bet · GE01TU30 · 1991-05-21 00:00:00 — Det befintligavägnätet måste således kompletteras med sådana avlastandetrafikleder som löser både lokala och regionala miljöproblem.Sammantaget kan detta vara positivt om trafiken flyttar övertill nya trafikleder belägna i mindre miljökänsliga områden ochunder förutsättning att hänsyn tas till övrig markanvändning ochtill bebyggelseplaneringen. Det gatuutrymme som frigörs kananvändas till att prioritera kollektivtrafikens framkomlighet,ge nyttotrafiken bättre förhållanden och förbättra för gång- ochcykeltrafiken.En annan slutsats är att trafik- och miljöproblemen istorstäderna måste bekämpas genom ett stort antal samverkandeåtgärder, bestående av t.ex. kollektivtrafikförbättringar,trafikledsutbyggnader, ekonomiska, administrativa ochtrafiktekniska styrmedel samt miljöskyddsåtgärder. Ingen enskildåtgärd löser problemen. Byggande av övergripande trafikledermåste därför kombineras med andra åtgärder såsom förbättradkollektivtrafik och en regional bebyggelseplanering.Med hänvisning till det anförda avstyrks motion T82 (mp)yrkande6.3.4 ParkeringsfrågorI motion T82 (mp) yrkas att kommunerna själva skall fåbestämma om felparkeringsavgiftens storlek.I princip är parkering på gator och vägar tillåten utannågra begränsningar. Enligt bestämmelser i lagen (1957:259) omrätt för kommun att uttaga avgift för vissa upplåtelser å allmänplats, m.m. äger kommun emellertid -- "i den omfattning sombehövs för att ordna trafiken" -- ta ut avgift för rätten attparkera på sådana allmänna platser som kommunen har upplåtit förparkering.Av trafiksäkerhetsskäl har dock i VTK samt i lokalatrafikföreskrifter bestämmelser meddelats som inskränker rättenatt parkera på gatumark. För överträdelse av vissa avbestämmelserna i kan böter utdömas. Huvudparten avöverträdelserna är dock avkriminaliserade men kani stället föranleda felparkeringsavgifter enligt lagen(1976:206) om felparkeringsavgift (FelpL). De överträdelser somkan föranleda felparkeringsavgifter varierar från renaordningsförseelser såsom underlåtenhet att betala föreskrivenparkeringsavgift till sådana som är förhållandevis allvarligafrån trafiksäkerhetssynpunkt, t.ex. parkering på ettövergångsställe.Enligt 3 § FelpL anger regeringen det högsta och det lägstabelopp som felparkeringsavgifter får fastställas till, omavgiftens belopp fastställs av regeringen eller den myndigheteller kommun som regeringen bestämmer. Enligt 2a§förordningen (1976:1128) om felparkeringsavgift (FelpL)fastställer kommunen felparkeringsavgiftens belopp i de kommunersom svarar för parkeringsövervakning enligt lagen (1987:24) omkommunal parkeringsövervakning. I andra kommuner fastställsbeloppet av . Enligt förordningen (1986:210) omfelparkeringsavgift i vissa fall får och Göteborgskommuner besluta om felparkeringsavgiften upp till det beloppsom regeringen fastställer. Detta belopp är högre än vad somgäller enligt förordningen SFS 1976:1128.Med hänsyn till att förordningarna (1976:1128) omfelparkeringsavgift resp. (1982:210) om felparkeringsavgift ivissa fall har ändrats (SFS 1990:815, resp. 816),innebärande en icke oväsentlig höjning av maximibeloppen, finnerutskottet det inte befogat att tillstyrka motionärernasönskemål. Utskottet vill också hänvisa till de möjligheterkommunerna har att inom ganska vida ramar för de av regeringenfastställda avgiftsbeloppen kunna varierafelparkeringsavgifterna. Så t.ex. är i från den14januari 1991 den lägre felparkeringsavgiften . ochden högre 700 kr.Med hänvisning till det anförda avstyrks motion T82 (mp)yrkande8.I propositionen om en god livsmiljö föreslås att kommunernaskall ges möjlighet att till parkeringsvakter förordnaarbetstagare hos sådana kommunala och landstingskommunalakollektivtrafikaktiebolag som inom kommunen bedriver linjetrafikenligt yrkestrafiklagen (1988:263). Denna ordning föreslåsgenomföras genom att 6§ lagen (1987:24) om kommunalparkeringsövervakning ändras.Motivet för lagförslaget är att i kraftigt belastadecityområden, i