt motionerna Ju32 och Ju34 bör en regelbunden omprövningav ett utvisningsbeslut ske en gång samt på begäran avutlänningen vid ändrade förhållanden.Genom den föreslagna bestämmelsen som innebär dels attomprövning skall ske när det finns skäl för det, dels attrikspolisstyrelsen till regeringen skall anmäla om detfinns skäl att vidmakthålla beslutet om avvisning får motionernaanses tillgodosedda.Tvångsmedel m.m.Enligt den föreslagna lagen skall regeringen i samband medinhibition av ett beslut om avlägsnande ur landet av enpresumtiv terrorist kunna föreskriva inskränkningar och villkorför utlänningens fortsatta vistelse i landet. De nu gällandereglerna om inskränkningar och villkor i fråga om vistelseort(kommunarrest) samt byte av bostad och anställning föreslåsslopade. Däremot behålls möjligheten att ålägga utlänningenanmälningsplikt; ett sådant beslut skall dock gälla , räknat för beslutet om utvisning. För attanmälningsskyldighet skall kunna meddelas för tiden därefterfordras att det skall föreligga risk för att utlänningen kommeratt medverka till terroristhandlingar.I motion Ju643 begärs att den s.k. kommunarresten avskaffas.Som framgår av det anförda föreslås den s.k. kommunarrestenavskaffad. Motionen är således tillgodosedd.De särskilda bestämmelserna i terroristlagen omtvångsåtgärder i spaningssyfte när ett avlägsnandebeslutinte kan verkställas, t.ex. hemlig teleavlyssning, behålls i denföreslagna lagen. Bestämmelserna skall emellertid inte som förnärvarande automatiskt kunna tillämpas så snart ettutvisningsbeslut har inhiberats utan tillämpningen skall istället vara beroende av att regeringen beslutar därom i varjeenskilt fall. En förutsättning för att i det särskilda fallettillgripa tvångsmedel skall vara att åtgärden bedöms habetydelse för att utröna om utlänningen eller en organisationeller grupp som han tillhör eller verkar för planlägger ellerförbereder en brottslig gärning som innefattar våld, hot ellertvång för politiska syften och för vilket minimistraffet här ilandet är fängelse i minst två år.Bestämmelserna som innebär att en utlänning som begått ettvåldsdåd av allvarligt slag inte utvisas till ett land där hanlöper risk för politisk förföljelse eller inte är skyddad motatt vidare befordras till ett sådant land innebär somföredragande statsrådet anför (s. 42) att vi med öppna ögon kantänkas tillåta även en terrorist att vistas i , om hanbehöver skydd mot ett hotande dödsstraff i annat land eller motpolitisk förföljelse där. Det har ansetts, anför hon, att vi meddenna utgångspunkt i gengäld rimligen måste ha en ordning somgör det möjligt för oss att effektivt övervaka sådana politiskaflyktingar som, på grund av att de kan misstänkas för planeringav terroraktioner, utgör en fara för svenska medborgare ochutländska invandrares trygghet; det är mot denna bakgrund somreglerna om frihetsinskränkande föreskrifter och tvångsmedel ispaningssyfte skall ses. Har vi väl gjort den bedömningen, anförhon, att en utlänning representerar en betydande fara förterroraktioner, skulle det knappast vara följdriktigt om vi intekunde sörja för att han underkastas särskild kontroll för detfall att han får tillstånd att stanna här i landet.Utskottet kan instämma i föredragande statsrådets ovanredovisade uttalande beträffande behovet av att inom ramen förterroristlagstiftningen kunna tillgripa tvångsmedel. Utskottetkan därför inte ställa sig bakom önskemålen i motionerna Ju31,Ju32 och Ju35 att de särskilda tvångsmedlen skall avskaffas.I motionerna Ju32 och Ju34 begärs att tvångsmedlet hemligteleavlyssning skall medges endast för ett begränsat antaltelefoner. Detta