bet · GF01JoU5 · 1991-11-26 00:00:00 — Vid jordbruksarrende har arrendatornjakträtten på den arrenderade marken, om inte annat haravtalats. Jakträtt som har upplåtits i andra fall än i sambandmed jordbruksarrende får inte överlåtas eller upplåtas utanfastighetsägarens samtycke.Utskottet anser i likhet med föredragande statsrådet attanslutningen till ett älgskötselområde bör vara frivillig. Densom har jakträtten ansöker om att berörd mark skall registrerassom älgskötselområde. Vill en jakträttsinnehavare attfastigheten inte längre skall vara ansluten kan han hoslänsstyrelsen ansöka om att ifrågavarande mark registreras somA- eller B-område eller inte registreras alls. Som framhålls ipropositionen bör inte några särskilda villkor uppställas förutträde ur ett älgskötselområde eftersom inrättandet av sådanaområden bygger på ett lokalt och frivilligt ansvarstagande förälgvården. Detta ansvarstagande har stora likheter med den jakt-och viltvård som bedrivs inom de s.k.kretslicensområdena. Förfarandet vid inrättandet avälgskötselområden preciseras inte närmare i propositionen. I defall jakträtten tillkommer annan än markägaren anser utskottetdet rimligt att jakträttshavaren vid en eventuell anslutningtill ett älgskötselområde samråder med markägaren. Ett sådantförfarande skulle enligt utskottets mening förbättraförutsättningarna för bildandet av stabila älgskötselområden.Som utskottet tidigare redovisat ankommer det på regeringen attmeddela de ytterligare föreskrifter som kan anses erforderligaför jaktlagens tillämpning. Utskottet förutsätter att regeringenäven kommer att meddela sådana föreskrifter när det gällerinrättandet av älgskötselområden. Utskottet finner mot bakgrundav det anförda inte anledning föreslå någon åtgärd ianledning av motionerna Jo9 (delvis) och Jo13 yrkande 2.Motionerna avstyrks således i berörda delar.Med anledning av motion Jo7 yrkande 2 vill utskottet framhållaföljande. I propositionen föreslås ingen bestämd arealstorlekför älgskötselområdena. Föredragande statsrådet hänvisar tillviltskadeutredningen och konstaterar att utredningens förslagbör kunna tjäna som riktmärke. framhålls att områdetmåste vara så stort att det går att få en uppfattning omälgstammens storlek och utbredning. Det måste finnas möjlighetatt bedriva meningsfull vård av älgstammen och förutsättningarför en biologiskt riktig beskattning. Regionala förhållanden vadgäller älgtäthet och skadefrekvens får stor betydelse. Vidareframhålls att älgskötselområdenas storlek måste kunna anpassastill de skillnader som kan föreligga i ett län mellan jordbruks-och skogsbygd. Även områdets arrondering måste tillmätasbetydelse. Utskottet, som gör samma bedömning som föredragandestatsrådet beträffande älgskötselområdenas storlek, anser attdet bör ankomma på resp. länsstyrelse att efter samråd medlänsviltnämnden avgöra frågan om eventuell registrering.Utskottet har således inte funnit anledning att föreslå någotsärskilt uttalande med anledning av motion Jo7yrkande 2. Motionen avstyrks i berörd del.Resultatet av de i det föregående redovisade förslagen omadministrativa förändringar av jakten och de förslag omförenklad hantering som lämnas i ifrågavarande proposition kanenligt utskottets mening förväntas ge ökade möjligheter att iallt väsentligt tillgodose syftet med motion Jo15 yrkande 2.Utskottet avstyrker motionen.Utskottet anser i likhet med föredragande statsrådet attbeslut om registrering av licensområden i fortsättningen böröverklagas till domstol. Utskottet tillstyrker förslaget omändring av jaktlagen såvitt avser instansordningen och avstyrkerdärmed motion Jo14.I samband med behandling av förslaget till jaktlagvåren 1987 framhöll utskottet bl.a. följande. Det är angelägetatt främja en jaktlig samverkan samt motverka en fortsattuppsplittring av licensområden. Det är vidare angeläget attfinna ett system som i mesta möjliga mån tillgodoser bl.a.innehavare av mindre jaktmarker som man främjar enproduktionsanpassad avskjutning. Utskottet förordade ett