bet · GE01NU40 · 1991-05-30 00:00:00 — 1 (vpk) 3 1990/91:N74 yrk. 1 (v)1989/90:N484 yrk. 1 (c) 1 prop.Kärnsäkerhetsfrågor m.m.I de riktlinjer för energipolitiken som regeringen föreslåratt skall godkänna ingår ett kort avsnitt underrubriken (prop. 1990/91:88 s. 17 f.).I huvudsak innehåller det avsnittet att regeringen aviserar ettförslag om ändring i atomansvarighetslagen så att gränsen förkärnkraftsindustrins ansvar vid en eventuell kärnkraftsolyckahöjs från 800 till 1000 milj.kr. och att regeringen förklararsin avsikt att verka för ett vidgat ansvar i internationellasammanhang. Vidare görs ett uttalande av innebörd att Sverigebör på olika sätt, bl.a. bilateralt, stödja säkerhetshöjandeinsatser vid kärnkraftverken i Östeuropa.Dessa frågor avhandlas något mera utförligt under rubrikenKärnsäkerhetsfrågor (s. 32). Framställningen är uppdelad på fyrateman: säkerhet och strålskydd, vissa ansvarsfrågor,kompetensfrågor samt kärnavfallskostnader. Någraställningstaganden från sida begärs inte i denna delav propositionen.Ett tjugotal motionsyrkanden gäller frågor som antingen knyteran till framställningen i propositionen eller som på annat sättbör behandlas i detta sammanhang. Ett av dessa yrkanden -- imotion 1990/91:N68 (mp) -- innehåller dels kritik av innebördatt regeringens uppläggning av avsnittet Kärnsäkerhetsfrågormedför att övriga frågor som hänger samman med kärnkraften sopasunder mattan, dels kritik mot vad som anförs eller inte anförs ivart och ett av de fyra nyssnämnda delavsnitten i propositionen.Utskottet har i det föregående behandlat delar av denna kritikoch tar i det följande ställning till kritiken i återståendedelar.Säkerhet och strålskyddFörslag till uttalanden med uppmaning till regeringen att låtastänga av Forsmarks kärnkraftverk finns i motionerna1989/90:N450 (mp) och 1990/91:N459 (mp). I båda motionernaanförs som huvudsakligt motiv att någon evakueringsplan förStockholm i händelse av olycka inte existerar. I den förstnämndamotionen begärs att en sådan plan skall upprättas.Utskottet erinrar om att beredskapsåtgärder motkärnkraftsolyckor har redovisats i betänkandet (SOU 1989:86)Samhällets åtgärder mot allvarliga olyckor. Förslagen i dettabetänkande bereds inom försvarsdepartementet.Utskottet vill understryka att planeringen av åtgärder motallvarliga kärnkraftsolyckor kräver en genomtänkt strategi. Ensådan måste bygga på utredningar av ansvarigasäkerhetsmyndigheter och andra organ som särskilt tillkallas förändamålet. Det står enligt utskottets uppfattning frånsäkerhetssynpunkt inget att vinna på att göruttalanden till förmån för enstaka åtgärder som inte ingår i ensådan genomtänkt strategi. Därför avstyrker utskottet de två häraktuella motionerna.I motion 1989/90:N449 vänder sig företrädare förvänsterpartiet kommunisterna och mot att regeringenhar beviljat tillstånd till höjning av effekten för ett antalkärnkraftsreaktorer utöver vad som ursprungligen medgavs.Motionärerna menar att dessa tillstånd har inneburit attregering och riksdag smygvägen har ökat kärnkraftsberoendet ochatt säkerhetsmarginalerna har minskat. I detta sammanhang tar deavstånd från en formulering av utskottet av innebörd atttillståndsprövningen skapar garantier för att säkerheten i deberörda kärnkraftverken inte försämras, en formulering sommotionärerna betecknar som nonsens. Motionen utmynnar i ettförslag att skall ge regeringen till känna attreaktoreffekten bör återföras till den nivå som bestämdes närdet ursprungliga driftstillståndet gavs.En kärnkraftsreaktors maximala effekt bestäms i princip närreaktorn konstrueras. Den tekniska utvecklingen möjliggöremellertid att befintliga reaktorers maximieffekt i vissa fallkan höjas. Av de fyra kärnkraftverkens nettoeffekt ,vilken uppgår till ca 10000 MW elenergi, har ca 640 MWtillkommit genom effekthöjningar t.o.m. i reaktorernaBarsebäck 1 och 2, 2 och 3, , 2 och 3 samtRinghals 1 och 2.Utskottet redogjorde i ett betänkande för de starkaekonomiska skäl