synnerhet i storstäderna, kan det rådamycket begränsad framkomlighet för kollektivtrafiken.Uppställning av fordon i strid mot reglerna om förbud att stannaoch om förbud att parkera i körfält för kollektivtrafiken och påhållplatsområden medverkar till att försvåra förhållandena fördenna nyttotrafik. Det kan enligt propositionen antas attefterlevnaden av bestämmelserna skulle förbättras, om risken föratt drabbas av felparkeringsavgift på grund av överträdelse avförbuden var större. är det en uppgift för polisen ellerkommunala parkeringsvakter att ingripa mot dessa överträdelser.I motion T83 (m) yrkas att avslår regeringensförslag. Objektivitetskravet är enligt motionären ett avhuvudargumenten mot förslaget.Utskottet kan konstatera att det redan enligt nuvarande lag ärtillåtet för en kommun att till parkeringsvakter förordnaarbetstagare i sådana kommunala trafikföretag som drivs iförvaltningsform. Sedan kraven på utbildning och uniformering äruppfyllda kan således kommunalt anställd personal medtrafikledningsuppgifter fullgöra också parkeringsvaktssysslor.Utvidgningen är alltså närmast av formell natur genom attgränsdragningen vad avser möjligheter till förordnande mellankommunala trafikföretag som drivs i förvaltningsform och sådanasom drivs i bolagsform föreslås bli slopad. Med "kommunala"trafikföretag avses därvid sådana företag som ägs av en kommuneller en landstingskommun eller gemensamt.Det ligger i sakens natur att den trafikledningspersonal somförordnas enligt den föreslagna bestämmelsen bör begränsa sinverksamhet enligt förordnandet till sådan otillåten parkeringoch uppställning av fordon som hindrar kollektivtrafiken.Med hänvisning till det anförda tillstyrker utskottet det ipropositionen framlagda förslaget till lag om ändring i lagen(1987:24) om parkeringsövervakning. Utskottet avstyrkermotion T83 (m) yrkande7.4 VägtrafikI propositionen om en god livsmiljö betonas att vägarna ochvägtrafiken är en viktig del av transportsystemet. De är enligtpropositionen en förutsättning för att de flesta andratransportmedel skall kunna fylla sina uppgifter. skerdrygt av allt resande, uttryckt i personkilometer, påvägarna. Transportsystemet är en förutsättning förtillgänglighet och är av stor betydelse för den regionalabalansen. En väl fungerande infrastruktur, som medger effektivaoch miljövänliga transportsystem, skapar förutsättningar församhällets långsiktiga tillväxt. Näringslivet måste, för atthävda sig i internationell konkurrens, ha tillgång till en välfungerande infrastruktur framhålls det vidare i propositionen.När det gäller infrastrukturens utformning frånmiljösynpunkt ställs numera krav på hur nya vägar ochtrafikanläggningar skall utformas. har bl.a. införtkrav på miljökonsekvensbeskrivningar (MKB) i vägplaneringen.I väglagen (1971:948) finns regler för hur mark får tas ianspråk för byggande av allmänna vägar. För byggande och driftav väg finns i 4§ en allmän bestämmelse med innebörd atttillbörlig hänsyn skall tas till såväl enskilda intressen somallmänna intressen såsom trafiksäkerhet, miljöskydd, hälsoskydd,naturvård och kulturmiljövård. I 15 och 16§§ finns ytterligarebestämmelser för byggande av väg. I 15§ sägs att för byggandeav väg skall det upprättas en arbetsplan. En arbetsplan skallenligt föreskrifter bl.a. ange den mark som behövertas i anspråk samt innehålla en MKB. Denna skall innehålla enredovisning av de väntade miljöeffekterna samt förslag tillerforderliga skyddsåtgärder eller andra försiktighetsmål sombehövs för att förebygga störningar eller andra olägenheter fråntrafiken. Vid utarbetandet av en arbetsplan skall enligt 16§samråd ske med bl.a. de naturvårdsmyndigheter som berörs.Vägverket får enligt 38§ vägkungörelsen (1971:954) meddelanärmare föreskrifter om arbetsplanens MKB efter samråd medstatens naturvårdsverk.Enligt motion T77 (fp) är information ett viktigt styrmedelför att få bilisterna att övergå till blyfri bensin. Eninformationskampanj om miljöanpassad biltrafik bör