bet · GE01UU18 · 1991-05-07 00:00:00 — Utskottet konstaterar attsäkerhetspolitiska frågor inte hör till de områden inom vilka denordiska länderna samarbetar i Nordiska rådet.Yrkande 6 i motion U418 (mp) och yrkande 2 i motion U527 (mp)avstyrks därför.I ett antal motioner berörs frågan om besök i avutländska fartyg som kan tänkas vara kärnvapenbestyckade.I yrkande 7 i motion U418 föreslås att skall krävaabsoluta garantier från de gästande fartygens sida att de ejmedför kärnvapen. I yrkande 10 i motion U429 (c) föreslås attSverige skall skärpa sin praxis genom att kräva besked om attsvensk lag respekteras i samband med örlogsbesök frånkärnvapenländer. I yrkande 8 i motion U433 (v) föreslås attSverige skall förbjuda alla besök av kärnvapenbestyckade fartyg,till vilka skall räknas även sådana som vägrar uppge om de harkärnvapen ombord. I yrkande 6 i motion U413 (m) poängteras istället vikten av ställning som ett fritt hav, ochatt ett förbud mot kärnvapenmakternas örlogsbesök inte skulleskapa annat än en illusion av ökad säkerhet.För svensk del gäller att när regeringen meddelar tillståndför örlogsbesök erinras den gästande nationen om att kärnvapeninte får medföras vid besök i svenska hamnar. Detta sker medföljande formulering: "Det råder generellt förbud att medförakärnvapen vid besök i . utgår från attdetta förbud strikt iakttages." Den svenska politiken i fråga ombesök av örlogsfartyg bygger sålunda på att vi hyser förtroendeför att besökare respekterar våra regler.Den besökande staten avkrävs inga garantier. Om emellertidsådana garantier skulle begäras och lämnas föreligger ingen rättatt inspektera örlogsfartyg för att klarlägga det verkligaförhållandet. Enligt uppgift finns det inteheller några säkra metoder för verifikation utan att inspektionpå platsen görs. Snarare pekar de verifikationsförsök som gjortsi form av strålningsmätning på att denna metod inte kan ge någonslutgiltig lösning på verifikationsproblemet. Detta innebär attett besökstillstånd skulle bygga på förtroende för besökarenäven i detta fall.Örlogsbesök i är en del i ett större militärt utbytesom ökar förtroendet mellan länder. Det är ett svenskt intresseatt kunna delta i detta utbyte. Förtroende är ett av deväsentliga elementen i vårt arbete för fred och nedrustning ochockså i den europeiska säkerhetskonferensens mandat. Östersjönär internationellt vatten, och örlogsbesök från alla länder börvälkomnas så länge svensk lag respekteras. Besöken har av bl.a.dessa anledningar en funktion att fylla i svensk utrikes- ochsäkerhetspolitik.Med det anförda avstyrker utskottet yrkande 7 i motion U418(mp), yrkande l0 i motion U429 (c) och yrkande 8 i motion U433(v) samt betraktar yrkande 6 i motion U413 (m) som besvarat.I yrkande 1 i motion U430 (fp) föreslås att skalltillämpa regler liknande dem som gäller i . Enligtlagstiftningen av om kärnvapenfria zon ochom nedrustning och rustningskontroll är det förbjudet att anlöpanyzeeländsk hamn med kärnvapenbeväpnat eller kärnkraftsdrivetfartyg. Premiärministern prövar frågan om tillstånd förutländska örlogsfartyg att besöka inre vatten.Därvid får han, heter det i samma lagstiftning, endast gebesökstillstånd om han är förvissad om att fartygen inte medförnågon kärnvapenutrustning (nuclear explosive device). Enmotsvarande regel gäller för luftfartyg. En rådgivande kommittéhar upprättats för att bistå premiärministern ochutrikesministern i nedrustningsfrågor, inkl. tillämpningen av1987 års lagstiftning. Sedan denna lagstiftning infördes haremellertid inte några örlogsbesök från kärnvapenmakternas sidaägt rum i Nya Zeeland.Vad gäller förslagen om ett närmare samarbete med Nya Zeelandvill utskottet anföra att självfallet nära följerutvecklingen där, men att det finns skillnader mellanomständigheterna i de båda fallen. Frågan om besök av utländskaörlogsfartyg i svenska hamnar har samband såväl med helheten idet nordiska säkerhetspolitiska mönstret som med den pågåendeutredningen om en kärnvapenfri zon i . Den svenskahandlingslinjen