bet · GF01LU14 · 1991-12-03 00:00:00 — Utskottet behandlar i detta betänkande dels proposition 1990/91:197 omproduktskadelag, dels två med anledning av propositionen väckta motioner, delsock sex fristående motioner varav fyra väckts under /90 och tvåunder /91.Syftet med den i propositionen föreslagna lagstiftningen är att regleraskadeståndsansvaret när bristfälliga produkter orsakar personskador och skadorpå konsumentegendom. Förslaget bygger på ett EG-direktiv om produktansvar somantogs år 1985.Propositionens förslag till produktskadelag innebär i korthet följande.Ersättningsskyldighet skall föreligga oavsett om någon har varit vårdslös ellerej (strikt ansvar). Skadeståndsansvaret för produktskador skall omfatta skadorsom orsakas av lösa saker, och skall gälla i sådana fall där skadan harorsakats av att produkten inte har varit så säker som skäligen kunnatförväntas. Ansvaret skall omfatta även s.k. utvecklingsskador, dvs. skador somberor på säkerhetsbrister som inte ens den främsta vetenskapliga expertisenkunde förutse då produkten sattes i omlopp.Skadeståndsskyldiga skall vara i första hand den som har tillverkat denskadegörande produkten och, i fråga om en importerad produkt, den som harimporterat den. Även den som utger sig för att vara tillverkare av produktengenom att förse den med sitt namn eller varumärke eller något annatsärskiljande kännetecken skall vara strikt ansvarig jämte tillverkaren ochimportören. Om det inte framgår av en produkt vem som har tillverkat ellerimporterat den, skall var och en som har tillhandahållit den skadegörandeprodukten vara ansvarig, såvida han inte pekar ut någon i ett tidigare led idistributionskedjan som ansvarig för produkten. Det strikta produktansvaretskall begränsas till skador som orsakas av sådana produkter som tillverkaseller tillhandahålls inom ramen för en näringsverksamhet. -- Den nya lagenföreslås träda i kraft den 1 juli 1992.I ärendet har inkommit en skrivelse från Köpmannaförbund.Utskottet förordar -- med anledning av en fp-motion -- tre ändringar i denföreslagna lagstiftningen. Sålunda föreslår utskottet att lagen skall benämnasProduktansvarslag samt attlagen skall träda i kraft först . Utskottet föreslår också enkompletterande bestämmelse som innebär att utvecklingsskador, i linje medEG-direktivets huvudregel, kan undantas från produktansvaret. Vidare förordarutskottet två tillkännagivanden från med anledning av motionsyrkandenfrån fp och c. De gäller dels frågan om en särskild jämkningsregel förpersonskada, dels frågan om en utvidgning av produktansvaret till att omfattahela den offentliga sektorns verksamhet.Med ovan förordade ändringar tillstyrker utskottet förslaget i propositionensamt avstyrker bifall till övriga motionsyrkanden.Till betänkandet har fogats två reservationer och ett särskilt yttrande fråns-ledamöterna samt meningsyttring från v-suppleanten i utskottet. I proposition 1990/91:197 föreslår regeringen () --efter hörande av lagrådet --att antar det i propositionen framlagda förslaget tillproduktskadelag.I propositionen bereds också tillfälle att ta del av vad ipropositionen anförts omundantag från importörsansvaret (avsnitt 2.5.4),krav på bevis om orsakssamband mellan skadegörande händelse och aktuell skada(avsnitt 2.8.1),skadeståndsrättsliga specialregler (avsnitt 2.10.2),om tillämplig lag vid produktansvar (avsnitt 2.11).Lagförslaget återfinns i bilaga 1 till betänkandet. Motioner väckta med anledning av propositionen1991/92:L1 av () vari yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts omläkemedelsskadeförsäkringen.1991/92:L2 av () vari yrkas1. att beslutar om att lagens rubrik skall varaproduktansvarslag,2. att beslutar om undantag från produktansvar vid vissautvecklingsskador i enlighet med vad i motionen anförts,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om utvidgning av produktansvar till säljare och tidigare säljled,4. att beslutar om införande av en särskild jämkningsregel