bet · GF01SoU4 · 1991-11-14 00:00:00 — Avsikten är att handboken skall utformassom en idébank med förslag till lösningar på praktiska problem.Handboken beräknas vara klar i oktober 1991.Handikapputredningens förslag i huvudbetänkandet1990/91:46 om en ny lag om stöd och service till vissafunktionshindrade innebär ett förstärkt skydd genom rättigheteri komplicerade livssituationer. Utredningen behandlar intespeciellt handikappade föräldrars behov av stöd utan inriktasmot stöd för handikappade personer oavsett om de är föräldrareller inte. Insatserna skall ges i samordnad form och medbeaktande av den enskildes hela livssituation. Detta innebär attockså föräldraskapet måste beaktas vid bedömningen avstödbehovet.Betänkandet remissbehandlas för närvarande.Tidigare behandlingI betänkandet 1990/91:SoU1 (s. 43) behandlade utskottet enmotion liknande den nu aktuella motionen. Utskottet delademotionärernas inställning att det är av största vikt attföräldrar med funktionshinder ges det stöd och den hjälp debehöver för att kunna uppfylla sitt föräldraskap. Utskottethänvisade till att handikapputredning bl.a. har tilluppgift att behandla frågor om färdtjänst och personligassistans. Utskottet utgick från att utredningen i detsammanhanget även skulle komma att behandla de funktionshindradeföräldrarnas behov. Något uttalande i frågan från riksdagenbehövdes därför inte enligt utskottets mening. v.)Utskottets bedömningUtskottet vidhåller sin tidigare uppfattning att det är avstörsta vikt att föräldrar med funktionshinder ges det stöd ochden hjälp de behöver för att kunna fullgöra sitt föräldraskap.Utskottet konstaterar att handikapputredningnu lagt förslag som innebär ett förstärkt skydd förfunktionshindrade. bör, enligt utskottets mening, inteföregripa behandlingen av regeringens kommande förslag påhandikappområdet. Motion So223 (fp) yrkande 4 avstyrks därför.Avlastning till föräldrar med handikappade barnMotionI motion So223 av m.fl. (fp) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om bättre avlastning till föräldrar medhandikappade barn (yrkande 2). Motionärerna anser atttillgången till avlastningshem för föräldrar med handikappatbarn måste öka.BakgrundI lagen (1985:568) om särskilda omsorger om psykisktutvecklingsstörda m.fl. finns inskriven rätten tillavlastning. I 4 § fastställs vilka de särskilda omsorgerna är.Av punkt 3 framgår att en särskild omsorg är korttidsvistelseutanför det egna hemmet i syfte främst att avlösa anhöriga ivård och tillsyn, samt korttidstillsyn utanför hemmet avskolungdom över 12 år.1989 års handikapputredning konstaterar i betänkandetHandikapp, välfärd, rättvisa (1991:46) att behovet av stödtill föräldrar med handikappade barn inte tillgodoses i denkvantitet och med den kvalitet som familjerna önskar. Framförallt efterlyser föräldrarna avlösarservice på s.k. obekväm tid(även nätter). Vidare efterlyses en regelbunden och jämn insatsutförd av samma person. Utredningen konstaterar dock att vissakommuner mycket aktivt och med gott resultatförsökt förbättra denna avlösarservice.Utredningen föreslår att avlösarservice skall vara enrättighet enligt den nya lagen om stöd och service till vissafunktionshindrade.Utredningens förslag remissbehandlas för närvarande.Utskottets bedömningEnligt handikapputredning skall avlösarservice varaen rättighet enligt den föreslagna lagen om stöd och servicetill vissa funktionshindrade. bör, enligt utskottetsmening, inte föregripa regeringens kommande förslag påhandikappområdet. Motion So223 (fp) yrkande 2 avstyrks därför.HandikappombudsmanMotionI motion So283 av m.fl. (c) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om inrättandet av en handikappombudsman(yrkande 12). Motionärerna anser att kommunerna böruppmuntras att inrätta en funktion som handikappombudsman. Dettakrävs, enligt motionärerna, för att tillvarata de handikappadesrättigheter, stödja och