bet · GE01NU33 · 1991-05-31 00:00:00 — Såväl NO som statens pris- och konkurrensverk (SPK)har t.ex. vissa bevakningsuppgifter när det gäller verkningarna frånkonkurrenssynpunkt av offentliga regleringar.KonkurrenskommitténEnligt regeringens bemyndigande tillkallade chefen för år1989 en kommitté med uppgift att utreda hur konkurrenspolitiken ytterligare kanförstärkas. En utförlig redovisning av kommitténs uppdrag (dir. 1989:12) harlämnats i utskottets betänkande 1988/89:NU32 (s. 7--9). Kommitténs uppgift ärsammanfattningsvis att kartlägga och analysera olika delar i ekonomin, främstde reglerade sektorerna såsom livsmedels-, transport- samt bygg- ochbosektorerna. Vidare skall kommittén överväga behovet av skärpningar ikonkurrenslagen i fråga om vissa slag av konkurrensbegränsningar. Bl.a skall enöversyn av nu gällande förbud mot bruttopriser och anbudssamverkan göras;kommittén skall också överväga behovet av nya förbud. I direktiven erinras omvissa förslag som lades fram i betänkandet (SOU 1978:9) Nykonkurrensbegränsningslag, nämligen om förbud mot priskarteller och motmarknadsdelningskarteller, men som sedermera inte kom att läggas till grund förlagstiftning. Reglerna om företagsförvärv skall utvärderas. Ocksåhandläggningsordningen och sanktionssystemen hör till de frågor som kommitténskall se över. Utvecklingen inom EG anges vara en central fråga för kommittén,som härvidlag skall överväga om särskilda krav på den svenska lagstiftningenkan vara påkallade.En annan fråga för kommittén gäller prisinformation till konsumenter. sedermera getts i uppdrag att särskilt beakta kooperationenssärart i samband med konkurrenslagstiftningen. Kommittén har också ålagts attgöra en översyn av den offentliga verksamheten, särskilt vad gäller denkommunala delen.Konkurrenskommittén har lagt fram följande delbetänkanden ochrapporter, nämligen Konkurrensen inom livsmedelssektorn (SOU 1990:25),Konkurrens i inrikesflyget (SOU 1990:58), Konkurrensen inom bygg-/bosektorn(SOU 1990:62), Prisinformation till konsumenter (SOU 1990:106), Kommunalaentreprenader (SOU 1991:26) och Konkurrensen i (SOU 1991:28; 2 delar).Kommittén väntas avlämna sitt slutbetänkande under sommaren 1991.Riktlinjer för konkurrenslagstiftning m.m.Behovet av en ökad konkurrens -- såväl generellt som på särskilda områden --liksom riktlinjer för en skärpt konkurrenspolitik har berörts i flerapropositioner.I proposition 1990/91:87 om näringspolitik för tillväxt sägs inledningsvis(s. 184--186) att konkurrensförhållandena spelar en avgörande roll förmöjligheterna att öka tillväxten i svensk ekonomi och att varaktigt få tillstånd en långsammare prisökningstakt.Det effektivaste medlet att nå en ökad konkurrens är en fri utrikeshandel.Regeringen betonar vikten av att den internationella handeln ytterligarefrämjas; den gemensamma grundsynen bör vara att konkurrensen skall vara friländerna emellan. När det gäller relationerna till vår omvärld hänvisarregeringen till de överläggningar som förs mellan EG och EFTA-länderna om ettEES-avtal och som bl.a. går ut på gemensamma konkurrensregler. Vidare erinrarregeringen om det erbjudande om minskat jordbruksstöd som har lämnat iGATT.Åtgärder som avser inhemska förhållanden går ut på en fortsatt avveckling avolika slags regleringar, anför regeringen vidare. Det hänvisas också tillförslaget om ökade resurser om 5 milj.kr. för /92 till NO ochSPK (prop. 1990/91:100 bil. 13, 1990/91:NU22). Regeringen erinrar också om attden nu verksamma konkurrenskommittén förväntas lägga fram sittslutbetänkande.I det allmänna avsnittet tar regeringen också upp frågan om en särskildkonkurrenslagstiftning på jordbruksområdet. Detta ämne behandlar utskottet idet följande (s. 23). I propositionen läggs konkurrensaspekter också på en radandra områden. Dessa rör bl.a. lagstiftningsfrågor som behandlas i andrasammanhang. Regeringen föreslår att godkänner de angivna riktlinjernaför konkurrenspolitiken.Regeringen har vidare i kompletteringspropositionen för /92(prop. 1990/91:150 