vidmedvållande i enlighet med vad i motionen anförts,5. att beslutar om införande av en uttrycklig hänvisning tillskadeståndslagen,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om utvidgning av produktansvarslagen till offentliga sektorn,7. att hos regeringen begär förslag till ändring ikonsumentköplagen för utvidgning av produktansvaret,8. att hos regeringen begär förslag till ändring ikonsumenttjänstlagen för utvidgning av produktansvaret,9. att hos regeringen begär förslag till ändring i skadeståndslagenbeträffande jämkning vid medvållande,10. att beslutar att lagen skall träda i kraft den 1 januari 1993.Motioner väckta under den allmänna motionstiden /901989/90:L614 av m.fl. (c) vari -- med hänvisning till vad somanförs i motion 1989/90:Jo822 -- yrkas att hos regeringen begärförslag till en obligatorisk ansvarsförsäkring för kemikalier.1989/90:L707 av m.fl. (c) vari yrkas6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att den kommande lagstiftningen om produktansvar även bör omfattaoffentlig verksamhet.1989/90:L717 av m.fl. (m) vari yrkas6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om produktansvar och oförutsebara utvecklingsfel.1989/90:L721 av m.fl. (mp) vari yrkas9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att det skall råda ett strikt och fullt produktansvar för de skadorsom produkten förorsakar människor och natur i enlighet med gällande lagar,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att det för varje i saluförd produkt skall finnas enregistrerad produktansvarig person eller styrelse.Motioner väckta under den allmänna motionstiden /911990/91:L716 av m.fl. (m) vari yrkas10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om utformning av en ny produktskadelag.1990/91:L736 av och () vari yrkas7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att det skall råda ett strikt och fullt produktansvar för de skador,som produkten förorsakar människor och natur i enlighet med gällande lagar,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att det för varje i saluförd produkt skall finnas enregistrerad produktansvarig person eller styrelse. InledningMed produktansvar avses det skadeståndsansvar som den som tillhandahållit enprodukt har för en skada som produkten orsakar. I svensk rätt finns ingasärskilda lagregler om produktansvar. Ansvaret för produktskador reglerasdärför i princip av skadeståndslagen (1972:207) och i vissa fall avskadeståndsrättslig speciallagstiftning. För skadeståndsskyldighet förutsättsenligt skadeståndslagen att skadan har orsakats av någon genom vårdslöshet.Redan år 1972 beslöt regeringen att tillkalla produktansvarskommittén för attutreda frågor om ersättning för produktskador. Kommittén framlade sittslutbetänkande (SOU 1979:79) Produktansvar II, vari föreslogs en allmän lag omproduktansvar för personskador. Vid remissbehandlingen av betänkandet motsattesig emellertid de flesta remissinstanserna -- av ekonomiska ochhandelspolitiska skäl -- ett genomförande av förslaget och framhöll attutvecklingen i borde avvaktas.EGs ministerråd antog ett direktiv angående samordning avmedlemsländernas lagstiftning om produktansvar. Direktivet föreskriver striktansvar för skador som orsakas av defekta produkter. Skadeståndsansvarig är iförsta hand den som har tillverkat produkten eller importerat den tillGemenskapen. Avvikelser från reglerna i direktivet är tillåtna endast i de falldirektivet uttryckligen medger det. Enligt direktivet var medlemsstaternaförpliktade att bringa sin nationella lagstiftning i överensstämmelse meddirektivet . har nio medlemsländer införlivatdirektivet med nationell rätt.I propositionen erinrar föredragande statsrådet om att det inom pågåren omfattande integrationsprocess i syfte att skapa ett europeiskt ekonomisktsamarbetsområde, EES, där samtliga EGs och EFTAs medlemsländer skall ingå. Ettled i denna process är att EFTA-länderna skall anpassa sin lagstiftning till dedelar