bet · GF01LU6 · 1991-11-12 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet sju motioner som tar upp olikakonkursrättsliga spörsmål. Tre av motionerna rör frågor om värdering avgäldenärens egendom vid främst konkurs. De övriga motionerna tar upp frågor omkonkursförvaltarens uppgifter vid ekonomiska brott, revision vid konkurs,överlåtelse av fordringar i fysisk persons konkurs och arbetstagareslönefordringar i konkurs.Utskottet har inhämtat remissyttranden över de tre motionerna om värdering avgäldenärens egendom från , ,kronofogdemyndigheten i , kronofogdemyndigheten i ,, , , , ,Föreningen , ochAckordscentralen . Remissyttrandena har intagits i bilaga 1 tillbetänkandet.Vidare har utskottet inhämtat remissyttranden över motionen om arbetstagareslönefordringar i konkurs från , kronofogdemyndigheten iStockholms län, , ,, akademikers centralorganisation,, Föreningen ,och Ackordscentralen Stockholm.Remissyttrandena har intagits i bilaga 2 till betänkandet.Utskottet avstyrker bifall till motionerna. 1990/91:L301 av m.fl. (m, c, v) vari yrkas att hosregeringen begär en utredning och förslag rörande tillvägagångssättet vidvärdering i konkursärenden liksom av tillämpningen av utsökningsbalken ochutsökningsförordningen syftande till så hög grad av objektivitet ochrättssäkerhet som möjligt.1990/91:L303 av () vari yrkas att hos regeringenbegär en utredning och förslag om tillvägagångssättet vid värdering ikonkursärenden liksom av tillämpningen av utsökningsbalken ochutsökningsförordningen syftande till så hög grad av objektivitet ochrättssäkerhet som möjligt.1990/91:L304 av () vari yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om översyn avkonkurslagen.1990/91:L308 av och () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet aven utredning av möjligheterna till ett effektivare utnyttjande avkonkursförvaltare vid förundersökning i brottmål samt av konkursförvaltaresställning, ansvar och skyldigheter vid sådant förfarande.1990/91:L309 av och () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om enöversyn av lönegarantilagstiftningen, konkurslagen och förmånsrättslagen.1990/91:L310 av () vari yrkas att hosregeringen begär förslag till sådan ändring i konkurslagen (1987:672) attobligatorisk revision införs vid konkurs.1990/91:L912 av och () vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär en översyn av reglerna vid frågor om överlåtelseav fordringar vid fysisk persons konkurs. AllmäntEfterlevnaden av civilrättsliga regler om betalningsskyldighet garanteras isista hand av att en gäldenärs egendom tvångsvis, genom utsökning och konkurs,kan användas till att tillgodose fordringsägarna.Regler om utsökning finns i utsökningsbalken (UB). Utsökningsförfarandetomfattar, i vad avser penningfordringar, två olika former, nämligen utmätningoch införsel. Utmätning får användas för uttagande av alla slags fordringar,och genom utmätning får i princip tas i anspråk all slags egendom som inte ärundantagen enligt särskilda regler. Införsel får äga rum för vissa slagsfordringar som ansetts kvalificerade därför, t.ex. fordringar påunderhållsbidrag och skatter.Konkursinstitutet regleras väsentligen genom konkurslagen (1987:672)som trädde i kraft . Konkurslagen (KL) utgör slutpunkten förett långvarigt och genomgripande arbete med reformering av den tidigarekonkurslagen . Reformarbetet har genomförts i etapper. Särskiltviktiga delreformer skedde dels (prop. 1975:6, bet. LU12) avseende iförsta hand den s.k. materiella konkursrätten, dels (prop. 1978/79:105,bet. LU19) främst avseende konkursförvaltningens organisation och införande aven ny ordning för handläggning av mindre konkurser.