bet · GE01JuU18 · 1991-04-09 00:00:00 — 1990/91JuU18SammanfattningI detta betänkande behandlar utskottet ett regeringsförslag omny instansordning och organisation för rättskipningen isocialförsäkringsmål samt ett antal motioner i ämnet.Utskottet tillstyrker regeringens förslag. Det innebär bl.a.att landets tre försäkringsrätter avskaffas och att desocialförsäkringsmål som överklagas från allmän försäkringskassaskall handläggas av länsrätt. Länsrättsavgöranden skallöverklagas till kammarrätt. Kammarrätterna och länsrätternabyggs ut. Delar av verksamheten vid kammarrätten i Sundsvallförläggs till en filial i . Försäkringsöverdomstolenbehålls, åtminstone under en övergångstid, som sista instans iavbidan på överväganden om bl.a. ett avskaffande av ordningenmed ändringsdispens där. Härvidlag betonar utskottet den sistainstansens viktiga uppgift att leda rättstillämpningen.Reformen är avsedd att träda i kraft i år.Utskottet understryker vikten av smidiga övergångsanordningarför att säkra bl.a. erforderlig kompetens inom målområdet.Utskottet avvisar ett motionsförslag om att dela upplänsrätten i i två länsrätter.I en gemensam borgerlig reservation föreslås att riksdagenredan nu beslutar att regeringsrätten skall träda iförsäkringsöverdomstolens ställe och att därmed ordningen medändringsdispens avskaffas. I en annan reservation (c, mp)förordas en delning av länsrätten i län.Propositionen m.m.I proposition 1990/91:80 har regeringen() efter hörande av lagrådet föreslagitriksdagen att anta genom propositionen framlagda förslag till1. lag om ändring i lagen (1971:289) om allmännaförvaltningsdomstolar,2. lag om ändring i lagen (1978:28) om försäkringsdomstolar,3. lag om ändring i lagen (1978:40) om införande av lagen(1978:28) om försäkringsdomstolar, m.m.,4. lag om ändring i förvaltningsprocesslagen (1971:291),5. lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429),6. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),7. lag om ändring i lagen (1988:97) om förfarandet hoskommunerna, förvaltningsmyndigheterna och domstolarna under krigeller krigsfara m.m.,8. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring,9. lag om ändring i lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag,10. lag om ändring i lagen (1962:392) om hustrutillägg ochkommunalt bostadstillägg till folkpension,11. lag om ändring i lagen (1964:143) om bidragsförskott,12. lag om ändring i lagen (1973:371) om kontantarbetsmarknadsstöd,13. lag om ändring i studiestödslagen (1973:349),14. lag om ändring i lagen (1976:380) omarbetsskadeförsäkring,15. lag om ändring i lagen (1979:84) om delpensionsförsäkring,16. lag om ändring i lagen (1986:378) om förlängt barnbidrag,17. lag om ändring i lagen (1988:360) om handläggning avärenden om bilstöd till handikappade,18. lag om ändring i lagen (1988:1465) om ersättning ochledighet för närståendevård,19. lag om ändring i lagen (1989:225) om ersättning tillsmittbärare.Propositionens huvudsakliga innehåll redovisas på s. 37.I samband med propositionen behandlar utskottet de medanledning av propositionen väckta motionerna 1990/91:Ju21 avIngbritt Irhammar m.fl. (c), 1990/91:Ju22 av m.fl.(v), 1990/91:Ju23 av m.fl. (s) och1990/91:Ju24 av m.fl. (s). Motionsyrkandenaredovisas på s. 36.I ärendet har till utskottet inkommit en skrift från vid försäkringsrätten för ochST-Domstol, avdelning 202, , en frånlänsstyrelsen i och en från kommun. Underärendets beredning har vid en uppvaktning inför utskottetlämnats synpunkter av företrädare för , kommunenoch försäkringsrätten för Mellansverige.Lagförslagen är av följande lydelse. 