av som parterna gemensamt definierat som relevanta och dithör direktivet om produktansvar. Mot denna bakgrund föreslås i propositionenatt direktivet skall införlivas med svensk rätt genom en ny lag omproduktansvar. Till grund för propositionen ligger också en inomjustitiedepartementet utarbetad departementspromemoria (Ds 1989:79)Produktskadelag, vilken har remissbehandlats.Utskottet kan för sin del konstatera att EES-förhandlingarna harresulterat i att parterna kommit överens om ett som skall träda ikraft . I det regelverk som omfattas av avtalet ingårEG-direktivet angående produktansvar. När tillträder avtalet blir visåledes förpliktade att införa en lagstiftning om produktansvar som är förenligmed direktivet. Enligt utskottets mening bör nu -- utan att avvaktaett ställningstagande till -- fatta beslut om ett lagregleratproduktansvar. , , och har också redan tagit dettasteg. Härtill kommer att en sådan lagstiftning får anses ligga väl i linje medvår egen interna rättsutveckling.Utskottet kommer nedan -- efter en redovisning av propositionens huvudsakligainnehåll -- att under skilda rubriker behandla de förslag i propositionen somaktualiserats i motionerna samt vissa andra delar av propositionen.Propositionens huvudsakliga innehållI propositionen föreslås en särskild produktskadelag som innefattar ettskärpt skadeståndsansvar för produktskador. Förslaget bygger på ett EG-direktivom produktansvar som antogs år 1985.Det skärpta skadeståndsansvaret för produktskador skall omfatta skador somorsakas av lösa saker (produkter). Därmed avses såväl industriellt somhantverksmässigt framställda produkter och naturprodukter oavsett om de harbearbetats eller ej. Ansvaret för en produkt skall inte upphöra därför attprodukten införlivas som en beståndsdel i någon annan lös egendom eller i fastegendom.Ersättningsskyldighet skall föreligga oavsett om någon har varit vårdslöseller ej (strikt ansvar). Det strikta ansvaret begränsas till att gälla sådanafall där skadan har orsakats av att produkten inte har varit så säker somskäligen kunnat förväntas. Produktens säkerhet skall bedömas med hänsyn tilldess förutsebara användning, marknadsföringen av produkten, bruksanvisningar,tidpunkten då produkten sattes i omlopp och övriga omständigheter.Det strikta ansvaret skall omfatta även s.k. utvecklingsskador, dvs. skadorsom beror på säkerhetsbrister som inte ens den främsta vetenskapliga expertisenkunde förutse då produkten sattes i omlopp.Skadeståndsskyldigheten skall omfatta ersättning för personskador samt skadorpå konsumentegendom. När ersättningen för en sakskada bestäms skall ensjälvrisk på . dras av.Skadeståndsskyldiga skall vara i första hand den som har tillverkat denskadegörande produkten och, i fråga om en importerad produkt, den som harimporterat den. Även den som har marknadsfört produkten som sin genom att förseden med sitt namn eller varumärke eller något annat särskiljande känneteckenskall vara strikt ansvarig jämte tillverkaren och importören. Om det inteframgår av en produkt vem som har tillverkat eller importerat den, skall varoch en som har tillhandahållit den skadegörande produkten vara ansvarig, såvidahan inte pekar ut någon i ett tidigare led i distributionskedjan som ansvarigför produkten.Det strikta produktansvaret skall begränsas till skador som orsakas av sådanaprodukter som tillverkas eller tillhandahålls inom ramen för ennäringsverksamhet.I den mån någon är skyldig att ersätta en skada enligt produktskadelagen,skall den som har lämnat ersättning för skadan enligt konsumentköplagen(1990:932) eller konsumenttjänstlagen (1985:716) ha rätt att av den som äransvarig enligt produktskadelagen återfå vad han har betalat.Den som vill ha ersättning enligt produktskadelagen skall väcka talan efter det att han fick eller borde ha fått kännedom om att fordringenkunde göras gällande. Som yttersta gräns skall dock gälla att talan omersättning måste väckas efter det att den