bet · GE01UU7 · 1991-04-23 00:00:00 — 1990/91UU7I detta betänkande behandlas dels regeringens skrivelserl989/90:58 och 1990/91:62 med redogörelser för svenska företagsverksamhet i och , dels ett antalmotionsyrkanden angående utvecklingen i ochsanktionsåtgärderna.Regeringens skrivelserEnligt lagen (1985:98) om förbud mot investeringar i Sydafrikaoch (i det följande benämnd investeringsförbudslagen)skall svensk juridisk person som själv eller genom utländsktdotterföretag driver rörelse i i eller årligenredovisa hur verksamheten utvecklas i dessa länder.Redovisningsskyldigheten omfattar också uppgifter om löner ochanställningsvillkor samt sociala förhållanden för de anställda idotterföretagen. Slutligen skall uppgifter även lämnas omförvärv av utländska företag som äger aktier eller andelar isydafrikanska eller namibiska företag (indirektföretagsförvärv).Kommerskollegium skall, enligt 12 § förordningen (1985:99) omförbud mot investeringar i och , föreden till lämna en redogörelse förde redovisningar som har avgetts av berörda företag under detsenaste budgetåret. Redogörelser avseende verksamhetsåren 1988och 1989 har lämnats och omfattar svenska företags dotterbolag isåväl som . Till grund för kollegietsredogörelser ligger, förutom de svenska moderföretagensredovisningar, även årsredovisningar avseende de sydafrikanskaoch namibiska dotterföretagen samt upplysningar inhämtade frånde svenska moderföretagen.Skrivelse 1989/90:58I skrivelse l989/90:58 lämnas en redogörelse för svenskaföretags verksamhet i och under l988. Vidareredovisas sådana uppgifter som svenska juridiska personer skalllämna om förvärv av utländska företag som äger aktier ellerandelar i sydafrikanska eller namibiska företag. Slutligenlämnas uppgifter om löner och anställningsvillkor samt socialaförhållanden vid aktuella dotterbolag. I skrivelse 1990/91:62lämnas motsvarande redogörelser för år 1989.Av skrivelse 1989/90:58 framgår att de redovisningsskyldigaföretagen ökat sin omsättning i i löpandepriser (i fasta priser) jämfört med året innan.Antalet anställda minskade från 1 624 till 1 609 personer.Antalet redovisningsskyldiga företag uppgick vid utgången avl988 till fem. Deras antal minskade därmed med ett sedanföregående redovisningsår.Investeringsförbudslagen föreskriver förbud för svenskajuridiska personer att företa eller bidra till att investeringargörs i . Lagen innehåller dock bestämmelser enligtvilka regeringen kan medge undantag från förbudet. Någraansökningar om undantag av detta slag från investeringsförbudetinkom ej under 1988.Kommerskollegium har i sin redovisning konstaterat attefterlevnaden av investeringsförbudslagen har varit god underden aktuella perioden. Regeringen delar denna uppfattning.Regeringen bereder tillfälle att ta del av vad som iskrivelsen anförts.Skrivelse 1990/91:62Av skrivelse 1990/91:62 avseende 1989 framgår att antaletredovisningsskyldiga företag vid utgången av uppgicktill sju. Antalet har ökat jämfört med föregående år genom attInter och genom indirektföretagsförvärv driver verksamhet i Sydafrika.Av skrivelsen framgår också att de svenska företagen hade ettavgörande inflytande i 22 bolag i och vidutgången av . Av dessa torde 10 få betraktas somrörelsedrivande. Motsvarande siffror vid utgången av var20 resp. 9. I denna och de följande jämförelserna mellan 1988och siffror är Inter Forward och andel medräknad.De svenskägda dotterföretagen har, redovisat på koncernnivå,ett aktiekapital som sammanlagt uppgår till ca (ca 16 milj.kr.). Bolagens sammanlagda egna kapital ökade underperioden och uppgick vid utgången av till ca 95miljoner rand (ca 233 milj.kr. ).Omsättningen hos de rörelsedrivande dotterföretagen uppgickenligt skrivelsen totalt till (ca 1109 milj.kr. ), vilket innebär en ökning i löpandepenningvärde med jämfört med föregående period. Omhänsyn tas till inflationen i , begränsas dock ökningentill 3 %.Det totala värdet av bolagens tillgångar ökade under periodenmed och uppgick vid slutet av till 251 