systemdär områden som inte uppfyller kraven för licensområde avlänsstyrelsen kunde registreras för tilldelning av ett valfrittdjur (vuxet djur eller kalv) under en kort jakttid. Ianslutning till förslaget redovisade utskottet de principer somskall vara vägledande vid bedömningen huruvida särskilda skälför sådan registrering föreligger. Ett sådant system skulleenligt utskottets mening kunna tillgodose bl.a. innehavare avmindre markområden och ge en större andel av jägarkårenmöjlighet till jakt på vuxet djur. beslutade ienlighet med utskottets förslag (JoU 1986/87:15, rskr. 190).Bestämmelser härom återfinns i 33 § tredje stycket jaktlagen.Mot bakgrund av de krav som framförs i motionerna Jo5, Jo7yrkande 1 och Jo8 yrkande 1 konstaterar utskottet attpropositionen inte syftar till någon förändring i dettahänseende och att tidigare ställningstagande beträffande de småmarkägarnas ställning står fast. Med det anförda avstyrkerutskottet motionerna i den mån de inte kan anses tillgodosedda.Med samma motivering avstyrker utskottet även motionerna Jo922yrkande 1 och Jo906.Som utskottet framhållit ovan har regeringen eller denmyndighet regeringen bestämmer i jaktlagen bemyndigats att ivissa avseenden utfärda de föreskrifter som kan anseserforderliga för lagens tillämpning. Regeringen har bl.a.bemyndigats att meddela föreskrifter för bestämmandet avtidpunkten för jakt av olika viltslag samt tillstånd till jaktunder särskild jakttid (licensjakt). Enligt meddeladeföreskrifter ankommer det i första hand på attbestämma tiden för älgjakten. Med det anförda avstyrksmotionerna Jo905, Jo912, Jo917 yrkande 3 och Jo922 yrkande 2.Vidare avstyrks motion Jo917 yrkande 2.Jakten efter dovhjort, kronhjort och rådjurPropositionenJakt efter kronhjort skall ske genom licensjakt inom särskildakronhjortsområden och i övrigt som allmän jakt. Jakt efterdovhjort och rådjur skall enbart ske som allmän jakt.Jakttiderna för kronhjort, dovhjort och rådjur förlängs.MotionernaI propositionen föreslås att jakttiden för rådjur skallförlängas och att den skall vara enhetlig för hela landet.Enligt motion Jo13 (m) kommer rådjuret som art därigenom attsärbehandlas och brytas ut från det system som tillämpas förövriga viltarter. Jakttiden bör även fortsättningsvis behandlasi samband med att jakttiden för övriga viltarter fastställs.Regionala hänsyn måste härvid tas till stammarnas storlek,klimatförhållanden m.m. (yrkande 3). Enligt motion Jo902 (s) ärdet ytterst angeläget att slå vakt om den särart som den skånskakronhjortsstammen utgör. Detta kan ske genom att ett öppetkronhjortsreservat inrättas. Ersättning skall då också utgåför de skador kronviltet åstadkommer. Licensjakten skall styrasfrån länsnivå.Utskottets övervägandenJakten efter rådjur sker både som licensjakt undersärskild tid och som allmän jakt. Både den allmänna och densärskilda jakttiden omfattar för hornbärande djur tiden den 16augusti--och för alla djur --den31 december. I de fyra nordligaste länen gäller dock att denallmänna jakttiden pågår till den 15 december.I likhet med föredragande statsrådet anser utskottet attjakttiden bör förlängas för att rådjursstammens storlek skallkunna regleras bättre. Därmed blir den allmänna och densärskilda jakttiden i fortsättningen lika lång i hela landet.Utskottet har inget att erinra mot förslaget att gelänsstyrelsen rätt att meddela föreskrifter om begränsning avjakttiden om det behövs med hänsyn till exempelvisklimatförhållandena. Härigenom kan lokala hänsyn tas till bl.a.rådjurets utsatta position vid hårt vinterklimat. Härmed tordesyftet med motion Jo13 yrkande 3 i allt väsentligt kunnatillgodoses. Motionen avstyrks därmed i berörd del.Jakten efter kronhjort bedrivs som licensjakt under eneller flera perioder som bestämmer den1 oktober--den 28 februari.Som framhålls i propositionen är kronhjortsstammens utvecklingsvårbestämd som skadorna tenderar att öka. Detta märkssärskilt på de svåra skadorna på framför allt granskog.Utskottet anser i likhet med föredragande statsrådet