därför,liksom , genomföras av , bilindustrin ochpetroleumbranschen i syfte att informera ägare av äldre bilar omvilken bensinkvalitet de kan använda. Denna kampanj bör ocksåstarkt betona betydelsen från miljösynpunkt av att köra mjuktoch hålla sig under fartgränserna. Det snabbast verkandeluftvårdshjälpmedlet är högerfoten hos varje bilförare,framhåller motionärerna. Ett förhållande som ofta förbises äratt den katalytiska avgasreningen ger full effekt först närkatalysatorn är varm, vilket kräver några kilometers körning.Ett gott råd är därför också att om möjligt välja annat färdsättvid kortare transporter. Från folkhälsosynpunkt är det enligtmotionärerna ingen nackdel att cykla eller gå istället för attta bilen.Utskottet finner att den begärda informationskampanjenskulle bestå i en betoning dels av vikten för bilisterna av attgå över till blyfri bensin, dels av ett allmänt energisparande ivägtrafiken.Vad gäller den förstnämnda aspekten kan man fråga sig hurstor möjligheten egentligen är att få de fordonsägare som skullekunna gå över till blyfri bensin att genomföra åtgärden.Förmodligen är de ganska få och skulle sannolikt behöva nås aven omfattande argumentering för att ändra sig. kampanjvar förhållandevis kostsam och skulle vid en upprepningsannolikt kosta ännu mer.Utskottet vill framhålla att prisdifferentiering är enviktig åtgärd för att uppnå en ökad användning av blyfri bensin.Utskottet vill vidare hänvisa till att det finns ettmyndighetsansvar vad gäller information om energianvändning,energisparande och miljö inom resp. trafikgren. För vägtrafikensdel ligger detta ansvar fram påtransportrådet men går då över till . Det förutsättsenligt beslut (prop. 1990/91:100, bilaga8, TU18)att utnyttjar den kompetens som finns bl.a. inomstatens naturvårdsverk, och . Utskottetutgår också från att informationsverksamheten liksom hittillssker i samverkan med t.ex. bilindustrin och petroleumbranschen.Syftet med motion T77 (fp) yrkande 2 synes således vara tillväsentlig del tillgodosett och påkallar därför ingen åtgärd frånriksdagens sida varför det avstyrks.I motion T75 (v) behandlas problem kring vägtrafikbuller.Motionärerna yrkar att till bullerbekämpning /92 anvisar 150milj.kr. utöver vad regeringenhar anslagit till för bullerbekämpande åtgärder.Motionärerna framhåller att flertalet av de människor som ärbullerstörda störs av buller från vägtrafik. Deras förslag tillomfördelning av transporter från bilism till kollektivatrafikslag innebär en minskning av vägbullret. Detta räcker dockinte. Motionärerna anser att bör få 150 miljoner extraunder budgetåret för bullerdämpande åtgärder. Det handlar om nyabullervallar, andra vägbeläggningar, etc. Vidare bör stor hänsyntas till bullerproblemet vid den översyn som görs avhastighetsgränserna på vägarna eftersom lägre farter ger lägrebuller. Utvecklingen av tystare motorer och mer tystgående däckbör påskyndas. Bilbranschen måste ta sitt ansvar, annars tvingassamhället gå in med åtgärder.Utskottet vill erinra om att miljö- och hälsoeffekterna mersystematiskt skall vägas in i vägplaneringen. En fortsattsatsning på hastighetsövervakning skall också ske. I vägverketssektorsansvar skall ingå att begränsa vägtrafikens negativamiljöeffekter. Av de miljörapporter som tagits fram av vägverketframgår att verket är berett att aktivt stödja utvecklingen avbullerdämpande beläggningar och utvecklingen av bättremätmetoder av däck/vägbanebuller.Buller från vägtrafiken kan minskas, dels vid källan -- deljud som alstras av fordonen eller som uppstår genom kontaktenmellan däck och vägbana --, dels genom avskärmning av ljudetmellan källan och mottagaren så att störningseffekten minskar.Den sistnämnda metoden är mycket kostsam och kan -- liksom närdet gäller avgasutsläpp -- till stor del undvikas genom tekniskaåtgärder redan vid källan.Genom att förändra sammansättningen av vägbeläggningen kanfriktionsljudet mellan vägbana och däck dämpas. Genom olikaåtgärder i bl.a. terrängen eller på