bet · GF01KrU6 · 1991-11-19 00:00:00 — I betänkandet behandlas tre motioner som rör övergripandekulturmiljöfrågor.Utskottet understryker vikten av att de statliga affärsverkentar sitt ansvar då det gäller kulturmiljön. Med hänvisning tillatt det i första hand ankommer på regeringen att pröva fråganavstyrker dock utskottet ett motionsyrkande om att det iinstruktionerna för affärsverken skall erinras om verkensansvar.Ett motionsyrkande om en ny organisation för kulturmiljövårdenavstyrks med hänvisning till innehållet i de särskilda direktivregeringen utfärdat till () förfördjupad anslagsframställning och till visst utredningsarbetesom görs av revisorer.Även frågan om vilka svenska objekt som skall uppföras påUnescos världsarvslista behandlas. En redovisning för vilkaobjekt som anmälts till listan lämnas. En motion som syftartill att nu skall ta initiativ till att även andraobjekt skall föras upp på listan avstyrks. 1990/91:Kr230 av m.fl. (fp) vari yrkas3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om föreskrifter och direktiv till de statligaaffärsverken,1990/91:Kr286 av m.fl. (m) vari yrkas14. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om en ny organisation för vården avkulturmiljön,1990/91:Kr318 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom lista över världsskatter.De statliga affärsverkens ansvar för kulturmiljön (motion1990/91:Kr230 yrkande 3)Vid behandlingen av proposition 1987/88:104 om kulturmiljövårdanförde kulturutskottet i sitt av godkända betänkandeKrU 1987/88:21 bl.a. följande (s. 8, 25).Som utskottet ytterligare kommer att beröra i anslutning tillfrågan om prioriterade insatser, får kulturmiljövården intebetraktas som en angelägenhet som uteslutande ankommer på destatliga eller kommunala organ som genom lagstiftning eller iannan ordning har ålagts särskilda uppgifter på området;exempelvis kan byggnadsminnesvården ställa stora krav påmyndigheter eller affärsdrivande verk som har storafastighetsinnehav. På central nivå är det inte endast insatserinom verksamhetsområde som erfordras.Sålunda berörs även bl.a. , miljö- ochenergidepartementet och . Det ärviktigt att de insatser som görs även kan förstärkasgenom en fortsatt samordning av tillgängliga resurser.-- -- -- -- -- -- -- -- --Utskottet vill då det gäller de framtida statliga insatsernaför kulturmiljövården framhålla att den samverkan pådepartementsnivå som föregått de i propositionen framlagdaförslagen inte får bli en engångsföreteelse. I linje med vad sominledningsvis anförs måste kulturmiljövården ses som likaangelägen som annan miljövård och kulturmiljövården måste sessom en viktig uppgift inom hela den statliga sektorn. Enförutsättning för att man skall kunna begära att alla enskildatar sitt ansvar för kulturmiljön är att staten gör de insatserbl.a. av övergripande och samordnande natur som inte rimligenkan läggas på kommuner eller enskilda.Ny organisation för vården av kulturmiljön (motion1990/91:Kr286 yrkande 14)Direktiv till ()Regeringen har utfärdat särskilda direktivtill RAÄ för fördjupad anslagsframställning för budgetåren1993/94--1995/96.I direktiven ägnas stor uppmärksamhet åt frågan omkulturmiljövårdens organisation. Direktiven fogas vidbetänkandet som Bilaga.Pågående utredningsarbete hos revisorerUtskottskansliet har inhämtat följande.Hos revisorer finns ett ärende som betecknas Denstatliga kulturadministrationen. I ärendet skall under hösten1991 tas fram ett beslutsunderlag som är avsett att läggas tillgrund för en bedömning av frågan om huruvida det är motiveratmed en fortsatt granskning av denna administration liksom avinriktningen av en sådan granskning.Arkeologiska undersökningarI sitt av godkända betänkande 1990/91:KrU11behandlade utskottet utförligt olika arkeologifrågor, bl.a.frågan om konkurrens vid arkeologiska undersökningar och fråganom medverkan av universitetsinstitutioner vid sådanaundersökningar. Utskottet hänvisar till framställningen underavsnittet Utskottet och