som finns för de beslutade effekthöjningarna(1988/89:NU25 s. 24). Utskottet konstaterar vidare att detillstånd till effekthöjning som regeringen har givit i samtligafall har skett efter tillstyrkan av säkerhetsansvarigamyndigheter. Denna beslutsordning, som innebär attbestämmelserna i kärntekniklagen tillämpas, ger enligtutskottets uppfattning de garantier som måste finnas för attsäkerheten i berörda kärnkraftverk behålls på den höga nivå somkrävs. Motionärernas karakteristik av denna prövning som"nonsens" vittnar, anser utskottet, knappast om en vilja tillseriös analys av de viktiga säkerhetsfrågorna. Något uttalandeenligt motionärernas förslag finner utskottet sålunda intepåkallat. Motion 1989/90:N449 (vpk, mp) avstyrks alltså.Av proposition 1990/91:88 framgår (s. 18) attsäkerhetsprogrammen vid sovjetiska och andra östeuropeiskareaktorer är under omdaning och att internationellaatomenergiorganet () medverkar i detta arbete. Det sägsockså i propositionen att även bilateralt bör stödjasäkerhetshöjande insatser i framför allt Östersjöstaterna.Uppfattningen att bör verka i denna riktning delas avvänsterpartiet, sägs det i motion 1990/91:N74 (v). Motionärernaföreslår emellertid att gör ett uttalande tillregeringen av innebörd att åtgärder från svensk sida med syfteatt öka säkerheten vid sovjetiska och vissa tyska kärnkraftverkframför allt bör inriktas på att skall bli ettkärnkraftsfritt område.Utskottet ansluter sig till den bedömning som görs ipropositionen. Något uttalande i denna fråga i den riktning somföreslås i motion 1990/91:N74 (v) från sida serutskottet inte några skäl till. Yrkandet härom avstyrks således.I detta sammanhang tar utskottet upp motion 1989/90:N369 (m),i vilken framhålls att är beroende av kärnkraft som imånga fall har bristfällig säkerhet. För att i möjligaste månförhindra en ny reaktorolycka borde svensk kärnkraftsindustri,med sin höga tekniska nivå och sina goda erfarenheter, få spelaen betydande roll. Motionärerna föreslår att skall somsin mening ge regeringen till känna vad sålunda uttalats i dennamotion om samarbete vad gäller reaktorsäkerhet.Som redan har nämnts, framgår av proposition 1990/91:88 attregeringen anser att bör, både via internationellaatomenergiorganet () och bilateralt, stödja säkerhetshöjandeinsatser i framför allt Östersjöstaterna. Utskottet har inhämtatfrån , och statensstrålskyddsinstitut att åtskilliga kontakter under hösten 1990och har förevarit mellan företrädare för de svenskasäkerhetsmyndigheterna och främst sovjetiska myndigheter.Studiebesök har från svensk sida kunnat göras vid flerasovjetiska reaktorer. I pågår diskussioner mellanmyndigheterna och berörda departement om inriktning ochfinansiering av ett eventuellt svenskt Östeuropaprojekt inomreaktorsäkerhets- och strålskyddsområdet.Mot bakgrund av vad som här redovisats om pågående arbete meddet syfte som motionärerna har, finner utskottet ingen anledningför att göra ett sådant uttalande som föreslås imotion 1989/90:N369 (m). Denna avstyrks således.Vissa ansvarsfrågorRegeringen aviserar i proposition 1990/91:88 (s. 17 f. och 33f.) kommande förslag om en höjning av det iatomansvarighetslagen (1968:45) fastställda begränsningsbeloppetför reaktorinnehavares ansvar från 800 milj.kr. redogörs för innehållet i de internationellakonventioner i ämnet som har anslutit sig till och somutgör grundvalarna för den svenska lagstiftningen. I dettasammanhang förklarar regeringen också att den har för avsikt atti ett internationellt sammanhang aktivt driva frågan om ettvidgat ansvar för reaktorägaren.Fyra motioner i vilka ansvars- och försäkringsfrågoraktualiseras behandlas av utskottet i detta avsnitt.Begränsningen av den aviserade höjningen av ansvarsbeloppetenligt atomansvarighetslagen kritiseras av ipartimotion 1990/91:N68. Motionärerna menar att det enda rimligaär att kraftföretagen skall ha ett strikt och obegränsat ansvar,och de betecknar det som en statssubvention tillkärnkraftsindustrin