1990/91:Ju21 av m.fl. (c) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om regeringsrätten som högsta instans isocialförsäkringsmål.1990/91:Ju22 av m.fl. (v) vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom ökad kompetens vid länsrätterna för att klarasocialförsäkringsmål.1990/91:Ju23 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag om delning av länsrätteni i två länsrätter, en för ,belägen i , och en ny för övriga delar av Stockholmslän, belägen i Haninge.1990/91:Ju24 av m.fl. (s) vari yrkas att riksdagenvid behandling av proposition 1990/91:80 beslutar attkammarrätten skall pröva mål som överklagas från allmännaförsäkringskassor. av rättskipningen i socialförsäkringsmålregleras i lagen (1978:28) om försäkringsdomstolar.Försäkringsöverdomstolen är högsta försäkringsdomstol i målsom fullföljs dit från försäkringsrätt eller frånarbetsmarknadsstyrelsen eller som arbetsmarknadsstyrelsenunderställer försäkringsöverdomstolens prövning.Försäkringsöverdomstolen prövar mål där prövningstillståndbeviljas. Prövningstillstånd kommer i fråga om det är av viktför rättstillämpningen att talan prövas avförsäkringsöverdomstolen (prejudikatdispens) eller om det finnsanledning att ändra det slut som försäkringsrätten kommit till(ändringsdispens). Regleringen finns i 35--37a§§förvaltningsprocesslagen (1971:291).Försäkringsrätt är domstol närmast underförsäkringsöverdomstolen i mål som fullföljs dit från allmänförsäkringskassa eller från . Det finns treförsäkringsrätter, försäkringsrätten för iHaninge, försäkringsrätten för i ochförsäkringsrätten för i Umeå.Mot bakgrund av bl.a. betydande svårigheter att rekrytera ochbehålla domare och föredragande har försäkringsdomstolarnasorganisation i flera olika sammanhang ,se härom utskottets betänkande 1989/90:JuU24 s. 15 och den nuaktuella propositionen s. 35 ff.Riktlinjer för integrationPå antog riktlinjer för en integration avrättskipningen i socialförsäkringsmål med rättskipningen iallmän förvaltningsdomstol. Riktlinjerna innebar att i ettförsta skede de tre försäkringsrätterna skulle integreras medkammarrätterna i , och . Enligtriktlinjerna skulle försäkringsöverdomstolen i vart fall tillsvidare behållas som högsta instans inomsocialförsäkringsområdet. Den nya ordningen beräknades träda ikraft . Det förutsågs framtida övervägandenrörande bl.a. instansordning och försäkringsöverdomstolensställning (prop. 1989/90:100 bilaga 4 s. 55--63, JuU24 s.14--17, rskr. 192).Vägledande för ställningstagande var bl.a. detförhållandet att rättskipningen i socialförsäkringsmål hadekommit in i en oroande utveckling med växande balanser. Härtillkom mycket stora svårigheter att rekrytera dugande jurister,svårigheter som var hänförliga till försäkringsdomstolarnassnäva målområde och den relativt slutna och begränsadedomarkarriären där. Utskottet noterade att försäkringsrätternanärmade sig en situation som gjorde det nödvändigt att genomorganisatoriska förändringar söka förbättra rekryteringsläget.Propositionens huvudsakliga innehållI propositionen läggs fram förslag till lagstiftning för attetablera en ny instansordning och organisation förrättskipningen i socialförsäkringsmål.Den i propositionen föreslagna ordningen avviker från denyssnämnda riktlinjerna på så sätt att länsrätt förs in somförsta domstolsinstans under kammarrätt.Socialförsäkringsmål som överklagas från allmänförsäkringskassa skall sålunda handläggas av länsrätt. Samtligalänsrätter blir behöriga att döma i sådana mål. Länsrätten iStockholms län skall härutöver pröva yrkesskademål m.m. somöverklagas från . Kammarrätternasdomkretsar för socialförsäkringsmålen blir desamma som gällerför andra mål; domkretsarna för kammarrätten i ochkammarrätten i justeras. Delar av verksamheten vidkammarrätten i förläggs till och organiserasåtminstone tills vidare som en filial till kammarrätten.Kammarrätterna och länsrätterna byggs ut för att kunna ta handom socialförsäkringsmålen och de väntade målen om psykiatrisktvångsvård (se prop. 1990/91:58).Länsrätt skall i socialförsäkringsmål vara domför med enyrkesdomare och tre nämndemän. Kammarrätt skall i dessa mål hasammansättningen tre yrkesdomare och två nämndemän. Ordinariedomare i försäkringsrätterna får förtur till de ordinariedomartjänster som inrättas i länsrätter