bet · GF01JuU2 · 1991-11-12 00:00:00 — Hon befann sig ocksåi en svår ekonomisk situation. Hon är ensamstående med en12-årig dotter, som hon i händelse av ett fängelsestraff intehar möjlighet att placera. Hon saknar vänner som hon kananförtro sig åt och ingen i hennes omgivning känner tillrattfylleribrottet.NNs personliga omständigheter får i och för sig sägas varaömmande. Vad som framkommit utgör emellertid inte tillräckligaskäl att döma till annan påföljd än fängelse.I NJA 1991 s. 80 var fråga om en man (NN) som omkring fört bil på i . Alkoholkoncentrationen imannens blod var omkring efter körningen minst 1,89 .HD uttalade i sina domskäl följande.NN hade omkring efter körningen enalkoholkoncentration i blodet av . Enbart dettaförhållande utgör inte tillräcklig anledning att bestämmapåföljden till fängelse. Hänsyn måste också tas tillomständigheterna i samband med körningen.NN hade, när han greps, kört inom centraladelar, längs gator som normalt är starkt trafikerade. Hansavsikt var att fortsätta en avsevärd sträcka längs bl a en avhuvudlederna till . Dessa omständigheter i förening medden förhållandevis höga alkoholkoncentrationen i blodet gör attbrottet får anses vara av sådan art att fängelse normalt skallådömas.På grund härav och då det inte har framkommit någraomständigheter beträffande NN:s person som föranleder en annanpåföljd än fängelse, skall HovR:ns domslut [fängelse en månad]fastställas.I HDs dom , DB 17, var fråga om en man(NN) som gjort sig skyldig till tre fall av olovligkörning grovt brott, rattonykterhet och rattfylleri. Hovrättenhade dömt mannen till fängelse . Enligt vad somantecknats i HDs dom hade mannen tidigare dömts för brott,främst förmögenhets- och trafiknykterhetsbrott. För rattfyllerioch olovlig körning hade han dömts till fängelse senast dels ijuni, dels i oktober 1987.Efter att ha lämnat en kort redogörelse för rättspraxiskonstaterade med anledning av de nya reglerna omtrafiknykterhetsbrott att återfall i grovt rattfylleri harangetts vara en omständighet som medför att annan påföljd änfängelse normalt är utesluten. HD konstaterar vidare bl.a. att ienlighet med allmänna principer om inverkan av återfall vidbestämmande av påföljd bör gälla att, gått frånden tidigare domen eller i förekommande fall från frigivningenfrån ett frihetsstraff, påföljdsbestämningen för det nya brottetendast i undantagsfall påverkas av den tidigare domen; allmännaregler för val av påföljd kan även i andra fall medföra att enannan påföljd än fängelse bör väljas för återfallet, om skälenför detta är starka. HD redovisade att NN haft alkoholproblemunder och att han genomgått en alkoholavvänjandebehandling och därefter lyckats avstå helt från alkohol.Avslutningsvis anförde HD i sina domskäl.Enligt 30 kap 9 § andra stycket 1 skall somsärskilt skäl för att döma till skyddstillsyn beaktas om enpåtaglig förbättring har skett av den tilltalades personligaeller sociala situation i något hänseende som kan antas ha haftsamband med hans brottslighet. Denna regel är tillämplig i frågaom NN, som på eget initiativ har underkastat sig rehabiliteringmed ett såvitt kan bedömas gott resultat. Detta resultat skullekunna spolieras eller i varje fall allvarligt äventyras om NN nuskulle undergå fängelsestraff. De skäl som talar mot att NN dömstill fängelse är med hänsyn härtill så starka att denna påföljdej bör väljas trots att han återfallit i allvarligtrafiknykterhetsbrottslighet. Påföljden bör i stället bestämmastill skyddstillsyn. Med hänsyn till omständigheterna saknastillräcklig anledning att förena skyddstillsynen med särskildaföreskrifter.I HDs dom , DB 19 var fråga om en man (NN)som gjort sig skyldig till två fall av rattfylleri och ijuni 1989. Brotten begicks mannen -- som sedanbörjan av missbrukat alkohol -- tillsammansmed sin hustru och två barn vistades på ett familjehem förfamiljebehandling. Mannen hade tidigare, , dömtsför rattfylleri till fängelse.HD anförde i sina domskäl bl.a.NN hade efter körningen enalkoholkoncentration i blodet av . Vid det andratillfället uppgick alkoholkoncentrationen i blodet ca 30 minuterefter körningen till . Den högaalkoholkoncentrationen i förening med omständigheterna vidkörningarna gör att gärningarna får anses vara av sådan art attfängelse normalt skall ådömas. Gärningarna innebär också att NNåterfallit i trafiknykterhetsbrott. Med hänsyn till den tid somförflutit mellan den tidigare rattfylleridomen och de nuaktuella gärningarna, något , bör emellertidpåföljdsbestämningen för dessa inte påverkas av rattfylleridomen(jfr Högsta domstolens dom , DB 17).