byggnader är det möjligt attavskärma och därmed reducera effekten av bullerstörningarna.Bullereffekerna kan också minska eller elimineras genomsamhällsplaneringsåtgärder som exempelvis omläggning av vägar,reglering av trafik och en framsynt planläggning i kommunerna.Utskottet är däremot inte berett föreslå ytterligare medeltill för bullerdämpande åtgärder. Motion T75 (v)yrkande1 avstyrks följaktligen.I motion T72 (c) framhålls att mätstationer börbättre samordnas och utnyttjas för radiakmätning.Det framhålls att har ett mycket väl utbyggtsystem av mätstationer, som ger information som underlag tillväderrapporter m.m. harsystemet byggts ut till att omfatta 465 mätstationer ihela landet. Dessa är strategiskt utplacerade bl.a. utmedNorrlandskusten och på , i första hand med avseende påmikrometeorologiska studier.Dessa mätstationer utnyttjas enligt motionen endast till ca30% vad avser antalet anslutna givare. harutredningen om kärnkraftsberedskap visat på behovet av ettutökat antal mätstationer, för att åstadkomma större beredskap ilandet vid kärnkraftsolyckor, än den som fanns vidTjernobylkatastrofen. Utredningen konstaterar också att detfortfarande inte kan uteslutas, att radioaktiva ämnen kan kommaut vid ett haveri i en svensk reaktor. På en punkt har hotett.o.m. ökat och det gäller risken för sabotage ochterrorhandlingar mot kärnkraftverken.Det finns enligt motionären ledig kapacitet för att anordnagivare, som registrerar radiak, kemiska nedfall och äveneventuell pollenspridning.Det betänkande som motionären hänvisar till är betänkandet(SOU 1989:86) om samhällets åtgärder mot allvarliga olyckor.Såvitt utskottet kan finna har inte frågan om vägverketsmätstationer behandlats av utredningen.Av betänkandet framgår att det svenska förvarningssystemetskall fungera vid olika slag av olyckor som leder till utsläppav radioaktiva ämnen. Det kan vara driftstörningar eller störrehaverier i svenska kärnkraftverk, olyckor i utländskakärnkraftverk och andra händelser som berör kärntekniskaanläggningar.Efter har en rad åtgärder vidtagits i syfteatt förbättra förvarningssystemet. Rapporteringen från svenskastrålskyddsinstitutets (SSI) mätstationer har automatiserats ochförsetts med larm. Institutet har beslutat att utöka antaletmätstationer som uppgår till 31. De nyamätstationerna kommer med tanke på närbelägna utländskakärnkraftverk att placeras främst i södra utredningens bedömning tillgodoser det nuvarandeförvarningssystemet behovet av varning vid utsläpp från svenskakärnkraftverk. Systemet bygger på en kontinuerlig kontroll avdriften vid anläggningarna. Kontrollutrustningen har en högteknisk standard. Det är planerat hur besked tidigt skall lämnastill räddningsorganen.Utredningen anser att det finns skäl att ytterligareförstärka förvarningssystemet för att öka möjligheten att fåinformation om radioaktivitet från utsläpp utomlands.Utredningen föreslår att antalet mätstationer ökas med högst tiooch att dessa placeras huvudsakligen i norra föreslår också viss samverkan mellan vadavser en mätstation i Visby.Utredningens betänkande har remissbehandlats. Enlagrådsremiss i frågan är planerad att avges före sommaren 1991.Med hänvisning till att frågan om mätstationer förradiakmätning varit föremål för en grundlig utredningoch att med anledning av en kommande proposition omkärnkraftsberedskap får anledning att behandla bl.a.radiakmätningen och en eventuell samordning med vägverketsmätstationer avstyrks motion T72 (c).5 JärnvägstrafikEn förstärkning av järnvägens infrastruktur kommer enligtregeringen att förbättra järnvägens konkurrenskraft ochutvecklingsmöjligheter inför 2000-talet. Regeringen bedömer atttotalt kommer att investeras i järnvägenunder 1990-talet.Regeringen hänvisar också till att miljöfrågorna tenderaratt komma alltmer i fokus i de europeiska länderna, inte minsttill följd av en förväntad tillväxt av transporter inom dengemensamma europeiska marknaden. Därmed har järnvägssystemetskonkurrenskraft och utvecklingspotential