bet · GF01SfU5 · 1991-12-05 00:00:00 — Livräntan vidarbetsskada utgör skillnaden mellan den inkomst som denförsäkrade skulle ha haft om han inte skadats och den inkomsthan trots skadan beräknas få. Det krävs dock att förmågan attskaffa sig inkomst genom arbete är nedsatt med minst enfemtondel och att inkomstförlusten för år räknat uppgår tillminst en fjärdedel av det basbelopp som gällde vid början avdet år livräntan skall börja utgå. Arbetsskadeförsäkringenersätter under dessa förutsättningar en årlig inkomstförlustupp till samma inkomsttak som gäller för ATP, dvs. 7,5basbelopp. Livräntan grundar rätt till ATP.Arbetsskadeförsäkringen omfattar även sjukvårdsförmåner.Under samordningstiden ersätter försäkringen nödvändigakostnader som inte ersätts av sjukförsäkringen när det gällersjukvård utom riket, tandvård och särskilda hjälpmedel. I regelblir det fråga om kostnader i form av patientavgift. Eftersamordningstiden ersätter försäkringen hela den nödvändigakostnaden för läkarvård, tandvård, sjukvårdande behandling,sjukhusvård, läkemedel och särskilda hjälpmedel.Arbetsskadeförsäkringen finansieras huvudsakligen genomsociala avgifter och avkastning från arbetsskadefonden.Avgiften utgör av avgiftsunderlaget.I proposition 1991/92:40 anförs att antaletarbetsskadeärenden ökat mycket kraftigt liksomförsäkringsutgifterna. Utgifterna för sjuk- ocharbetsskadeförsäkringarna har varit den snabbast växande posteni socialförsäkringssystemet under det senaste årtiondet. Enviktig faktor i sammanhanget är att tillämpningen av degrundläggande bestämmelserna i 2 kap. LAF blivit alltmergenerös. Den ökande ärendemängden har medfört såväladministrativa påfrestningar för försäkringskassorna som enalltför lång väntetid för beslut av omarbetsskada. I propositionen hänvisas även till att riksdagensrevisorer har framhållit att väntetiderna i sig, liksomarbetsskadeförsäkringens högre ersättningsnivå, utgör etthinder i rehabiliteringsarbetet. Den skadade önskar i mångafall ha arbetsskadeärendet prövat innan han är beredd attmedverka i en rehabilitering. Revisorernas granskning i dennadel bygger på en enkät till landets expertis pårehabiliteringsfrågor. Föredragande statsrådet anser att dennayrkesmässiga opinion måste tas på stort allvar. Det ärotillfredsställande att arbetsskadeförsäkringen uppenbarligenär ett hinder i rehabiliteringsarbetet. Mot bakgrund härav ochdå utvecklingen av försäkringens kostnader liksom det växandeunderskottet i arbetsskadefonden är ytterst oroväckande är detnödvändigt att åtgärder vidtas för att komma till rätta medproblemen. I propositionen föreslås en förlängning avsamordningstiden från 90 , något som bör kunnamedverka till att höja den skadades motivation att delta i enrehabilitering. Härigenom skapas förutsättningar att åtminstonedelvis undanröja de hinder som arbetsskadeförsäkringen inuläget kan innebära för rehabiliteringen av de skadade. Ipropositionen anges vidare att den föreslagna förlängningen avsamordningstiden också får betydelse för trygghetsförsäkringenvid arbetsskada (TFA) och avtalet om ersättning för personskada(PSA). Detta gäller såväl i fråga om tillgången tillförsäkringskassans beslut och beslutsunderlag som i fråga omersättning för inkomstförlust -- utöver ersättningen från denallmänna försäkringen -- räknat frånvisandedagen.Ändringen föreslås träda i kraft . bör dock tillämpas i fråga om ersättningsfall därskadan visat sig före detta datum.I propositionen anges att den föreslagna förlängningen avsamordningstiden innebär minskade försäkringsutgifter medknappt 140 milj.kr. och en besparing i form avadministrationskostnader med 100 milj.kr. Med hänsyntill ärendebalanserna m.m. uppkommer dock besparingarna förstnågot år efter genomförandet av de nya reglerna.I propositionen anförs att förslaget om en förlängdsamordningstid skall ses som ett första steg att komma tillrätta med problemen med arbetsskadeförsäkringen. Statsrådetavser att föreslå regeringen