att staten enligt gällande regler täckerskadeståndsrisker i nivån 800 milj.kr. till 4000 milj.kr.Motionen utmynnar i förslag om att som sin meningskall ge till känna dessa synpunkter för regeringen.Också i motion 1990/91:N91 (c) aktualiseras försäkringsfrågor.Motionären, som vill att skall begära att regeringenlåter genomföra en jämförande utredning om olikaelproduktionsbranschers totala kostnader, motiverar sitt förslagi första hand med att kärnkraftsföretagens försäkringskostnaderär kraftigt subventionerade av staten.Som påpekas i propositionen grundas den svenska lagstiftningenpå internationella konventioner som har anslutit sigtill. Det kan knappast komma i fråga att skulle utträdaur dessa. Utskottet noterar att regeringen har för avsikt att iinternationella sammanhang ta upp frågor om vidgat ansvar förkärnkraftsföretagen i samband med olyckor. Därför saknas, enligtutskottets bedömning, anledning för att göra ettsådant tillkännagivande som motionärerna föreslår i motion1990/91:N68 (mp).Inte heller förslaget i motion 1990/91:N91 (c) är utskottetberett att tillstyrka.I detta sammanhang tar utskottet också upp ett yrkande imotion 1990/91:N459 (mp) med förslag att i ettuttalande skall ge regeringen till känna vad i motionen anförtsom att kärnkraftens elpris skall inkludera skatt på uran samtkostnader för avfallshantering, underhåll, investeringar ochkärnkraftsförsäkringar som täcker utgifterna för en katastrof.Utskottet konstaterar att motion 1990/91:N459 (mp), somhandlar om snabbavveckling av kärnkraftsanläggningen i ,inte innehåller någon ytterligare motivering för det nu aktuellayrkandet än vad som framgår av detta. Något uttalande avriksdagen enligt motionärernas förslag finner utskottet intepåkallat. Yrkandet härom avstyrks således.I en kvarstående motion , 1989/90:N405 (c), begärsatt skall uttala sig för att den enskilde hållsskadeslös vad gäller ekonomiska effekter av kärnkraftsolyckor. Imotionen ges exempel på hur enskilda personer och kommuner iSverige har drabbats av kostnader till följd av Tjernobylolyckanår 1986. Motionären noterar att staten redan har svarat förvissa typer av ersättningar, men anser att staten också böröverta ansvaret för bl.a. analyskostnader som är hänförliga olycka.Utskottet erinrar om att , som motionärernaframhåller, redan har anslagit stora belopp som ersättning förkostnader i samband med radioaktivt nedfall i vårt land efterTjernobylolyckan. Utskottet ser inte skäl för att nuanslå ytterligare medel. Motion 1989/90:N405 (c) avstyrksalltså.KompetensfrågorRegeringen tillsatte en särskild arbetsgrupp meduppdrag att kartlägga och redovisa dels personal- ochkompetenssituationen vid kärnkraftsföretagen, delskärnkraftsavvecklingens väntade direkta och indirektasysselsättningseffekter inom berörda län och orter.I proposition 1990/91:88 redovisar regeringen innehållet iarbetsgruppens betänkande (SOU 1990:40) Kärnkraftsavveckling --kompetens och sysselsättning. Härvid uttalar regeringen bl.a.(s.35) att den delar arbetsgruppens uppfattning att enfortsatt hög kompetensnivå inom det kärntekniska området måstetryggas.I motion 1990/91:N84 (s) görs bedömningen att det eftertrepartiuppgörelsen om energipolitiken blir lättare attrekrytera lämpliga och goda krafter för det kärnfysiska ochkärntekniska området. Motionärerna framhåller också att det ärviktigt att vi i har tillräcklig förmåga att inhämta ochinförliva utländskt kunnande inom de kärntekniskaverksamheterna. Fortsatt internationellt engagemang frånSveriges sida inom det tekniska och vetenskapliga området ochkontakter med utländsk kärnkraftsindustri är enligt motionärernaangeläget för framtiden. De föreslår att i ettuttalande skall ge regeringen till känna vad som anförts imotionen om även framtida tillgång till högt kvalificerade ochkompetenta personer inom kärnkraftsområdet.Enligt motion 1990/91:N68 (mp) är det märkligt att regeringeni propositionen uttalar att det är önskvärt att en hög