motiveras i motion Ju32 med påstående om attregeringsförslaget innebär möjlighet till avlyssning av ettobegränsat antal telefonapparater.Hemlig teleavlyssning (och hemlig teleövervakning) får enligt27 kap. 20 § (RB) avse endast telefonapparateller annan teleanläggning som innehas eller annars kan kommaatt begagnas av den som skäligen misstänks för brottet. Enmotsvarande bestämmelse finns i den nu gällande terroristlagen.Samma reglering föreslås i den nya lagen genom en hänvisning i20 § till 27 kap. RB. I detta hänseende föreslås alltså ingasakliga ändringar i förhållande till vad som gäller (se prop.s. 89 längst ner).Utskottet avstyrker bifall till motionsyrkandena Ju32 ochJu34.Motionerna Ju32 och Ju34 innehåller också önskemål om attanmälningsplikt och tvångsmedel skall regleras gemensamt i 19 §i den föreslagna lagen.Lagen är -- såvitt nu är i fråga -- uppbyggd på följande sätt.I samband med att regeringen förordnar om inhibition av ettutvisningsbeslut kan den besluta om anmälningsplikt och omatt de särskilda bestämmelserna om tvångsmedel skall fåtillämpas i fråga om en utlänning (11 §). Ett beslut omtvångsmedel får meddelas endast om utvisningsbeslutet grundas på1 § första stycket 2, dvs. risk för terroristhandlingar. Ettbeslut om anmälningsplikt eller tvångsmedel gäller i längst treår räknat för beslutet om avlägsnande (12 §). Efterutgången av denna treårsfrist ankommer det på domstol attmeddela beslut i dessa frågor (14 §). Särskilda bestämmelser ilagen (19--21 §§) reglerar förutsättningarna för beslut attanvända tvångsmedel i det särskilda fallet. Beslut om bl.a.husrannsakan och kroppsvisitation meddelas av polisen (19 §)medan domstol beslutar om bl.a. hemlig teleavlyssning (20 §).Enligt utskottets mening är den i propositionen föreslagnaordningen för beslut om anmälningsplikt och tvångsmedel lämplig.Begränsningen beträffande tillämpligheten av de särskildatvångsmedelsbestämmelserna tillgodoser intresset av att enprövning i detta hänseende sker i varje enskilt fall.Regleringen är alltså att se som ett uttryck för den strävan attöka rättssäkerheten som varit ett riktmärke i dettalagstiftningsärende. Utskottet ställer sig bakom den föreslagnaordningen och avstyrker bifall till motionerna i denna del.I motion Ju32 framförs önskemål om att organisationsrekvisitetskall utmönstras ur den föreslagna lagens 19 §.Det är här inte fråga om ett rekvisit eller en förutsättningför bestämmelsens tillämpning. Bestämmelsen innebär enligtutskottets synsätt enbart att om utlänningen tillhör en sådanorganisation eller grupp som här avses, något somuppenbarligen kan förekomma, så får undersökningarna avse äveneventuella förberedelser till brottslig gärning inom sådanorganisation eller grupp. Detta finner utskottet närmastsjälvklart. Utskottet avstyrker bifall till motion Ju32 i dennadel.Tvångsmedelsanvändning efter tre årEtt beslut om anmälningsplikt resp. om att tvångsmedel fåranvändas föreslås -- som ovan nämnts -- gälla i längst tre årräknat för beslutet om avlägsnande (12 §). För att enförlängning av ett sådant beslut skall kunna meddelas fordrasatt det föreligger risk för terroristbrottslighet från denberörda utlänningens sida (14 §).I motionerna Ju32 och Ju34 begärs att beviskravet föranmälningsplikt och för tvångsmedelsanvändning efter tre årskall vara påtaglig risk.Terroristlagstiftningskommittén föreslog (s. 214) att om detbedöms som påkallat att föreskrifter gäller även ,skall en påtaglig risk krävas för att utlänningen kommer attmedverka till terroraktioner. Detta innebär enligt kommittén attomständigheterna måste vara sådana att det