bet · GF01LU5 · 1991-11-12 00:00:00 — Motionären anser attupphovsrättslagen bör ändras så att ,konsumentombudsmannen eller annan myndighet får rätt att spelain, bevara och citera radio- och TV-sändningar samt utnyttjainspelningarna i sin verksamhet.4.2 Gällande ordningDet upphovsrättsliga regelsystemet gäller till förmån förbl.a. programutbudet i radio och TV. Inte barateaterföreställningar, nöjesprogram och liknande sändningaromfattas av skyddet utan också journalfilmer, reportage och merakvalificerade intervjuer. Även reklamfilmer kan vara föremål förupphovsrätt. Utanför skyddssfären faller egentligen bara enklarenyhetsmeddelanden och framställningar som endast registrerar etthändelseförlopp.Som redovisats i föregående avsnitt är upphovsmännens m.fl.rättigheter till sina prestationer inskränkta i flera avseenden.En sådan inskränkning är den nämnda fria spridningen avlitterära och musikaliska verk. Undantaget från spridningsrättenomfattar dock inte filmverk. Som filmverk räknas bl.a.kortfilmer, reportage och spelfilmer och detta oavsett om det ärfråga om biograffilm eller videoinspelningar. Ett annatväsentligt undantag (11§) medger att enstaka exemplar avskyddade verk och prestationer framställs för enskilt bruk utantillstånd från rättighetshavaren. Om ett verk spelats in ellerpå annat sätt kopierats med stöd av denna bestämmelse får detinte användas för annat ändamål. Enligt en av högsta domstolenår 1984 (NJA 1984 s.304) meddelad dom i ett mål omupphovsrättsintrång är bestämmelsen inte tillämplig när SverigesRadio på beställning av utomstående personer framställer kopiorav bevarade programinspelningar. Ett ytterligare undantag är dens.k. I överensstämmelse med god sed får citat görasur offentliggjort verk, dock endast i den omfattning sombetingas av ändamålet (14§ första stycket). Citaträtten kaninte uttnyttjas för inspelning av hela det skyddade verket. Ikritisk eller vetenskaplig framställning får vidareoffentliggjort konstverk avbildas i anslutning till texten(14§ andra stycket).Enligt 24§ upphovsrättslagen gäller att vad som muntligeneller skriftligen anförs inför en myndighet eller i statligeller representation eller vid offentlig överläggningom allmänna angelägenheter får återges utan rättighetshavarnassamtycke. Bestämmelsen omfattar bl.a. offentliga debatter ipolitiska och andra frågor som berör allmänheten oavsett yrkeneller specialintressen och är tillämplig vid exempelvis debatteri radio eller TV.Några av undantagen i upphovsrättslagen har samband med radio-och TV-sändningar och verksamheten vid arkivet för ljud ochbild. Ett sådant undantag har tillkommit för att radio- ochTV-företag skall kunna spela in program för att sedan sända dempå lämplig tid eller använda dem för reprissändningar. Harföretaget fått rättighetshavarens tillstånd att sända ettskyddat verk har företaget enligt 22 § upphovsrättslagen rättatt på de villkor som bestäms av regeringen spela in verket utansärskilt samtycke, s.k. efemär inspelning. Regler för efemärainspelningar finns i den tidigare nämnda förordningen medtillämpningsbestämmelser till upphovsrättslagen ochfotografilagen. I förordningen föreskrivs bl.a. att efemärainspelningar skall förstöras om inte annat avtalatsmed rättighetshavarna. Inspelningarna får med ett visst undantaginte utlämnas till någon utomstående. Av 22a§upphovsrättslagen följer att företaget också får spela inskyddade verk för att säkerställa framtida bevisning omprogrammets innehåll. Genom en lagändring som trätt i kraft den1 har möjligheten att göra sådana s.k.referensupptagningar utvidgats till fall då det behövs för attstatlig myndighet skall kunna fullgöra sina uppgifter när detgäller att i efterhand utöva tillsyn överutsändningsverksamheten. Referensupptagningar av den förstnämndatypen får endast användas för bevisändamål när det gälleryttrandefrihetsbrott. Rätt att ta del av inspelningarna och attfå utskrift av vad som yttrats i programmet har endastjustitiekanslern