s. 23--25) presenterat initiativ som syftar till en stärktinhemsk konkurrens. Sålunda aviseras förslag till om ny konkurrenslagunder /92. Härvid kan förutses skärpta regler beträffandeprissamverkan och marknadsdelning liksom en stärkt ställning förkonkurrensmyndigheterna, anför regeringen. Vidare anmäler regeringen sin avsiktatt lägga fram förslag om avreglering av inrikesflyget. Ökad tillgänglighet förproducenter i fråga om infrastrukturen -- såsom järnvägar och elförsörjning --är angelägen, betonar regeringen som även i detta hänseende aviserar åtgärder.Vidare erinrar regeringen om den skärpta konkurrens inom bygg- och bosektorernasom blir följden av en EG-harmonisering m.m.Också i detta sammanhang understryker regeringen att det effektivaste sättetatt öka konkurrensen och förhindra inhemska monopol att upprätthålla är en friutrikeshandel. Den svenska anknytningen till den europeiska inre marknaden harsin största betydelse genom att den skapar förutsättningar för ökad konkurrens.Harmonisering av konkurrensregler och konkurrenslagar är en central del avEES-avtalet, framhålls det.I en nyligen framlagd proposition (1990/91:146) om ändring i plan- ochbygglagen (1987:10, PBL), m.m. anförs (s. 22--24) att en tillämpning av PBL ienlighet med de i förarbetena uttalade intentionerna ger goda förutsättningarför en prövning av lämpligheten av markens användning för olika ändamål --t.ex. för butiksetableringar -- utan att konkurrensen i något väsentligtavseende sätts ur spel. Kommunerna bör, heter det vidare, vid sin prövning avolika etableringar noga beakta behovet av att konkurrensen förstärks inomhandeln och då särskilt inom livsmedelsområdet. Regeringen anser därmed inteatt det är behövligt att konkurrens anges som ett s.k. allmänt intresse i 2kap. PBL.Motioner om riktlinjer för konkurrenspolitiken har väckts från samtligapartier.Fri konkurrens har blivit ett honnörsord, heter det i motion 1990/91:N34 (m);de flesta säger sig vara för fri konkurrens. Socialdemokraterna är emellertid iverkligheten beredda att inskränka konkurrensen, hävdar motionärerna. De pekarpå en rad konkreta förslag som har förts fram av moderata samlingspartiet,syftande till en skärpt konkurrens. Särskilt berör de den nationellakonkurrenslagstiftningen, som de anser vara för svår att tillämpa. Den framtidalagstiftningen borde utformas utifrån samma principer som styr EGs regelverk.Riksdagen borde därför göra ett uttalande till regeringen om vikten av eneffektiv konkurrenslagstiftning. Också i motion 1990/91:N357 (m) tasprincipiella frågor om den fria konkurrensens betydelse upp. En starkmarknadsekonomi är ett viktigt inslag i en politik som går ut på att förbättrade allmänna villkoren för näringslivet, anför motionärerna. som har fått växa och bli stabila utan skyddd av protektionism ellerandra konkurrenssnedvridande förutsättningar kan med framgång konkurrera på deutländska marknaderna, hävdar de. Den svenska konkurrenslagstiftningen framståremellertid som svag i jämförelse med lagstiftningen i vår omvärld. Skärptaregler bör därför övervägas, uttalar motionärerna. Också servicesektorn böröppnas för fri konkurrens. Motionärerna menar härvidlag att kommunpolitikernastillämpning av PBL inskränker den fria etableringsrätten på ett sätt som skadarkonsumentintresset. Även frågan om myndigheternas, främst NOs ochmarknadsdomstolens, bevakningsuppgifter tas upp. Förhållandena inomdetaljhandeln föranleder ett krav i motionen på att myndigheterna skall få ökadmöjlighet att ingripa mot leveransvägran och andra leveranssvårigheter. Ävenprissamverkan mellan näringsidkare bör i högre grad uppmärksammas, ansermotionärerna.Motsvarande synpunkter om konkurrensens betydelse för konsumenternas bästaförs fram i motion 1990/91:N292 (fp). Närmandet till den europeiska gemenskapenförutsätts få stor betydelse för en ökad konkurrens men också en effektivareinhemsk konkurrenslagstiftning. Motionärerna finner ett behov av ett skärptkonkurrenstryck både när det gäller den offentliga