finns välgrundadanledning befara terrorhandlingar från utlänningens sida, t.ex.på grund av att nya indikationer av allvarlig art har förekommitefter det ursprungliga beslutet. Enligt föredragande statsrådet(s. 45) är beviskravet påtaglig risk alltför högt ställt,särskilt med beaktande av att det enligt hennes förslag inteskall vara möjligt att meddela några inskränkningar iutlänningens rörelsefrihet. Hon gör i detta sammanhangjämförelse med beviskraven för anhållande och häktning.Föredragande statsrådet anser mot den angivna bakgrunden att detför en förlängning av beslut om anmälningsplikt (s. 46) och ombefogenhet att använda tvångsmedel (s. 50) är tillräckligt attdet föreligger risk för terroristbrottslighet från denberörde utlänningens sida. I specialmotiveringen anförs (s. 86)att de uttalanden som gjorts i proposition 1986/87:112 [omanhållande och häktning] bör vara vägledande när det gäller attbestämma det beviskrav, relaterat till bedömningen av riskenför brott mot rikets säkerhet eller terrorhandlingar, som krävsför att tillämpa 14 §. Det skall alltså vara fråga om en risksom i det enskilda fallet är beaktansvärd; det skall föreliggaen konkret fara för brottslighet.Utskottet, som erinrar om sitt uttalande i det nämndalagstiftningsärendet att det skall vara fråga om en konkret faraför brottslighet (JuU 1987/88:7 s. 27), ställer sig bakom denbedömning som föredragande statsrådet gjort beträffandebeviskravet risk för fortsatt brottslighet från den berördeutlänningens sida för beslut om anmälningsplikt och tvångsmedelefter treårsfristens utgång. Detta innebär att utskottetavstyrker bifall till de här behandlade motionsyrkandena.ProportionalitetsprincipenMotionerna Ju32 och Ju34 innehåller önskemål om attproportionalitetsprincipen skall införas i den föreslagna lagen.Proportionalitetsprincipen innebär att ett tvångsmedel fåranvändas bara om de skäl som talar för att åtgärden vidtasuppväger det intrång eller men i övrigt som tvångsmedlet innebärför något motstående intresse. En uttryckligproportionalitetsprincip infördes i de kapitel i RB sombehandlar straffprocessuella tvångsmedel (prop. 1988/89:124,JuU25, rskr. I den propositionen anfördes (s. 28 f) attden lagtekniska uppbyggnaden av bl.a. spaningslagen innebär attproportionalitetsprincipen i RB kommer att slå igenom även vidtillämpningen av den lagen. Vidare uttalades attproportionalitetsprincipen självfallet alltid skall tillämpas ibelysning av de särskilda rekvisit som kan finnas i fråga om enviss typ av tvångsmedel. Spaningslagens regler omtelefonavlyssning och andra tvångsmedel sammanfördes ,som tidigare nämnts, med terroristbestämmelserna iutlänningslagen till den nu gällande terroristlagen.Som följer av det anförda kommer proportionalitetsprincipen iRB att gälla även vid tillämpning av tvångsmedelsbestämmelsernai den föreslagna lagen. Motionsönskemålen får således ansestillgodosedda.Förhandling angående anmälningsskyldighet ochtvångsmedelsanvändningEnligt den föreslagna lagen skall, för förfarandet vidtingsrätten vid behandlingen av frågor om anmälningsplikt ochtvångsmedel efter utgången av treårsfristen, i allmänhet gällavad som är föreskrivet om mål som rör allmänt åtal för brott förvilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse i sexmånader (14 § tredje stycket). Härav följer bl.a. atttingsrätten skall bestå av en lagfaren domare och tre nämndemänsamt att offentlig försvarare skall förordnas på begäran avutlänningen. Förfarandet vid själva förhandlingen kommer att ihuvudsak följa bestämmelserna i 46 kap. RB. I propositionen (s.87) anförs att av grunderna för 46 kap. 15 § andra och femtestyckena RB torde följa att ärenden enligt denna paragraf fåravgöras utan hinder av att utlänningen uteblivit frånförhandlingen.I motionerna Ju32 och Ju34 anförs att något avgörande inteskall få fattas vid förhandling, om utlänningen inte delgivitskallelse eller inte är företrädd av ombud.I 46 kap. 15 § RB finns angivet förutsättningarna för att ettbrottmål skall få avgöras när den tilltalade uteblivit. Enligtandra stycket 2 får målet avgöras om den tilltalade, sedanstämning delgetts honom, har avvikit eller håller sig undan påsådant sätt att han inte kan hämtas till huvudförhandlingen;målet får i detta fall, enligt femte stycket, avgöras även omden tilltalade inte har delgetts kallelse till förhandlingen.Eftersom 46 kap. 15 § RB reglerar det fall då någon står åtaladför brott är bestämmelsen, som framgår av propositionen, intedirekt tillämplig på förfarandet enligt den föreslagna lagen.Utskottet anmärker för egen del att en förhandling införtingsrätten rimligen måste få äga rum även om utlänningen inteär tillstädes personligen eller genom ombud. En annan ordning,vilken skulle medföra att utlänningen genom att utebli frånförhandling skulle kunna undgå såväl anmälningsskyldighet somtvångsmedel, skulle uppenbarligen äventyra lagstiftningenseffektivitet. Utskottet avstyrker bifall till motionerna Ju32och Ju34 i denna del.BeslutsorganBeslut om utvisning skall enligt den föreslagna lagen -- ienlighet med vad som gäller -- fattas avregeringen. Föredragande statsrådet anför i propositionen (s.54) att starka skäl med hänsyn till bl.a. de känsligautrikespolitiska bedömningar som kan behöva göras talar för attbesluten om utvisning skall ligga på regeringen.Den i propositionen föreslagna ordningen överensstämmer medutskottets uppfattning. Detta innebär att utskottet avstyrkerbifall till motion Ju31 vari framförs krav på att beslut omutvisning skall fattas av domstol med somförsta instans.I motionerna Ju32 och Ju34 förespråkas att beslutanderättenbeträffande anmälningsplikt och övriga tvångsmedel i samtligafall skall läggas på domstol.Beslut om anmälningsplikt och tvångsmedel i samband medinhibition av ett utvisningsbeslut skall fattas av regeringen. Ilikhet med föredragande statsrådet finner utskottet detegenartat att tänka sig en ordning -- parallellt eller iomedelbar anslutning till förfarandet hos regeringen -- med ettförfarande inför domstol som inte skulle gälla huvudfrågan utanen följdfråga. En sådan ordning skulle säkert också ge upphovtill kompetenskonflikter av olika slag. Utskottet avstyrkersåledes bifall till motionerna Ju32 och Ju34 i nu behandladedelar.Sekretess m.m.Av 14 kap. 5 § sekretesslagen framgår bl.a. att sekretess intehindrar att part tar del av handling eller annat material iärendet; endast i synnerligen begränsad utsträckning kanhandlingar och annat material hemlighållas för den som är part iett ärende.Enligt den föreslagna lagen behöver en handling eller annatmaterial inte lämnas ut till utlänningen, om det av hänsyn tillallmänt eller enskilt intresse är av synnerlig vikt attsekretessbelagd uppgift i materialet inte röjs. Beträffande defall när ärenden om anmälningsplikt och tvångsmedel, efter denföreslagna treåriga fristens utgång, skall handläggas av domstolföreslås motsvarande ordning gälla. Vidare föreslås en möjlighetför domstolen att grunda sitt avgörande även på sådanaomständigheter som utlänningen inte fått del av; inför domstolfår dessutom åberopas sådana vittnesattester som avses i 35 kap.14 § RB som bevis.I motionerna Ju31 och Ju225 framförs krav på att en part skallha rätt att ta del av allt