vägleda de handikappade och derasanhöriga samt driva den enskildes frågor.BakgrundI handikapputrednings uppgifter ingår (dir.1988:53) att utreda behovet av en lagstiftning motdiskriminering och behovet av en statlig handikappombudsman. Ibetänkandet SOU 1990:19 (s. 335) anför utredningen attfrågan om en diskrimineringslag kommer att övervägas. Om detbedöms lämpligt att införa en lag med förbud mot diskriminerandebehandling av människor med funktionsnedsättning kan frågan omen handikappombudsman aktualiseras, framhålls det. skulle denna kunna ha till uppgift att övervakatillämpningen av diskrimineringslagen och påtala överträdelserav densamma. Frågan kommer att behandlas i utredningensslutbetänkande.Tidigare behandlingI betänkandet 1990/91:SoU1 behandlade utskottet enliknande motion. Utskottet konstaterade då att det ankom påkommunen att avgöra om en tjänst som handikappombudsman skulleinrättas. Enligt utskottet borde avstå från att göranågot uttalande i frågan. )Utskottets bedömningUtskottet konstaterar att frågan om handikappombudsman förnärvarande övervägs av handikapputredningen. Utskottet anser attutredningens förslag bör avvaktas. Motion So283 (c) yrkande 12avstyrks därför.Fritid och kulturMotionerI motion So223 av m.fl. (fp) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om dels sittliftar vid allmänna bad (yrkande11), dels de handikappades möjligheter till deltagande ikulturaktiviteter (yrkande 12). Motionärerna anser att detborde vara obligatoriskt för allmänna bad att ha sittlift så attockså rörelsehindrade kan använda bassängerna. Motionärernaanser också att de handikappade måste få större möjligheter attta del av kulturutbudet. Kommunerna bör aktivt medverka till attolika handikappgrupper kan ställa ut sin konst. Stiftelsen förlättläst nyhetsinformation, vars verksamhet syftar till attförbättra de handikappades kulturella situation, bör få ökatstöd.I motion So283 av m.fl. (c) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av inventering av befintliga lokaleroch anläggningar för fritid och kulturverksamheter i kommunerna(yrkande 2). En inventering av befintliga lokaler ochanläggningar bör, enligt motionen, göras i varje kommun.Inventeringen bör ligga till grund för upprättande av en plansom tar sikte på i vilken takt lokalerna skallhandikappanpassas.BakgrundI 21 § socialtjänstlagen (1980:620) stadgas attsocialnämnden skall verka för att människor som av fysiska,psykiska eller andra skäl möter betydande svårigheter i sinlivsföring får möjlighet att delta i samhällets gemenskap ochatt leva som andra. Också genom andra bestämmelser isocialtjänstlagen åläggs kommunerna ett ansvar för att utvecklamöjligheterna till en god fritid för de handikappade.I 3 kap. 7 § (1987:10) stadgas attbostäder, allmänna lokaler och arbetslokaler vid nybyggnad skallutformas så att de blir tillgängliga och kan utnyttjas avpersoner med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga.Enligt 8 § punkt 6 omsorgslagen skall landstingskommunernaverka för att det allmänna fritids- och kulturutbudet blirtillgängligt för psykiskt utvecklingsstörda.I handikapputredningens betänkande SOU 1990:19 (s. 62)framhålls att som en följd av den tidigare handikapputredningensförslag (Kultur åt alla, SOU 1976:20) genomfördes under slutetav flera viktiga reformer inom kultur- ochinformationsområdet. Dessa reformer redovisas i betänkandet.I betänkandet anförs också (s. 210) att ,vid sin uppföljning 1987 av det nationella handlingsprogrammet ihandikappfrågor, fann att programmets mycket tydliga uttalandeom behovet av insatser för en meningsfull fritid inte haderesulterat i stora förändringar. Tvärtom fann rådet risker förökade klyftor beträffande olika gruppers möjligheter att ta delav fritidsaktiviteter. Risker fanns bl.a. i det störreinformationsutbudet, som inte anpassades efter olika behov,otillräcklig utbyggnad av bl.a. färdtjänst