skadegörande produktensattes i omlopp.Avtalsvillkor som inskränker ansvaret enligt produktskadelagen får inteåberopas mot den som har rätt till ersättning.Produktskadelagen föreslås träda i kraft den 1 juli 1992.Lagens rubrikI propositionen föreslås att den nya lagen -- efter mönster av nyareersättningsrättsliga speciallagar, exempelvis trafikskadelagen ochmiljöskadelagen -- skall få rubriken (fp) föreslår i motion 1991/92:L2 yrkande 1 att lagen istället skall benämnas Produktansvarslag.Utskottet konstaterar att uttrycket produktansvar är den term som genomgåendeanvänds i nordisk juridisk litteratur och debatt för det skadeståndsrättsligaansvaret för bristfälliga produkter. Termen är en direkt översättning avengelskans "product liability" och anknyter därmed också till internationelltspråkbruk. Utskottet anser -- i likhet med motionären -- att avgörande skältalar för att lagens rubrik skall knyta an till denna inarbetade benämning förskadeståndsansvaret för bristfälliga produkter. Rubriken produktansvar gerockså enligt utskottets mening en bättre beskrivning av vad lagen handlar om.Utskottet förordar sålunda med bifall till motion 1991/92:L2 yrkande 1 och medavslag på propositionen i denna del att lagen skall ges rubrikenproduktansvarslag.Utskottet kommer nedan att genomgående använda beteckningen produktansvarslagför den nya lagstiftningen.Lagens tillämpningsområdeEnligt propositionen skall det skärpta skadeståndsansvaret gälla skador somorsakas av lösa saker (produkter). Skadeståndsansvaret skall omfatta skador somorsakas av såväl industriellt som hantverksmässigt framställda produkter ochnaturprodukter, oavsett om de har undergått någon bearbetning eller ej. Ienlighet med EG-direktivet skall lagen således gälla bl.a. skador inomtransportområdet, läkemedelsskador, patientskador och arbetsskador. Däremotundantas -- i linje med EG-direktivet -- skador som omfattas avatomansvarighetslagen.I motion 1991/92:L1 av () framhålls att produktskador somorsakas av läkemedel redan ersätts genom ett väl fungerande frivilligtersättningssystem i . Denna lösning innebär enligt motionären en radfördelar i jämförelse med att låta produktansvarslagen omfatta läkemedel.Motionären -- som refererar till uttalanden från chefen för läkemedelsenhetenvid () Europakontor -- framhåller att det svenskaförsäkringssystemet är effektivt, snabbt och billigt, eftersom det inteföranleder höga advokatarvoden, samt dessutom humant. Mot bakgrund av detanförda anser motionären att en förutsättning för att läkemedel skall omfattasav produktansvarslagen är att läkemedelsförsäkringen bevaras. Om sådanagarantier inte kan ges bör enligt motionären läkemedlen undantas frånproduktansvarslagen med bevarande av nuvarande försäkringssystem.Utskottet kan konstatera att propositionens förslag står i överensstämmelsemed EG-direktivet. Enligt direktivet (artikel 2) undantas visserligenobearbetade lantbruksråvaror och jaktprodukter från direktivetstillämpningsområde, men i artikel 15 1 a ges medlemsländerna möjlighet attbestämma att även sådana produkter skall omfattas. Direktivet föreskriverendast ett absolut undantag (artikel 14), nämligen för skada som uppstår genomen atomolycka och som täcks av internationella konventioner som medlemsstaternahar ratificerat. En bestämmelse, som emellertid är av intresse i dettasammanhang, är artikel 13 i direktivet. Enligt denna artikel skall direktivetinte påverka de skadelidandes rättigheter enligt de skadeståndsregler somgäller då direktivet meddelas. Denna regel innebär att såväl allmännaskadeståndsrättsliga regler som särskilda bestämmelser om ersättningsskyldighetfår behållas vid sidan av de regler som skall gälla enligt direktivet.Utskottet har den principiella uppfattningen att produktansvarslagen bör gesett så heltäckande tillämpningsområde som möjligt och således gälla även förproduktskador som regleras av speciella skadeståndsregler.Vad särskilt angår läkemedelsskador vill