sektorn och det privatanäringslivet. En stark ställning för konsumenterna förutsätter att denoffentliga sektorn i större utsträckning präglas av marknadstänkande.Offentligt finansierade tjänster behöver inte vara offentligt producerade, sägsdet. Verksamhet som måste ombesörjas inom den offentliga sektorn bör bedrivasinom ett regelsystem som har tillkommit för denna sektor, anför motionärerna.De riktar kritik mot den ökade bolagiseringen av verksamhet.Kommunerna bör styras av regler som medger effektivitet även utan attaktiebolagsformen utnyttjas. Inte heller i näringslivet är konkurrensentillräckligt effektiv, menar motionärerna och hänvisar bl.a. till den mängdkonkurrensbegränsande avtal som finns införda i SPKs kartellregister. Den friaprissättningens betydelse berörs också; en reglering av marknadensprissättningsmetoder skulle innebära ett avsteg från principen om den friakonkurrensen, heter det.Insatser för fungerande marknader efterlyses i motion 1990/91:N32 (c). Ett avde mest fundamentala strukturfelen i den svenska ekonomin sägs vara att miljöoch knappa resurser i stort sett betraktas som fria nyttigheter. Detta ledertill resursslöseri och miljöförstöring. Motionärerna finner det anmärkningsvärtatt regeringens förslag till avreglering främst avser näringar som arbetar medförnybara resurser -- såsom jordbruk och skogsbruk. Det finns enligt derasuppfattning en rad andra områden som skulle vara betjänta av åtgärder förfungerande marknader. Bl.a. borde miljöavgifter införas liksom fusionskontroll.Vidare borde monopolen i fråga om börsverksamhet och arbetsförmedling upphävas.En ökad konkurrens inom särskilt bygg- och bostadssektorn och inrikesflygetbetecknas som nödvändig. I en aktiv konkurrenspolitik ingår vidare att -- genomstimulanser till ökat sparande -- underlätta nyföretagandet i landet, ansermotionärerna. Också de riktar kritik mot PBL. Denna lag borde ändras så attetablering av små livsmedelsbutiker i bostadsområdena gynnas.Sett i ett internationellt pespektiv är den svenska konkurrenslagstiftningensvag, hävdas i motion 1990/91:N288 (v). Det förefaller t.o.m. som ommonopolisering och storskalighet gynnas, anförs det. Kritik riktas mot attkonkurrenskommittén ännu inte har presenterat förslag som rör viktigakonsumentintressen, t.ex. bestämmelser som innebär att horisontelltprissamarbete kan förhindras. Samma tankegångar rörande "tandlösheten" hos densvenska konkurrenslagstiftningen återkommer i motion 1990/91:N346 (v).En delvis annorlunda infallsvinkel på konkurrensfrågorna präglar motion1990/91:N42 (mp). I denna varnas för en övertro på marknadsmekanismen ochkonkurrens som enda medel att styra samhällsutvecklingen. Först efter det attstaten har fyllt sin viktiga uppgift att modifiera marknadens funktionssätt börtillgång och efterfrågan få styras av marknaden, anförs det. anseratt samarbete är en minst lika viktig metod att åstadkomma kreativitet ochutveckling som konkurrens. borde i ett uttalande ge regeringen tillkänna vad som anförts i motionen. borde avvisa deriktlinjer för konkurrenspolitiken som regeringen har förordat i propositionenom tillväxt.Upphovsmännen till motion 1990/91:N19 (s) ansluter sig till vad som i dennäringspolitiska propositionen sägs om åtgärder för ökad konkurrens. De villemellertid understryka att konkurrensen måste vara sund. Strävandena bör, anförde, inriktas på att förhindra att företag -- genom att åsidosätta sinaskyldigheter mot samhället -- otillbörligt skaffar sig konkurrensfördelar ochdärigenom slår ut seriösa företag. Med utgångspunkt i förhållandena inombyggsektorn argumenteras i motion 1990/91:N251 (s) för en skärpning avkonkurrenslagens bestämmelser när det gäller samverkan mellan konkurrenter isamma led. Sålunda begärs ändringar av bestämmelserna om anbudskarteller och omövrigt prissamarbete, t.ex. i form av gemensamma prislistor.I de nu behandlade motionerna förs fram en rad förslag till åtgärder förförstärkning av konkurrensen i . Utskottet finner att uppslagen ochsynpunkterna