till angivna betänkande.Unescos världsarvslista (motion 1990/91:Kr318)Vissa konventionerEfter förslag av regeringen i proposition 1983/84:133 om vissafrågor rörande samarbete med godkände riksdagenvåren 1984 dels Unescokonvention om skydd förkulturegendom i händelse av väpnad konflikt, den s.k.Haagkonventionen, samt konventionens tilläggsprotokoll, dels1972 års Unescokonvention om skydd för världens kultur- ochnaturarv, den s.k. (bet. KrU 1983/84:16, rskr.227).Syftet med är att värna omkulturminnesmärken och kulturföremål i händelse av väpnadkonflikt, vid ockupation eller i inbördeskrig. De anslutnastaterna förbinder sig att i fredstid förbereda skydd avkulturminnesmärken och kulturföremål och att i krigstidrespektera sådan egendom. Vid ockupation skall kulturegendomskyddas av ockupationsmakten. Militär nödvändighet får dockåberopas i vissa fall för att överträda skyddsbestämmelserna.Skyddet skall säkerställas genom att det införs bestämmelser imilitära reglementen och att militär personal utbildas. Dessutomfår ett antal under konventionen skyddade utrymmen inrättas föratt skydda vissa lösa kulturföremål. Ett särskilt emblem kansättas på egendom som bedöms som skyddsvärd. Två grader av skyddförutsätts i konventionen: den egendom som åtnjuter den högstagraden av skydd skall registreras på en särskild lista hosUnesco och förses med tre av de särskilda emblem somkonventionen föreskriver.I åtar sig de anslutna staterna attskydda och levandegöra sitt nationella kultur- och naturarv ochatt inte skada andra fördragsanslutna staters kultur- ochnaturarv.Konventionen föreskriver dessutom bildandet av enmellanstatlig kommitté för skydd av världens kultur- ochnaturarv (""). Kommittén upprättar en listaöver objekt som förklaras vara en del av världens kultur- ochnaturarv ("").Varje ansluten stat åtar sig dessutom att görautbildningsinsatser till skydd för sitt kultur- och naturarvsamt att rapportera om sina åtgärder för att genomförakonventionens bestämmelser till världsarvskommittén.Sverige har ratificerat de båda konventionerna. Bådakonventionerna trädde i kraft för del den 22 april1985.Enligt artikel 8 i tillförsäkraskulturegendom av mycket stor betydelse ett särskilt skydd om deninförs i konventionens internationella register för dettaändamål.Enligt artikel 11.1 i skall parterna ikonventionen förelägga en förteckningöver värden inom dess territorium som utgör del av kultur- ochnaturarvet och som lämpar sig att föra upp på denvärldsarvslista som föreskrivs i artikel 11.2.Världsarvskommittén har också rekommenderat medlemsländerna attupprätta tentativa listor på sådana objekt som bedöms kunna varaaktuella för , även om inget formellt förslag omupptagande förs fram.Frågan om uppförande av svenska objekt på världsarvslistanRegeringen beslöt -- efter förslag avriksantikvarieämbetet -- att ansöka om att följandekulturegendomar införs i internationella registret förkulturegendom under särskilt skydd enligt artikel 8 iHaagkonventionen.1. Hällristning i , Tanums socken, ,2. och , , , ,3. , ,4. , , ,5. , Stockholm.Regeringen beslöt vidare att till världsarvskommittéföreslå att de ovan nämnda kulturegendomarna nr 1--5 upptasockså på enligt artikel 11 iPariskonventionen. Förslaget omfattade även följandenaturegendom.6. Sjaunjaområdet, Norrbotten.Regeringen beslöt slutligen att till , den tentativa listan, redovisa följandekulturegendomar 7--9.7. Kulturlandskapsavsnitt Orkesta socken, ,8. Falu Gruva, ,9. kyrkstad, Luleå.I november 1990 återkallades förslaget om Sjaunjaområdet,sedan uttalat att det borde övervägas om ettväsentligt större område än skulle anmälas tillvärldsarvslistan. De statliga affärsverkens ansvar för kulturmiljönMotionärerna bakom motion Kr230 (fp) anser att deaffärsdrivande verken i fråga om fastighetsförvaltningen skallpåminnas om den allmänna skyldighet att visa hänsyn ochaktsamhet mot kulturmiljön som finns i den s.k. portalparagrafen(1 kap. 1 §) i kulturminneslagen. Hänsynen till