när det gäller person-och godstransporter kommit i fokus också i flera europeiskaländer.Enligt regeringens bedömning är en ökning av kombitrafikenangelägen från miljösynpunkt. Störst total miljöeffekt uppnås isamband med att tunga långväga lastbilstransporter överförs tilljärnväg. Utvecklingen av en ny och internationellt accepteradkombivagn bör påskyndas.SJ effektiviserar och stärker kombitrafiken.Målet i trafikpolitiska beslut attkombitrafikens andel av SJs godstransporter skall öka liggerfast.Investerings- och ombyggnadsverksamheten inomjärnvägssektorn förväntas öka under den närmaste tioårsperioden.Det är därmed befogat att formalisera miljöprövningen avkommande åtgärder på motsvarande sätt som gäller inomt.ex. Det bör därför enligt regeringen åvilabanverket att upprätta miljökonsekvensbeskrivningar i sambandmed nyinvesteringar samt vid väsentliga ombyggnader. Dettainnebär också att järnvägsprojekten skall vara förankrade ikommunernas fysiska planering.När det gäller den dieseldrivna trafiken sker enmodernisering av vagnparken. För nya dieseldrivna motorvagnar ipersontrafik på järnväg föreslås att avgaskrav utformassamordnat med arbete med att begränsa de negativamiljöeffekterna inom verkets område skall enligt propositionenfortsätta såsom en del i verkets sektorsansvar på miljöområdet.De framlagda förslagen bör successivt förverkligas.Miljöfrågorna är en integrerad del i SJs långsiktiga strategi.Utgångspunkten är att en hög medvetenhet om miljöaspekterna ochresurssnålhet utgör grunden för sund företagsekonomi.I motion T75 (v) yrkande 3 behandlas problem kring bullerfrån järnvägstrafiken. Motionärerna yrkar att det anslås 200milj.kr. extra till för bullerbekämpande åtgärder. Dethänvisas till att beräkningar visar att det kostar ca200 milj.kr. att åtgärda bebyggelse där maximalnivån inomhusöverstiger i sovrum nattetid.Även annan spårtrafik som SJ inte har huvudansvaret förorsakar ett ökat buller i takt med förslitning och eftersattunderhåll, t.ex. tunnelbanesystemet i . Motionärernahänvisar till att man i en annan motion föreslagit entidigareläggning av upprustning av bl.a. tunnelbanavilket torde reducera problemet.Vad gäller den sistnämnda frågan om buller från annanspårbunden trafik än SJs trafik får utskottet hänvisa till sinabetänkanden /91:TU24 och 1990/91:TU25 om trafikensinfrastruktur, resp. om järnvägstrafik. I dessa betänkandenbehandlas investeringar i bl.a. tunnelbanor och spårvägar medanledning av de s.k. storstadsöverenskommelserna. Dereinvesteringar i spårsystemen som föreslås ske syftar bl.a.till att sänka bullernivåerna från trafiken.I övrigt vill utskottet erinra om vad utskottet tidigareanfört om buller från vägtrafiken vari betonas vikten avbullersänkande åtgärder "redan vid källan". Detsamma börtillämpas vid nyinvesteringar.Utskottet vill också hänvisa till miljöprogramsom innehåller åtgärdsprogram för bullerdämpning avjärnvägstrafik. Programmet innebär att skall upprättabullerskydd där så behövs samt att åtgärderna skall finansierasav , exploatörer och fastighetsägare. Normer föracceptabla bullernivåer skall enligt programmet utformas isamråd med bl.a. och berörda kommuner.Med hänvisning till det anförda avstyrks motion T75 (v)yrkande 3.6 LuftfartI detta avsnitt i betänkandet redovisas ställningstaganden avregeringen som regeringen har meddelat ipropositionens delavsnitt 15.2.8 Miljöanpassad flygtrafik (s.343--351). Härjämte behandlas motionsförslag som har anknytningtill regeringens ställningstaganden.Utskottet inleder denna del av betänkandet med att lämnaföljande bakgrundsuppgifter.6.1 Bakgrund6.1.1 Luftfartens strukturLagstiftning och luftfartsmyndighetGrundläggande bestämmelser om luftfarten har meddelats iluftfartslagen (1957:297). Däri finns bl.a. bestämmelser omregistrering av och krav på luftfartyg, om krav på bemanningenav luftfartyg, om flygplatser och markorganisationen i övrigt,om lufttrafiken och om ansvar. Närmare bestämmelser i dessa ochandra hänseenden