och enskild som anser att yttrandefrihetsbrottbegåtts mot honom eller att han lidit skada på grund av sådantbrott. Behöriga att få del av referensupptagningar enligt dennya regeln är radionämnden, närradionämnden och kabelnämnden.Bestämmelser om referensupptagningar finns iradioansvarighetslagen (1966:756) och förordningen (1967:226) omtillämpningen av radioansvarighetslagen. Referensupptagningarmed dokumentariskt värde får vidare bevaras i arkivet för ljudoch bild. Arkivet för ljud och bild får göra kopior avoffentliggjorda verk för bevarande i arkivet samt förforskningsändamål göra enstaka kopior av sådana verk. Sådanakopior får inte användas för annat ändamål, t.ex. för enskiltstudium (22 c §).Av betydelse för möjligheterna till inspelning och utskrifterav radio- och TV-program är vidare artiklarna 9 o 11 bis iBernkonventionen samt artikel 7 i Romkonventionen. Artikel 9 iBernkonventionen föreskriver att upphovsmän till litterära ochkonstnärliga verk har uteslutande rätt att mångfaldiga verken påvad sätt och i vilken form det vara må. Konventionsstaterna kandock i sin lagstiftning tillåta mångfaldigande i vissa särskildafall förutsatt att mångfaldigandet inte gör intrång i detnormala utnyttjandet av verket och inte heller oskäligtinkräktar på upphovsmännens legitima intressen. Enligt artikel11 bis gäller att i avsaknad av avtal tillstånd till radio- ochTV-sändningar av skyddade verk inte innefattar tillstånd attspela in utsändningen. Konventionsstaterna får dock i sinnationella lagstiftning införa regler om efemära upptagningarsom görs av radio- eller TV-företaget med dess egna hjälpmedeloch för dess egna utsändningar. Det är också tillåtet förstaterna att i lagstiftningen ta in bestämmelser om bevarande ioffentligt arkiv av inspelningar som äger ovanlig dokumentariskkaraktär. Genom artikel 7 i Romkonventionen garanteras utövandekonstnärer ett skydd mot bl.a. att deras framföranden utansamtycke spelas in och att gjorda inspelningar olovligenmångfaldigas. Efemära upptagningar är tillåtna också enligtRomkonventionen men de får inte utan rättighetshavarnas samtyckemångfaldigas för annat ändamål.Den ovan redovisade, utvidgade möjligheten för radio- ochTV-företag att göra referensupptagningar infördes i samband medatt (prop. 1990/91:149, bet. KU35) fattadebeslut om att den marksända televisionen i skulle öppnasför reklamfinansierade sändningar från ett från . Omläggningen av TV-politiken föranleddeåtskilliga ändringar i bl.a. radiolagen (1966:755). I radiolagenhar sålunda jämte annat införts bestämmelser om annonsering iTV. En sådan bestämmelse tar sikte på annonser riktade tillbarn. I allt väsentligt skall dock marknadsföringslagentillämpas på kommersiell TV-reklam vilket innebär att detankommer på och konsumentombudsmannen attövervaka reklamen. När det gäller att övervaka efterlevnaden avradiolagens annonsregler är emellertid radionämndentillsynsmyndighet.Radiolagens annonsregler gäller inte TV-reklam som förekommeri satellit- eller kabelsändningar. Marknadsföringslagens reglertillämpas dock på dessa sändningar.4.3 behandlingFrågan om tillhandahållande av utskrifter av radio- ochTV-program behandlades i med anledning av enmotion som hänvisats till . På begäran avkonstitutionsutskottet yttrade sig lagutskottet över motionen. Iyttrandet (LU 1987/88:2y) fann lagutskottet på närmare anfördaskäl att några ändringar i upphovsrättslagen inte bordegenomföras i syfte att ge allmänheten en generell ochovillkorlig rätt att få kopior av radio- och TV-program. Detsagda uteslöt emellertid inte att det beträffande vissa typer avprogram såsom olika debattprogram i samhällsfrågor kunde varabefogat och med iakttagande av våra internationellaförpliktelser också möjligt att inskränka upphovsmännensensamrätt av hänsyn till allmänhetens intresse. Utskotteterinrade härvidlag om att på hemställan avkonstitutionsutskottet i betänkandet KU 1982/83:11 hade som sinmening givit regeringen till