måste bestämmas utifrån en bedömning avsituationen i vår del av världen.I yrkande 8 i motion U418 (mp) föreslås att skallinleda ett erfarenhetsutbyte med andra småstater som haftproblem med örlogsfartyg från atomvapenmakter. I yrkande 2 imotion U430 (fp) föreslås att även fortsättningsvisskall verka internationellt för en avveckling avkärnvapenmakternas policy att varken bekräfta eller förnekaförekomsten av kärnvapen ombord på sin fartyg. I motion U421 (s)föreslås att i internationella fora väcker frågan ominspektionsrätt av främmande örlogsfartyg.Utskottet gav i närmast föregående betänkande om nedrustning(l990/91:UU4) en ingående redogörelse för hur på fleraolika sätt och aktualiserat frågan om kärnvapentill sjöss. cirkuleradeSverige i första utskottet ett förslag om nedrustnings-och förtroendeskapande åtgärder, vilket innehåller förslag omantingen bilaterala eller multilaterala förhandlingar om ettförbud mot icke-strategiska kärnvapen till sjöss.Utskottet delar uppfattningen att en internationellöverenskommelse såväl om praxis vad gäller bekräftande avkärnvapen ombord som beträffande kärnvapen till sjöss över huvudtaget är av stor betydelse. Regeringen bör därför fortsätta atti konstruktiva former söka vinna ökat internationellt gehör fören ändring av stormakternas politik. Utskottet vill dockifrågasätta om det är realistiskt att förena denna strävan medett förslag om inspektion av kärnvapenmakters stridsfartyg påöppna havet och vid hamnbesök.Med det anförda betraktar utskottet yrkande 8 i motion U418(mp) samt yrkandena 1 och 2 i motion U430 (fp) som besvarade ochavstyrker motion U421 (s).I ett antal motioner lämnas förslag om stöd till olikainstitutioner i verksamma inom det nedrustnings- ochsäkerhetspolitiska området. I motion U411 (s) samt i yrkande 14i motion U429 (c) föreslås att regeringen skall besluta om stödtill vid Uppsalauniversitet. Motionärerna i U411 framhåller att institutionenbl.a. byggt upp en internationellt uppmärksammad databas överpågående väpnade konflikter. Sedan l988 har verksamhetenbedrivits med stöd av speciellt beslutade bidrag frånutrikesdepartementet och även med bidrag från andra håll.Motionärerna beräknar att en finansiering av programmet skullekräva 1,3 milj.kr. eller som en kortsiktig lösning 0,3milj.kr. för en del därav.Utskottet anser att institutionen bedriver ett arbete som ärintressant och värdefullt. Enligt vad utskottet inhämtatutesluter inte regeringen att bidrag till Institutionen förfreds- och konfliktforskning i kan ges även för nästabudgetår.Med det anförda betraktar utskottet motion U411 (s) samtyrkande 14 i motion U429 (c) som besvarade.I motion U416 (s) föreslås att regeringen får i uppdrag attkomma med ett förslag till praktiskt inriktadmedlingsverksamhet i mindre institutionaliserade former. Iyrkande 9 i motion U417 (fp) föreslås att skall ta ettinitiativ för uppbyggnad av kompetens för internationellmedling, eventuellt i form av ett oberoende medlingscentrum medsäte i har behandlat likartade förslag i sina två senastenedrustningsbetänkanden. I l989/90:UU6 gjorde utskottet etttillkännagivande, i vilket utskottet förutsatte att regeringenskulle göra en noggrann analys av de tillgängligainstrumenten för internationell medling och eventuella behov ochkompletteringar och på grundval av en sådan analys lämna enredogörelse för huruvida och i så fall på vilka sätt en särskildsvensk insats på detta område skulle kunna tillföra bättreinsatser än de existerande att utnyttja medlingen som ett sättatt lösa konflikter på fredlig väg. I senast föregåendebetänkande (l990/91:UU4) uttalade utskottet att utskottetförutsatte att denna regeringsredogörelse även omfattade deframsteg beträffande fredlig lösning av konflikter som ägt ruminom ramen för ESK-processen.Utskottet noterar att någon redogörelse av efterlyst slag ännuinte lämnats av regeringen. Utskottet vill understryka detangelägna i att så sker. Frågan om fredlig lösning av konflikterär föremål för uppmärksamhet i