och hemtjänst och denkommersiella fritidssektorns bristande intresse för att göraverksamhet tillgänglig för handikappade. pekade man påvissa positiva företeelser som inom kulturområdet kunde visa attkunskaper fanns för att omsätta ambitioner till praktiskhandling, t.ex. ökad tillgång till böcker för synskadade ochpsykiskt utvecklingsstörda samt text-TV.I betänkandet Handikapp, välfärd, rättvisa (1991:46)föreslår handikapputredningen ett antal åtgärder som bl.a.syftar till att stärka de handikappades möjligheter till fritidoch rekreation efter eget val.Utredningen föreslår ett klarläggande i 11 § LSS om attkommunen skall ha en fortlöpande kunskap om vilka invånare ikommunen som har behov av stöd enligt lagen. Förslaget om enindividuell plan upprättad tillsammans med den enskilde skallstärka den enskildes ställning och hans/hennes möjligheter attfå tillgång till en meningsfull fritid. För att öka denenskildes oberoende skall färdtjänsten förbättras. Utredningenföreslår biträde av personlig assistent och biträde avkontaktperson. Vidare föreslås att kostnader för ledsagareskall bäras av kommunen. På hjälpmedelssidan lyfts behovet avhjälpmedel för fritid/rekreation särskilt fram och det föreslåsatt landstingen får skyldighet att tillhandahålla även dessahjälpmedel enligt tillägg i 1 § HSL. Slutligen pekar utredningenpå behovet av riktade fritidsinsatser.Utredningens förslag remissbehandlas för närvarande.Tidigare behandlingUtskottet behandlade senast frågan om handikappadesmöjligheter till aktiv fritid och kultur i betänkandet1990/91:SoU1. Utskottet hänvisade då till ett tidigareuttalande (i betänkandet SoU 1987/88:20) med anledning av enmotion i samband med budgetpropositionen.Utskottet delar motionärernas uppfattning om den storabetydelse det har för utvecklingsstörda med fritids- ochkulturaktiviteter. För att utvecklingsstörda skall få denstimulans de behöver är det nödvändigt inte bara med en dagligsysselsättning -- arbete eller liknande -- utan också med enmeningsfull fritid. Utskottet noterar att försöksverksamhet medolika projekt pågår. I budgetpropositionen (s. 117) meddelasbl.a. att 10 milj.kr. har anvisats ur allmännaarvsfonden för att förbättra handikappades möjligheter tillfritid och rekreation.Utskottet vidhåller mot bakgrund av det anförda sitt tidigareställningstagande att det inte är påkallat mednågot initiativ av riksdagen.Utskottet konstaterade därefter att 1989 årshandikapputredning bl.a. behandlade frågan om defunktionshindrades möjligheter att få del av utbudet inomfritids- och rekreationsområdet. I avvaktan på förslagen borderiksdagen enligt utskottets mening avstå från att görauttalanden i frågan. Utskottet avstyrkte därför aktuellamotioner. fp, c. )Utskottets bedömningUtskottet konstaterar att handikapputredning lagtfram förslag om insatser som skall stärka enskildas möjligheteratt delta i fritids- och kulturverksamhet. Utredningenåterkommer med förslag i frågan om tolkservice förfritid för döva m.fl. bör, enligt utskottets mening,inte föregripa behandlingen av regeringens förslag påhandikappområdet. Motionerna So223 (fp) yrkandena 11 och 12 samtSo283 (c) yrkande 2 avstyrks därför.BilstödFamiljehemsplacerade barnMotionerI motion So223 av m.fl. (fp) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om möjligheten för fosterföräldrar tillhandikappade barn att erhålla bilstöd (yrkande 18). Enligtmotionen bör reglerna ändras så att även familjehemsföräldrarsom bedöms vårda ett handikappat barnskall kunna få bilstöd. Till övriga familjehemsföräldrarföreslås att kommunen ger ett erforderligt stöd vidbilanskaffning.I motion So245 av och (båda s)yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om översyn och utformning av regler förbilstöd till handikappade (delvis). Enligt motionen börbilstödet för svårt handikappade barn följa barnen, och rättentill bilstöd bör omfatta de föräldrar där barnen