att kommittén som har i uppdragatt göra en översyn av vissa frågor inomarbetsskadeförsäkringen (S 1991:10, dir. 1991:74) skall fådirektiv om att göra en genomgripande översyn av helaarbetsskadeförsäkringen, varvid såväl möjligheten att införa enobligatorisk ansvarsförsäkring för arbetsgivarna somförutsättningarna för ett avgiftsuttag som differentieras medhänsyn till arbetsskaderiskerna skall prövas.Arbetsskadebegreppet skall också ses över och stramas upp.I motion Sf12 av m.fl. (s) begärs i yrkande2 avslag på förslaget om förlängd samordningstid och iyrkande 3 ett tillkännagivande om att grunden för enöversyn av arbetsskadeförsäkringen bör vara att den enskildeskall hållas skadeslös. Motionärerna anför att förslaget om enförlängd samordningstid bryter principen att den arbetsskadadeskall hållas ekonomiskt skadeslös. Motionärerna anför vidareatt lagen och den kompletterande avtalsförsäkringen vidarbetsskada är sammanvävda i ett mycket komplicerat mönster. Ensådan beredning mellan arbetsmarknadens parter som föreslogs avden föregående regeringen skulle klarlägga fördelningen avåtagandena gentemot de arbetsskadade mellan samhället ochparterna. Avsikten var också att följa uppförsäkringsöverdomstolens praxis. Motionärerna motsätter sig enförändring av samordningstiden intill dess att en utredningberett frågan i ett större sammanhang. (v) begär i motion Sf14 (yrkande 2) avslag påförslaget om en förlängd samordningstid. att den förlängda samordningstiden kan få den motsattaeffekten och i stället förlänga tiden fram till enrehabilitering.Det s.k. ohälsotalet, som anger det genomsnittliga antaletdagar per försäkrad med sjukpenning, arbetsskadesjukpenning ochförtidspension, har ökat kraftigt . Förutom deökade kostnaderna för socialförsäkringarna har denna utvecklinghaft en rad negativa konsekvenser för den enskilde. Långvarigasjukperioder har i alltför många fall lett till förtidspensioni stället för återgång till arbetslivet. harstora satsningar gjorts på rehabiliterings- ocharbetsmiljöområdet. Som utskottet anförde i sitt betänkande1990/91:SfU16 får försäkringskassorna genom den 100-procentigarehabiliteringspenningen som införs ettinstrument att bryta utslagningsprocessen i ett tidigt skede.I propositionen anges att arbetsskadeförsäkringenuppenbarligen är ett hinder i rehabiliteringsarbetet. Utskottetanser att det nu är mycket väsentligt att alla hinder för atten rehabilitering skall lyckas undanröjs så långt det ärmöjligt. Utskottet delar därför regeringens uppfattning attsamordningstiden inom arbetsskadeförsäkringen bör förlängastill . Det är dock rimligt att begränsa den förlängdasamordningstiden till att avse skador som visar sig den 1januari 1992 eller . Utskottet tillstyrker såledesförslaget om förlängd samordningstid inomarbetsskadeförsäkringen och avstyrker bifall till motionernaSf12 yrkande 2 och Sf14 yrkande 2.Vad gäller utformningen av ändrade direktiv till kommitténsom utreder arbetsskadeförsäkringen anser utskottet attregeringen bör få utforma direktiven utan något uttalande frånriksdagens sida. Utskottet avstyrker således bifall till motionSf12 yrkande 3.Särskilt kommunalt bostadstilläggMed tillämpning fr.o.m. utges särskiltkommunalt bostadstillägg till folkpension (SKBT) till depensionärer som är berättigade till kommunalt bostadstilläggtill folkpension (KBT) och som på grund av storleken på sinpension och utgift för hyran inte når upp till socialstyrelsenssocialbidragsnorm. Lagen om särskilt kommunalt bostadstilläggtill folkpension, som gäller t.o.m. ,tidsbegränsades i avvaktan på förslag från kommittén föröversyn av kommunalt bostadstillägg (S 1991:06). I enlighet medförslag från kommittén föreslås i proposition 1991/92:40 attlagen ges förlängd giltighetstid och att SKBT utges även underår 1992. Det anges att kommitténs huvudbetänkande kommer attavlämnas omkring med inriktning på attföreslagna förändringar skall kunna träda i kraft den 1 januari1993. I