flerainternationella fora. Inom ESK kan det beslutade centretför förhindrande av konflikter i komma att spela en roll.Därtill är det önskvärt att framsteg kan göras beträffande densärskilda mekanism inom ESK för hantering av politiska kriser,varom enighet ej kunde nås vid toppmötet i men som skallbli föremål för fortsatta diskussioner. Vid ett expertmöte inomESK på nåddes enighet om ett antal viktigaprinciper för fredlig lösning av tvister under de villkor somgäller för ESK-samarbetet. Slutligen har inte minst diskussionenom FNs framtida roll för byggandet av en varaktig fred kommitatt intensifieras, bl.a. som ett resultat av organisationensinsatser under Gulfkriget.Alla dessa utvecklingar har enligt utskottets uppfattningbetydelse för hur de av motionärerna väckta förslagen i ett merlångsiktigt perspektiv skall bedömas.Med det anförda betraktar utskottet motion U416 (s) samtyrkande 9 i motion U417 (fp) som besvarade.I yrkande 8 i motion U417 (fp) föreslås att regeringen börstödja förslaget att etablera ett centrum förnedrustningsforskning och rustningskontroll iLinköping i samarbete mellan där och FOAsavdelning för informationsteknologi. Syftet skulle vara attutnyttja den kompetens som finns samlad i för atttillgodose det ökande behovet av kunskaper om verifikation isamband med avtal om nedrustning och förtroende- ochsäkerhetsskapande åtgärder.I det förslag till centrum som utarbetats av Linköpingsuniversitet framhålls att forskarna skulle vara knutna tillexisterande institutioner vid eller FOA.Forskningsprojekt som finansieras med ett speciellt anslagskulle beslutas av en styrgrupp utsedd gemensamt avuniversitetet och FOA.Utskottet vill framhålla att FOA, inkl. dess avdelning iLinköping, utför ett värdefullt arbete med att tillhandahållateknisk expertis till stöd för ansträngningar i deinternationella nedrustningsförhandlingarna. Det är utskottetsförhoppning att samarbetet mellan FOA och existerandeinstitutioner vid kan byggas ut och ge resultatsom kan vara av värde i nedrustningsarbetet. Utskottet kan dockmed hänsyn till rådande budgetläge inte föreslå att någraspeciella resurser över budget tillförsprojektet.Med det anförda betraktar utskottet yrkande 8 i motion U417(fp) som besvarat.I motion U656 (fp, s, m, c) föreslås att ett institutskall skapas i för att formulera principer och bygga uppen oberoende kompetens för valövervakning samt bistånd tillatt genomföra valövervakning runt om i världen. Som enintressant modell vad gäller organisationen av ett dyliktinstitut hänvisar motionärerna till SIPRI.Utskottet konstaterar att frågan om demokrati och om fria ochrättvisa val har kommit att inta en alltmer central ställning idet internationella samarbetet. Demokratiseringen i Central-och och avvecklandet av enpartisystemet i ett antalu-länder har i hög grad bidragit härtill. Närvaro av utländskaobservatörer har blivit ett vanligt inslag vid allmänna val iCentral- och och även i viss mån i tredje världen.Motionärerna hänvisar till att för demänskliga rättigheterna endast i korthet behandlat frågan ochatt bör känna ett särskilt ansvar av det svenska medlemskapet av kommissionen.Som utskottet konstaterat i sitt senaste betänkande ommänskliga rättigheter (l989/90:UU22) har FN på olika sätt ägnatfrågan om normsystem för fria val viss uppmärksamhet undersenare år. Resolutioner har antagits l988, l989 och l990.Traditionellt har FN dock inte haft någon uppgift beträffandeövervakning av nationella val i medlemsländerna. Bakgrunden ärartikel 2:7 i om icke-inblandning i staternas inreangelägenheter. Det är enligt utskottet signifikativt att densenaste generalförsamlingens resolution l990 omperiodiska och hederliga val, som antogs med konsensus,kompletteras med en annan resolution beträffande respekt förprinciperna om nationell suveränitet och icke-inblandning istaternas inre angelägenheter vad gäller deras valprocedurer.Denna resolution stöddes av flertalet , medan flertaleti-länder röstade emot.Mot denna bakgrund begränsas den hjälp i form