och kammarrätter ianslutning till reformen. I övrigt bereds personalen i allmöjlig utsträckning plats inom den nya organisationen ellereljest i domstolsväsendet. Uppdrag att vara nämndeman iförsäkringsrätt utsträcks att gälla som uppdrag att varanämndeman i länsrätt eller kammarrätt.Under en övergångstid skall försäkringsrätterna finnas kvarför att nedbringa målbalanserna. Under den tiden skall de varaadministrativt samordnade med kammarrätterna i ,resp. Jönköping.Såsom förutsattes i principbeslut avsesden nya ordningen träda i kraft den 1 juli 1991.Allmänna synpunkterDe beskrivna svårigheterna inom rättskipningen påsocialförsäkringsområdet -- svårigheter som låg bakom förraårets principbeslut och som för övrigt delvis också har annangrund än det snäva målområdet och den slutna domarkarriären --har tilltagit som gått. Sålunda kan noteras enstark ökning av balanserna av oavgjorda mål och allt längrehandläggningstider. Mot den bakgrunden ligger det enligtutskottets mening ett stort värde i att förslag nu framlagts medsikte på att reformarbetet skall fullföljas med ikraftträdandeden enligt principbeslut. Härvidlag råderstor samstämmighet. Som utskottet framhöll talarockså hänsynen till berörd personal starkt för att frågan intehålls öppen längre.I det följande behandlar utskottet enskildheter iregeringsförslaget som uppmärksammats motionsvägen.Första domstolRegeringsförslaget innebär, som nämnts, att länsrättredan nu -- alltså utan avbidan på en framtida utvärdering --förs in som första domstolsinstans under kammarrätt. Häremotriktas invändningar i motion Ju24. Motionärerna förordar att målsom överklagas från allmän försäkringskassa skall prövas direktav kammarrätt. Önskemålet motiveras enligt motionärerna avatt rehabiliteringsinsatser i praktiken är omöjliga attgenomföra innan ett ärende är slutligt avgjort och att därförbeslutsprocessen måste göras så kort som möjligt.Utskottet delar den grundsyn som ligger bakommotionsönskemålet; i själva verket motiveras ju helareformarbetet av det starka intresset att för de försäkradenedbringa de alltför stora målbalanser och de oacceptabelt långahandläggningstider som kännetecknar den nuvarande ordningen.Den ordning för dömandet i socialförsäkringsmål som föreslås ipropositionen -- innebärande bl.a. att länsrätterna och intekammarrätterna är första domstolsinstans -- medför enligtutskottets bedömning att möjligheterna till en snabbhandläggning ökar. Utskottets synsätt bygger på det förhållandetatt socialförsäkringsmålen fördelas (från tre kammarrätter) till24 geografiskt väl spridda länsrätter och, som förut sagts, därprövas i sammansättningen med en yrkesdomare och tre lekmän.Målavverkningen per juristdomare i länsrätt blir alltsåväsentligt större än i kammarrätt (och försäkringsrätt) därsammansättningen är tre juristdomare och två nämndemän. Det börockså noteras att långt ifrån alla mål kommer att överklagasfrån länsrätt till kammarrätt; i ärendet haröverklagandefrekvensen beräknats till 25--. Till saken hörvidare att också förutsättningarna för en snabbare handläggningi kammarrätt ökar med regeringsförslaget. I stället för att baratre kammarrätter kommer att få dela på de överklagade målen,såsom förutsattes i alternativet med kammarrätt som förstadomstol, kommer nämligen med regeringsförslaget målen attspridas till fem domstolsenheter (de fyra kammarrätterna och enkammarrättsfilial). Vidare kan de mål som kommer till kammarrättförutses vara strukturerade och utredda i länsrätten på ett sättsom medverkar till snabbare handläggning. Av betydelse isammanhanget är också att rekryteringssituationen ikammarrätterna kan förväntas bli bättre än i försäkringsrätternaoch att alla tjänster bör kunna bli besatta.Redan dessa överväganden gör att utskottet inte kan ställa sigbakom motionsyrkandet. För utskottets ståndpunkt finnsemellertid ytterligare skäl som bör anges.En utgångspunkt för principbeslut var att reformenskulle