propositionen anges vidare att statsbidraget /92 beräknas uppgå till 25 milj.kr. utöver vadsom tidigare beslutats och att detta belopp bör anvisas påtilläggsbudget I.I motion Sf14 av m.fl. (v) anförs att detinom överskådlig tid kommer att finnas pensionärer som varkenhar tillräcklig ATP eller avtalspension, och det kommer därföräven att behövas ett tillskott till pension.Motionärerna begär i yrkande 3 ett tillkännagivande om attregeringen bör påskynda en utredning om en ny grundpension somgaranterar alla pensionärer en god levnadsstandard. I avvaktanpå att sådan grundpension införs måste staten ta ansvar förpensionärernas boendekostnader, och i yrkande 4 begärmotionärerna ett tillkännagivande härom.Utskottet anser det lämpligt att på sätt kommittén föreslagitförlänga lagen om särskilt kommunalt bostadstillägg tillfolkpension att gälla även . Utskottet tillstyrkerlagförslaget och förslaget om medelstilldelning.Av regeringsförklaringen och avproposition 1991/92:38 om inriktningen av den ekonomiskapolitiken framgår att regeringen avser att tillsätta enparlamentarisk arbetsgrupp för att behandla ATP-systemet ochfrågor i anslutning till detta. I samband därmed bör en bredkartläggning av pensionärernas levnadsvillkor ske. Enligtregeringen bör i det sammanhanget utredas möjligheterna atthöja grundpensionen och att göra riktade insatser till dem somhar det sämst ställt. Förslag skall läggas fram i så god tidatt de kan träda i kraft . I proposition1991/92:38 anges att arbetet skall inledas inom kort.Med hänsyn till vad regeringen sålunda uttalat anserutskottet att motion Sf14 yrkande 3 får anses tillgodosedd.Enligt direktiven till kommittén som har i uppdrag att göraen allmän översyn av systemet med kommunala bostadstilläggskall utredningen bl.a. bedöma lämpligheten av ett ändrathuvudmannaskap för bostadsstödet genom att staten helt ellerdelvis övertar ansvaret. Utskottet anser därför att kommitténsslutliga förslag om bostadstilläggen bör avvaktas, ochutskottet avstyrker bifall till motion Sf14 yrkande 4.Neurosedynskadeersättning vid KBT-beräkningErsättning till neurosedynskadade från neurosedynskadefondentas upp som inkomst vid beräkningen av kommunalt bostadstilläggtill folkpension (KBT).Genom en särskild lag (1971:118) om skattefrihet förersättning till neurosedynskadade undantogs från skattepliktersättningar på grund av ett förlikningsavtal som träffatsmellan AB och representanter för neurosedynskadade barn.Av förarbetena till lagen (prop. 1971:66) framgår att dettotala ersättningsbeloppet . beräknats efteratt det i medeltal för de då kända neurosedynskadade barnenskulle erläggas . fr.o.m. (motsvarande det vid förlikningen aktuellabasbeloppet). Ersättningsbeloppet, som är knutet tillbasbeloppet, skulle fördelas mellan barnen efter grunder sombolagets motparter själva fick bestämma. I motiveringen förpropositionens förslag om skattefrihet för ersättningsbeloppenframhölls att ersättningens belopp är knutet tillinvaliditetsgraden och kan anses vara avsett bl.a. att täckaden ökning av vårdkostnaden som följer med ökad invaliditet.Vidare framhölls att ersättning dessutom utgår när särskildakostnader inträffat och att ersättningen kan ansesutgöra ideellt skadestånd för lyte i proportion tillinvaliditetens omfattning. Ersättningen var, framhölldepartementschefen, däremot inte kompensation för mistadarbetsförtjänst, eftersom mottagarna i samtliga fall varminderåriga barn. Slutligen åberopades i propositionen despeciella omständigheter som förelåg för en tillstyrkan avskattefrihet för beloppen.Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden om attersättningar som betalas ut till neurosedynskadade frånneurosedynskadefonden inte skall bedömas som inkomst vidinkomstberäkningen för KBT. I betänkandet 1989/90:SfU5hänvisade utskottet till att frågan varit föremål för prövningav försäkringsrätt som beslutat att inte ändraförsäkringskassas beslut, vari kassan funnit att det inteförelåg något skäl för att undanta ersättning frånneurosedynskadefonden från inkomstunderlaget vid beräkningen avKBT. Domen hade då inte vunnit laga kraft. I betänkandet1989/90:SfU9 hänvisade utskottet till att försäkringsrättensdom hade överklagats till försäkringsöverdomstolen.I sitt betänkande 1990/91:SfU11 angav utskottet att frågan nuhade avgjorts av försäkringsöverdomstolen. Domstolen hade inteändrat försäkringrättens beslut. Utskottet ansåg mot bakgrundav vad som framhållits i proposition 1971:66 att man bordebortse från ersättningar från neurosedynskadefonden vidberäkning av inkomst som skall reducera KBT. Regeringen bordedärför återkomma med ett förslag till ifrågan. Utskottet förutsatte därvid att regeringen samtidigtövervägde i vilken mån det fanns andra likartade ersättningarsom inte heller borde påverka KBT. Vad utskottet anfört gavriksdagen som sin mening regeringen till känna (rskr. 200).Utskottet har erfarit att regeringen har beslutat hänskjutafrågan till den tidigare nämnda kommittén för översyn avkommunalt bostadstillägg. Av hänsyn till de neurosedynskadadesekonomiska situation anser dock utskottet att redannu bör besluta om erforderliga lagändringar så att ersättningenfrån neurosedynskadefonden inte beaktas vidberäkningen av KBT. Utskottet lägger fram förslag till ändradlydelse av 5 § lagen (1962:392) om hustrutillägg och kommunaltbostadstillägg till folkpension (lagförslag 7 i bilaga 2).Utskottet förutsätter att fortsatta överväganden sker ienlighet med tidigare beslut om i vilken mån detfinns andra likartade ersättningar som inte heller bör påverkaKBT.Förenklad handläggning i försäkringskassornaI ett antal ärenden där tjänsteman fattar beslut skereventuell omprövning av beslutet i socialförsäkringsnämnd.Bestämmelser om detta finns bl.a. i 20 kap. 10 § AFL. Iproposition 1991/92:40 anges att nämndmedverkan bör förbehållasde ärenden där sådan medverkan har betydelse. I den mån det ärfråga om ärendetyper där det finns en väl utvecklad praxis ochskälighetsbedömningar förekommer i liten utsträckning böromprövning av tjänstemannabeslut kunna göras avtjänsteman. Härvid förutsätts att omprövningsbeslutet fattas aven annan tjänsteman än den som tidigare beslutat i ärendet. Ipropositionen föreslås att i följande ärenden där beslut fattasav tjänsteman även omprövningsbeslutet skall kunna fattas avtjänsteman: återbetalningsskyldighet, om det belopp som utbetalats förmycket inte överstiger av basbeloppet (20 kap. 10 § AFLm.fl.) hustrutillägg och KBT som enligt bestämmelser i förordningskall omprövas av nämnd utom beträffande störreåterkravsbelopp.I propositionen anges vidare att frågan huruvida beslut ivissa fall skall fattas av tjänsteman eller avsocialförsäkringsnämnd har aktualiserats i rättstillämpningen.Föredragande statsrådet anser att dessa ärenden bör avgöras avtjänsteman och föreslår att detta klargörs genom lagändring.Det gäller följande ärenden: förtidspension, särskild efterlevandepension,handikappersättning och vårdbidrag, där prövningen gäller deallmänna förutsättningarna enligt 5 kap. AFL för rätt tillpension (18 kap. 21 § AFL) omprövning av beslut om sjukpenning på grund av olycksfalli arbetet, där prövningen gäller sambandsfrågan (8 kap. 4 §LAF).I propositionen anges också att anpassningsbidrag såvittavser bilstöd till handikappade enligt avgörande avförsäkringsöverdomstolen skall avgöras av tjänsteman omsocialförsäkringsnämnd prövat själva rätten till bilstöd.Utskottet tillstyrker förslagen om lagändringar i dessadelar. beträffande rehabiliteringsutredningatt riksdagenavslår motion 1991/92:Sf10 yrkande 3,2. beträffande sjukperiod och arbetsförsökatt riksdagenmed anledning av motion 1991/92:Sf13 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört om sjukperiod ocharbetsförsök,3. beträffande sjuklön utomlandsatt riksdagenmed anledning av motion 1991/92:Sf10 yrkande 1 som sin meningger regeringen till känna vad utskottet anfört om