miljonerrand (ca 615 milj.kr. ).Anläggningstillgångarnas värde uppgick oförändrat till ca 12miljoner rand (ca 29 milj.kr. ).Det sammanlagda resultatet före skatt uppgick till ca 28miljoner rand (ca 69 milj.kr.). Jämfört med året innan innebärdetta en minskning med ca 22 %.Antalet anställda vid de svenska dotterbolagen i ochNamibia ökade enligt skrivelsen från 1 609 till 1 740 personer.Regeringen har genom beslut beviljat ettundantag från investeringsförbudet. På ansökan av AktiebolagetSKF har SKFs sydafrikanska dotterbolag fått förvärva aktier tillett belopp av i ett sydafrikanskt aktiebolag sombildats för att förse ett bostadsområde, där en stor del av SKFssvarta arbetare bor, med elektricitet. Undantaget enligt dettabeslut har utnyttjats under år 1989.Enligt 8 § investeringsförbudslagen kan regeringen även medgerätt för ett företag som självt ellergenom dotterföretag driver rörelse i eller atttills vidare ersätta anläggningstillgångar och hyrd egendom samtgöra sådana investeringar och hyra sådan egendom som förbättrararbetsmiljö och arbetsförhållanden för de anställda. Ett villkorför ett sådant beslut är dock att företaget åtar sig att se tillatt detta inte leder till en utvidgning av verksamheten iSydafrika och . Medgivandet kan återkallas omverksamheten utvidgas eller om det i övrigt föreligger särskildaskäl. Regeringen har inte lämnat något sådantmedgivande.Enligt 2 § investeringsförbudslagen får svensk juridisk personinte genom handling eller underlåtenhet bidra till attanläggningstillgångar anskaffas. Inte heller får egendom hyrasför att stadigvarande brukas eller innehas i ett dotterbolagsrörelse, om hyresavtalets löptid är avpassad till egendomensekonomiska livslängd, s.k. finansiell leasing. Utan hinder avdetta förbud får dock anskaffas tillgångar och egendomhyras till ett sammanlagt värde av högst . Dettaundantag får inte möjliggöra en utvidgning av verksamheten.Av de företag som lämnat redovisning har tre angett attanskaffning av anläggningstillgångar skett underverksamhetsåret. Dessa tre företag är , AB SKF ochUniroc AB. De investeringar som gjorts av SKF täcks delvis avundantag från investeringsförbudet som regeringen medgivit år1983. De investeringar som SKF i övrigt gjort liksom Uniroc ABsinvestering överskrider något den uppsatta gränsen om100000kr. ; med 7 410 resp. . Såvitt framgår avredovisningarna har investeringarna inte möjliggjort någonutvidgning av de berörda företagens verksamhet.Enligt 5 § investeringsförbudslagen skall företagen lämnaredovisning om löner och anställningsvillkor samt socialaförhållanden för de anställda i och . Uppgifterskall också lämnas om planerade och vidtagna förändringar för deanställda i nu angivna avseenden. De lämnade uppgifterna ärenligt skrivelsen inte till alla delar enhetliga och därför intetill fullo jämförbara.Tillsammans har företagen 1 740 anställda, varav mer änhälften (964) är svarta, färgade och asiater.Segregation på arbetsplatserna förekommer enligt skrivelseninte. Vid ett av företagen är dock arbetarnas omklädningsruminte integrerade.Vid samtliga företag, med undantag för Skega ABs och , var de anställda organiserade i olikafackföreningar, och fackligt arbete tilläts bedrivas påarbetsplatsen och på betald arbetstid. Villkoren regleradesvanligtvis i överenskommelser mellan företaget och berördafackföreningar. Skega, med totalt 61 anställda, och InterForward, med totalt 5 anställda, har anfört bristande intressefrån de anställdas sida som skäl för att fackföreningar ochfackligt arbete inte finns vid dotterföretaget.Vad avser löner hade enligt skrivelsen samtliga företaguppgivit sig tillämpa principen om lika lön för lika arbete.Företagen hävdade att ingen diskriminering förekommer vid externeller intern rekrytering. Målsättningen var att få fram flerkvalificerade svarta kandidater till olika högre befattningar.Regeringen bereder tillfälle att ta del av vad som iskrivelsen anförts. 