känna, att spörsmålet om rätten attfå utskrifter av främst radio- och TV-program i samhällsfrågorborde ses över och att därvid de upphovsrättsliga hindren bordebehandlas. Enligt vad lagutskottet hade inhämtatövervägdes sistnämnda fråga av upphovsrättsutredningen. Iavvaktan på utredningens ställningstagande borde enligtlagutskottets mening inte göra något uttalande isaken. Utskottet förordade därför att motionen avstyrktes.I sitt av godkända betänkande KU 1987/88:21hemställde att skulle förklaramotionen besvarad med vad utskottet anfört. I betänkandetframhöll att det var angeläget att fråganom rätt att i efterhand ta del av program ficken snar lösning. hänvisade till att ettförslag till lösning var att vänta från upphovsrättsutredningenoch delade lagutskottets uppfattning att i avvaktan pådetta förslag inte borde göra något uttalande.4.4 UtredningsarbeteFrågan om enskildas möjligheter att i efterhand få del avutskrifter eller inspelningar av radio- och TV-program harövervägts av upphovsrättsutredningen i delbetänkandet 4 (SOU1988:31). I betänkandet framhåller utredningen att 24§upphovsrättslagen i stor utsträckning ger enskilda möjlighet atti efterhand få del av program som innehåller inlägg isamhällsfrågor och andra inlägg i den offentliga debatten.Samtidigt framhåller utredningen att det är oklart ombestämmelsen omfattar sådana utfrågningar i allmännaangelägenheter som ofta förekommer i radio och TV. Isyfte att programföretag skall kunna tillhandahålla enskildautskrifter och inspelningar av också sådana program föreslårutredningen att en särskild bestämmelse härom införs i 11§upphovsrättslagen.I betänkandet föreslås vidare att bestämmelsen i 11§upphovsrättslagen om kopiering för enskilt bruk ändras så atträtten att fritt framställa exemplar av ett skyddat verkbegränsas till den rent privata sfären. Förslaget innebär attdet inte längre skall vara möjligt att inom ramen för regeln omkopiering för enskilt bruk göra inspelningar eller andra kopiorav skyddade verk inom myndigheter, företag, organisationer m.m.,s.k. Myndigheters ochandras behov av att kunna framställa exemplar för den egnaverksamheten föreslås i stället bli tillgodosett genom enordning med avtalslicenser. Enligt förslaget skall det bl.a. blimöjligt för myndigheter m.fl. att med stöd av enavtalslicensbestämmelse göra inspelningar av radio- ochTV-program för intern information i politiska, ekonomiska ochreligiösa dagsfrågor.Delbetänkandet 4 har remissbehandlats och förslagen övervägsför närvarande inom justitiedepartementet.4.5 Utskottets övervägandenVad först gäller den i motion L805 upptagna frågan konstaterarutskottet i likhet med upphovsrättsutredningen framhålla att24§ upphovsrättslagen redan ger betydande möjligheter förenskilda personer att få utskrifter från företagen inom av program som innehåller debatter isamhällsfrågor m.m. Beträffande radio- och TV-intervjuer m.m. iallmänna samhällsfrågor med politiker, tjänstemän m.fl. har, somnämnts ovan, upphovsrättsutredningen framlagt ett förslag somskall möjliggöra att programutskrifter och inspelningar kantillhandahållas enskilda av programföretagen. Genom redangällande ordning och upphovsrättsutredningens förslag ärmotionärens önskemål i allt väsentligt tillgodosett. Någotinitiativ från sida med anledning av motion L805 ärsåledes inte påkallat, och utskottet avstyrker bifall till denmotionen.Inte heller kan någon åtgärd anses påkalladbeträffande det i motion L809 upptagna spörsmålet omkonsumentverkets rätt att spela in radio- och TV-sändningar.Enligt vad utskottet inhämtat är nämligen frågan redan föremålför överväganden inom med anledning av enskrivelse från verket till justitiedepartementet.I skrivelsen framhåller att det är en angelägenuppgift för att övervaka reklamen. En effektivbevakning av TV-reklamen kräver emellertid att TV-sändningarnafår spelas in utan särskilt tillstånd från rättighetshavarna ivarje särskilt fall. I syfte att sådana inspelningar skall kunnagenomföras föreslår att upphovsrättslagenändras. Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottetbifall också till motion L809.5 Användning av personbilder5.1 MotionsmotiveringI motion L804 av () tas upp frågan omanvändningen främst i massmedia av personbilder utan denavbildades tillstånd. Motionären framhåller att det i etträttssamhälle måste finnas ett starkt skydd för den personligaintegriteten som också omfattar ett skydd mot att någon bliravbildad mot sin vilja och mot att personbilder sprids i inteönskvärd omfattning. Enligt motionären upplever åtskilligamänniskor det som obehagligt att bilder av dem utnyttjas i olikasammanhang medan andra har en annan inställning. I motionenanförs flera olika exempel på fall då personer fotograferats ochbilderna sedan använts i massmedia för skiftande ändamål. Enligtmotionären saknar till skillnad från exempelvisTyskland, , och särskilda regler somförhindrar att personbilder används utan den avbildadestillstånd. Motionären framhåller att skyddet för personbilderfått ökad aktualitet genom det sätt på vilket massmedia numerautnyttjar bildmaterial utan tillbörlig respekt för privatlivetshelgd. Det finns därför ett klart uttalat behov av regler omskydd mot i vart fall inte auktoriserat offentliggörande avpersonbilder som inte har ett oavvisligt allmänintresse. Enligtmotionären kan ett sådant skydd relativt lätt konkretiseras ochavgränsas, och det är påkallat särskilt med hänsyn till bildersstarka identifieringseffekt. Motionären anser att enlagstiftning på området kan få flera positiva effekter. Sålundaökas den enskildes trygghet, och möjlighet öppnas för denkränkte att få skadestånd. kan tilltron till massmediaökas. Enligt motionären kan en möjlig lösning av frågan vara enkraftfull förstärkning av integritetsskyddet inom ramen för detfotorättsliga regelsystemet.5.2 Gällande ordningVarje svensk medborgare är enligt 1 kap. 1§tryckfrihetsförordningen (TF) tillförsäkrad rätten att i trycktskrift yttra sina tankar och åsikter, offentliggöra allmännahandlingar samt meddela uppgifter och underrättelser i vad ämnesom helst. Tryckfrihetens syfte anges i samma lagrum vara attsäkerställa ett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysning.Ingripanden mot någon på grund av innehållet i en tryckt skriftkan ske endast i de fall TF medger det, och inskränkningar itryckfriheten kan inte göras genom vanlig lag såvida inte TFtillåter det. Den som överskrider de gränser föryttrandefriheten som uppställs i TF gör sig skyldig tilltryckfrihetsbrott enligt 7 kap. 4 och 5§§. Av 7 kap. 4§ TFföljer att bl.a. förtal och förolämpning i tryckt skrift -- dvs.gärningar som i andra fall kan bestraffas som ärekränkningsbrottenligt 5 kap. -- utgör tryckfrihetsbrott.Yttrandefriheten i radio och TV garanteras inte av TF utangenom radioansvarighetslagen (1966:756) och ett ytterligareantal lagar på det radiorättsliga området. I dessa författningarfinns regler om bl.a. yttrandefrihetsbrott. Missbruk avyttrandefriheten i radio och TV kan medföra ansvar ochskadeståndsskyldighet endast om gärningen innefattaryttrandefrihetsbrott, varmed avses de gärningar som anges ibl.a. 7 kap. 4§ TF. Till skillnad från TF harradioansvarighetslagen m.fl. författningar inte karaktär avgrundlag, vilket innebär att yttrandefriheten i radio och TV kaninskränkas genom vanlig lag.Riksdagen har (prop. 1990/91:64, bet. KU21) somvilande antagit ett av regeringen framlagt förslag tillyttrandefrihetsgrundlag. Den nya grundlagen, som avses träda ikraft , skall skydda yttrandefriheten i radio,TV, filmer, videogram, ljudupptagningar m.m.Yttrandefrihetsgrundlagen bygger på samma principer som TF.Ett grundläggande mål för den offentliga verksamheten skallenligt 1 kap. 2§ tredje stycket regeringsformen vara bl.a. denenskildes personliga välfärd. Generella lagregler om skydd förden personliga integriteten saknas emellertid, och varken TFeller någon annan författning innehåller bestämmelser