rätt tillsjuklön under vistelse utomlands,4. beträffande sjukkontrollatt riksdagenmed anledning av proposition 1991/92:40 och motion 1991/92:Sf12yrkande 1 och med avslag på motion 1991/92:Sf14 yrkande 1 antardels i propositionen framlagt förslag till lag om ändringi sekretesslagen (1980:100),dels utskottets förslag till lag om ändring i lagen(1991:1047) om sjuklön såvitt avser 11 §,5. beträffande uppgiftsskyldighet om korta sjukfallatt riksdagenavslår motionerna 1991/92:Sf11 och 1991/92:Sf15,6. beträffande återförsäkring för sjuklönekostnaderatt riksdagenmed bifall till motion 1991/92:Sf10 yrkande 2 antar utskottetsförslag till lag om ändring i lagen (1991:1047) om sjuklönsåvitt avser 17 §,res. 1 (s)7. beträffande sjukförsäkringsavgiftenatt riksdagenmed anledning av proposition 1991/92:72 och med avslag påmotion 1991/92:Sf16 antar utskottets förslag till1. lag om ändring i lagen (1991:1050) om ändring i lagen(1981:691) om socialavgifter,2. lag om ändring i lagen (1991:1236) om ändring i lagen(1981:691) om socialavgifter,men. (v) - delvis8. beträffande förlängd samordningstid inomarbetsskadeförsäkringenatt riksdagenmed bifall till proposition 1991/92:40 och med avslag påmotionerna 1991/92:Sf12 yrkande 2 och 1991/92:Sf14 yrkande 2antar i propositionen framlagt förslag till lag om ändring ilagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring såvitt avser 3 kap. 1§,res. 2 (s)9. beträffande översyn av arbetsskadeförsäkringenatt riksdagenavslår motion 1991/92:Sf12 yrkande 3,res. 3 (s)10. beträffande särskilt kommunalt bostadstillägg under1992att riksdagenmed bifall till proposition 1991/92:40 antar i propositionenframlagt förslag till lag om fortsatt giltighet av lagen(1991:162) om särskilt kommunalt bostadstillägg tillfolkpension,11. beträffande medelsanvisning till bidrag till kommunalabostadstillägg till folkpensionatt riksdagenmed bifall till proposition 1991/92:40 under femte huvudtitelntill Bidrag till kommunala bostadstillägg till folkpensionpå tilläggsbudget I till statsbudgeten för /92anvisar ett förslagsanslag på ,12. beträffande höjd grundpensionatt riksdagenavslår motion 1991/92:Sf14 yrkandena 3 och 4,men. (v) - delvis13. beträffande neurosedynskadeersättningatt antar utskottets förslag till lag om ändring ilagen (1962:392) om hustrutillägg och kommunalt bostadstilläggtill folkpension,14. beträffande förslag till lag om ändring i lagen(1962:381) om allmän försäkringatt riksdagenmed anledning av proposition 1991/92:40dels avslår i propositionen framlagt förslag till lag omändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring såvitt avser 4kap. 12 §,dels antar lagförslaget i övrigt med följande ändringar:att 3 kap. 5 § andra stycket får följande såsom Utskottetsförslag betecknade lydelse:Regeringens förslag Utskottets förslagÄndring som avses i Ändring som avses iförsta stycket a) skall ske första stycket a) skall skefrån och med den dag då från och med den dag dåförsäkringskassan försäkringskassanfått kännedom om de fått kännedom om deändrade ändradeomständigheterna. omständigheterna.Ändring skall i fall som Ändring skall i fall somavses i 1 § fjärde avses i 1 § fjärdestycket och 12 a § gälla stycket och 12 a § gällafrån och med den första från och med den förstadagen med sjukpenning. dagen med sjukpenning.Ändring skall i annat fall Ändring skall i annat fallske så snart anledning till än som avses i förstaändringen uppkommit. stycket a) ske så snart anledning till ändringen uppkommit.att 3 kap. 10 c § får ett nytt tredje stycke av följandelydelse:Vid beräkning av sjukpenning i fall som avses i förstastycket 2 skall med dagar med sjukpenning enligt 4 § förstastycket 1 jämställas dagar med rehabiliteringspenning.15. beträffande övriga lagförslagatt med anledning av propositionerna 1991/92:40 och1991/92:72 antardels i proposition 1991/92:40 framlagda förslag till1. lag om ändring i lagen (1991:421) om ändring i