Åtskilliga lagar vid sidan av KL har stor betydelse för konkursinstitutetsfunktion. Särskilt kan här nämnas förmånsrättslagen (1970:979), lagen(1970:741) om statlig lönegaranti vid konkurs och ackordslagen (1970:847).Pågående arbeteMed anledning av ett riksdagsbeslut (bet. LU 1987/88:12, rskr. 57)tillkallades insolvensutredningen (Ju 1988:02) med uppdrag att utredaett antal spörsmål på konkursrättens område. Enligt direktiven (dir. 1988:52)till kommittén skulle i första hand utredas dels ett nyttrekonstruktionsförfarande för företag i ekonomisk kris, dels skuldsanering,dels en bättre anpassning av den konkursrättsliga lagstiftningen tillinternationella förhållanden och dels frågan om konkursgäldenärens rätt attöverklaga vissa beslut rörande försäljning av konkursboets egendom.Beträffande spörsmålet om ett nytt rekonstruktionsförfarande angavs idirektiven att målet för ett sådant förfarande skulle vara att rädda företagsom i och för sig är livskraftiga men som på grund av särskilda omständigheterhamnat i kris. I uppdraget låg enligt direktiven först och främst attförutsättningslöst överväga frågan om det bör införas ett alternativ tillkonkurs och ackord. Utredningen skulle vidare se över de delar avförmånsrättsordningen som berördes av rekonstruktionsfrågorna.I enlighet med vad som angavs i direktiven till insolvensutredningenbehandlade utredningen med förtur frågan om skuldsanering för fysiska personer.Utredningens förslag i den delen lades fram i delbetänkandet (SOU 1990:74)Skuldsaneringslag. Betänkandet innehåller förslag till lagstiftning som skallgöra det möjligt för överskuldsatta fysiska personer som inte drivernäringsverksamhet att under vissa förutsättningar genom beslut av tingsrätt fåtill stånd en lättnad i sin skuldbörda. Skuldsanering innebär att gäldenärenhelt eller delvis befrias från ansvar för betalningen av de skulder som enligträttens beslut omfattas av skuldsaneringen. I olikhet med vad som är fallet vidkonkurs syftar skuldsanering till att slutligt reglera gäldenärens ekonomiskasituation. Fullgör han den av rätten fastställda avbetalningsplanen finns ingenrestskuld kvar för honom. Betänkandet har remissbehandlats och bereds förnärvarande inom regeringskansliet.Hösten 1989 behandlade näringsutskottet ett antal motioner som bl.a. rördefrågor om etableringskontroll i fråga om näringsverksamhet (bet. 1989/90:NU7,rskr. I ärendet förordade näringsutskottet att en utredning kom tillstånd med ett övergripande uppdrag att föreslå samordnade åtgärder ägnade atthejda den enligt utskottets mening oroande konkursutvecklingen. gavsom sin mening regeringen till känna vad utskottet anfört.Med anledning av beslut tillkallade industriministern i slutet avår 1990 en kommitté för att utreda behovet av åtgärder ägnade att begränsaantalet företagskonkurser samt att -- om det behövdes -- föreslå samordnadeåtgärder i denna riktning. Enligt direktiven (dir. 1990:75) till kommitténingår i utredningsuppdraget bl.a. att analysera behovet avrekonstruktionsåtgärder innan företag blivit insolventa, dvs. närmast sådanaförebyggande åtgärder som syftar till förnyelse av företag i kris.Samtidigt som beslut fattades om sistnämnda utredning meddeladestilläggsdirektiv till insolvensutredningen (dir. 1990:74). Genom dessatilläggsdirektiv klargörs att insolvensutredningen skall utredarekonstruktionsfrågor som har samband med att ett företag har kommit påobestånd eller har betalningssvårigheter medan andra rekonstruktionsfrågor,dvs. mer förebyggande åtgärder, ankommer på den nya konkursutredningen. Medhänsyn till det angelägna i att frågor som rör rekonstruktion av företag i krisfår sin belysning , är det vidare enligt tilläggsdirektivenlämpligt att frågan om en anpassning av den konkursrättsliga lagstiftningentill internationella förhållanden bryts ut och behandlas i särskild ordning.Gäldenärs försättande i konkurs m.m.Gällande rättEnligt 1 kap. 2 § KL skall en gäldenär som är på obestånd efter egen eller enborgenärs ansökan försättas i konkurs. Med obestånd (insolvens) avses enligtandra stycket i paragrafen att gäldenären inte rätteligen kan betala sinaskulder och att denna oförmåga inte är endast tillfällig. Insolvens ansesföreligga om gäldenärens ställning är sådan att han inte kan betala sinaskulder allteftersom de förfaller. I detta ligger att