beslutsunderlag. Enligt motion Ju32bör vittnesattester inte få godtas som bevisning.I propositionen anför föredragande statsrådet (s. 67) attsekretess gentemot utlänningen ibland kan vara nödvändig tillskydd för uppgiftslämnare som bedöms riskera repressalier frånden utpekade utlänningen eller hans bundsförvanter. anför vidare att även en viss annan sekretess --t.ex. till skydd för rikets säkerhet eller eljest försäkerhetspolisens verksamhet -- kan tänkas avse sådana känsligauppgifter att det inte anses möjligt att låta utlänningen ta delav dem. Det är emellertid viktigt, anför hon vidare, atthuvudregeln även i terroristärenden är att parten skall få delav allt material. De undantag från huvudregeln som finns börenligt hennes uppfattning tillämpas restriktivt så att inteuppgifter undanhålls utlänningen annat än när detta äroundgängligen nödvändigt; i synnerhet gäller detta närsekretessen tar sikte på annat intresse än källskyddet.Utskottet ansluter sig till föredragande statsrådets bedömningatt det i vissa fall kan vara nödvändigt att utlänningens rätttill insyn i handlingar och material begränsas. villutskottet understryka att de föreslagna begränsningarna börtillämpas med rimlig hänsyn till utlänningens intressen.Utskottet avstyrker bifall till motionerna Ju31 och Ju225 i nubehandlade delar.Utskottets inställning innebär att utskottet även avstyrkeryrkandet i fråga om vittnesattester i motion har övervägt möjligheten av enordning enligt vilken utlänningens ombud skulle kunna få delav uppgifter med förbud att även muntligen röja dem förutlänningen. Ett sådant förfarande är enligt 14 kap. 10 §sekretesslagen inte möjligt ; ombudet kanförbjudas att lämna en handling vidare till parten men inte attge denne muntliga upplysningar. Enligt föredragande statsrådet(s. 69) skulle en ändring av nuvarande ordning kunna leda tillatt klientens förtroende för ombudet rubbades.Utskottet delar föredragande statsrådets bedömning. Anledningsaknas således att tillstyrka bifall till motionerna Ju32 ochJu34 i vilka yrkas att utlänningens ombud alltid skall få ta delav allt material.Påföljd för överträdelse av anmälningsskyldighetPåföljden för en utlänning som bryter mot anmälningsplikt sombeslutats enligt den föreslagna lagen föreslås bli fängelse ihögst eller, när omständigheterna är mildrande, böter (23§ första stycket 3). Bestämmelsen har överförts frånterroristlagen med den precisering som föranleds av att endastanmälningsplikt kvarstår av de inskränkningar och villkor somregeringen får föreskriva för fall då inhibition av ettutvisningsbeslut meddelats.I motionerna Ju32 och Ju34 förespråkas att det högsta straffetför försummad anmälningsskyldighet skall vara fängelse i sexmånader.Utskottet kan konstatera att någon förändring av påföljden förförsummad anmälningsskyldighet i förhållande till vad som förnärvarande gäller inte föreslås. Enligt utskottets mening är detinte aktuellt att, som begärs i motionerna, sänka straffmaximum.Motionsyrkandena avstyrks.Terroristbestämmelsernas lagtekniska placeringFöredragande statsrådet anför i propositionen beträffandeterroristbestämmelsernas lagtekniska placering bl.a. (s. 70) attskäl kan anföras både för och emot en ordning som innebär attterroristbestämmelserna bildar en särskild lag; bestämmelsernaär materiellt sett en del av utlänningslagstiftningen, eftersomde enbart rör utlänningskontrollen. Hon anför vidare attsystematiska skäl därför kan tala för att de bör ha sin plats iutlänningslagen. Till detta, anför hon, kommer att åtskilliga avutlänningslagens allmänna bestämmelser och förfarandereglerunder alla omständigheter måste