bet · GF01FöU5 · 1991-12-05 00:00:00 — Samhällets åtgärder mot allvarliga olyckor I betänkandet behandlar utskottet de förslag som regeringenhar förelagt i proposition 1991/92:41 om samhälletsåtgärder mot allvarliga olyckor. Utskottet föreslår attriksdagen antar regeringens förslag till vissa ändringar iräddningstjänstlagen (1986:1102). Ändringarna innebär attkommunerna åläggs att planera för varning och information tillallmänheten vid allvarliga olyckshändelser. Räddningstjänstlagenföreslås vidare kompletteras med regler om sanering efterutsläpp av radioaktiva ämnen. Enligt dessa åläggslänsstyrelserna ansvaret för sanering efter utsläpp avradioaktiva ämnen från kärntekniska anläggningar oberoende omanläggningen finns inom eller utom landet. Kommunerna får ocksåskyldighet att medverka i planering och övning för sådansaneringsverksamhet. Vidare ges saneringsorganisationenmöjlighet att under vissa förutsättningar kunna företa ingrepp iannans rätt. Utskottet föreslår slutligen att lämnarutan erinran vad föredragande statsrådet i övrigt har anfört omsamhällets åtgärder mot allvarliga olyckor i syfte att uppnåbättre beredskap och samordning inom området. I propositionen 1991/92:41 om samhällets åtgärder motallvarliga olyckor föreslår regeringen1. att antar ett av regeringen framlagt förslag tilllag om ändring i räddningstjänstlagen (1986:1102),2. att bereds tillfälle att ta del av vadföredragande statsrådet i övrigt har anfört om samhälletsåtgärder mot allvarliga olyckor.Regeringens lagförslag har fogats som bilaga till betänkandet. InledningDen tillsattes en kommitté med uppgift att seöver kärnkraftsberedskapen. Kommittén antog namnet utredningenom kärnkraftsberedskapen. I direktiven (dir. 1987:28) angavsatt det omfattande utrednings- och utvärderingsarbete som följdeefter borde utgöra underlag för en samladbedömning av kraven på beredskapen mot utsläpp av radioaktivaämnen. Dessutom angavs att sambandet med beredskapen motallvarliga kemiska olyckor borde tas med i bedömningen.Mot bakgrund av erfarenheterna från de svenska myndigheternasåtgärder i samband med beslutade utredningenatt först överväga principerna för ledning och samordning inomden organisation som skall ingripa vid utsläpp av radioaktivaämnen och andra stora olyckor. I en särskild rapport, Samhälletsåtgärder mot allvarliga olyckor -- Ledning och samordning,redogjorde utredningen för sina slutsatser och förslag avseendeprinciperna för ledningsorganisationen.I en annan rapport från utredningens sekretariat, sompresenterades , redovisades de olika myndigheternasansvar, uppgifter och organisation inom räddningstjänsten.Rapporten innehöll också redogörelser för de erfarenheter frånberedskapsorganisationens sätt att fungera som hade framkommitvid bl.a. stora övningar och vid Tjernobylolyckan.Den 6 november 1989 överlämnade utredningen sittslutbetänkande (SOU 1989:86) Samhällets åtgärder mot allvarligaolyckor.Betänkandet innehåller inte några författningsförslag. Inomförsvarsdepartementet har därför, med utgångspunkt iutredningens förslag, en särskild promemoria medförfattningsförslag utarbetats. Promemorian harremissbehandlats.Regeringen har därefter inhämtat lagrådets yttrande över ettinom försvarsdepartementet upprättat förslag till lag om ändringi räddningstjänstlagen (1986:1102).Lagrådet har lämnat lagförslaget utan erinran. Lagrådetsgranskning har föranlett vissa redaktionella ändringar avremissens lagförslag.LagförslagetVarning och information till allmänheten vid olyckshändelserUtredningen om kärnkraftsberedskapen föreslog att ägaren ellerinnehavaren av en anläggning, där verksamheten innebär fara föratt en olyckshändelse skall orsaka allvarliga skador påmänniskor eller i miljön, skall vara skyldig att varna ochinformera allmänheten vid allvarliga olyckor. Enligtpropositionen bör samhällets beredskapsorganisation även ifortsättningen ha det huvudsakliga ansvaret för informationentill allmänheten. Som en tillkommande uppgift åläggs kommunernagenom en föreslagen ändring i 21 och 22 §§ räddningstjänstlagenatt i sina räddningsplaner ange hur allmänheten skall varnas ochinformeras vid allvarliga olyckor. Kommunerna får ocksåskyldighet att upplysa allmänheten om vad räddningsplanernainnehåller i detta hänseende.Utskottet anser det angeläget att ansvaret för varning ochinformation till allmänheten om befarad eller inträffadolyckshändelse även i fortsättningen åvilar samhälletsberedskapsorganisation. Ett delat ansvar för denna viktigauppgift skulle, som försvarsministern anför, kunna skapaoklarheter och missförstånd.Redan i dag finns det i räddningstjänstlagen intagnabestämmelser (t.ex. 38, 39 och 43 §§) som garanterar attberedskapsorganisationen tillfredsställande kan fullgöra nämndavarnings- och informationsuppgift. Dessa garantier förstärksgenom de föreslagna