en gäldenär kan varalikvid på kort sikt, dvs. ha till förfogande pengar eller andralättrealiserade tillgångar som svarar mot hans aktuella behov avbetalningsmedel, men ändå vara insolvent på längre sikt.Ansökan om konkurs görs hos tingsrätt, som har att pröva konkursansökan ochmeddela beslut om gäldenärens försättande i konkurs om förutsättningar för detföreligger.I 2 kap. 7--9 §§ KL meddelas särskilda bestämmelser om bevisningen angåendegäldenärens insolvens. En uppgift av gäldenären att han är insolvent skallgodtas, om det inte finns särskilda skäl att inte göra det (7 §). Görs ansökanom gäldenärens försättande i konkurs av en borgenär är denne i princip skyldigatt visa att gäldenären är insolvent.För sådana fall då gäldenären inte själv medger att han är på obestånd finnsvissa presumtionsregler (2 kap. 8 och 9 §§ KL) som borgenären kan åberopa.Enligt 8 § anses en gäldenär, om inte annat visas, vara insolvent när det vidutmätning enligt UB före konkursansökningen harframgått att han saknat tillgångar till full betalning av utmätningsfordringen,dvs. den fordran för vilken exekution sökts. Detsamma gäller, enligt andrameningen i paragrafen, om gäldenären har förklarat sig inställa sinabetalningar. Bestämmelsen i 9 § avser att gäldenären underlåtit att efterkommabetalningsanmaning. De omständigheter som anges i dessa paragrafer är sådanaatt de oberoende av närmare kännedom om gäldenärens tillgångar och skuldertypiskt sett utgör tillförlitliga tecken på obestånd.Om borgenären har åberopat en presumtionsregel måste gäldenären, för attundgå att bli försatt i konkurs, visa att han trots den presumtionsgrundandeomständigheten ändå är solvent, dvs. att han kan infria sina skulder ivederbörlig ordning eller att han endast tillfälligt är oförmögen till detta.Det gäller då för gäldenären att få fram en mera omfattande och allsidig bildav den ekonomiska ställningen som kan visa att han är solvent. Det kan härvidtänkas att gäldenären åberopar t.ex. andra uppgifter beträffande värdet av sinegendom än de som ligger till grund för konkursansökan. Sådana värderingsfrågorkan också komma upp i högre rätt om gäldenären överklagar konkursbeslutet.MotionsmotiveringarI motionerna 1990/91:L301 av m.fl. (m, c, v), 1990/91:L303 avIsa () och 1990/91:L304 av () anförs attdet förekommer fall där gäldenärer på felaktiga grunder försätts i konkursdärför att gäldenärens egendom värderats för lågt. Motionärerna föreslår att enöversyn och ändring görs av tillvägagångssättet vid värdering av denkonkurshotades egendom vid konkurser. Motionärerna anför att även reglerna omvärdering av utmätt fast egendom i UB bör ses över av samma skäl.Sammanfattning av remissyttrandenPå lagutskottets begäran har yttranden över motionerna L301, L303 och L304avgetts av (), som inhämtat synpunkter frånkronofogdemyndigheterna i , , och ,samt av , kronofogdemyndigheten i ,kronofogdemyndigheten i , , , , ,, Föreningen ,och Ackordscentralen Stockholm.RSV, , kronofogdemyndigheten i länoch Föreningen anser sammanfattningsvis attnuvarande regler på ett tillfredsställande sätt beaktat bl.a. gäldenärensintresse i fråga om värderingen av hans egendom vid konkurs och utmätning, attmotionärernas förslag endast skulle innebära ökade kostnader och att detsåledes inte föreligger behov av den översyn som motionärerna efterlyser. Sammauppfattning i stort har kronofogdemyndigheten i som dockanser att det finns skäl att låta RSV och utarbetavissa riktlinjer för bedömningen av frågan när det är lämpligt att utvidgakretsen av sakkunniga värderingsmän. Även , till vars yttrande Ackordscentralen ansluter sig,anser att gäldenärens rättsskyddsintresse väl beaktats i gällande rätt mentillfogar att det eventuellt bör göras en översyn av bl.a. reglerna omtingsrätternas handläggning av konkursmålen i syfte att stärka gäldenärensrätt.Industriförbundet vill inte motsätta sig att frågan om värdering avkonkurshotads egendom blir föremål för översyn men framhåller att försiktighetbör iakttas