stadigvarandevistas.I motion So283 av m.fl. (c) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av en översyn av reglerna förerhållande av bilstöd (yrkande 4 delvis). Motionärerna anseratt bilstöd bör kunna utgå till familjehemsföräldrar om barnetstadigvarande vistas i familjen.BakgrundEnligt förordningen (1988:890) om bilstöd tillhandikappade kan bilstöd utgå till förälder med handikappatbarn, under förutsättning att föräldern sammanbor med barnet ochhar behov av ett fordon för förflyttning tillsammans med barnet(5 §).I förordningen stadgas att med förälder skall vidtillämpningen av förordningen likställas den med vilkenföräldern är eller varit gift eller har eller har haft barn, omde stadigvarande sammanbor (2 §).Bilstöd kan sålunda inte utgå till familjehemsföräldrar. Detkan inte heller utgå till annan vårdnadshavare än förälder,t.ex. om vårdnaden fråntagits föräldern på grund av dennesförsumlighet e.d. eller om vårdnaden överflyttats tillfamiljehemsföräldrarna.Enligt proposition 1987/88:99 om förbättrat bilstöd tillhandikappade (s. 16) kan förälder anses sammanboende medbarnet också om ett handikappat barn vistas påinstitution eller elevhem men regelbundet hämtas och bor i detegna hemmet och lov. Riksförsäkringsverketrekommenderar i allmänna råd 1988:15 att sammanboende isådana fall anses föreligga om det kan beräknas att barnetvistas med familjen i genomsnitt tre veckoslut av fyra samtunder alla lov. Enligt allmänna rådlikställs familjehem enligt socialtjänstlagen med institutioneller elevhem vid bedömning av frågan om sammanboende föreliggeri dessa fall.Socialstyrelsen har på uppdrag av regeringen gjort enutredning av familjehemsfrågan. Uppdraget redovisas i Vårdutom hemmet (1990:4). anför irapporten uppfattningen att nuvarande regler för bilstödet börbibehållas. Den kommun eller det landsting som anlitarfamiljehemmet bör göra bedömningen om familjehemmet är i behovav bil och eventuell anpassning samt svara för de extrakostnader som bilköpet och anpassningen kan medföra.Socialstyrelsen anför att längden på en familjehemsplaceringkan variera mycket men utgångspunkten skall vara att den skallbli så kort som möjligt. För att bilstöd skall kunna utgå måstenågon form av tidsgräns införas. Det finns härigenom viss riskatt en gräns skulle påverka planerna på en återförening mellanbarn och förälder oavsett var gränsen sätts.Om vårdnaden övergått på annan än föräldrarna och placeringenberäknas bli livslång anser att kommun/landstingbör eftersträva adoption i stället för fosterhemsplacering.Adoptivföräldrarnas rätt till bilstöd jämställs då medbiologiska föräldrars.Tidigare behandlingSocialutskottet behandlade senast frågan om bilstöd tillfosterföräldrar i betänkandet 1990/91:SoU1. Utskottetanförde därvid följande (s. 30).Utskottet konstaterar att gällande förhållanden i vissa fallär otillfredsställande för familjehemsföräldrar som behöver bilför sitt handikappade barn. Som framgått i det föregående beredsfrågan om bilstöd vid familjehemsplacering av handikappat barnför närvarande i . Enligt utskottetsuppfattning är det angeläget att regeringen skyndsamt övervägerolika lösningar så att nuvarande brist kan åtgärdas.Utskottet ansåg mot bakgrund av det ovan sagda att det intevar nödvändigt med något uttalande från sida ochavstyrkte då aktuella motioner.