av rådgivningoch tekniskt bistånd som kan lämnas t.ex. genom FNs center förmänskliga rättigheter till sådana länder som själva önskarerhålla stöd. För detta ändamål finns möjlighet att utnyttja enspeciell fond, till vilken är den störstabidragsgivaren.Utskottet anser att bör fortsätta att göra vad som ärmöjligt för att internationellt främja denna fråga. Utskottetvill också hänvisa till den starkare betoningen avdemokratimålet i det svenska biståndssamarbetet. Det ärutskottets förhoppning att det somESK-toppmötet i l990 beslöt att inrätta ocksåkan komma att få betydelse för frågans utveckling itredje världen. Regeringen bör trots svårigheterna enligtutskottets mening pröva möjligheten att finna nya vägar för attaktualisera valövervakningen inom FN.Vad beträffar inrättande av ett speciellt institut i Sverigeanser utskottet att ett visst utredningsarbete kan varamotiverat beträffande hur och i vilka former man skulle bättrekunna ta till vara erfarenheterna från de internationellavalövervakningar som genomförts och genomförs. Därmed skullekompetens kunna byggas upp och följaktligen möjligheter skapasatt lämna råd och tekniskt bistånd inför framtida liknandevalövervakningsaktioner. Utskottet anser det önskvärt attutrikesdepartementet utreder frågan.Med det anförda anser utskottet motion U656 (fp, s, m, c)besvarad.Europeiska säkerhetsfrågorSlutdokumentet från om säkerhetoch samarbete i innehåller tre sakområden eller s.k.korgar. Den första korgen omfattar frågor rörande säkerheten iEuropa och innehåller ett antal viktiga principer förförbindelserna mellan de deltagande staterna samt ett dokumentom förtroendeskapande åtgärder och vissa aspekter på säkerhetoch nedrustning. Korg två behandlar ekonomiskt och teknisktsamarbete m.m. samt korg tre mänskliga kontakter över gränserna,informations- och kulturfrågor. Det uttalades vid dokumentetsantagande att alla tre korgarna hade samma vikt och att balansenmellan dem måste vidmakthållas i den fortsatta processen. Enfjärde korg behandlar de för ESK-processens livskraft så viktigauppföljningsmötena, av vilka det möte som inleddes i hösten1986 och avslutades var det tredje. Nästauppföljningsmöte blir i 1992.I yrkande 8 i motion U413 (m) framhålls vikten av att Sverigekonsekvent och medvetet arbetar för att överenskommelserna iParisdokumentet förverkligas. I yrkande 2 i motion U429 (c)understryks att det är viktigt att ger ESK hög prioritetbl.a. när det gäller de nya institutionerna samt att ESK ges såöppna former som möjligt. I motion U413 (m) framhålls i yrkande10 vikten av att en konfliktlösningsmekanism kan överenskommasunder uppföljningsmötet i l992 och i yrkande 11 isamma motion vikten av att de förtroende- och säkerhetsskapandeåtgärderna blir verkligt effektiva. I yrkande 2 i motion U417(fp) framhålls vikten av verifikation av ingångna avtal och detönskvärda i att ett centrum för verifikation knyts tillESK-processen.Utskottet vill med anledning av dessa förslag först konstateraatt de djupgående förändringar som ägt rum i under detgångna året har kommit att ställa ESK-processen i centrum förett nytt alleuropeiskt samarbete. Den 19--21 november 1990genomfördes ESKs toppmöte i . Detta var det andra mötetnågonsin med ESK-staternas stats- och regeringschefer. Detförsta ägde rum i samband med Slutaktens undertecknande iHelsingfors 1975.Vid toppmötet undertecknades ett slutdokument, som fick namnetParisstadgan för ett nytt . I denna bekänner sig samtligaESK-stater till demokratins och rättsstatens principer. IParisstadgan anges också riktlinjer för ESKs framtida arbete påen rad områden, såsom militär säkerhet, fredlig lösning avtvister, den mänskliga dimensionen, ekonomiskt samarbete, miljöoch kultur.Vid Parismötet beslöts att ge ESK fastare arbetsformer. Dettatar sig uttryck på två sätt, dels genom regelbundna politiskasamrådsmöten på olika nivåer, dels genom etablering av fastaESK-institutioner i form av ett administrativt sekretariat iPrag, ett centrum för förhindrande av konflikter i