att jaktenpå kronhjort i princip bör vara möjlig den 16augusti--. Inom områden som anses tåla ettkronhjortsbestånd bör således licensjakt få bedrivas inomsärskilda av bestämda områden,kronhjortsområden. På övrig mark bör allmän jakt bedrivas.Utskottet anser vidare att det i fortsättningen bör ankomma pålänsstyrelsen att ta ställning till om jakten skall få bedrivassom licensjakt eller om jakt bara skall få ske under allmänjakttid. Det anförda synes i allt väsentligt tillgodose de kravsom framförs i motion Jo902. Motionen bör således lämnas utanriksdagens vidare åtgärd.Arrendators jakträttPropositionenFöredragande statsrådet är inte beredd att föreslå någonsärskild rätt för jordbruksarrendator att efter tillstånd avlänsstyrelsen bedriva skyddsjakt. I stället förordas enomfattande information till och utbildning av markägare, jägareoch arrendatorer. Det är angeläget att markägarna kommer tillinsikt om de problem stora viltstammar kan medföra förjordbrukare. I den föreslagna informationen bör lämpligenspridas kännedom om möjligheterna till skyddsjakt med stöd av 7§ jaktlagen (1987:259). Dessa åtgärder bör enligt föredragandestatsrådet medföra tillräckliga möjligheter för arrendatorn attförebygga skador på jordbruket.MotionernaI motionerna Jo8 (c) yrkande 3 och Jo13 (m) yrkande 6framhålls att frågan om skador av vilt i samband medjordbruksarrende bör regleras i arrendelagstiftningen. Enligtmotionärerna skulle problemen med viltskador egentligen få sinbästa lösning genom avtal mellan jordägare och arrendator.Skador av vilt beaktas dock sällan i samband med upprättandet avarrendeavtal. I motion Jo10 (s) yrkas att hosregeringen begär förslag till lagstiftning som innebär attansvaret för jakt och viltvård skall följa med vid upplåtelse avjordbruksarrende. Enligt motionärerna föreligger det annars riskför att viltvården försummas. Det är inte rimligt attjakträttshavaren bestämmer avskjutningens storlek somarrendatorn får ta konsekvenserna av beslutet.Utskottets övervägandenJaktlagen bygger på principen om jordägarens jakträtt. Somanförts i det föregående finns emellertid ett undantag från denprincipen i jaktlagen. Vid jordbruksarrende har arrendatornjakträtten på den arrenderade marken om inte annat har avtalats.Som framhålls i propositionen kan arrendator som saknarjakträtt söka förmå jakträttshavaren att öka avskjutningen. Hankan också med stöd av 7 § jaktlagen hos ansöka omskyddsjakt. Sådan skyddsjakt kan, såvitt gäller nu aktuellaviltarter, beslutas av om det på grund av ettviltbestånds storlek finns påtaglig risk för trafikolycka ellerför allvarlig skada av vilt. Även om jakträttshavaren i förstahand skall utses, kan arrendatorn genom bestämmelsen gesmöjlighet att bedriva skyddsjakt på den arrenderade marken. Enarrendator kan även kräva skadestånd av jakträttshavaren enligtallmänna skadeståndsregler.Utskottet är medvetet om att konflikter kan uppstå mellan åena sidan arrendatorer och å andra sidan markägare eller andrajakträttshavare som har intresse av stora viltbestånd. Det kaninte uteslutas att arrendatorn i vissa fall kan ha svårigheteratt förmå jakträttshavaren att decimera viltbeståndet. Utskottetanser i likhet med föredragande statsrådet att information ochutbildning i dessa frågor kan spela en avgörande roll för attöka markägarnas förståelse för problemen. Det är ocksåangeläget att länsstyrelserna visar stor beredskap och snabbheti handläggningen av ärenden enligt 7 § jaktlagen. Somkonstateras i propositionen råder det avtalsfrihet vidupplåtelse av jordbruksarrende. Parterna kan i arrendeavtaletreglera hur viltskadorna skall begränsas och vem som skall svaraför eventuella skador. I många fall är jakträtten dockundantagen från arrendatorns nyttjande. Inte heller torde riskenför viltskador alltid beaktas i samband med teckning ellerförlängning av arrendeavtal. Detta kan innebära att arrendatorni realiteten har begränsade möjligheter att påverka omfattningenav viltskadorna som konsekvenserna kan förefallaoacceptabla. I de