1989/90:U621 av m.fl. (v) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna attde svenska företagen bör lämna ,2. att hos regeringen begär att rekommendationerutfärdas till statlig förvaltning att undvika kontakter medföretag som har Sydafrikaanknytning.1989/90:U653 av m.fl. (s) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om plan för avveckling av svenska företagsverksamhet i ,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om när avvecklingsplanen skall börjatillämpas.1990/91:U233 av m.fl. (v) vari yrkas5. att som sin mening ger regeringen till känna attIMF som FN-organ ovillkorligen måste efterleva av FN beslutadesanktioner mot Sydafrika.1990/91:U611 av () vari yrkas att hosregeringen begär en analys av förutsättningarna för en successivavveckling av sanktionerna mot Sydafrika.1990/91:U654 av m.fl. (v) vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom att skall föra en sanktionspolitik mot ienlighet med de rekommendationer som den demokratiska rörelsenmed ANC i spetsen utfärdar.1990/91:U667 av m.fl. (c) vari yrkas11. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om . Utskottet har tagit del av regeringens skrivelser och deredogörelser som lämnas däri beträffande de svenskägdaföretagens verksamhet i och under l988 och1989. Utskottet noterar skrivelsernas slutsatser attefterlevnaden av investeringsförbudslagen varit god.Utskottet föreslår att lägger regeringens skrivelsertill handlingarna.BakgrundEn bred internationell opinion har i FN och på annat sätttagit avstånd från apartheidpolitiken i . FNsgeneralförsamling har antagit ett stort antal resolutioner somuttalar sig för en internationell isolering av landet. har fördömt den sydafrikanska regeringenspolitik. och flera andra länder har under lång tidverkat för att säkerhetsrådet skulle anta ett förmedlemsländerna bindande beslut om sanktioner mot Sydafrika.Hittills har dessa ansträngningar resulterat i ett beslut årl977 om vapenembargo och två rekommendationer i vilkaFNs medlemsstater uppmanas vidta olika ensidiga åtgärder motSydafrika, i första hand att upphöra med nyinvesteringar.Sverige införde år l979 ett förbud för svenskägda företag attinvestera i . Under vissa betingelser kan undantag fråndetta förbud meddelas av regeringen. År l986 infördes i svensklag ett begränsat handelsförbud, omfattande införsel avjordbruksvaror från Sydafrika.När det visade sig att en lång tids ansträngningar inom FN attfå till stånd allmänt omfattade åtgärder mot inte gavavsett resultat införde år l987 för sin del ett totaltförbud mot varuhandel med och (prop.1986/87:110, UU 1986/87:20).Riksdagen beslöt att upphäva sanktionerna motNamibia i samband med landets självständighet (1989/90:UU18). Den svenska lagstiftningen om investeringsförbudoch handelsförbud gäller numera således endast själva Sydafrika.Den gäller dock även fortsättningsvis enklaven iNamibia, så länge denna kontrolleras av Sydafrika.I mars l987 tillsattes en parlamentarisk kommitté med uppgiftbl.a. att kartlägga eventuellt kvarvarande tjänstehandel mellanSverige och och vid behov föreslå ytterligarerestriktionsåtgärder. Kommittén framlade sitt betänkande i marsl990 (SOU l990:6). I betänkandet föreslås att förbudet motvaruhandel med kompletteras med ett förbud mot handelmed vissa tjänster. Det gäller bl.a. finansiella tjänster, vissatransporter och försäkringar samt entreprenader,turistresor, service, reparation och underhåll samtslutligen konsultuppdrag.Kommittén har vidare utrett frågan om införande av förbud mots.k. tredjelandshandel mellan svenska bolag utomlands ochSydafrika men funnit att övervägande folkrättsliga skäl talaremot införande av ett dylikt förbud. Kommittén har också prövatfrågan om svenska företags kvarstannande i . Kommitténföreslår inte någon tvångsmässig avveckling men förordar attreglerna för dispensgivning ytterligare skärps.Enligt vad utskottet erfarit avvaktar regeringen, mot bakgrundav den utveckling som ägt rum i ochsom nedan redogörs för, med att föreslå åtgärder med anledningav nämnda utredning.Situationen