beträffande alla åtgärder som riskerar att öka kostnaderna isamband med konkurs. anser att det norskasystemet med en särskild gjeldsnemnd bör övervägas om det visar sig att dettasystem medfört ett större mått av rättssäkerhet. Svenska Bankföreningenställer sig positiv till att frågan utreds närmare i sammanhang med de pågåendeutredningarna på konkursområdet. är också iprincip positiv till att frågan utreds närmare men framhåller attinsolvensutredningens arbete först bör avvaktas.En fullständig redovisning av remissyttrandena finns i bilaga 1 tillbetänkandet.Utskottets övervägandenUtskottet erinrar om att vid rättens prövning av en konkursansökan ärparterna -- borgenär och gäldenär -- i princip fria att anföra de uppgifter ochåberopa den bevisning som de anser styrker deras sak. Några hinder finnssåledes i princip inte mot att t.ex. närmare uppgifter om gäldenärens egendom iolika avseenden förs in i processen till belysning av insolvensfrågan. Vidrättens prövning av en konkursansökan gäller allmänna processrättsliga reglerför bevisning i tvistemål och några särskilda bestämmelser med avseende påvärdering av gäldenärens egendom i det sammanhanget finns inte.De frågor om värdering av gäldenärens egendom som tas upp i motionerna L301,L303 och L304 får en särskild betydelse för det fall att borgenären till stödför sin konkursansökan åberopar en av presumtionsreglerna i KL. Dessa reglerinnebär ju att gäldenären skall anses vara på obestånd om vissa däri angivnaomständigheter, som oberoende av närmare kännedom om gäldenärens tillgångar ochskulder typiskt sett utgör tillförlitliga tecken på insolvens, är för handen.Även i dessa fall har emellertid gäldenären möjlighet att föra bevisning motantagandet om hans insolvens och åberopa t.ex. andra uppgifter rörande värdetav hans egendom än de som ligger till grund för konkursansökan.Beträffande värdering av egendom vid utmätning blir inte som fallet är vidprövning av en konkursansökan allmänna processrättsliga regler om t.ex.bevisning tillämpliga. Här gäller i stället särskilda regler i UB om attkronofogdemyndigheten skall beskriva och värdera den egendom som kan bliföremål för utmätning. Därvid får vid behov sakkunniga anlitas. Vid försäljningav fast egendom på offentlig auktion med anledning av t.ex. utmätning kanfastighetsägaren överklaga auktionen och göra gällande att fastigheten såltstill ett för lågt pris.Enligt utskottets mening ger nuvarande ordning betryggande garantier för atten gäldenär inte skall behöva försättas i konkurs i andra fall än då hanverkligen är på obestånd. Såvitt känt har det inte heller i den praktiskatillämpningen visat sig att avsaknaden av särskilda regler om värderingen avkonkursgäldenärens egendom mera allmänt vållat problem. Av såvälremissyttrandena som motionerna framgår också att bakgrunden till motionärernasönskemål är ett enskilt fall. I likhet med flertalet av de myndigheter ochorganisationer som yttrat sig över motionerna anser utskottet således att någonsärskild översyn av konkursreglerna i enlighet med yrkandena i motionernainte är motiverad. Utskottet beaktar härvid också att olika spörsmål röranderekonstruktion av företag i kris övervägs av två utredningar ochatt värderingsspörsmål härvid kan komma att aktualiseras.Inte heller anser utskottet att någon särskild översyn av utsökningsbalken ärpåkallad.Med hänvisning till vad som sålunda anförts avstyrker utskottet bifall tillmotionerna L301, L303 och L304.KonkursförvaltningenGällande rättGenom konkursbeslutet förlorar gäldenären rådigheten över den egendom somingår i konkursboet. Rådigheten tillkommer i stället förvaltaren, som utses avrätten efter hörande av tillsynsmyndigheten. Enligt 7 kap 1 § KL skallförvaltaren ha den särskilda insikt och erfarenhet som uppdraget kräver samtäven i övrigt vara lämplig för uppdraget. Förvaltaren får inte stå i ett sådantförhållande till gäldenären, en borgenär eller någon annan att det är ägnat attrubba förtroendet för hans opartiskhet