ändringarna i 21 och 22 §§räddningstjänstlagen, vilka sålunda bör antas av riksdagen.Sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnenEnligt regeringsförslaget tas regler om saneringsåtgärderefter utsläpp av radioaktiva ämnen in i räddningstjänstlagen. Deföreslagna bestämmelserna innebär i huvudsak följande.2 a § lagförslaget innehåller en definition av ifrågavarandesaneringsåtgärder. I samma lagrum åläggs staten skyldighet attvidta saneringsåtgärder i den utsträckning och så länge det medhänsyn till följderna av utsläppet, det hotade intressets vikt,kostnaderna för insatsen och omständigheterna i övrigt ärpåkallat att staten svarar för åtgärderna.Enligt 28 § i lagförslaget skall länsstyrelserna utöveransvaret för räddningstjänsten vid utsläpp av radioaktiva ämnenfrån en kärnteknisk anläggning också svara för saneringen efterutsläpp av radioaktiva ämnen från en sådan anläggning. Dettagäller oberoende om anläggningen finns inom eller utom landet.För sanering efter utsläpp i andra fall svarar den statligamyndighet som regeringen föreskriver eller beslutar.Regeringen äger enligt 33 § föreskriva, eller i särskilda fallbesluta, att en länsstyrelse skall ta över ansvaret för saneringinom flera län eller att annan statlig myndighet skall ta överett sådant ansvar.I 28 a § erinras om den skyldighet innehavare av kärntekniskanläggning har enligt lagen (1984:3) om kärnteknisk anläggningatt upprätthålla säkerheten vid anläggningen. Vidare pekas påatt varje kommun enligt hälsoskyddslagen (1982:1080) svarar fördet hälsoskydd inom kommunen som påkallas av utsläpp avradioaktiva ämnen om inte annat följer av räddningstjänstlagen.Enligt 29 § i lagförslaget är kommunerna vidare skyldiga attmedverka i planering och övningar för sanering efter utsläpp avradioaktiva ämnen från kärntekniska anläggningar.I 45 § öppnas möjlighet att ta fram materiella resurser tillsaneringsorganisationen genom ingrepp i annans rätt. Däremotavböjs i propositionen den av utredningen föreslagna möjlighetenatt kunna tillgripa tjänsteplikt vid ifrågavarandesaneringsarbete.Utskottet har inte heller någon erinran mot de föreslagnaändringarna i räddningstjänstlagen i fråga om sanering efterutsläpp av radioaktiva ämnen. bör anta de föreslagnaändringarna av räddningstjänstlagen även såvitt nu är i fråga.Åtgärder mot allvarliga olyckor i övrigtI propositionen redovisar föredragande statsrådet olikaåtgärder som i övrigt övervägs i syfte att nå en bättreberedskap för och samordning av åtgärder mot allvarliga olyckor(s.20--29). Dessa åtgärder ligger i allt väsentligt i linje medde förslag utredningen om kärnkraftsberedskapen har framlagt ochgäller frågor om vilka regeringen själv har att fatta beslut.De åtgärder som, enligt försvarsministern, övervägs gällerbl.a. ledning och samband inom räddningsorganisation, utbildningoch övning av dess personal samt olika åtgärder i samband medutsläpp av radioaktiva ämnen. Bl.a. redovisas olika uppdrag tillberörda myndigheter i avsikt att öka beredskapen och främjasamordning när det gäller allvarliga olyckor. Utskottet vill härendast peka på ett par frågor där försvarsministern har en frånutredningen avvikande uppfattning.Sålunda anser försvarsministern det mindre lämpligt att, såsomutredningen om kärnkraftsberedskapen har föreslagit, ge rådetför räddningstjänst uppgiften att vid svårare olyckor svara församordningen på central nivå. Denna uppgift bör, anserförsvarsministern, ankomma på i så måttoatt verket skall planera för en sådan roll.I fråga om förvarning vid utsläpp av radioaktiva ämnen anserförsvarsministern av anförda skäl att antalet mätstationer börutökas med fem i stället för med tio som utredningen harföreslagit.Utskottet föreslår att lämnar utan erinran vadföredragande statsrådet anfört om åtgärder mot allvarligaolyckor i övrigt. Utskottet bedömer att de föreslagna åtgärdernabefrämjar den enkelhet och enhetlighet i räddningsorganisationensom utskottet anser vara nödvändig för att öka effektivitetenoch uthålligheten. Enhetligheten ökar bl.a. möjligheten att medså små förändringar som möjligt kunna övergå från fred tillberedskap och krig. Utskottet vill också understrykaangelägenheten av att, såsom anförs i propositionen,ledningsorganisationen på regional nivå är densamma vid olikaslags olyckor. beträffande lagförslagetatt antar regeringens förslag till lag om ändring iräddningstjänstlagen (1986:1102),2. beträffande samhällets åtgärder mot allvarliga olyckor iövrigtatt lämnar utan erinran vad föredragande statsrådethar anfört.Stockholm den 5 december 1991På försvarsutskottets vägnarArne AnderssonI beslutet har deltagit: (), WiggoKomstedt (m), (), (),(), (), (s), (), (), (),(), (), (), AlfEgnerfors (s) och (nyd).Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten () närvaritvid den slutliga behandlingen av ärendet.