kulturmiljön börockså tydligt vägas in i instruktionerna till dessa verk(yrkande 3).Utskottet vill erinra om att utskottet vid behandlingen avregeringens förslag till kulturminneslag uttalade attkulturmiljövården inte får betraktas som en angelägenhet somuteslutande ankommer på de statliga eller kommunala organ somgenom lagstiftning eller i annan ordning har ålagts särskildauppgifter på området; exempelvis kan byggnadsminnesvården ställastora krav på myndigheter eller affärsdrivande verk som harstora fastighetsinnehav (bet. KrU 1987/88:21 s. 8). Utskottetframhöll vidare bl.a. att kulturmiljövården måste ses som likaangelägen som annan miljövård, och kulturmiljövården måste sessom en viktig uppgift inom hela den statliga sektorn (nämndabet. s. 25). Utskottsbetänkandet godtogs av riksdagen.Vad utskottet sålunda anförde vid tillkomsten avkulturminneslagen äger fortfarande giltighet. I enlighet med detsynsätt som kommer till uttryck i motionen måste deaffärsdrivande verken lika väl som alla andra -- statliga organ,kommunala organ och enskilda -- leva upp inte endast tillinnehållet i de preciserade regler som uppställs rörandeexempelvis vården av byggnadsminnen utan även till de allmännakrav som i lagstiftningen ställs på bl.a. hänsyn och aktsamhetmot kulturmiljön, som är en del av vårt kulturarv.Det får i första hand ankomma på regeringen att bedömahuruvida erfarenheterna efter tillkomsten av kulturminneslagenär sådana att det är påkallat att genom ändring av deaffärsdrivande verkens instruktioner uttryckligen erinra om dekrav som sålunda ställs på verken. Motsvarande gäller i fråga omexempelvis riktlinjer för affärsverkens verksamhet som läggsfast i annan ordning. Det anförda leder till slutsatsen attmotionsyrkandet inte bör föranleda någon åtgärd.Detta avstyrks.Frågan om en ny organisation för kulturmiljövårdenFrågan om en förändring av den nuvarande organisationen förkulturmiljövården tas upp i motion Kr286 (m). Inriktningen börvara att () huvuduppgift att svara förden centrala myndighetsutövningen skall separeras från annanverksamhet; myndigheten skall ha ansvaret för den samladestrategin inom kulturmiljövården. Ansvaret för fältarbetet skalldecentraliseras till regionala kulturmiljövårdsorgan. Planering,verkställighet och uppföljning bör ske i former som anpassastill förutsättningarna i de olika länen. Länsantikvarier,länsmuseer och högskoleinstitutioner kan inlemmas i en sådanorganisation. Om så sker kan sambandet mellan akademiskarkeologisk utbildning och forskning ochkulturminnesvårdsbaserade utgrävningar förstärkas, menarmotionärerna. Arkeologiska undersökningar bör kunna bedrivasäven av andra institutioner och enskilda än RAÄ. Motionärernavill att som sin mening skall ge regeringen till kännavad i motionen anförts om en ny organisation på det här aktuellaområdet (yrkande 14).Motionskravet ger utskottet anledning att inledningsvisredovisa följande i fråga om de särskilda direktiv till RAÄregeringen utfärdat för fördjupadanslagsframställning för budgetåren 1993/94--1995/96.Då det gäller allmänna krav på anslagsframställningen bördenna för treårsperioden ha som ett grundläggande syfteföljande, nämligen att identifiera de viktigasteförändringarna i förutsättningarna för kulturmiljönsförvaltning, att föreslå mål för kulturmiljövårdens del inomramen för de utpekade förändringsprocesserna, att redovisaförslag till förändringar i fråga om ansvarsförhållanden samtförfattningsmässiga och ekonomiska styrmedel som krävs medhänsyn till målen samt att sammanfatta hur och inom vilkentidrymd den kulturmiljövårdande måluppfyllelsen kan utvärderasoch resultaten redovisas. Behov av förändringar i fråga omfördelningen av ansvar, kompetens och resurser mellan denstatliga kulturmiljövårdens centrala och regionala organ börsärskilt beaktas.