lagen(1990:1466) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring,2. lag om ändring i lagen (1988:1465) om ersättning ochledighet för närståendevård,3. lag om ändring i lagen (1989:225) om ersättning tillsmittbärare,4. lag om ändring i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkringtill den del förslaget inte berörts under moment 8,5. lag om ändring i lagen (1991:1042) om ändring i lagen(1976:380) om arbetsskadeförsäkring,6. lag om ändring i lagen (1979:84) om delpensionsförsäkring,7. lag om ändring i lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag,8. lag om ändring i lagen (1964:143) om bidragsförskott,9. lag om ändring i lagen (1988:360) om handläggning avärenden om bilstöd till handikappade,10. lag om ändring i utsökningsbalken,11. lag om ändring i lagen (1927:77) om försäkringsavtal,dels utskottets förslag till12. lag om ändring i lagen (1991:1040) om ändring i lagen(1962:381) om allmän försäkring,13. lag om ändring i lagen (1991:1048) om ändring i lagen(1962:381) om allmän försäkring,14. lag om ändring i lagen (1990:1467) om ändring i lagen(1981:49) om begränsning av läkemedelskostnader, m.m.,15. lag om ändring i lagen (1991:1047) om sjuklön till dendel det inte berörts under momenten 4 och 6.Stockholm den 5 december 1991På socialförsäkringsutskottets vägnarGullan LindbladI beslutet har deltagit: (), BirgittaDahl (s), (), (), (), (), (), (), LeifBergdahl (nyd), (), (),(), (), () ochKarin Wegestål (s).Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten ()närvarit vid den slutliga behandlingen av ärendet. Återförsäkring för sjuklönekostnader (mom.6), , , ,, och (alla s) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 15börjar med "Utskottet anser" och på s. 16 slutar med "enlighethärmed." bort ha följande lydelse:Det grundläggande skälet för att ålägga arbetsgivaren attsvara för ersättningen till arbetstagaren under de förstafjorton dagarna av ett sjukdomsfall har, utöver syftet attuppnå administrativa förenklingar, varit att stimuleraarbetsgivaren till insatser som bl.a. förbättrar arbetsmiljönoch arbetsorganisationen och som därmed också leder till enminskning av sjukfrånvaron. Sådana insatser för arbetsmiljönm.m. bör ge ett direkt ekonomiskt resultat hos företaget i formav minskade kostnader för sjukfrånvaron, och denna stimulansbör finnas också för små företag. Dessa motiv var enligt vadsom anfördes i proposition 1990/91:181 skäl för att gränsen förvilka företag som skulle ges möjligheten att teckna enförsäkring hos borde sättas relativt snävt.Utskottet framhöll i sitt betänkande 1990/91:SfU18 att denföreslagna sjuklönelagen inte innehöll något förbud vare sigför större eller mindre företag att teckna avtal med enskildaförsäkringsbolag för oförutsett höga sjuklönekostnader.Utskottet anser mot bakgrund av det anförda att riksdageninte bör ändra sitt tidigare beslut att endast arbetsgivare meden sammanlagd lönesumma av högst 60 basbelopp skall kunnaförsäkra sig hos mot sjuklönekostnader.Utskottet avstyrker därför bifall till motion Sf10 yrkande 2.dels att moment 6 i utskottets hemställan bort haföljande lydelse:6. beträffande återförsäkring för sjuklönekostnaderatt avslår motion 1991/92:Sf10 yrkande 2,2. Förlängd samordningstid inom arbetsskadeförsäkringen(mom.8), , , ,, och (alla s) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 26börjar med "I propositionen" och på s. 27 slutar med "yrkande2." bort ha följande lydelse:Den socialdemokratiska regeringen aviserade tidigare att ensamordning borde ske av sjuk- och arbetsskadeförsäkringarna.Utgångspunkten var därvid att den enskilde som skadas i sittarbete skulle hållas skadeslös. Samhällets åtaganden gentemotden skadade skulle omfatta främst sjukpenning undersjukdomstid, rehabiliteringspenning under rehabiliteringstidoch livränta vid varaktig nedsättning av arbetsförmågan.Därutöver skulle arbetsmarknadens parter ta ansvar för vad somkrävdes för att hålla de arbetsskadade skadeslösa genomavtalsförsäkringarna.