fall ett arrendeavtal som saknar närmarereglering av denna fråga löper, kan det således finnas ett behovav en jämkningsmöjlighet. Utskottet erinrar om att regeringengenom ett bemyndigande lät tillkalla en kommittéför att se över arrendelagstiftningen (dir. 1990:33). Kommitténberäknas avsluta sitt arbete . Utskottetförutsätter att regeringen uppmärksammar problemen medviltskador vid jordbruksarrende och undersöker möjligheterna attgenom ändringar i arrendelagstiftningen eller på annat sättåstadkomma en mer ändamålsenlig reglering av de olika intressensom här är i fråga. Vad utskottet anfört med anledning avmotionerna Jo8 yrkande 3, Jo10 och Jo13 yrkande 6 bör riksdagensom sin mening ge regeringen till känna.Övriga jaktfrågorMotionernaEnligt motion Jo918 (m, fp, c) bedrivs jakten efter ejder mednuvarande jaktregler efter felaktiga grunder. Populationenbeskattas med en mycket sned könsfördelning. skjuts vidden tillåtna höstjakten nästan bara honfåglar och årsungar.Hanfåglarna samlas då långt ut till havs och undgår därmedjakten. Även om principen för jakt och naturvård är att våradjurarter skall vara fredade måste hanfågelav ejder få utgöra ett undantag. Förutsättningarna för en riktigbeståndsvård kräver detta. Endast skärgårdens fast boendebefolkning bör ges denna möjlighet till jakt under en kortaretid . Krav på införandet av senvinterjakt påhanfågel av ejder framförs även i motion Jo904(c).I motion Jo911 (m) föreslås att regeringen återkommer tillriksdagen med förslag syftande till högre nyttjande av statensmarkområden ovan odlingsgränsen. Mot bakgrund av en ökandeefterfrågan på jakttillfällen riktas numera intresset mot deeventuellt jaktligt underutnyttjade markområdena. Sannoliktfinns den mest underutnyttjade jaktliga resursen på statens markovan odlingsgränsen. Enligt motionärerna bör förslaget avse jaktpå småvilt och olika former för upplåtelse borde kunna prövas.Enligt motion Jo923 (fp) yrkande 1 bör jakt med pilbåge intetillåtas av etiska skäl. Motionären hyser stor oro för att ensådan jakt skall leda till att fler djur skadskjuts och attdetta i sin tur medför utdragna dödskamper och onödigt lidande.Att införa denna jaktform i är att göra avkall påvedertagna djurskyddskrav. En eventuell försöksjakt skullekunna uppfattas som en introduktion och bana väg för dettavapen. Enligt motionären har beviljat enansökan om försöksjakt med pilbåge under en treårsperiod.Naturvårdsverket bör avbryta detta försök (yrkande 2).Enligt motion Jo909 (s) innebär planerna för inrättandet av ennationalpark kring Färnebofjärden att fiske och jakt efter älgoch rådjur skall tillåtas. Detta trots att just klövvilt är detenda vilt som människan kan påverka genom jakt. All småviltsjaktskall däremot förbjudas. Motivet är att behålla områdetsnaturliga tillstånd. Aktuell viltforskning visar attsmåviltsstammens storlek inte påverkas av jakt. Faktorer somrovdjur, miljögifter, jord- och skogsbruk, klimat m.m. äravgörande för småviltsstammarnas numerär. Jakt och fiske haralltid varit en naturlig del i den ekologiska processen och idet ekosystem vi lever i. Jakten bör därför få bedrivas inom denföreslagna i samma omfattning som tidigare.I motion Jo910 yrkas att en allsidig utredningom hänsynsfull jakt tillsätts. Enligt motionärerna föreliggerdet problem med bl.a. ovana jägare, bristande utbildning,alkoholkonsumtion och missbruk av skyddsjakt. Vidare börvapeninnehav bli föremål för ytterligare begränsningar ochkontrollen av olika vapentyper för jakt måste skärpas. Andraorganiserade intressen bör ges möjlighet att påverkautformningen av jaktbestämmelserna. Enligt motion Jo917 (mp)yrkande 1 bör hos regeringen begära en översyn avvissa bestämmelser i jaktlagen. Bl.a krävs en precisering avvilka intressen som skall vara avgörande för vården av vilt ochav vad som skall räknas som avsevärd skada eller farligt förmänniskors säkerhet i samband med polismyndighets avlivande avvilt djur.Utskottets övervägandenUtskottet har avvisat förslag om vårjaktpå sjöfågel. I dessa sammanhang har utskottet framhållitprincipen att jakt inte bör tillåtas under viltetsföryngringstid. Desutom skulle en sådan jakt utgöra enbelastning för del i det internationella samarbetet pånaturvårdens och miljövårdens områden (/90:JoU4).Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning och avstyrkermotionerna Jo904 och Jo918.I proposition 1990/91:4 om ändring i rennäringslagen m.m.redovisades bl.a. förslag till riktlinjer för utökad upplåtelseav rätt till jakt och fiske på statens mark ovan odlingsgränsen.I samband med riksdagsbehandlingen framhöll utskottet att starkaskäl talar för att rennäringsfrågorna skall behandlas inom ramenför ett sammanhållet förslag där samtliga betänkanden frånsamerättsutredningen blir föremål för en samlad bedömning.Utskottet föreslog att skulle avslå propositionen ochhos regeringen begära ett sammanhållet förslag om samefrågorna.Riksdagen biföll utskottets hemställan (1990/91:JoU12, rskr.46). Utskottet vidhåller sin tidigare framförda uppfattning ochavstyrker motion Jo911.Enligt vad utskottet erfarit har avslagit deni motion Jo923 berörda ansökan om försöksverksamhet medpilbågsjakt. Härigenom torde motionen anses tillgodosedd.Motionen avstyrks.Utskottet vill med anledning av motion Jo909 påpeka att detför närvarande inte finns något färdigt förslag tillföreskrifter för den planerade kringFärnebofjärden. När parken väl har bildats ankommer det pånaturvårdsverket att fastställa de föreskrifter som kan anseserforderliga. Utskottet saknar anledning att vidta någon åtgärdmed anledning av motion Jo909. Motionen avstyrks.Vidare avstyrks motionerna Jo910 och Jo917 yrkande 1.Ersättning för skada av vilt m.m.PropositionenI propositionen föreslås att möjligheten att få bidrag tillförebyggande åtgärder mot skada av dovhjort, kronhjort och älgeller ersättning för skada av dessa viltslag på jordbruksgrödoroch trädgårdsodlingar skall upphöra . Vidsamma tidpunkt skall även möjligheten att få bidrag tillförebyggande åtgärder mot skada av jaktbart vilt ellerersättning för skada av sådant vilt upphöra. Något bidrag tillomplantering av skog som skadats av älg införs inte. Enligtföredragande statsrådet bör möjligheten att erhålla ersättningför skada av vilt, när det gäller annan skada än den rovdjurorsakar på tamdjur, finnas kvar enbart när det gäller skador avde arter där på grund av beståndens storlek jakt inte är tänkbari någon form. I sådana fall bör även i fortsättningen ersättningkunna lämnas av statsmedel.MotionernaEnligt motionerna Jo8 (c) yrkande 2 och Jo13 (m) yrkande 5förekommer det skador som orsakats av vilt som över huvud tagetinte får jagas eller av i och för sig jaktbart vilt under tiderdå jakt på dessa inte är tillåten. Enligt motionärerna är detinte rimligt att den enskilde jordbrukaren i dessa fall skallsvara för sådana skador. I motion Jo11 (fp) yrkas att ersättningäven skall utgå för skador orsakade av vilt påträdgårdsodlingar. Enligt motionären är det orimligt att tvingaodlaren att bära kostnaden för att utestänga älg, kronhjort ochdovhjort. I motion Jo15 (kds) yrkas att förslaget om upphörandeav ersättningsmöjligheterna för skada av dovhjort, kronhjort ochälg på jordbruksgröda skall avslås (yrkande 1). Förslaget kandrabba den enskilde mycket hårt. Den som brukar en gård kanmånga gånger inte påverka storleken på viltstammen. Han harexempelvis inte kunnat eller fått delta i jakten på ett störrelicensområde. Enligt motion Jo306 (c) yrkande 9 bör skogsägare ide områden där viltskador är vanligt förekommande ges ökademöjligheter att påverka viltstammens storlek. Privata skogsägaresom drabbas av omfattande viltskador bör få viss ersättning förskadorna.Enligt motion Jo907 (mp) är rovdjursstammen i kraftigtdecimerad. Om nuvarande utveckling fortsätter innebär detta ensystematisk förändring av det ekologiska systemet i våranationalparker. bör problemet med rovdjursrivnatamdjur uppmärksammas. Djurens ägare skall i förekommande fallfå rimlig kompensation för skadan. Motionärerna föreslår att