få tillämpning även iterroristärenden och att en placering i utlänningslagen alltsåmedför att hänvisningar kan undvikas. Häremot kan hävdas,fortsätter föredragande statsrådet, att bestämmelserna blirlättare att överblicka om de förs till en särskild lag vid sidanav den allmänna utlänningslagstiftningen samt att det inte kanuteslutas att en placering i utlänningslagen negativt påverkarden allmänna synen på denna lag, som i övrigt präglas av engenerös inställning beträffande utlänningars möjlighet attvistas i . Hon anför vidare att terroristärendenahandläggs på ett helt annat sätt än övriga utlänningsärenden ochatt det bör beaktas att terroristbestämmelserna tillämpas iytterst få fall i jämförelse med övriga bestämmelser iutlänningslagstiftningen; härtill kommer att den nyautlänningslagens systematik skulle störas väsentligt, om denkompletterades med terroristbestämmelserna. Att i detta lägeöverväga en lösning som skulle innebära att den lagtekniskaplaceringen nu ändras på nytt bör enligt henne inte komma ifråga.I motionerna Ju32 och Ju34 anförs att den föreslagna lagensbestämmelser bör placeras i utlänningslagen eftersom lagen inteskall vara tillämplig på presumtiva terrorister som är svenskamedborgare.Utskottet ansluter sig till föredragande statsrådetsuppfattning och avstyrker bifall till motionerna i nu behandladedelar.Parlamentarisk kontrollI motion Ju35 begärs att formerna för den parlamentariskakontrollen av tillämpningen av terroristlagstiftningen skallutredas. Motionärerna anför att det är en stark överdrift attpåstå att insyn och kontroll tillgodoses genomregeringens årliga redovisning av terroristbestämmelsernastillämpning.Regeringen har till lämnat en redovisningför tillämpningen av terroristlagstiftningens bestämmelser (seskrivelse 1990/91:73, JuU11).I propositionen föreslås (s. 72 f) att den parlamentariskakontrollen av hur regeringen tillämpar terroristbestämmelsernaoch reglerna om tvångsåtgärder även i fortsättningen skall skegenom att regeringen lämnar en skrivelse härom tillriksdagen.Utskottet kan instämma i att den parlamentariska kontrollenäven fortsättningsvis bör ske på det sätt som beskrivs ipropositionen. Om utskottet skulle finna skäl attgöra en djupare undersökning av lagstiftningens tillämpning änregeringens skrivelse skulle medge, kan utskottet självt --härvidlag som i andra sammanhang av liknande art -- ta initiativhärtill.Anledning saknas därför enligt utskottet att föranstalta om ensådan utredning som begärs i den nu aktuella motionen.Skärpt lagstiftningI motion Ju33 begärs en skärpning av utlänningslagen i syfteatt förhindra att terrorister med utnyttjande av denna lag och iskydd av asylinstitutet opererar från Sverige.Det nu för framlagda lagförslaget syftar till atttillgodose just de intressen motionären vill värna om. Samtidigtutgör lagförslaget, som framgått i det föregående, en avvägningmellan dessa intressen och intresset att främja rättssäkerhetenoch inte göra större ingrepp i utländska medborgares frihet änsom är nödvändigt. Som framgått ställer sig utskottet bakomdenna avvägning och kan därför inte tillstyrka bifall tillmotionen.Övriga frågorEnligt vad som anförs i propositionen har den föreslagna lageninte ansetts kunna behålla beteckningen terroristlag, eftersomden reglerar även åtgärder till skydd för rikets säkerhet ochalltså inte enbart tar sikte på skyddet mot terrorism.Detta innebär att en kort och lättanvänd beteckning på lagengår förlorad. Intresset av att lagen har en så kort beteckningsom möjligt bör enligt utskottets mening tillgodoses genom attden betecknas lag om särskild utlänningskontroll.