-- -- --Enligt 30 kap 9 § andra stycket 1 kan rätten somsärskilt skäl för att döma till skyddstillsyn beakta om enpåtaglig förbättring har skett av den tilltalades personligaeller sociala situation i något hänseende som kan antas ha haftsamband med hans brottslighet. Denna bestämmelse får ansestillämplig på NN. Han har under varitunderkastad rehabilitering för att komma tillrätta med sinaalkohol- och familjerelationsproblem, såvitt kan bedömas medgoda resultat. Det är uppenbart att den förbättring som uppnåttsskulle kunna spolieras eller i varje fall allvarligt äventyrasav ett fängelsestraff. Dessa omständigheter talar med styrka fören icke frihetsberövande påföljd. NN får anses ha ett starktbehov av det fortsatta stöd som en övervakning kan ge. Påföljdenbör därför bestämmas till skyddstillsyn [hovrätten fängelse tvåmånader]. -- NN:s ekonomiska situation är sådan attskyddstillsynen inte bör förenas med ett bötesstraff.I HDs dom , DB333, var det fråga om enkvinna () som gjort sig skyldig till två fall av vårdslöshet itrafik, olovlig körning grovt brott samt rattfylleri.Rattfylleribrottet tillgick så att kvinnan den 30 juni 1989strax före förde sin bil flera kilometer på livligttrafikerade gator från till , där honvållade en sammanstötning med en annan bil. Alkoholhalten ihennes blod uppgick efter körningen till 1,50 . HDuttalade att dessa förhållanden gör att brottet får anses varaav sådan art att fängelse normalt bör ådömas. Efter enredogörelse för NNs personliga förhållanden anförde HD.Den utredning som föreligger om risken för att NN vidavtjänandet av ett kortare frihetsstraff skall drabbas avmenliga följder har inte sådan tyngd att annan påföljd änfängelse bör ådömas. Den betydelse som straffverkställighetenkan få för hennes båda barn kan inte heller påverkapåföljdsvalet i detta mål.HD fastställde det av hovrätten utdömda fängelsestraffet om enmånad.I HDs dom , DB 418, var fråga om en man(NN), född , som gjort sig skyldig till grovt rattfylleri,grov vårdslöshet i trafik och obehörigt avvikande fråntrafikolycksplats. Det av tingsrätten utmätta straffet, fängelsei , hade av hovrätten ändrats till skyddstillsyn medsärskild behandlingsplan (s.k. kontraktsvård). HD, som dömdemannen till fängelse , anförde i sina domskäl.NN förde sin bilpå inom Hultfreds kommun en sträcka av åtminstone tvåmil i tät trafik. I en kurva kom bilen över på vägens vänstrasida. En mötande bilist lyckades styra sitt fordon av vägen mentrots att bilens vänsterhjul gick utmed vägrenens vitalinjemarkering stötte bilarnas vänstersidor ihop och skrapadeemot varandra. NN stannade inte utan fortsatte med höghastighet. Han förde därvid sin bil ömsom på höger och ömsom påvänster sida av vägen. NN påträffades senare sovande i sin bilpå en gågata inne i . -- NN har förklarat att han intehar något som helst minne av körningen.Alkoholkoncentrationen i NN:s blod uppgick omkring en och enhalv timme efter körningen till minst 4.10 promille.Genom sin körning har NN visat uppenbar likgiltighet för sinamedtrafikanters säkerhet. Omständigheterna vid körningen iförening med den osedvanligt höga alkoholkoncentrationen iblodet gör att brottsligheten måste anses vara av sådan art attnågon annan påföljd än fängelse knappast kan komma i fråga.Härtill kommer att NN tidigare gjort sig skyldig tilltrafiknykterhetsbrott. dömdes han förrattfylleri till fängelse en månad. Återfall i grovt rattfylleriär också en sådan omständighet som normalt utesluter annanpåföljd än fängelse.Av ett i ingivet läkarintyg, utfärdat den 20september 1991 av överläkaren , Västervikssjukhus, framgår bl a följande. NN saknade tidigare en djupare,känslomässigt förankrad insikt i sitt rätt allvarligaalkoholberoende. Sedan han vistats femveckor på behandlingshemmet har emellertid hansinställning till hela sin situation och sina alkoholproblemradikalt förändrats. Detta har lett till att han helt ändrat sinlivsföring. -- NN har avyttrat sin rörelse ii och har flyttat till där hans hustru fåttanställning. Han har själv ännu inte lyckats få något nyttarbete. Han besöker organisationen och har klarat sig utan återfall. Sedan NNkommit ifrån sitt alkoholberoende har hans relation till hustruoch barn förändrats positivt. -- Ur rehabiliteringssynpunktskulle det enligt vara mycket olyckligt att nudöma NN till ett fängelsestraff.NN har uppgivit att han följer den behandlingsplan