ettavtal bör kunna ingås med ett försäkringsbolag som, eftersedvanlig riskbedömning och rimlig premiesättning, får svara förersättningen. bör hos regeringen begära förslag om ettförsäkringssystem mot rovdjursskador.Utskottets övervägandenSom framhålls i propositionen bygger det nuvarandeersättningssystemet för viltskador på att var och en är skyldigatt tåla ett visst mått av intrång och olägenhet till följd avförekomsten av vilt. Respekten för naturen och dess givna reglermåste prägla synen på konflikten mellan olika mänskligaaktiviteter och viltet. Viltskador kan inte undvikas helt. Enalltför hög grad av tålighet kan emellertid inte krävas av demsom drabbas av skador. Principen bör dock vara att viltskadorskall förebyggas. I likhet med föredragande statsrådet anserutskottet att det viktigaste medlet för att förebygga viltskadorär en tillräckligt stor avskjutning av de jaktbara stammarna. Ensådan avskjutning leder till att viltstammarnas storlek kanminskas till en nivå där skadorna kan accepteras. De förslagtill åtgärder som utskottet behandlat i det föregående synesvara väl ägnade att förbättra möjligheterna att uppnå en sådanbalans i viltstammarna. Skadeproblem som uppstår lokalt tordekunna motverkas genom en snabb och generös behandling avansökningar om skyddsjakt. Det anförda utesluter dock inte attdet i vissa situationer kan anses uppenbart oskäligt att denskadelidande själv skall svara för kostnaden, helt eller delvis,vid en inträffad viltskada. Utskottet, som förutsätter attregeringen även i fortsättningen uppmärksammar detta problem, ärdock inte berett att nu föreslå något särskiltuttalande med anledning av motionerna Jo8 yrkande 2, Jo11, Jo13yrkande 5, Jo15 yrkande 1 och Jo306 yrkande 9. Motionernaavstyrks.Enligt vad utskottet erfarit är frågan om ersättning förrovdjursskador föremål för en översyn inom regeringskansliet.Ett förslag skall presenteras . I avvaktanhärpå anser utskottet det inte meningsfullt att föreslå någotriksdagens uttalande med anledning av motion Jo907. Motionenavstyrks.Viltskadefonderna och viltskaderegleringsfondenPropositionenI propositionen föreslås att fällavgifterna för dovhjort,kronhjort och årskalv av älg avskaffas. Ur de länsvisa fondersom bildas av fällavgifterna för vuxen älg kan efterlänsstyrelsens bestämmande lämnas bidrag till administrationenav jakten och till viltvård, information och utbildning iviltvårdsfrågor. Den centrala viltskaderegleringsfonden upphörefter . skall efter regeringsbeslut medstöd av ett tidigare bemyndigande få ta ut en avgift förregistrering av områden för älgjakt.MotionenEnligt motion Jo13 yrkande 4 är inte fällavgiften för årskalvav älg styrande när det gäller avskjutningen. En normalstorälgkalv är ett så stort och värdefullt djur att en rimlig avgiftäven fortsättningsvis bör utgå. Härigenom säkras ävenavskjutningsstatistikens tillförlitlighet. Avgiftsnivåerna kandock sänkas både för vuxet djur och årskalv av älg.Utskottets övervägandenUtskottet anser i likhet med föredragande statsrådet attförslaget om slopande av fällavgiften på älgkalv bör genomföras.Uppkommer de i motion Jo13 yrkande 4 befarade bristerna iavskjutningsstatistiken kan det finnas anledning att omprövadetta ställningstagande. Med det anförda avstyrks motionen iberörd del.Utskottet tillstyrker det i propositionen framlagdalagförslaget i övrigt samt förslagen om riktlinjer förförändringar av bidrags- och avgiftssystemet för viltskador(avsnitten 3.8 och 3.9). beträffande avslag på propositionenatt avslår motion 1991/92:Jo6,2. beträffande det lokala samrådetatt avslår motion 1991/92:Jo13 yrkande 1,3. beträffande älgjakt i samverkanatt avslår motion 1991/92:Jo12,4. beträffande information och utbildningatt avslår motion 1991/92:Jo9 i motsvarande del,5. beträffande jaktens och viltvårdens organisationatt avslår motionerna 1990/91:Jo903 och1990/91:Jo919,6. beträffande undantag från bestämmelserna om licensjakt påälgatt antar förslaget till lag om ändring i jaktlagen(1987:259) såvitt avser 33 §,7.