vara kostnadsneutral. Under arbetet på genomförandet avprincipbeslutet har det emellertid visat sig att en integreringav försäkringsrätterna med kammarrätterna skulle medförabetydande kostnadsökningar. Dessa har beräknats till 15--20milj.kr. I likhet med departementschefen anserutskottet att det i rådande statsfinansiella läge inte ärförsvarligt att genomföra en reform som medför kostnadsökningari den storleksordning det här rör sig om. Det kan nämnas att denreform som regeringen nu föreslår beräknas medföra minskadekostnader i jämförelse med nuvarande system. -- Ävendomstolsstrukturella skäl talar mot en ordning med kammarrättsom första domstol i socialförsäkringsmål. En i förhållande tilllänsrätterna redan nu stor kammarrättsorganisation skulle bliännu större. En sådan ordning skulle, som departementschefenockså säger, rimma illa med den övergripande målsättningen atttyngdpunkten i dömandet bör ligga så långt ned i endomstolshierarki som möjligt. Utskottet finner också att detligger ett särskilt värde i att dömandet och domstolarna medregeringsförslaget förs närmare de försäkrade och dem som iövrigt berörs av verksamheten.Under hänvisning till det anförda avstyrker utskottet bifalltill motion Ju24 och tillstyrker regeringens förslag.I motion Ju22 uttalas oro för länsrätternas förmåga atthandlägga socialförsäkringsmålen och det förespråkas attlänsrätterna tillförs ökad kompetens för att klara dessamål.Som angetts inledningsvis skall länsrätterna, ochkammarrätterna, byggas ut för att kunna ta hand omsocialförsäkringsmålen och de väntade målen om psykiatrisktvångsvård. För länsrätternas del beräknas detta i propositioneninnebära ca 60 nya domarrotlar. Förstärkning kommer att skeockså såvitt gäller handläggare, notarier och biträden. Vadsärskilt gäller kompetensen inom socialförsäkringsområdet börnoteras att utbyggnaden ger goda förutsättningar för att ordnafortsatt arbete för försäkringsrättspersonalen. Som förut sagtsskall de ordinarie domarna i försäkringsrätt ges förtur till deordinarie domartjänster som inrättas i anslutning till reformenoch uppdrag att vara nämndeman i försäkringsrätt utsträckas tillatt gälla också som uppdrag att vara nämndeman i länsrätt ellerkammarrätt. I stor omfattning kommer därför, som utskottet sersaken, den nuvarande sakliga kompetensen försocialförsäkringsområdet att bevaras i den nya organisationen.Vid sidan härav kommer det, som närmare berörs i propositionen,att genomföras utbildningsinsatser och utbytestjänstgöringmellan de olika domstolarna. Sådan utbytestjänstgöring har förövrigt redan påbörjats. I ett inledande skede kommer dessutomatt vidtas särskilda övergångsanordningar, bl.a. på så sätt attdomarpersonal med erforderligt kunnande ställs tilllänsrätternas förfogande genom samarbete länsrätterna emellaneller med kammarrätt eller försäkringsrätt.Även om utskottet sålunda inte delar motionärernas oro villutskottet gärna -- i viss anslutning till tankarna i motionen --framhålla att det i nu aktuella avseenden vilar ett stortansvar på berörda domstolschefer och på ; såvittgäller verket inte minst i fråga om utbildning ochadministrativt stöd för smidiga lösningar. Som framgår avpropositionen (s. 66) är frågorna redan uppmärksammade, ochenligt utskottets uppfattning påkallar motionen inte någotuttalande från sida.En särskild fråga rörande första instans försocialförsäkringsrättskipningen tas upp i motion Ju23. Därhemställs att hos regeringen skall begära förslag uppdelning av länsrätten i i tvålänsrätter, en i för och en iHaninge för övriga delar av länet. Som anges i motionen emanerarförslaget från försäkringsrätten för . Enligtmotionärerna skulle en delning av länsrätten innebära enklareadministration och bättre överblickbarhet, vilket skulle varatill fördel för både den dömande verksamheten och de anställdasarbetsvillkor. För en lokalisering till talar enligtmotionärerna också bl.a. regionalpolitiska skäl. -- Liknandesynpunkter