utskottet erinra om att den svenskaläkemedelsförsäkringen utgör en kollektiv försäkring. Försäkringstagarna, dvs.företag som tillverkar eller importerar läkemedel, har frivilligt åtagit sigatt ersätta läkemedelsskada och detta åtagande har försäkrats hos ett särskiltkonsortium. En frivillig försäkring utgör enligt utskottets mening inte ettsådant särskilt ansvarssystem som enligt EG-direktivets artikel 13 kan ersättaett lagreglerat ansvar. Med hänsyn härtill och till att direktivet inte medgernågot undantag för läkemedel skulle ett sådant undantag i den svenskalagstiftningen inte vara förenligt med skyldigheter enligtEES-avtalet. Inte heller är det med utgångspunkt i EG-direktivet möjligt attlagstiftningsvägen göra läkemedelsförsäkringen till ett obligatorium. Utskottetutgår dock från att läkemedelsföretagen även kommer att känna sittansvar och bibehålla läkemedelsförsäkringen som ett komplement tillproduktansvarslagen.Med det anförda tillstyrker utskottet propositionen i nu behandlad del ochavstyrker bifall till motion 1991/92:L1.UtvecklingsskadorEG-direktivet gäller alla personskador och skador på konsumentegendom. Ifråga om utvecklingsskador, dvs. skador som beror på säkerhetsbrister som inteens den främsta vetenskapliga expertisen kunde förutse dåprodukten sattes i omlopp, finns en särskild bestämmelse i artikel 7 e. I dennaartikel föreskrivs att producenten inte skall vara ansvarig till följd avdirektivet om han bevisar att det på grundval av det vetenskapliga och tekniskavetandet då han satte produkten i omlopp inte var möjligt attupptäcka defekten. Producenten går alltså fri från ansvar om han visar att detär en utvecklingsskada. I direktivets artikel 15 första stycket b öppnasemellertid en möjlighet för medlemsstaterna att avstå från att införa enundantagsregel motsvarande artikel 7 e.Som redovisats tidigare föreslås i propositionen att ersättningsskyldighetenligt produktansvarslagen skall föreligga oavsett om någon har varit vårdslöseller ej, dvs. strikt ansvar skall föreligga. Det strikta ansvaret skall enligtpropositionen omfatta även s.k. utvecklingsskador, och någon särskildundantagsbestämmelse föreslås inte.I motion 1991/92:L2 av () kritiseras propositionensförslag om ett absolut ansvar även för utvecklingsskador. Enligt motionärensuppfattning bör man även i välja den ansvarsmodell förutvecklingsskador som EG-direktivet innehåller. En sådan ordning påverkar intekonsumentens skydd i någon nämnvärd omfattning, eftersom svårigheterna för enproducent att bevisa att det är en utvecklingsskada är betydande. Motionärenbegär därför i yrkande 2 att den svenska lagen utformas enligt EGs regel pådenna punkt.I den under den allmänna motionstiden vid /90 väckta motionenL717 av m.fl. (m) begärs ett tillkännagivande (yrkande6) om att den kommande produktansvarslagen inte bör omfatta ansvar förutvecklingsskador.Utskottet vill erinra om att av de nio länder som har införlivatdirektivet med sin lagstiftning har endast ett land, nämligen , valtatt utnyttja möjligheten i artikel 15 första stycket b och således föreskrivaett ovillkorligt ansvar för utvecklingsskador. Enligt tillgängliga uppgifteröverväger även de återstående att ge tillverkarna möjlighet attundgå ansvar för utvecklingsskador. Beträffande situationen i EFTAsmedlemsländer kan nämnas att den österrikiska och den isländska lagen undantarutvecklingsskador på samma sätt som EG-direktivet, medan man i ochNorge följt exempel och stadgat ett ovillkorligt ansvar.Den helt överväldigande majoriteten av EGs medlemsländer har sålunda valteller kommer sannolikt att välja att följa EG-direktivet och således geproducenter m.fl. en möjlighet att undgå skadeståndsansvar förutvecklingsskador. Vid en bedömning av hur den svenska lagen skall utformas iförevarande hänseende måste enligt utskottets mening stor hänsyn tas till deskadelidandes berättigade anspråk på att kunna få ersättning också förutvecklingsskador. Också effekterna