Även vissa specifika krav ställs upp på RAÄ:s framställning.Myndigheten åläggs ett redovisningsuppdrag i följande sjuavseenden, nämligen (1) Vården av kulturlandskapet, (2)Kulturmiljöer och luftföroreningar, (3) Kulturmiljövårdenskunskapsuppbyggnad och verksamhetsforskning, (4) Internationellkulturmiljövård, (5) Ansvaret för tillsynen av den kyrkligamiljön, (6) Ansvar för bidrag till vård av kulturhistorisktvärdefull bebyggelse och (7) Kommunernas kulturmiljövård.Uppdragspunkterna 5 och 6 utgår från att en utveckling ärönskvärd som innebär att RAÄ i ökad utsträckning koncentrerarsin verksamhet till kulturmiljövårdens övergripande planerings-,utvecklings- och utvärderingsavsnitt medan handläggandeuppgifter enligt speciallagstiftning m.m. ombesörjs av denregionala organisationen. Det framhålls vidare bl.a. att deprogramuppdrag som läggs på RAÄ i fråga om ansvars- ochuppgiftsfördelningen mellan central och regional nivå innebäratt myndigheten får ett särskilt ansvar för att svara förhelhetsbedömningar och samlade analyser av kulturmiljövårdensresurser. I fråga om ansvaret för tillsynen av den kyrkligamiljön (punkt 5) skall RAÄ bl.a. redovisa ett program till enstudie av hur en decentralisering till regional nivå av beslut iärenden enligt 4 kap. kulturminneslagen kan genomföras. Då detgäller ansvar för bidrag till vård av kulturhistoriskt värdefullbebyggelse (punkt 6) skall RAÄ redovisa en plan för hurdecentraliseringen av bidragsgivningen skall genomföras undertreårsperioden. Beträffande det närmare innehållet i direktivenhänvisar utskottet till dessa (se Bilaga).Här bör också nämnas att det hos revisorer pågårett arbete som har till syfte att ett beslutsunderlag skall tasfram som är avsett att läggas till grund för en bedömning avfrågan om huruvida det är motiverat med en fortsatt granskningav den statliga kulturadministrationen liksom av inriktningen aven sådan granskning.Utskottet gör följande bedömning. Vid prövningen avmotionsyrkandet måste stor hänsyn tas till innehållet i de i detföregående angivna och i sina huvuddrag redovisade direktiventill RAÄ för fördjupad anslagsframställning. Direktiven syftarnämligen till att det skall tas fram ett utredningsmaterial somi väsentliga avseenden är identiskt med vad som iutredningshänseende krävs av motionärerna. Eftersom det ärangeläget med sparsamhet med tillgängliga utredningsresurser bördubbelarbete undvikas. Sedan RAÄ i sin anslagsframställningredovisat sitt uppdrag -- något som skall ske -- börställning tas till om det är erforderligt med ett fortsattutredningsarbete i de hänseenden som motionen syftar till. Detfår i första hand ankomma på regeringen att göra dennabedömning. Vid den åsyftade tidpunkten kommer såvitt nu kanbedömas även revisorer att ha tagit ställning tillfrågan om huruvida det är motiverat med en mera ingåendegranskning av den statliga kulturadministrationen. Vad särskiltangår frågan om utförandet av arkeologiska undersökningarhänvisar utskottet till de överväganden som utskottet -- efteren omfattande remissbehandling -- gjorde i sitt av riksdagengodkända betänkande 1990/91:KrU11. Utskottet ansåg -- i mycketstark sammanfattning -- att det inte skulle vara möjligt ellerlämpligt att generellt införa ett anbudsförfarande men anfördesamtidigt att detta inte uteslöt att anbudskonkurrens kantillämpas i vissa situationer. Utskottet framhöll också att detär som har att både bedöma om ett anbudsförfarandebör tillämpas och ansvara för att de som medges utföraundersökningar har erforderlig sakkunskap och kompetens. Detankommer vidare på , anförde utskottet, att i detenskilda fallet utarbeta erforderligt anbudsunderlag samt attbedöma behovet av och möjligheterna till kontroll och annanuppföljning av undersökningarna. I detta sammanhang villutskottet -- med hänsyn till vad som anfördes i en vidbetänkandet fogad reservation -- framhålla att utrymmet föranbudskonkurrens uppenbarligen kan öka i en situation därlänsstyrelserna har bättre resurser än vad de haratt svara för kontroll och uppföljning i angivna hänseende. Detsker en successiv utbyggnad av länsstyrelsernaskulturmiljöenheter. måste