har till utskottet framförts av företrädare förlänsstyrelsen i , kommun och den nämndaförsäkringsrätten. Saken har också uppmärksammats i ien interpellationsdebatt (prot. 1990/91:73).Tanken på en uppdelning av länsrätten i haringående övervägts under beredningen av propositionen, ochtanken avvisas där av justitieministern.Länsrätten i har ca 190 anställda (varavca 22 ordinarie domare och 11 befattningshavare på denadministrativa enheten). Genom den nu aktuella reformen och denföreslagna psykiatrimålsreformen beräknas antalet anställda ökamed ca 30 personer. Länsrätten är belägen på iStockholm, där den har ändamålsenliga lokaler, som kommer attrymma även den personal som tillkommer med anledning avreformerna. Det är för utskottet känt att länsrätten är en välfungerande och effektiv domstol.Utskottet noterar för sin del att den omständigheten attantalet anställda i domstolen nu kan förutses öka inteutgör någon grund för att dela upp den i två enheter. Såsomdepartementschefen uttalar i propositionen har, tvärtom, enmyndighet av en sådan storlek vissa fördelar genom minskadsårbarhet, ökad flexibilitet och möjligheter tillspecialisering. Gentemot resonemangen i motionen vill utskottetsärskilt framhålla att några vinster i administrativt hänseendeinte synes stå att vinna med motionsförslaget; det skullesnarast bli fråga om en dubblering avadministrationskostnaderna. Förslaget skulle också medföra ökadelokalkostnader och andra olägenheter. Härtill kommer attmotionsförslaget, om det förverkligades, innebär risker för attden nu aktuella reformen för att förbättra rättskipningen påsocialförsäkringsområdet äventyras. Utskottet vill, i likhet meddepartementschefen, framhålla att i ett skede då alla krafterbehövs för att säkerställa de aktuella reformernas genomförandeen delning av länsrätten -- oberoende av om lokalisering skertill eller annan ort i länet -- skulle medförapåfrestningar som inte kan godtas. frånrättskipningssynpunkt finner utskottet således mycket starkaskäl tala mot ett förverkligande av tanken i motionen.De regionalpolitiska skäl som talar för en lokalisering avverksamhet till kommun har under ärendets beredningutvecklats för utskottet av bl.a. företrädare för länsstyrelsenoch kommunen. I detta hänseende kan utskottet konstatera attkommunen genom en avveckling av försäkringsdomstolen (såvitt nukan bedömas fullt genomförd ) förlorar ettsjuttiotal arbetstillfällen på den offentliga arbetsmarknaden.Som framgår av propositionen är den regionalpolitiska fråganredan uppmärksammad inom . Och där pågår, somjustitieministern upplyste i kammaren , konkretaöverväganden beträffande möjligheterna att lokalisera någonannan myndighet än en domstol till . I linje med deregionalpolitiska tankar som bär upp motionsyrkandet villutskottet för sin del gärna inskärpa betydelsen av att dessaöverväganden leder till positivt resultat.Sammantaget finner sig utskottet inte kunna tillstyrkamotionen.Sista instansSom angetts inledningsvis innebar principbeslutförra året att försäkringsöverdomstolen i vart fall tills vidarebehålls som högsta instans inom socialförsäkringsområdet.Samtidigt förutsågs framtida överväganden rörande bl.a.försäkringsöverdomstolens ställning och systemet medändringsdispens i den högsta instansen. I propositionen förordardepartementschefen nu ingen ändring härvidlag; en utvärderingbör ske innan försäkringsöverdomstolens framtida ställningövervägs.I motion Ju21 föreslås ett riksdagsuttalande av innebörd atträttskipningen i socialförsäkringsmål i dess helhet försöver till de allmänna förvaltningsdomstolarna så attregeringsrätten blir högsta instans för dessa mål. Motionärernaframhåller att det är angeläget att prövningen avsocialförsäkringsmålen sker efter samma principer som gäller förandra förvaltningsmål och att sålunda prövningen i högstainstans begränsas till mål med prejudikatintresse. Under enövergångsperiod bör dock enligt