för den svenska industrin måste emellertidvägas in. Som framgår av redogörelsen ovan har artikel 7 e i direktivet fått enmycket restriktiv utformning, dels genom det sätt på vilket begreppetutvecklingsskada definierats, dels genom att bevisbördan lagts på den som bärproduktansvaret. Endast om den ansvarige kan bevisa att en utvecklingsskadaföreligger går han fri från ansvar. En motsvarande regel i den svenska lagenskulle -- i jämförelse med propositionens förslag -- därför inte försvaga denenskildes skydd i någon nämnvärd omfattning. Även om det således sett frånden skadelidandes sida i praktiken inte har någon större betydelse om enproduktansvarsreglering utformas i enlighet med EG-direktivet eller enligtpropositionen kan man inte bortse från att regeringens förslag skulle medföraatt den svenska industrin åläggs strängare ansvarsregler än vad som gäller förindustrin i det stora flertalet av de stater som kommer att omfattas av ettEES-avtal. Detta förhållande torde kunna utgöra ett incitament för svenskaföretag -- särskilt i branscher där risken för utvecklingsskador inte är heltförsumbar -- att förlägga sin produktutveckling och i förlängningen även sintillverkning till länder som undantar utvecklingsskadorna från produktansvaret.En sådan utveckling skulle enligt utskottets mening vara ytterst beklaglig.Mot bakgrund av det anförda finner utskottet att övervägande skäl talar föratt ett sådant restriktivt utformat undantag för utvecklingsskador, somåterfinns i EG-direktivet, bör införas även i den svenska produktansvarslagen.I fråga om tillämpningen av den nu förordade undantagsregeln anser sigutskottet inte böra göra några uttalanden härom. Det bör ankomma på domstolarnaatt med utgångspunkt i EG-direktivet och med vägledning av den rättspraxis sombildats inom EG och som kan komma att utvecklas inom EES-området avgöra hur denifrågavarande bestämmelsen skall tillämpas.Det anförda innebär sammanfattningsvis att utskottet ställer sig bakomönskemålen i motionerna 1991/92:L2 yrkande 2 och 1989/90:L717 yrkande 6.Produktansvarets omfattningI propositionen föreslås att skadeståndsskyldigheten enligtproduktansvarslagen skall omfatta ersättning för personskador och skada påkonsumentegendom. Däremot skall inte skada på den skadeorsakande produktensjälv innefattas i ansvaret. Inte heller skall ersättning enligtproduktansvarslagen utgå för ren förmögenhetsskada. När ersättning för sakskadabestäms skall enligt propositionen en självrisk på 3500kr. dras av.I motion 1989/90:L721 av m.fl. (mp) yrkande 9 och i motion1990/91:L736 av och () yrkande 7 begärs etttillkännagivande om att ett strikt produktansvar bör gälla för alla skador somprodukten förorsakar människor och natur i enlighet med gällande lagar.Utskottet kan konstatera att propositionens förslag rörande omfattningen avproduktansvaret helt står i överensstämmelse med EG-direktivet. Det tillgodoserockså motionärernas önskemål såvitt gäller personskador. När det gällermotionsyrkandena i övrigt vill utskottet erinra om att miljöskadelagen i mångafall är tillämplig när användningen av olika produkter orsakar skador påmiljön. Att införa ytterligare regler rörande strikt skadeståndsansvar förmiljöskador finner utskottet inte motiverat. Med det anförda tillstyrkerutskottet bifall till propositionen i aktuell del och avstyrker motion1989/90:L721 yrkande 9 och motion 1990/91:L736 yrkande 7.SkadeståndsansvarigaKretsen av skadeståndsskyldigaNär det gäller kretsen av skadeståndsskyldiga föreslås i propositionen attförst och främst den som tillverkar, frambringar eller insamlar en produktskall vara ansvarig. Strikt ansvar skall även åvila den som importerar enprodukt för att sätta den i omlopp här i landet. Vidare skall den sommarknadsför en produkt som sin genom att förse den med sitt namn ellervarumärke eller annat särskiljande kännetecken -- jämte tillverkaren ellerimportören -- ha ett strikt produktansvar. För anonyma produkter, dvs.