somupprättades för honom i hovrätten. Han har gjort ett återbesökpå behandlingshemmet och skall enligt planen göra ytterligaretre besök där innan behandlingen är avslutad. Han besökersjukhus en gång för leverprov men har inte längreregelbunden kontakt med psykolog.Vad sålunda framkommit om NNs situation utgör intetillräckliga skäl att döma till annan påföljd än fängelse. Vidstraffmätningen skall dock den tid som NN vistats påbehandlingshem beaktas. InledningSom framgår ovan behandlade utskottet under /90ingående ett regeringsförslag om lagstiftning rörandetrafiknykterhetsbrotten. I ärendet ställde sig utskottet bakomförslagen i propositionen utom såvitt avsåg den nedrepromillegränsen för rattfylleri. Den nya lagstiftningen omtrafiknykterhetsbrotten som trädde i kraft harrönt stor uppmärksamhet, och i den allmänna debatten har enomfattande kritik riktats mot den. Kritiken har särskiltinriktats på det höga antalet domar där påföljden för grovtrattfylleri bestämts till villkorlig dom.Ämnet uppmärksammades också under den allmänna motionstiden1991, då ett stort antal motioner med anknytning tilltrafiknykterhetsbrottslighet väcktes. Bland motionsyrkandenaingår krav på att gränsen för grovt rattfylleri skall sänkastill 1,0 , att straffmaximum för detta brott skall höjas frånfängelse till fängelse samt att påföljdenfängelse skall få en ökad användning vid rattfylleribrott.Motionsyrkandena har återgetts i det föregående.ÖvervägandenRent allmänt vill utskottet anföra följande.Gärningar som benämns grovt rattfylleri utgör enbrottslighet där den regelmässiga användningen av fängelsemedfört en stark allmänpreventiv verkan. Det förhållandet attantalet domar där villkorlig dom kommit att utgöra påföljden förgrovt rattfylleri ökat på det sätt som -- i vart fallinledningsvis -- varit fallet kan tolkas som om lagstiftarenintagit en förändrad, mindre restriktiv, syn på brott av dennatyp. Enligt utskottets uppfattning är det beträffande grovtrattfylleri alltjämt nödvändigt med en påföljdspraxis somtillgodoser den allmänpreventiva effekt som lagstiftningenrimligen är avsedd att ha. Detta utesluter i och för sig inteatt det är önskvärt att domstolarna inhämtar underlag för att, ienlighet med allmänna principer för straffmätning ochpåföljdsval, kunna bestämma påföljden för grovt rattfylleri tillskyddstillsyn (t.ex. med kontraktsvård eller andra särskildaföreskrifter) där det visar sig att den enskildes alkoholproblemär sådana att annan påföljd än fängelse ter sig adekvat (jfrbeträffande personutredning vid trafiknykterhetsbrottjustitieutskottets betänkande 1991/92:JuU4 personutredning ibrottmål). Däremot bör villkorlig dom tillämpas med storrestriktivitet.Vid ställningstagande till motionsönskemålen vill utskottetnotera följande.Som framgår ovan har BRÅ erhållit i uppdrag att utvärderareformeringen av trafiknykterhetslagstiftningen. Att en sådanutvärdering kommer till stånd överensstämmer med vad utskottetuttalat. BRÅ skall redovisa resultatet av utvärderingen senastden . Enligt utskottets uppfattning kan dennödvändiga utvärderingen av rattfyllerilagstiftningen inteavvaktas så . Regeringen har i regeringsförklaringen anförtatt reglerna för rattfylleri skall ses över med inriktning påsänkt promillegräns och skärpta straff för grovt rattfyllerisamt ökad enhetlighet i tillämpningen. Att en sådan översynskall ske framstår som lämpligt och nödvändigt; härvid tordesamtliga i detta ärende aktuella motionsspörsmål komma attövervägas. Denna översyn bör ske med största skyndsamhet så attett förslag om ändrad lagstiftning, om en sådan skulle visa signödvändig, kan presenteras för snarast.Med hänsyn till att åtgärder i den av utskottet förordaderiktningen redan aktualiserats genom regeringsförklaringensaknas anledning för någon särskild åtgärd i ärendet frånriksdagens sida. Med dessa uttalanden avstyrker utskottet bifalltill samtliga motioner. Utskottet hemställerbeträffande rattfylleriatt avslår motionerna 1990/91:Ju603, 1990/91:Ju604,1990/91:Ju605, 1990/91:Ju606, 1990/91:Ju612, 1990/91:Ju635,1990/91:Ju639, 1990/91:Ju640, 1990/91:Ju642, 1990/91:Ju644,1990/91:Ju648 yrkande 1, 1990/91:Ju802 yrkande 19,1990/91:Ju803 yrkande 9 i denna del och 1990/91:Ju808 yrkande2.Stockholm den 12 november 1991På justitieutskottets vägnarBritta BjelleI beslutet har deltagit: (), Lars-ErikLövdén (s), (), (), Bengt-OlaRyttar (s), (), (), BirgitHenriksson (m), (), (nyd), GöranMagnusson (s), (), (), ChristelAnderberg (m) och ().