ÅldersgränsernaMotionerI motion So245 av och (båda s)yrkas att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om översyn och utformning av regler förbilstöd till handikappade (delvis). Enligt motionen bör dens.k. 49-årsgränsen ändras så att de som inte har möjlighet attarbeta och som inte tidigare fått bilstöd skall kunna få bilstödockså efter fyllda 50 år.I motion So283 av m.fl. (c) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av en översyn av reglerna förerhållande av bilstöd (yrkande 4 delvis). Stödet bör, enligtmotionen, utvidgas till ålder.I motion So328 av och iVårgårda (båda c) yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om översyn ochbehov av förtydliganden i regelsystemet för bilstöd tillhandikappade (delvis). Motionärerna föreslår att49-årsgränsen för bilstöd ersätts med en gräns vid 65 år.I motion So255 av och ()yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att förutsättningarna för fortsatt bilstödutreds. Motionärerna anser att den handikappade skall ha rättatt behålla sin frihet och rörlighet som bilen möjliggör ävenefter ålderspensioneringen. Fortsatt bilstöd behöver därförutredas.I motion So257 av och ()yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att dels möjligheten till bilstöd införsför personer (yrkande 1), dels att behov ochkostnader för bilstöd för handikappade utreds(yrkande 7).BakgrundEnligt 5 § första stycket i förordningen (1988:890) lämnasbidrag bl.a.1. till handikappad som är och är beroende av bilför att genom arbete få sin försörjning eller ett väsentligttillskott till sin försörjning eller för att genomgåyrkesinriktad utbildning eller genomgå yrkesinriktadrehabilitering under vilken han eller hon får utbildningsbidrag,2. till handikappad som är och, efter att habeviljats bilstöd enligt 1., har lämnat arbetsmarknaden medförtidspension eller har beviljats sjukbidrag enligt lagen(1962:381) om allmän försäkring, eller3. till annan handikappad än som avses i 1 eller 2 och somfyllt 18 men inte 50 år.I proposition 1987/88:99 om förbättrat bilstöd tillhandikappade (s. 16) konstaterades att det statsfinansiellaläget inte gjorde det möjligt att då lägga fram ett förslag sominnebar att alla förflyttningshandikappade -- oavsett ålder --fick del av bilstödet. En utvidgning av bilstödet till attgenerellt omfatta alla förtidspensionärer medförflyttningssvårigheter i åldern 50--skulle enligtpropositionen medföra ökade kostnader för staten istorleksordningen 300 milj.kr.Tidigare behandlingI betänkandet SfU 1987/88:23 (s. 8) anfördes att i likhetmed föredragande statsrådet ansåg utskottet att ett förslag omutvidgad personkrets -- ur strikt handikappolitisk synvinkel --borde innefatta alla förflyttningshandikappade oavsett ålder.Kostnaderna för ett sådant bilstöd skulle dock bli mycketomfattande, och i dåvarande statsfinansiella läge var en sådanutvidgning enligt utskottets mening helt omöjlig. Denna frågafick enligt utskottet prövas när erfarenheter av det nyabilstödet föreligger och ekonomiska förutsättningar finns.I betänkandena /89:SoU19 och 1990/91:SoU1 behandladeutskottet liknande motionsyrkanden. Utskottet anförde ibetänkandet 1990/91:SoU1 att det ur strikt handikappolitisksynvinkel var klart att bilstödet borde omfatta även dem som äröver . Utskottet delade uppfattningen att den s.k.49-årsgränsen för bilstöd var snäv. Utskottet ansåg attregeringen i lämpligt sammanhang borde överväga möjligheternatill en utvidgning av personkretsen. Vad utskottet anfört borderiksdagen som sin mening ge regeringen till känna. Riksdagenföljde utskottet (rskr. 4).En utvidgning av bilstödet till att omfattaförflyttningshandikappade även efter var enligtutskottet mindre motiverad än en ändring av 49-årsgränsen och idet ekonomiska läge som förelåg omöjlig att genomföra.Till följd av beslut har den förutvaranderegeringen uppdragit åt () attutreda konsekvenserna av ett borttagande av 49-årsgränsen.Uppdraget skall redovisas till regeringen senast den 1 mars1992.Väsentliga förflyttningssvårigheterMotionerI motion So223 av m.fl. (fp) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om bestämmelserna för att erhålla bilstöd(yrkande 17). Enligt motionen tillämpas 2 § första stycket iförordningen om bilstöd till handikappade med betydandegodtycke. Armamputerade, personer som är armsvaga och kortvuxnafår i vissa fall avslag på sina ansökningar med motiveringen attfunktionshindret inte är särskilt omfattande. En översyn avdessa regler