i stor utsträckning gäller åtgärder som redan har förverkligatseller avses bli genomförda eller som är föremål för konkurrenskommitténsöverväganden. Något initiativ av i dessa frågor ter sig därför intemeningsfullt. Med det sagda godtar utskottet de i proposition 1990/91:87angivna riktlinjerna för konkurrenspolitiken. Motionerna 1990/91:N34 (m),1990/91:N357 (m), 1990/91:N292 (fp), 1990/91:N32 (c), 1990/91:N288 (v),1990/91:N346 (v), 1990/91:N42 (mp), 1990/91:N19 (s) samt 1990/91:N251 (s)avstyrks därmed i berörda delar.Särskilda frågor med anknytning till lagstiftningenDominerande ställningFöretagsförvärv m.m.Riksdagen bör hos regeringen begära förslag om regler för kontroll avfusioner mellan stora företag, så att fusioner inte leder till monopol ochstark ägarkoncentration, heter det i motion 1990/91:N225 (c). EGs hösten 1990införda förordning om fusionskontroll åberopas. Som exempel på vad motionärernabetecknar som den svenska fusionsgaloppen anges SCAs köp av delar av MoDo.Regeringen har intagit en ljum inställning till upprepade kravpå att fusionskontroll vid företagsförvärv skall införas också i , ärinnebörden i motionen.Regler om fusionskontroll infördes som en nyhet konkurrenslag(prop. 1981/82:165, NU 1981/82:55). Uppgiften härom har redovisats i tidigarebetänkanden -- senast (1989/90:NU30 s. 82 f.) -- närmotionsyrkanden (c) av samma innebörd har behandlats. Härvid lämnades enutförlig beskrivning av både det svenska systemet och EGs system förfusionskontroll. Såväl före som efter lagändringen har NO prövat ett stortantal förvärv. granskade NO ett åttiotal och ettsjuttiotal förvärv. I flertalet fall har NO lämnat förvärvet utan åtgärd,ibland efter det att företagen har gjort åtaganden som undanröjer befaradeskadeverkningar. Fyra förvärv har efter den nya lagens införande avgjorts avmarknadsdomstolen. Dessa har avsett branscherna för färg, kontorsvaror,blekkemikalier till pappersindustrin och slakteriprodukter. I samtliga fall harNOs talan avvisats med hänvisning till att förvärven inte medförde skadligverkan i konkurrenslagens mening. Ytterligare ett fall -- som gäller en fusioni mejeribranschen -- har förts till av NO.En väl fungerande konkurrens i näringslivet är, enligt utskottets mening, enförutsättning för att en dämpning av inflationen och en ökad tillväxt iekonomin skall kunna åstadkommas.Utskottet instämmer i de farhågor för effekterna av den allt starkarekoncentrationen inom näringslivet som framkommer i motionen. På vissa marknaderkan befaras att dominansen från ett eller ett fåtal företag innebär attkonkurrensen i inte oväsentlig utsträckning påverkas negativt. mening är det angeläget att frågan om konkurrenslagens effektivitetbeträffande förvärvsreglerna prövas. Detta framstår som särskilt angeläget motbakgrund av EGs införda system för fusionskontroll.Såsom utskottet har beskrivit i det föregående (s. 8) har konkurrenskommitténi uppdrag att utvärdera hur konkurrenslagens regler om förvärvsprövning harfungerat i praktisk tillämpning och om lagens syfte -- nämligen att främja enfrån allmän synpunkt önskvärd konkurrens i näringslivet -- har uppnåtts i dettaavseende. Det är, anser utskottet, motiverat att konkurrenkommitténsställningstaganden i denna fråga avvaktas. Dess slutbetänkande väntas föreliggainom kort. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motion 1990/91:N225 (c) i nuaktuell del.Ett steg längre vill man gå i motion 1990/91:N346 (v). Däri anförs attriksdagen hos regeringen bör begära förslag om hur möjligheten tilluppbrytande av existerande företag med monopolställning skulle kunnalagfästas. NO drar fall efter fall av monopolisering till ochförlorar varje gång, anförs det. förvärv av Stora Kemi, vilketinnebar att fick av marknaden för blekkemikalier tillpappersindustrin, är det senaste exemplet.I det föregående har refererats de direktiv som gäller konkurrenskommitténsarbete. De nu gällande reglerna för företagsförvärv skall utvärderas. Dettagäller bl.a. det s.k. dominansbegreppet, dvs. att