som gällerintegritetskränkande publicering av personbilder och andrauppgifter. Inte heller finns det några allmänna bestämmelser somger en person rätt till skadestånd om ett fotografi eller annanbild av honom utan tillstånd utnyttjas på ett sätt som ärkränkande för hans personliga integritet. I den månbildanvändningen är ärekränkande kan dock ansvar enligt 7 kap.4§ TF eller 5 kap. ådömas. Endast i kommersiellasammanhang har det ansetts erforderligt med ett särskilt skyddmot att personbilder används utan den avbildades tillstånd.Enligt lagen (1978:800) om namn och bild i reklam gäller sålundaatt näringsidkare vid marknadsföring av varor, tjänster ellerandra nyttigheter inte får använda framställning i vilken annansnamn eller bild utnyttjas utan dennes samtycke. Den somuppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot förbudet kan dömastill böter. Oavsett om förbudet överträtts uppsåtligen eller avvårdslöshet har den vars namn eller bild utnyttjats rätt tillskadestånd.På massmediaområdet har funnits pressetiska reglerom bl.a. publicering av personbilder. De nuvarande etiskareglerna som tillämpas av pressen, radio och TV innebär att mani massmedia skall avstå från publicitet som kan kränkaprivatlivets helgd, om inte ett oavvisligt samhällsintressekräver offentlig belysning. I fråga om bildmaterial sägs vidareatt bilder som kan kränka eller såra skall undvikas samt attbilder inte får förfalskas eller utges för att vara autentiskanär de inte är det. Efterlevnaden av de pressetiska reglernaövervakas av och . När det gäller sändningar i radio och att övervaka att programföretagen utövar sinsändningsrätt i enlighet med både radiolagen och företagensavtal med staten. Statens nuvarande avtal med företagen inomSveriges föreskriver bl.a. att den enskildesprivatliv skall respekteras i programverksamheten, om inte ettoavvisligt samhällsintresse kräver något annat.5.3 behandlingIntegritetsskyddsutredningen tillkallades för attfrämst överväga åtgärder mot de ökade risker förintegritetskränkningar som den moderna tekniken förljudupptagning och fotografering medför. Kommittén avlämnade år1974 delbetänkandet (SOU 1974:85) Fotografering och integritet.I betänkandet föreslogs att bestämmelser skulle införas ibrottsbalken om straff för den som olovligen fotograferar någonannan i hemmet eller på annan från allmän insyn skyddad plats.Vidare föreslog utredningen en särskild lag om TV-övervakning.På grundval av sistnämnda förslag infördes sedermera lagen(1977:20) om TV-övervakning. Kommitténs förslag om straff förolovlig fotografering ledde däremot inte till lagstiftning.Skälet härför var (se prop. 1975/76:194 s. 6) att det var svårtatt ta ställning till vilka åtgärder som behövde vidtas motolovlig fotografering, innan det gick att överblicka i vad måndet var möjligt att ingripa mot spridning av fotografier m.m.som rörde enskildas privata förhållanden, ett spörsmål somkommittén skulle överväga i ett senare skede avutredningsarbetet. Kommittén fullföljde sitt uppdrag i den delengenom framläggandet av betänkandet (SOU 1980:8) Privatlivetshelgd. I betänkandet konstaterades att 1 kap. 2§regeringsformen innehåller ett målsättningsstadgande om att detallmänna skall värna den enskildes privatliv men att svensk rättsaknar ett allmänt skydd för den enskildes integritet. försökte besvara frågan om hur målsättningen skulleuppfyllas kunde enighet inte uppnås. Fyra av kommitténs åttaledamöter ansåg att den enskildes privatliv skyddas tillräckligtgenom massmedias egen självsanering inom den dåvarandeorganisationen. En ledamot ville därutöver införa en särskildrätt till ekonomisk gottgörelse för den enskilde som drabbatsoch även ge personen i fråga möjlighet att föra skadeståndstalanvid allmän domstol. Tre ledamöter förordade lagstiftning som ihuvudsak skulle innebära att de pressetiska normerna ochsjälvsaneringsorganens praxis upphöjdes till lag. I betänkandetredovisades de tre olika linjerna vid sidan