motionärernaförsäkringsöverdomstolen behållas.Utskottet vill i den av motionärerna väckta frågan notera atten av orsakerna till de förut berörda svårigheterna inomsocialförsäkringsrättskipningen har sin grund i attförsäkringsöverdomstolen tillförs mål inte bara efterprejudikatdispens utan också efter ändringsdispens. Dennaordning synes nämligen ha begränsat försäkringsöverdomstolensmöjligheter att fullgöra den viktiga uppgiften att ledarättstillämpningen. Av intresse i sammanhanget är också attsystemet med ändringsdispens i den högsta instansen var ettmotiv för det tidigare principbeslutet om enbart endomstolsinstans under försäkringsöverdomstolen. Det finnssåledes -- med hänsyn till de försäkrades intresse av att snabbtnå rättskraftiga avgöranden -- skäl att överväga reformer ocksåi frågan om den högsta instansen.Emellertid finns det -- som också motionärerna menar --omständigheter som talar för att verksamheten iförsäkringsöverdomstolen åtminstone under en övergångstidbehålls. Härtill kommer att en förändring påkallar övervägandenav även andra omständigheter, t.ex. i fråga om domstolenssammansättning, där det saknas tillräckligtbeslutsunderlag. Ett sådant ställningstagande som motionärernabegär kräver enligt utskottets mening också erfarenheter av dennu förestående reformen, bl.a. såvitt gäller måltillströmningen.Utskottet ansluter sig därför till justitieministernsuppfattning att ett ställningstagande bör anstå till dess enutvärdering skett av den nu förestående integreringen.Utskottets ställningstagande innebär att utskottet inte kantillstyrka motionen.ÖvrigtI regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1971:289)om allmänna förvaltningsdomstolar har inte beaktats att 20 §lagen om allmänna förvaltningsdomstolar fr.o.m. den 1 januari1991 givits ny lydelse. Detta bör ske på sätt framgår avutskottets hemställan nedan. I sammanhanget kan noteras attytterligare ändring av lagrummet, med ikraftträdande år, föreslås i proposition 1990/91:153 om nyfolkbokföringslag. Frågan om en anpassning av den ändringen tillden ändring som är aktuell i förevarande ärende får beaktas avskatteutskottet som bereder ärendet om ny folkbokföringslag.Detsamma gäller i båda ärendena aktuella ändringar i lagen(1978:28) om försäkringsdomstolar.Utöver vad som anförts i det föregående föranlederpropositionen och motionerna inget särskilt uttalande frånutskottets sida. beträffande kammarrätt som första domstolatt avslår motion 1990/91:Ju24,2. beträffande länsrätternas kompetensatt avslår motion 1990/91:Ju22,3. beträffande länsrätten i länatt avslår motion 1990/91:Ju23,res. 1 (c, mp)4. beträffande sista instansatt avslår motion 1990/91:Ju21,res. 2 (m, fp, c)5. beträffande lagen om allmänna förvaltningsdomstolaratt antar det genom proposition 1990/91:80 framlagdaförslaget till lag om ändring i lagen (1971:289) om allmännaförvaltningsdomstolar dock att 20 § ges följande som utskottetsförslag betecknade lydelse.Nuvarande lydelse Utskottets förslag 20 §1Valbar till nämndeman i kammarrätt och länsrätt är svenskmedborgare, som är kyrkobokförd i länet och som inte ärunderårig eller har förvaltare enligt 11 kap. 7 §föräldrabalken.Tjänsteman vid domstol, Tjänsteman vid domstol,skattemyndighet, skattemyndighet,länsstyrelse eller under länsstyrelse eller underlänsstyrelse lydande länsstyrelse lydandemyndighet, lagfaren domare, myndighet, allmänåklagare, polisman eller försäkringskassa elleradvokat eller annan som har riksförsäkringsverkettill yrke att föra andras får inte vara nämndeman.talan inför rätta får Detsamma gäller lagfareninte vara nämndeman. domare, åklagare, polisman och advokat eller annan som har till yrke att föra andras talan inför rätta, ledamot av socialförsäkringsnämnd och icke lagfaren ledamot av försäkringsöverdomstolen.Nämndeman i länsrätt får inte vara nämndeman ikammarrätt.Den som har fyllt eller uppger något giltigt hinderär inte skyldig att ta emot uppdrag som nämndeman.