kompetenslångsiktigt skall vidmakthållas. Detta uttalande sermotionärerna som ett ytterligare belägg för att regeringen irealiteten har avskrivit som slutår förkärnkraften. De önskar att skall rikta kritik motregeringen för denna inställning.Utskottet konstaterar att tankegångarna i motion 1990/91:N84(s) överensstämmer med den grundsyn som präglar regeringensinställning i kompetensfrågorna. Något särskilt uttalande avriksdagen finner utskottet inte påkallat, varför motion1990/91:N84 (s) avstyrks. Den i föregående stycke återgivnakritiken mot regeringen i motion 1990/91:N68 (mp) finnerutskottet sakna grund; det aktuella yrkandet avstyrks därför.KärnavfallskostnaderI proposition 1990/91:88 redovisar regeringen (s.35 f.) attden inte har funnit anledning att nu föreslå sådana ändringar ifinansieringssystemet för använt kärnbränsle, vilket statenskärnbränslenämnd på uppdrag av regeringen utredde under år 1989.Miljöpartiet anför i sin partimotion 1990/91:N68 att partietifrågasätter nuvarande system och föreslår att skallge denna uppfattning till känna för regeringen.Utskottet finner ingen anledning för att i dettasammanhang uttala sig om finansieringssystemet för använtkärnbränsle utan hänvisar till vad som anförts ibetänkandet 1990/91:NU28 (s.9 f.). Det aktuella yrkandet imotion 1990/91:N68 (mp) avstyrks alltså.Vissa övriga kärnkraftsfrågorI likalydande yrkanden i motioner 1989/90:N414och 1990/91:N421 föreslås att skall uttala sig för attsamtliga kärnkraftverk skall överföras i statlig ägo. Samtidigtföreslås uttala att även efter ett statligtövertagande av kärnkraftverken de tidigare ägarna skall ha detekonomiska ansvaret för slutförvaringen av det kärnkraftsavfallsom uppstått man ägde kärnkraftverken.Utskottet avstyrker de här aktuella yrkandena i motionerna1989/90:N414 (mp) och 1990/91:N421 (mp) om ett uttalande avinnebörd att samtliga kärnkraftverk bör överföras i statlig ägo.Härav följer att utskottet även avstyrker de förslag tilluttalande om ekonomiskt ansvar för slutförvaringen som finns isamma motioner.Frågor om åtgärder för att ersätta arbetstillfällen inför ettframtida beslut om stängning av kärnkraftverket i tasupp i motion 1990/91:N85 (s). Motionären instämmer i uttalandensom har gjorts i det tidigare nämnda betänkandet (SOU 1990:40)Kärnkraftsavveckling -- kompetens och sysselsättning, avinnebörd att staten i samband med en sådan avstängning behövermedverka till lokalisering av verksamhet för alternativelproduktion i kommunen. Statens medverkan borde också gällaannan verksamhet än elproduktion. Motionären föreslår ettuttalande av av denna innebörd.Utskottet delar motionärens grundsyn men anser inte attriksdagen nu har anledning att göra ett sådant uttalande somföreslås. Motion 1990/91:N85 avstyrks således.Motion 1990/91:N421 (mp) innehåller ett yrkande om attregeringen skall ta initiativ till en mångsidigupplysningsverksamhet om kärnenergins faror och fördelen med ensatsning på energieffektivitet, hushållning och övergång tillinhemsk förnybar energi.Utskottet ser ingen anledning för regeringen och attengagera sig i en upplysningskampanj med den inriktningmotionärerna föreslår. Yrkandet härom i motion 1990/91:N421 (mp)avstyrks därmed.En kvarstående motion, 1989/90:N452 (s), utmynnari ett yrkande om att skall uttala sig till förmån fören undersökning om miljöeffekterna av kärnbränsleframställning.Bl.a. förordar motionärerna att skall verka inominternationella atomenergiorganet () för att en undersökningkommer till stånd.Utskottet har inhämtat att de frågor som motionärerna villlåta undersöka har blivit föremål för ökad uppmärksamhetvid . Ett första sammanträde med en arbetsgrupp, i vilkenSverige deltar, anordnas i dagarna.Utskottet noterar IAEAs arbete med frågan och Sverigesdeltagande i detta. Mot den bakgrunden finns det, anserutskottet, ingen anledning för att nu göra ett sådantuttalande som motionärerna föreslår. Motion 1989/90:N452 (s)avstyrks alltså.Elförsörjning och