beträffande luftfarten har meddelats iluftfartsförordningen (1986:171) m.fl. författningar.Utformningen av våra bestämmelser om luftfarten har i storutsträckning baserats på internationella åtaganden som Sverigehar gjort genom tillträde till olika konventioner på luftfartensområde.Luftfartsmyndighet är luftfartsverket. Verket har enligt sininstruktion (1988:78) hand om frågor som rör den civilaluftfarten. Verkets huvuduppgifter är bl.a. att (1) främjautvecklingen av den civila luftfarten, (2) driva och förvaltastatens flygplatser för civil luftfart, (3) utöva tillsyn överflygsäkerheten för den civila luftfarten samt (4) svara förflygtrafiktjänst i fred för civil och militär luftfart.Luftfartyg och linjefartI vårt land fanns vid utgången av 2 033 avluftfartsverket registrerade motordrivna flygplan ochhelikoptrar m.fl. luftfartyg. Av flygplanen hade 113 motorer förgasturbindrift (turbojetmotorer/turbofläktmotorer). Av dessahade 80 flygplan flera än 20 säten. Vidare hade 172 flygplanmotorer för gasturbin- och propellerdrift (turbopropmotorer), avvilka 91 hade flera än 20 säten. Fyra kolvmotordrivna flygplan(med propellrar) hade flera än 20 säten.I det dansk-norsk-svenska konsortiet Scandinavian AirlinesSystem (SAS) flygplansflotta ingår även i och i Norgeregistrerade flygplan, som bl.a. används i inrikestrafik iSverige. Flygföretag i utnyttjar -- genom förhyrningm.m. -- även i andra länder registrerade flygplan.Tillstånd krävs till vissa slag av luftfartsverksamhet.Sålunda krävs tillstånd för bl.a. luftfart i förvärvssyfte somavser regelbunden trafik (linjefart).I fråga om tillstånd till utrikes linjefart har SAS enprioriterad ställning och i fråga om inrikes linjefart på dets.k. primärnätet (dvs. de inrikes flyglinjer som för närvarandetrafikeras av SAS och Linjeflyg) har SAS och enprioriterad ställning.FlygplatserFlygplatser för allmänt bruk, allmänna flygplatser, fårinte inrättas eller drivas utan tillstånd och inte tas i brukutan godkännande. Om en enskild flygplats uppfyller villkorenför en allmän flygplats kan den godkännas som godkänd enskildflygplats. Flygplatser som kan användas underinstrumentväderförhållanden kallas trafikflygplatser.Vid persontransporter i förvärvssyfte skall luftfartyganvända allmänna flygplatser, godkända enskilda flygplatsereller militära flygplatser.Vid utgången av fanns 213 av luftfartsverketregistrerade flygplatser för civil och militär luftfart. Avflygplatserna var 56 trafikflygplatser, dvs. sådana som kananvändas under instrumentväderförhållanden.På 42 av trafikflygplatserna bedrevs linjefart.Luftfartsverket förvaltade 14 statliga flygplatser för civilluftfart och drev flygstationer för sådan luftfart på 5 militäraflottiljflygplatser. Kommuner ägde 12 flygplatser och drevflygstationer på 10 militära flygplatser/övningsfält. ägde en trafikflygplats med linjefart(flygplats).Luftfartsverkets flygplatser och flygstationer med undantagför ingick i primärnätet. Av dekommunala flygplatserna/flygstationerna ingick 5 i primärnätet-- (), , (),(Malöga) och . Bansystemen i , Kramforsoch är militära.Antalet hos luftfartsverket registrerade helikopterflygplatservar 49.6.1.2 Flygets miljöpåverkan, m.m.Bullerstörningar samt luft- och vattenföroreningarBullret från turbojetmotorer uppstår när het luft frånmotorn med hög hastighet kolliderar med stillastående luftmassorbakom motorn. Vid kolvmotordrift är det propellern som alstrardet mesta bullret men även motorbullret kan vara högt. Luftenfrån en turbopropmotor har lägre utgångshastighet än luften frånen turbojetmotor men luften som sugs in i motorn åstadkommer ettvinande ljud. Vid turbojetmotor dränks detta vinande ljud avbullret som uppstår bakom motorn.Höga ljudnivåer uppkommer också genom den turbulens somuppstår runt omkring flygplanens vingar och landningsställ.Flygbullret brukar beskrivas med ett flygbullerindex -- FBN(FlygBullerNivå) -- som omfattar det genomsnittliga bullret frånalla flygplan, som startar och landarpå en flygplats.