samt ettkontor för valövervakning i . Vidare fattades ettprincipbeslut om införandet av en parlamentarisk dimension iESK.De regelbundna samrådsmötena skall genomföras på tre nivåer,nämligen toppmöten, utrikesministermöten samt möten med högreämbetsmän ("") från ESK-länderna. Genom dennanya mötesstruktur kommer att delta ien regelbunden politisk konsultationsprocess, där sannolikt ävensäkerhetspolitiska frågor kommer att kunna behandlas.Parismötets beslut på detta område medför att mötesfrekvenseninom ESK framöver kommer att bli mycket omfattande. Dettaförstärks av det faktum att verksamheten inom ESK ävenfortsättningsvis kommer att bedrivas i form av uppföljningsmötenoch expertmöten.Under 1991 äger fem expertmöten rum inom ESKs ram: ett redangenomfört möte på om fredlig lösning av tvister; ett mötei --juni om kulturarvet samt det tredje mötet omESKs mänskliga dimension, vilket enligt Wiendokumentet 1989skall hållas i i september.Dessa tre möten beslutades vid uppföljningsmötet i --1989. Därutöver beslutade toppmötet i om ytterligaretvå möten, vilka båda skall ses i relation till de senaste årensomvälvningar i . Det första, vilket skall hållas i Genèvei juli, behandlar frågan om etniska minoriteter. Det andra avParismötet beslutade expertmötet är ett seminarium omdemokratiska institutioner, som skall hållas i i november.Inom ramen för detta möte kommer man bl.a. att diskutera sättatt främja livskraftiga demokratiska institutioner inomESK-staterna.Ett förslag om en politisk krishanteringsmekanism, kringvilken konsensus ej kunde nås till Parismötet, torde komma attbli en central fråga i det kommande arbetet inom ESK.Supplementet till Parisstadgan föreskriver att en sådan mekanismskall beslutas av utrikesministerrådet och avse sammankallandeav ämbetsmannakommittén i krissituationer. En dylik mekanism kanenligt utskottets åsikt bli ett värdefullt komplement till ESKsstruktur, men för att den skall vara effektiv krävs att denmåste vara obligatorisk och att den kan utlösas med kort varsel.Förhandlingarna inom ESK om nedrustning(CFE) resp. förtroendeskapande åtgärder (CSBM) ledde hösten l990fram till antagandet av två betydelsefulla dokument. Det förstasom antogs var resultatet av 34-statsförhandlingarnai om förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder. Detta nyaCSBM-dokument innehåller bestämmelser om förbättring ochutvidgning av Stockholmsdokumentets förtroende- ochsäkerhetsskapande åtgärder, ett nytt program förinformationsutbyte om militära strukturella förhållandenavseende land- och flygstridskrafter,information om militärbudgetar och planer för införande av nyavapensystem m.m., rätt till information om s.k. ovanligamilitära aktiviteter, rätt till bilaterala överläggningar om enfråga av detta slag skulle kunna uppkomma, rätt att kalla inalla ESK-staterna för diskussion, inrättande av ett nyttdatakommunikationssystem mellan alla ESK-stater samt årligamöten för att diskutera implementeringen av överenskomna om begränsningar av de konventionella styrkorna iEuropa undertecknades vid toppmötet i . Utskottet gav isitt nedrustningsbetänkande en ingående redovisning avavtalets då preliminära innehåll. Utskottet vill här blottkonstatera att när genomförts kommer man i Europavid 1990-talets mitt att nå numerär paritet mellan NATO ochländerna i den då sannolikt avskaffade Warszawapaktenbeträffande fem viktiga vapenkategorier: stridsvagnar,artilleri, pansrade stridsfordon, attackhelikoptrar ochstridsflygplan. Detta har uppnåtts genom asymmetriskareduktioner, dvs. i fråga om de flesta vapenkategorier harSovjetunionen åtagit sig väsentligt större nedskärningar änNATO-sidan. Såväl kapaciteten för storanfall som möjligheten attgenomföra överraskande angrepp på kontinenten kommer därmed attreduceras kraftigt.Enlig avtalet skall de vapen inom de reglerade kategoriernasom vid tiden för avtalets undertecknande befann sig inomavtalsområdet (från till ) fysiskt eliminerasantingen genom skrotning eller omvandling till fredliga ändamål,s.k. I avtalet ingår ett mycket omfattande systemför verifikation, bl.a. en långtgående inspektionsregim. inspektion av anmäld utrustning ske utan rätt till vägran.