i konkursen. De nuvarande kraven påförvaltarens kvalifikationer tillkom i huvudsak genom reform avkonkursrätten. Avsikten var enligt uttalanden i förarbetena attförvaltaruppdrag i princip skulle anförtros endast åt personer --företrädesvis advokater -- som specialiserat sig på konkursförvaltning, menäven andra, t.ex. ledande tjänstemän hos ackordscentral, kunde komma i fråga.Förvaltarens allmänna åligganden är enligt 7 kap. 8 § första stycket KL attta till vara borgenärernas gemensamma rätt och bästa samt vidta alla deåtgärder som främjar en förmånlig och snabb avveckling av boet. Detta innebäratt förvaltaren skall eftersträva ett så gott ekonomiskt resultat som möjligt.Han skall emellertid också, t.ex. vid avyttring av en av gäldenären bedrivenrörelse, beakta de anställdas och det allmännas gemensamma intresse attsysselsättningen främjas långsiktigt. Paragrafens andra stycke upptar enbestämmelse om detta.I 7 kap. 10 § KL finns en regel om att förvaltaren i viktigare frågor skallhöra tillsynsmyndigheten och särskilt berörda borgenärer, om det inteföreligger hinder mot det. Förvaltaren skall i sådana frågor höra ävengäldenären, om det lämpligen kan ske. Med viktigare frågor avses här t.ex.frågor om driften av gäldenärens rörelse och om försäljning av värdefullegendom.En av de första viktiga uppgifterna för förvaltaren är att utreda boetstillstånd. Hit hör upprättandet av bouppteckning, som skall beedigas avgäldenären vid ett s.k. edgångssammanträde (om edgångssammanträde se 6 kap.3--5 §§ KL). I övrigt kan nämnas bl.a. att förvaltaren har att upprättaen s.k. förvaltarberättelse, innehållande bl.a. uppgifter om boets tillståndoch orsakerna till gäldenärens obestånd. Berättelsen skall innehålla bl.a.uppgift i förekommande fall om att misstanke om brott som avses i 11 kap.brottsbalken (brott mot borgenärer m.m.) anmälts till åklagare. Enligt 7 kap.16 § KL skall förvaltaren nämligen underrätta allmän åklagare bl.a.om han finner att gäldenären kan misstänkas för sådan brottslighet samt därvidange grunden för misstanken. Allmän åklagare skall enligt 17 kap. 7 § KL hatillgång till alla handlingar som rör boet vilka kan lämna upplysning omhuruvida gäldenären gjort sig skyldig till brottsligt förfarande mot sinaborgenärer.Förvaltningen skall stå under tillsyn av en tillsynsmyndighet.Tillsynsmyndigheter är vissa kronofogdemyndigheter som av regeringen utsettsdärtill.Konkursboets egendom skall i princip säljas så snart det lämpligen kan ske.Bestämmelser om försäljning av egendom finns i 8 kap. KL. Försäljning av vanliglös egendom som inte sker genom fortsättande av gäldenärens rörelse skall ägarum på auktion eller i annan ordning som förvaltaren finner mest fördelaktigför att ta till vara borgenärernas intressen. Om fast egendom finns i boet kanförvaltaren begära att den säljs exekutivt, dvs. säljs i den ordning somföreskrivs i 12 kap. UB för utmätt fast egendom.De genom försäljningen av konkursboets egendom influtna medlen skall -- i denmån de inte gått åt till betalning av konkurskostnader, främst arvode tillförvaltaren, och skulder som konkursboet som sådant i övrigt ådragit sig, dvs.vad som benämns massaskulder -- av förvaltaren delas ut till borgenärerna.Det finns inga särskilda regler om revision i konkurs. Bestämmelser omrevision beträffande aktiebolag och ekonomiska föreningar finns iaktiebolagslagen (1975:1385) resp. lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar.För vissa andra företag finns föreskrifter om revision i lagen (1980:1103) omårsredovisning m.m. i vissa företag (årsredovisningslagen). Enligt 4 kap. 1 §årsredovisningslagen skall företag som är årsredovisningsskyldiga enligt lagenutse en eller flera revisorer. Skyldigheten att avge årsredovisning är enligt 2kap. 1 § årsredovisningslagen i sin tur knuten till åliggandet enligtbokföringslagen (1976:125) att upprätta årsbokslut. Av sistnämnda lag framgåratt skyldighet att upprätta årsbokslut, som avslutning på den löpandebokföringen under