av varandra.Integritetsskyddskommitténs betänkande om privatlivets helgdremissbehandlades, varvid det visade sig attmeningsskiljaktigheterna inom kommittén återspeglades iremissutfallet. Regeringen beslöt därefter att överlämnabetänkandet jämte remissyttrandena tillyttrandefrihetsutredningen som tillkallats för attutreda frågor om en ny yttrandefrihetsgrundlag.Yttrandefrihetsutredningen avlämnade betänkandet (SOU1983:70) yttrandefriheten, vari framlades förslag till enny yttrandefrihetsgrundlag. I betänkandet tog utredningen ocksåupp de frågor som behandlats av integritetsskyddskommittén.Yttrandefrihetsutredningen konstaterade (se SOU 1983:70 s. 250och 251) att kraven på en förstärkning av integritetsskyddettycktes hänföra sig uteslutande till de journalistiskauttrycksformerna, nämligen press, radio och TV. Det missnöje sområdde riktade sig med andra ord mot den yttrandefrihet somskyddas genom tryckfrihetsförordningen ochradioansvarighetslagen. Enligt yttrandefrihetsutredningen bordedet allmänna liksom dittills visa förtroende för densjälvsanerande verksamheten. Utredningen påpekade härvidlagbl.a. att -- även om pressetiken åsidosatts genom allvarligaintegritetskränkningar -- läget allmänt sett inte varoroväckande och att standarden i var högre än på mångaandra håll i världen.Yttrandefrihetsutredningen avrådde bestämt från att manlagstiftningsvägen förstärker integritetsskyddet på något av desätt som diskuterats inom integritetsskyddskommittén. De finanyanseringar som krävs vid avvägningen mellanyttrandefrihetsintresset och integritetsskyddsintressetmedförde, fortsatte utredningen, att ämnesområdet lämpade sigbättre för självsanering än för lagreglering, vilkennödvändigtvis skulle bli trubbig och trög såväl i fråga omnormer som tillämpning. Inte heller ersättningslinjen kundeförordas av yttrandefrihetsutredningen.Betänkandet yttrandefriheten lades efterremissbehandling till grund för förslagen i proposition1986/87:151 om ändringar i tryckfrihetsförordningen m.m.Förslagen i propositionen avsåg i huvudsak grundlagsskyddet förtryckta skrifter, medan yttrandefrihetsutredningens förslag omändrade grundlagsregler för radio, TV, filmer m.m. inte togs uppi propositionen utan skulle beredas ytterligare underparlamentarisk medverkan. I propositionen (s. 44) berördedepartementschefen den av utredningen övervägda frågan omkriminalisering av kränkningar av privatlivets helgd e.d.Departementschefen ansåg att man mera bör lita till de reglersom gäller inom pressens självsanerande verksamhet ochmotsvarande regler på radio- och TV-området än på lagstiftning.Att inskränka den grundlagsskyddade tryckfriheten ochyttrandefriheten i övrigt utan att det fanns någon mera allmänuppslutning bakom detta var för departementschefens delotänkbart. Det var också svårt att göra den grannlaga avvägningmellan yttrandefrihets- och integritetsskyddsintressena sommåste göras om man skulle utforma en ansvarsbestämmelse. Inteheller såg departementschefen det som lämpligt att utökamöjligheterna att få ersättning så som föreslagits av en ledamoti integritetsskyddskommittén.I samband med behandlingen av proposition 1986/87:151 avslogriksdagen på hemställan av i betänkandetKU 1987/88:36 bl.a. en motion vari framfördes önskemål om enöversyn av gällande etiska regler och skadeståndsbelopp vidkränkningar av den enskildes integritet. Som skäl förställningstagandet anförde att någraåtgärder då inte var påkallade från statsmakternas sida i syfteatt undvika publicitetsskador för enskilda. Det var emellertidangeläget att regeringen noggrant följer utvecklingen och om detskulle visa sig erforderligt återkommer med förslag tillåtgärder. Vad som då bl.a. bör kunna övervägas var enligtkonstitutionsutskottet ett genomförande av ett avyttrandefrihetsutredningen framlagt förslag till ändring avärekränkningsreglerna.Vid 1989/behandlade lagutskottet en motion omlagstiftning mot utnyttjande av personbilder utan den avbildadestillstånd.