Även platser där en part inte uppgivit att någon avtalsbegränsadutrustning skall förekomma kan inspekteras (s.k. challengeinspection) men i detta fall har den utmanade staten rätt attvägra.Under månaderna före avtalets undertecknande överfördeSovjetunionen mycket stora mängder stridsvagnar, övrigapansarfordon och artilleri till området öster om , vilket ejtäcks av avtalet. Detta handlande har inte varit avtalsstridigt,men enligt västliga uppgifter kan det vara fråga om så mycketsom sammanlagt över 70 000 enheter, alltså mer än vadSovjetunionen enligt avtalet sammanlagt får förfoga över isjälva avtalsområdet väster om . Så länge denna utrustningkan bevaras i stridsdugligt skick kan den komma att utgöra enslags strategisk reserv. I någon mån kan därmed CFE-avtaletsstabiliserande effekt komma att påverkas. Med hänsyn till destora avstånden och svårigheterna att vidmakthålla materielen ifunktionsdugligt skick har denna aspekt emellertid ej föranlettnågra starkare reaktioner i väst.Vad som däremot väckt de andra avtalsslutande ländernas starkainvändningar är tolkning av den artikel i avtaletsom definierar vilken materiel inom avtalsområdet som skallräknas in under de olika begränsningstaken. hargjort gällande att de avtalsbegränsade vapensystem som återfinnsinom marininfanteriet, kustförsvaret och de strategiskaraketstyrkorna ej skall räknas in under de överenskomna taken,eftersom och strategiska styrkor ej ingick i mandatet förCFE-förhandlingarna. Västsidans kritik har särskilt gällt attSovjetunionen därtill skulle ha sökt att kringgå avtalet genomatt omklassificera tre divisioner från armén till kustförsvaret.Sammantaget gäller oenigheten om vilka vapen som skall räknas inunder avtalet kvantiteter som inte är obetydliga, och somdessutom till stor del befinner sig i det nordiska närområdet.Oenigheten om genomförande på denna punkt harvisat sig vara djupgående, och frågan har diskuterats mellanparterna på hög nivå . BlandNATO-länderna har tvisten uppfattats aktualisera denprincipiella frågan om i vilken utsträckning kanbetraktas som en pålitlig avtalsslutande part och hur långt deninterna kritiken från den sovjetiska militären kan tänkasbegränsa president framtida möjligheter att fullföljagjorda åtaganden. Den amerikanska administrationen har klargjortatt den inte kan överlämna till kongressen förratificering så länge denna tolkningstvist är olöst. Vissatecken tyder dock på att möjligheter finns att hitta en församtliga parter acceptabel formel på denna punkt.Oenigheten om genomförande har också påverkat defortsatta förhandlingarna på nedrustnings- och säkerhetsområdetinom ESK. Enligt beslut vid i skall såvälCSBM- som CFE-förhandlingarna fortsätta med oförändrade mandatfram till uppföljningsmötet i . Samtidigtskall emellertid, efter "en period av nationella förberedelser",konsultationer inledas om ett nytt mandat för en sammanhållenmilitärförhandling rörande nedrustning och förtroende- ochsäkerhetsskapande åtgärder med deltagande av samtliga 34ESK-stater. Denna skall kunna inledas efter avslutningen avuppföljningsmötet i och vara öppen för samtligaESK-stater.Emellertid har varken några fortsatta förhandlingar ellermandatkonsultationer kunnat komma i gång på grund av oenighetenom genomförande. Det är därför enligt utskottetsuppfattning angeläget att denna fråga kan lösas före mötetmed ESK-staternas utrikesministermöte i , dådet fortsatta förhandlingsarbetet skall ges en politisk impuls.Det är av vital betydelse att denna tvist om implementeringen avCFE-avtalet ej tillåts blockera den fortsatta ESK-processen ochdärmed säkerhets- och nedrustningsarbetet i Europa.Utskottet finner det mycket tillfredsställande att Sverigetill skillnad från vad som var fallet i CFE-förhandlingen kommeratt kunna delta i de nedrustningsförhandlingar inom ESK somskall börja efter 1992.