räkenskapsåret, åligger förutom aktiebolag och ekonomiskförening även handelsbolag och enskild näringsidkare, i sistnämnda fall underförutsättning att omsättningen uppgår till viss storlek.Nu angivna allmänna regler om revision är tillämpliga även för det fallföretaget eller föreningen är i konkurs.Bestämmelserna om revision kan i korthet sägas innebära följande. För revisorfinns vissa allmänna behörighets- och kvalifikationskrav. Minst en revisorskall vara auktoriserad revisor eller godkänd revisor. I den omfattning som godrevisionssed bjuder skall revisor granska företagets årsredovisning jämteräkenskaperna samt styrelsens och verkställande direktörens förvaltning.Revisor skall för varje räkenskapsår avge revisionsberättelse tillbolagsstämman resp. föreningsstämman eller, i fråga om företag som omfattas avårsredovisningslagen, till den årsredovisningsskyldige.Revisionsberättelsen skall innehålla uttalande om huruvida årsredovisningenuppgjorts enligt lag. Beträffande aktiebolag och ekonomiska föreningar skallrevisionsberättelsen även innehålla uttalande angående ansvarsfrihet förstyrelseledamöterna och verkställande direktören liksom angående fastställandetav balansräkningen och resultaträkningen samt det i förvaltningsberättelsenframställda förslaget till dispositioner beträffande bolagets resp. föreningensvinst eller förlust. I fråga om företag som omfattas av årsredovisningslagengäller i sistnämnda hänseenden i stället en allmän möjlighet för revisor att irevisionsberättelsen meddela sådana upplysningar som han önskar bringa till denårsredovisningsskyldiges kännedom.MotionsmotiveringarEnligt motion 1990/91:L308 av och () finns detskäl att överväga en klarare och effektivare rollfördelning mellan åklagare ochkonkursförvaltare vid utredning om ekonomisk brottslighet. Staten skulle kunnafinansiera den ytterligare utredning som konkursförvaltaren finner nödvändigför att presentera ett bättre beslutsunderlag för de rättsvårdandemyndigheterna. En regel som ger möjlighet att särskilt förordnakonkursförvaltare för ytterligare utredning i alla slags konkurser bör enligtmotionärerna övervägas.I motion 1990/91:L912 av och () anförs att enfordran som föreligger vid konkurs inte bör kunna överlåtas på annan och attden under alla förhållanden bör ha en preskriptionstid som inte överskrider densom gäller i brottmål av olika slag.Enligt motion 1990/91:L310 av () föreligger det behovav en kompetent genomförd revision vid konkurs. Revisorns skyldighet attårligen göra revision och upprätta revisionsberättelse bör utvidgas till attavse revision jämte revisionsberättelse per konkursdagen.Utskottets övervägandenVad först angår yrkandet i motion L308 vill utskottet erinra om attkonkursförvaltaren skall vara opartisk och att han skall ta till vara såvälborgenärernas som gäldenärens intressen. Han skall också beaktasysselsättningsaspekter. Förvaltarens främsta uppgift är att främja en så snabboch förmånlig avveckling av konkursboet som möjligt. Enligt utskottets meningskulle det rimma mindre väl med förvaltarens allmänna ställning och uppgifteratt -- utöver den undersöknings- och anmälningsplikt beträffande brott somredan åligger förvaltaren -- införa en skyldighet för honom att närmare utredaekonomisk brottslighet med anknytning till konkursen. Utskottet vill ocksåpåpeka att avvecklingen av konkursboet kan komma att avsevärt försinkas omförvaltaren i enlighet med motionärernas förslag skall bistå de rättsvårdandemyndigheterna med utredningar.Det sagda innebär inte att utskottet tar avstånd från syftet med motionen,nämligen att bekämpningen av den ekonomiska brottsligheten skalleffektiviseras. De problem som finns på området har emellertid inte samband meddet konkursrättsliga regelsystemet utan måste -- som antyds av motionärernasjälva -- ses mot bakgrund av att det inom polis- och åklagarmyndigheterna intei tillräcklig utsträckning finns personal med sådan utbildning som erfordrasvid förundersökningar om ekonomiska brott.