elprissättningRegeringens bedömningar av elförsörjningen under 1990-taletredovisas i propositionens avsnitt 3 (s. 20--32). Där redogörsockså för regeringens syn på några med elförsörjningensammanhängande frågor. Det gäller kostnads- och prisutvecklingenpå elmarknaden, den elintensiva industrins konkurrenskraft,kostnaderna för bostadsuppvärmning med el och konvertering tillannan uppvärmning samt elmarknadens internationalisering.Sedan år 1970 har den prima elanvändningen (el levererad inomramen för ordinarie abonnemang och kontrakt) ökat med igenomsnitt . Den totala elanvändningen uppgick, enligtpreliminär statistik, till och den primaelanvändningen till . beräknasden prima elanvändningen, enligt prognoser, liggai intervallet 125. I propositionen tas inteställning till vilket prognosalternativ som är mest sannolikt.Däremot betonas nödvändigheten av att det arbete för en effektivelanvändning som har bedrivits fortsätter ochintensifieras.Det svenska kraftsystemet bedöms, enligt propositionen, tålaen elanvändning på upp till ca . Marginalen mellandenna och temperaturkorrigerade prima elanvändning, somuppgick till , är således 10 TWh.I propositionen konstateras att utredningen (ME 1988:05) omkonkurrensvillkoren för elintensiv industri (EL 90) ochenergiverket har kommit fram till i stort sett samstämmigabedömningar av kostnadsutvecklingen inom kraftsektorn.Genomsnittskostnaden kan beräknas öka med till perkWh (prisläge) till 1990-talets mitt.Den långsiktiga marginalkostnaden bedöms uppgå till ca 30 öreper kWh . Elprisutvecklingen beror i höggrad på den framtida elanvändningen, vilken i sin tur ärberoende av bl.a. den ekonomiska tillväxten. Andra faktorer sompåverkar prisutvecklingen är t.ex. elproduktionskapacitetenssammansättning och inom kraftindustrin gällande avkastningskrav,sägs det vidare i propositionen.ElförsörjningTransitering av elÖkade möjligheter att få transitera el på stamnätet begärs imotioner från moderata samlingspartiet, ochmiljöpartiet.I motion 1990/91:N403 (m) begärs att regeringen skall låtautreda hur man genom förändringar i ellagen (1902:71 s. 1) skallkunna uppnå en ökad konkurrens inom den lokala distributionen.Även andra än de som har ensamrätten borde kunna fådistribuera el. De förändringar som genomförs i ochStorbritannien inom dessa områden kan, enligt motionärerna, varavärda att studera utifrån svenska förhållanden.Förutsättningarna för de mindre vattenkraftproducenternasleveransmöjligheter borde också beaktas.Två motioner från sida, 1989/90:N420 och1989/90:N462, innehåller också krav på ökad rätt att transiterael på stamnätet. I den förstnämnda motionen sägs att det --inför introduktionen av vindkraft i -- är viktigt attfrågan om rätten att transitera el löses genom tvingandelagstiftning. har, anför motionärerna, den ena parten-- distributörerna inom -- ett starktöverläge vid förhandlingarna. I den senare motionen begärs attregeringen skyndsamt skall låta utreda möjligheterna attväsentligt öka rätten till transitering på stamlinjenätet.Därigenom kan det, anför motionärerna, skapas en friarekonkurrens mellan olika energiproducenter, vilket främjar eneffektivare energiproduktion.I fem motioner från , 1989/90:N455, 1989/90:N463,1990/91:N68, 1990/91:N93 och 1990/91:N456, begärs också enutvidgning av rätten att transitera el på stamnätet. I denförstnämnda motionen sägs att det vid introduktionen avmedelstor vindkraft kan förväntas problem, innebärande delsvägran att transitera, dels uttag av ett oskäligt pris. Med enallmän rätt till transitering skulle man, enligt motionärerna,bryta den nuvarande monopolsituationen, där elproducenten harendast en tänkbar köpare av den el som produceras.Underlättande för små leverantörer av elkraft att få överförael på ledningsnätet mot en låg avgift anges i motion1989/90:N463 (mp) som en av tolv metoder för att främja satsningpå eleffektiv utrustning.I motionerna 1990/91:N68 (mp) och 1990/91:N456 (mp) föreslåsinrättande av en elbörs (se s. 75). Detta förutsätter att köpareoch säljare får använda högspänningsnätet till en inte alltförhög kostnad. Motionärerna förordar en självkostnadsprissättning.Vidare föreslås i motionerna att nätet skall förvaltas av enorganisation som är fristående från de stora kraftföretagen.I motion 1990/91:N93 (mp) framförs återigen kravet att detsvenska högspänningselnätet skall öppnas för transitering avelström till självkostnadspris. Där föreslås också att riksdagenskall begära att regeringen tar initiativ till ett samarbete medövriga nordiska länder med syfte att göra hela det nordiskaelnätet till en "common " för transitering av elströmtill självkostnadspris.Riksdagen har , på regeringens förslag i proposition1990/91:87 om näringspolitik för tillväxt, beslutat attverksamheten vid -- utom storkraftnätet-- skall föras över till ett av staten ägt aktiebolag (1990/91:NU38). I propositionen aviseradesett uppdrag till att utreda stamnätets framtidaorganisation. Motionsyrkanden (m; mp) om att storkraftnätetskall ägas och drivas av ett särskilt bolag resp. atthögspänningsdistributionen skall sammanföras i ett statligtaffärsverk avslogs av . Företrädarna i utskottet förmoderata samlingspartiet och liberalerna resp.miljöpartiet reserverade sig till förmån för resp. yrkande.En ny organisation omfattande stamnätet och eventuellt ävenövriga delar av storkraftnätet kommer därmed att påbörja sinverksamhet . Som en övergångslösning --tills en permanent organisation införts -- skall stamnätet ochövriga av förvaltade delar av storkraftnätet ingå iett för ändamålet bildat affärsverk. Under övergångsperiodenskall det blivande aktiebolaget svara förstorkraftnätets driftsledning och skötsel på uppdrag avaffärsverket.Storkraftnätet omfattar 220- och 400-kV-näten i . Dessledningslängd uppgår till . Stamnätet är den delav storkraftnätet som ligger söder om och Skellefteälvarna.Utnyttjandet av stamnätet regleras genom ett särskilt avtal,stamnätsavtalet. Gällande avtal avser perioden 1 januari1981--. Avtalsparter förutom är ASEAAB, , , ,, , ,och . Undertecknarna avstamnätsavtalet utom kallas transitörer. En särskildnämnd, stamnätsnämnden, har inrättats för samråd mellantransitörerna och i frågor som gäller planering,drift och ekonomi i stamnätet.Energiverket fick regeringens uppdrag att utredaden framtida organisationsformen för det svenska stamnätet.Energiverket skall utreda hur en ny organisation för stamnätetkan utformas samt klarlägga de frågor som sammanhänger medövergången till en ny organisation för stamnätet.Utredningsarbetet bör enligt direktiven bedrivas utifrån deriktlinjer för den nya organisationen som angavs i proposition1990/91:87. Två alternativa former för organisation förstamnätet bör i första hand studeras, nämligen affärsverk ochstatligt aktiebolag. Även andra organisations- och ägarformer,t.ex. aktiebolag med kraftföretag som huvudägare och aktiebolagmed spritt ägande, bör studeras.Målet med utredningen bör enligt direktiven vara attåstadkomma en organisation som, med kommersiella affärsprincipersom grund, kan upprätthålla hög drifts- och leveranssäkerhetsamt låga överföringskostnader i stamnätet. Vidare sägs attverksamheten bör vara organiserad på ett sådant sätt att ettökat antal aktörer kan beredas faktiska möjligheter att utnyttjastamnätet. bör utreda och föreslå de regler,tillsynsorgan m.m. som kan behövas för att säkerställa attnyttjarna av stamnätet ges möjligheter att verka på lika ochrättvisa villkor. I samband med detta bör särskilt beaktasstamnätets karaktär av naturligt monopol och de krav som därmedbör ställas, när det gäller bl.a. redovisning och prissättningsamt öppenhet för nya aktörer och likvärdig behandling av dessa.Energiverket bör vidare, enligt direktiven, ägna frågan omimport och export av el särskild uppmärksamhet. Eventuellakonsekvenser av den påverkan den nya stamnätsorganisationen kanfå på gällande avtal för svensk och internordisk samkörning börklarläggas.