anses därför nödvändig, enligt motionen.I motion So245 av och (båda s)yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om översyn och utformning av regler förbilstöd till handikappade (delvis). Enligt motionen fårmånga som tidigare erhöll bilstöd genom AMS numera avslag påsina ansökningar med motivering att funktionshindret inte är såomfattande som lagstiftarna menat.I motion So251 av m.fl. (v) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att tillämpningen av lagen om bilstöd tillhandikappade bör ske med en högre grad av generositet än vad somför närvarande är fallet (yrkande 3). Kriteriet "väsentligasvårigheter" tolkas olika. Motionärerna drar slutsatsen attförsäkringsöverdomstolen har uppfattat att beslut haren mer generös innebörd än vad riksförsäkringsverketstillämpning ger uttryck för.I motion So283 av m.fl. (c) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av en översyn av reglerna förerhållande av bilstöd (yrkande 4 delvis). Bestämmelserna omvillkoren för att få bilstöd tillämpas mycket olika vidförsäkringskassorna, varför en översyn, enligt motionen, måstegöras.I motion So326 av och (bådas) yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om behovet av en förändring iförordningen om bilstöd. Motionärerna anser att förordningen börändras så att det tydligt framgår att det väsentliga är attfunktionshindret gör det mycket svårt att använda allmännakommunikationer, även om personen primärt kan förflytta sig.I motion So328 av och iVårgårda (båda c) yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om översyn ochbehov av förtydliganden i regelsystemet för bilstöd tillhandikappade (delvis). Kraven för bidrag är, enligtmotionen, strängare än tidigare, och "väsentligaförflyttningssvårigheter" skall föreligga om bilstöd skallbeviljas.BakgrundI 2 § första stycket förordningen om bilstöd tillhandikappade anges att med handikappad avses i dennaförordning den som på grund av varaktigt funktionshinder harväsentliga svårigheter att förflytta sig på egen hand eller attanlita allmänna kommunikationer.I proposition 1987/88:99 om förbättrat bilstöd tillhandikappade (s. 17) anförs att som grundläggande villkorgäller att det är själva funktionshindret som ger upphov tillväsentliga förflyttningssvårigheter. En sådan situationuppkommer enligt propositionen när den enskilde har väsentligasvårigheter att anlita allmänna kommunikationer. Enligtpropositionen kan det bl.a. gälla personer som vidförflyttningen är beroende av olika hjälpmedel, t.ex. rullstol,bockar eller käppar, men det kan också gälla vid svåraastmatiska besvär eller vid andra liknande allvarliga tillstånd.Riksförsäkringsverket () har i enuppföljningsrapport till handikappade gjort enuppföljning av utredningar avseende personkretsen m.m. RSVkonstaterar att försäkringsöverdomstolen (FÖD) i sina domar hartolkat begreppet "väsentliga förflyttningssvårigheter"förhållandevis liberalt. RFV har tolkat detta så attarbetsmarknadspolitiska hänsyn liksom bristande ellerobefintliga kommunikationer har vägts in vid bedömningen.Riksförsäkringsverket anför vidare:Enligt bedömning kommer ett genomslagav FÖD:s liberala praxis att innebära att gruppen försäkrade somär berättigade till bilstöd blir väsentligt större än förnärvarande. Den omständigheten kan komma att kräva attreservationsanslaget för bilstöd måste ökas.En fördjupad uppföljning av bilstödet genomförs för närvarandeinom riksförsäkringsverket.Tidigare behandlingI betänkandet 1990/91:SoU1 konstaterade utskottet attriksförsäkringsverket följer tillämpningen av de aktuellabestämmelserna. Utskottet förutsatte att verket gör regeringenuppmärksam på om någon ändring av bestämmelserna behöver göras.(Res. fp, c. )Kravet på körkortMotionI motion So223 av m.fl. (fp) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om undantag från kravet på eget körkort somkrav för erhållande av bilstöd (yrkande 16).