ett förvärv leder till ellerförstärker en redan dominerande ställning. En annan fråga rör möjligheten attpåverka företagsstrukturen genom att bryta upp existerandeföretagskonstruktioner. Härvid skall uppmärksamheten ägnas främst åt områdenmed monopol och stark koncentration. Ett förslag av motsvarande slag hade lagtsfram av den förra konkurrensutredningen (SOU 1978:9), men fördes inte vidare ilagstiftningen. Även frågan om gällande tidsfrister för handläggningen hos NOoch skall ses över.Utskottet konstaterar att i konkurrenskommitténs uppgifter ingår att taställning till frågan om möjligheten för ett statligt organ att -- genomuppbrytande av existerande företag -- påverka företagsstrukturen på områden medbristande konkurrens som har uppkommit till följd av exempelvis monopol'eller stark koncentration i övrigt. Mot denna bakgrund finner utskottet inteskäl för att nu ta initiativ i frågan. Utskottet avstyrker därmedmotion 1990/91:N346 (v).MonopolverksamhetDe problem av olika slag som är förknippade med monopol -- i huvudsakoffentliga och ofta s.k. naturliga eller tekniska -- har uppmärksammats imotion 1990/91:N42 (mp). Ett tillkännagivande till regeringen om vad som angesvara monopolproblematiken begärs. Även en parlamentarisk utredning med uppgiftatt bl.a. lägga fram förslag om kontroll av sådana monopol är angelägen, anförsdet. Den maktkoncentration som uppstår när de statliga verken utökar sittarbetsområde -- exempelvis genom utvidgning av sortimentet -- i konkurrens medandra företag bör nu bromsas, anser motionärerna. Demokratiaspekter börsärskilt beaktas i samband med utredningen.I budgetpropositionen år 1991 (prop. 1990/91:100 bil. 2) har regeringenbehandlat härmed sammanhängande frågor. Under rubriken sägs (s. 30 f.) bl.a. att riktlinjer för val avverksamhetsform för konkurrensutsatt affärsverksamhet hosförvaltningsmyndigheterna skall utredas. anges som lämpligtutredningsorgan. Under rubriken konkurrens och marknadskrafter ioffentlig sektor anförs (s. 32 f.) bl.a. att ett alternativ till privatiseringär att skapa marknadsliknande lösningar inom den offentliga sektorn genom attskilja på rollerna som beställare och producent.En uppgift i konkurrenskommitténs fortsatta arbete är att uppmärksamma ävensektorer på det offentliga området där ökad konkurrens och mekanismer somstimulerar effektiv resurshushållning kan förenas med och ofta främja desamhälleliga målen på området. Enligt vad utskottet har erfarit kan ettsärskilt betänkande rörande kommunala frågor emotses.Med hänvisning till vad som anförts och till pågående och aviseradutredningsverksamhet avstyrker utskottet motion 1990/91:N42 (mp) i berörd del.Arbetsrättslig anknytningFackliga förbud mot företag att ta vissa arbeten kan inte accepteras, heterdet i motion 1990/91:N294 (m). Det begärs därför att konkurrenskommittén fårtilläggsdirektiv att föreslå åtgärder för att konkurrenshinder genomarbetsmarknadslagstiftning inte skall uppkomma.Av motionen framgår inte klart om, enligt motionärernas uppfattning,ingripande från konkurrenssynpunkt bör kunna göras mot ett förfarande med stödav bestämmelser i kollektivavtal eller i den arbetsrättsliga lagstiftningeneller om ingripandet bör avse fackliga åtgärder utan stöd av avtal eller lag.Enligt konkurrenslagen kan ingripande inte ske mot villkor i avtal som gällerlön och andra arbetsvillkor (41 §). Stadgandet innebär emellertid inte någothinder mot att det görs ingripanden mot andra villkor i kollektivavtal som kanha konkurrensbegränsande effekter, exempelvis bestämmelser om prissättninggentemot kunder. avgjorde ett ärende medarbetsrättslig anknytning. Det rörde vissa bestämmelser i ett kollektivavtalför måleriyrket. När dessa bestämmelser tillämpades på näringsidkare utananställda kom det att få vissa konkurrenshämmande effekter. Inledningsvisprövade domstolen frågan om ärendet rörde "arbetsvillkor" enligt den nyssnämnda bestämmelsen i konkurrenslagen. Den fann att så inte var fallet ochkunde därför i sak bedöma effekterna