dock påpekas att kraven pådessa ökar.Med hänvisning till det anförda anser utskottet att det inteär motiverat med något initiativ med anledning avmotionsyrkandet.Svenska objekt på världsarvslistanSverige har ratificerat dels Unescokonvention omskydd för kulturegendom i händelse av väpnad konflikt samtkonventionens tilläggsprotokoll, dels Unescokonventionom skydd för världens kultur- och naturarv.Enligt förstnämnda konvention förutsätts två grader av skydd.Den egendom som åtnjuter den högsta graden av skydd skallregistreras på en särskild lista hos , för kulturegendom under särskilt skydd (artikel 8 ikonventionen). I enlighet med vad som föreskrivs i 1972 årskonvention har det bildats en mellanstatlig kommitté för skyddav världens kultur- och naturarv. Kommittén upprättar en listaöver objekt som förklaras vara en del av världens kulturarv,(artikel 11 i konventionen). I ett föregåendeavsnitt har lämnats en utförligare redovisning förkonventionerna.Efter beslut av regeringen föreligger --sedan visst förslag (nr 6) återkallats -- till prövning hosUnesco frågor om huruvida följande kulturegendomar dels skallinföras i det ovan angivna internationella registret, dels skallupptas på världsarvslistan.1. Hällristning i , Tanums socken, ,2. och , , , ,3. , ,4. , , ,5. , Stockholm.På den s.k. tentativa listan -- en lista för sådana objekt sombedöms kunna vara aktuella för -- harregeringen redovisat följande kulturegendomar.7. Kulturlandskapsavsnitt Orkesta socken, ,8. Falu Gruva, ,9. kyrkstad, Luleå.Regeringens beslut har fattats efter förslag avriksantikvarieämbetet.Sedan begärt utförligare dokumentation i fråga om treav de fem objekt som anmälts till , har sådandokumentation ingetts i fråga om slott.Beträffande hällristningen i samt och Hovgårdenbedöms motsvarande komplettering kunna göras under våren 1992.I motion Kr318 (m) anförs att en inventering av de mestskyddsvärda objekten med kulturvärde bör göras för att markerasvenskt intresse av kulturminnesvård och för att ytterligarestärka skyddet kring viktiga kulturminnesmärken. Motionärenanför också bl.a. att ett exempel på skyddsvärd byggnad ärGlimmingehus, ett unikt välbevarat exempel på medeltidadansk-nordisk herremansbebyggelse.Utskottet anser att det är angeläget att det så snart sommöjligt sker en prövning av frågan om uppförande påvärldsarvslistan av de fem objekt som angetts i det föregående.Innan denna prövning skett lika väl som motsvarande prövning avobjekten på den tentativa listan -- i den mån regeringen finnerskäl fullfölja ansökan i fråga om dessa -- bör, såvitt utskottetkan bedöma, ytterligare objekt inte anmälas tillvärldsarvslistan. Det får ankomma på regeringen att, sedanUnesco gjort den angivna prövningen, efter hörande avriksantikvarieämbetet överväga i vad mån det är motiverat atthos väcka förslag om uppförande av ytterligare svenskaobjekt på listan. Vid dessa överväganden bör självfallet Unescosställningstagande till tidigare ansökningar från ochfrån andra länder kunna tjäna som ledning.Med hänvisning till det anförda anser utskottet att motionKr318 inte bör föranleda någon åtgärd. beträffande de statliga affärsverkens ansvar förkulturmiljönatt avslår motion 1990/91:Kr230 yrkande 3,2. beträffande ny organisation för vården av kulturmiljönatt avslår motion 1990/91:Kr286 yrkande 14,3. beträffande svenska objekt på världsarvslistaatt avslår motion 1990/91:Kr318.Stockholm den 19 november 1991På kulturutskottets vägnarÅke GustavssonI beslutet har deltagit: (), Jan-ErikWikström (fp), (), (), MajaBäckström (s), (), (), AndersNilsson (s), (), (), AnneSörensen (nyd), (), (),() och ().Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten ()närvarit vid den slutliga behandlingen av ärendet. Direktiv för fördjupadeanslagsframställning avseende budgetåren 1993/94--1995/961 Kulturmiljövårdens villkorI kulturminneslagens inledning slås det fast att det är ennationell angelägenhet att skydda och vårda vår kulturmiljö.Ansvaret för detta delas av alla. Såväl enskilda som myndigheterskall visa hänsyn och aktsamhet mot kulturmiljön.Kulturmiljövården kan betecknas som en aspekt på förvaltningenav den yttre, byggda och odlade miljön som utgår från syftet attta tillvara kulturarvet och göra det levande.Vad som sker med kulturmiljön är resultatet av beslut ochhandlande från en stor mängd aktörer som påverkar användningenav mark och byggnader. () som centralmyndighet för kulturmiljövården har därför ett mycket brettansvar när det gäller att identifiera hoten mot kulturmiljön ochformulera hur insatser för bevarande, vård och levandegörandekan eller bör utformas.Den sektoriella statliga kulturmiljöorganisationen -- där RAÄ,länsstyrelserna och länsmuseerna ingår -- har ett formellt,verkställande ansvar endast för begränsade avsnitt avkulturmiljön. Ett sådant ansvar finns i första hand för vissakategorier av särskilt hävdade kulturminnen. I övrigt ärorganisationen hänvisad till påverkan av dem som på olika sätthar inflytande eller förvaltaransvar för kulturmiljöer.2 Allmänna krav på RAÄ:s fördjupade anslagsframställningDe angivna villkoren för RAÄ:s ansvar och verksamhet bör kommatill uttryck i analyser och redovisningar i RAÄ:s fördjupadeanslagsframställning. Framställningen bör sålunda ha såsom ettgrundläggande syfte att för treårsperioden:-identifiera de viktigaste förändringarna i förutsättningarnaför kulturmiljöns förvaltning,-föreslå mål för kulturmiljövårdens del inom ramen för deutpekade förändringsprocesserna,-redovisa förslag till förändringar i fråga omansvarsförhållanden samt författningsmässiga och ekonomiskastyrmedel som krävs med hänsyn till målen samt,-sammanfatta hur och inom vilken tidsrymd denkulturmiljövårdande måluppfyllelsen kan utvärderas ochresultaten redovisas.Behov av förändringar i fråga om fördelningen av ansvar,kompetens och resurser mellan den statliga kulturmiljövårdenscentrala och regionala organ bör särskilt beaktas.Regeringen har i budgetpropositionen 1991 givit vissautgångspunkter för utvecklingen av den offentliga sektorn (prop.1990/91:100 bil. Dessa innehåller bl.a. de finanspolitiskaförutsättningarna för den offentliga sektorn och myndigheternasverksamhet, krav på decentralisering och delegering, omprövningav befintliga verksamheter och finansieringsformer samtutveckling av målstyrning, resultatorientering, regelförenklingoch konkurrens inom den offentliga sektorn.I kompletteringspropositionen 1991 har utgångspunkterna frånbudgetpropositionen följts upp och preciserats.Dessa redovisningar ger därmed viktiga utgångspunkter förRAÄ:s omvärldsanalys, dvs. med avseende på vilka konsekvenserutvecklingen av den offentliga sektorn kan få på förvaltningenav kulturmiljön. Den ger också ramar för förslag från RAÄ om hurkulturmiljövården skall inriktas och utformas. Som utgångspunktför RAÄ:s bedömningar, redovisningar och förslag i övrigt börRAÄ iaktta vad regeringen har meddelat i budgetförordningen(1989:400) samt i vägledning för fördjupad anslagsframställning.3 Specifika krav på RAÄ:s framställningAv de allmänna kraven på RAÄ:s framställning framgår att denstatliga kulturmiljövårdens verksamhet i ökad omfattning börformuleras och drivas såsom avgränsade verksamhetsprogram meddefinierade mål, resursramar och utvärderingsmöjligheter.Bl.a. den tvärsektoriella karaktären i kulturmiljövårdensverksamhet medför att RAÄ deltar i program som regering ochriksdag tagit ställning till i andra sammanhang. Det gällerkulturmiljövårdens uppgifter inom ramen för livsmedelspolitiken,för bostadsfinansieringssystemet liksom för insatser inom ramenför miljöpolitiken. Inom ramen för forskningspolitiken genomförRAÄ ett program för kulturmiljövårdens verksamhetsforskning.Den fördjupade anslagsframställningen bör därför utnyttjastill att redovisa perspektiv på kulturmiljövårdens verksamhet.Arbetet bör också inriktas på att skärpa konturerna iexisterande progam. Uppdragspunkterna 4:1--3 nedan utgårfrån dessa behov.