från konkurrenssynpunkt. Därvid komdomstolen till slutsatsen att själva tillämpningen av kollektivavtalet medfördesådan skadlig verkan som avses i lagen, genom att den försvårade förnäringsidkare utan anställda att åta sig arbetsobjekt över en viss storlek.Domstolen meddelade förbud mot visst angivet beteende på marknaden.En reglering som statsmakterna har ställt sig bakom är av naturliga skäl inteav den art att den därav föranledda konkurrensbegränsningen är otillbörlig frånallmän synpunkt, vilket är ett kriterium som ställs upp för att ingripandeskall kunna ske enligt konkurrenslagen. Uttalanden härom finns i förarbetenatill konkurrenslagen (prop. 1981/82:165 s. 177--187). Där sägs också att ettviktigt led i den konkurrensfrämjande politiken måste vara en ständig prövningoch omprövning i dessa avseenden. NO har enligt sin instruktion (1988:1582) iuppdrag att bevaka att offentliga regleringar inte i onödan hindrar ellerförsvårar konkurrens. I vissa fall har NO också påkallat statsmakternasuppmärksamhet i enlighet härmed, bl.a. när det gäller oönskade effekter avreglering på arbetsmarknaden.Av konkurrenskommitténs direktiv (se s. 8) framgår att det står kommitténfritt att ta upp också andra närliggande frågor på konkurrens- ochmarknadsföringsområdena om omständigheterna skulle motivera detta. Med hänsynhärtill och till vad som har anförts om möjligheter till ingripande enligtgällande bestämmelser finner utskottet inte skäl för att vidta någonåtgärd med anledning av vad som begärs i motion 1990/91:N294 (m). Dennaavstyrks därför.Myndighetsstrukturen på konkurrensområdetEn effektivare myndighetsutövning när det gäller konkurrensfrågor kan uppnåsom NO och SPK slås samman, sägs det i motion 1990/91:N32 (c). Uppgifterna fördessa båda myndigheter tangerar varandra. Motionärerna anser att ocksåkommerskollegiets funktioner borde övervägas i detta sammanhang och begär etttillkännagivande av nu angiven innebörd.Frågan om myndighetsstrukturen på konkurrensområdet berördes senast vidutskottets behandling av budgetproposition i fråga om anslag till NOoch SPK. Utskottet avstyrkte (1990/91:NU22 s. 3 f.) en motion (fp) med ihuvudsak samma inriktning som den nyssnämnda. Utskottet hänvisade i sinmotivering till att konkurrenskommitténs arbete inbegriper även en översyn avbehovet av organisationsförändringar hos de konkurrensvårdande myndigheterna.Riksdagen godtog vad utskottet hade anfört. Motionen fick stöd i en reservation(m, fp, c, mp). Även frågan om kommerskollegiets placering i en framtidaorganisationsstruktur på de handels-, närings- och konkurrenspolitiska områdenahar studerats, nämligen av riksrevisionverket. Vidare sägs ibudgetpropositionen (prop. 1990/91:100 bil. 2 s. 14) att initiativ kommer atttas till en översyn av vissa berörda myndigheters verksamhetsområden för attansvarsgränser skall kunna preciseras. Enligt vad utskottet har erfarit har eninterdepartemental översyn av det avsedda slaget nu påbörjats. Frågan harvidare berörts i kompletteringsproposition (prop. 1990/91:150 del II s. 23) ochnäringsutskottets yttrande (1990/91:NU14y s. 00) över denna.Utskottet intar samma ståndpunkt nu som vid förra tillfället då en motion avdenna innebörd behandlades. Resultatet av kommitténs arbete, som väntas varaslutfört , bör sålunda avvaktas. Med det sagda avtyrks motion1990/91:N32 (c).Bygg- och bosektorernaI motioner från tre partier uttrycks farhågor över bristande konkurrens inombygg- och bosektorerna. Situationen är där så alarmerande, menar man, attåtgärder -- företrädesvis i form av skärpningar i konkurrenslagstiftningen --riktade särskilt mot denna sektor är nödvändiga.I motion 1990/91:N345 (s) begärs ett uttalande av om behovet avsådana regler i konkurrenslagen som möjliggör att kostnadsökningar i boendetbegränsas.Inom byggentreprenad- och byggmaterialbranscherna krävs skärpt konkurrensgenom ökad mångfald av företag, är innebörden i motion 1990/91:N295 (c). Ocksåhär begärs att skall göra ett uttalande med angiven inriktning.