i har kännetecknatsav dramatiska förändringar. President de har sedan sitttillträde i slutet av l989 etablerat en dialog med den svartamajoriteten. ANC och andra organisationer som verkar förapartheidsystemets avskaffande har välkomnat dessa nyamöjligheter till förhandlingar. Uttryck för den nya politikenhar bl.a. varit frisläppandet av vissa politiska fångar, inkl.ANC-ledaren , och avskaffandet av förbud mot enrad svarta organisationer. Repatriering av ANC-flyktingarutomlands har börjat.I juni 1990 upphävdes undantagstillståndet i hela landet utomi provinsen . undertecknadesPretoriaprotokollet enligt vilket vägen ligger öppen förförhandlingar om en ny författning för . I anslutninghärtill manifesterade ANC en stark vilja till dialog ochförhandlingar samt beslöt att suspendera den väpnade politiskakampen.Efter Pretoriaöverenskommelsen stannade emellertidförändringsprocessen upp. En viktig orsak härtill var en ökningoch en geografisk spridning -- i första hand till Johannesburgssvarta förstäder -- av det brutala våld som tidigare främstdrabbat . Våldsaktionerna fortsätter att utgöraett allvarligt hot mot förhandlingsprocessen. Våldsspiralen harfått sin egen dynamik. Som grundläggande faktorer bakom våldetfinns de djupa orättvisor och de omänskliga och förnedrandelevnadsvillkor för folkflertalet som apartheidsystemet skapat.Våldet som sammantaget i krävt tusentals människolivhar flera inslag. Ett är motsättningar mellan ANC-anhängare ochmedlemmar i . Vidare finns etniska inslag genommotsättningar mellan xhosas och zuluer. Säkerhetsstyrkorna ochpolisens roll som anstiftare av våld i förstäderna haruppmärksammats av många bedömare.Trots det pågående våldet togs ytterligarenågra steg mot förändring och demokratisering genom bl.a.ytterligare lättnader i apartheidlagarna och slopande avundantagstillstånd i . I sitt öppningstal iparlamentet åtog sig de att föreslåupphävandet av samtliga de lagar som brukar kallas apartheidsgrundpelare (Land Acts, Group Areas Act och PopulationRegistration Act). Dessa skulle enligt presidenten avskaffasunder innevarande parlamentssession som avslutas i juni.ANC har å sin sida krävt konkreta åtgärder och inte enbartlöften om en demokratisering och avskaffande av apartheid. ställdes krav på frigivande avalla politiska fångar, rätt för de i exil att återvända,upphävande av repressiva säkerhetslagar och avbrytande av allapolitiska rättegångar, krav att uppfyllas före den 30 april1991, som villkor för att dialogen med regeringen skullefortsätta. Nya krav relaterade till våldet har ställtsav ANC. De gäller bl.a. att införa förbud mot att bära vapen,avskedande av försvars- och polisministrarna, att upplösa deparamilitära styrkorna och förändring av säkerhetsstyrkornasmetoder. Fristen för att uppfylla dessa krav har satts till den9 maj. Vidare finns ANCs grundläggande krav på en direktvaldkonstituerande församling.Inom den vita befolkningen är stödet för presidentensreformlinje ännu långt ifrån säkerställt. Den stegvisaavveckling av apartheid som annonserats möter motstånd inom denoffentliga byråkratin, inte minst inom ordnings- ochsäkerhetsorganen.Den dialog som förts och de framsteg den lett tillhar gett upphov till positiva internationella reaktioner ochuttalanden till stöd för en fortsatt förhandlings- ochdemokratiseringsprocess. Däremot har det internationellasamfundet överlag inte gjort bedömningen attutvecklingen mot majoritetsstyre och demokrati skulle vara avdet oåterkalleliga slag som krävs för att samtliga sanktionermot skall upphävas. I fråga om upphävande avsanktioner har EG gått längst genom att upphävaförbudet mot nyinvesteringar samt genom beslutet den 15 april1991 att upphäva återstoden av de sanktioner som EG självttidigare beslutat om.ANC har angett som en utgångspunkt att ett sanktionstryck börupprätthållas tills en ny författning antagits. Förändringar avsanktioner borde enligt ANC i huvudsak knytas till reella beslutom avveckling av apartheid.Den nordiska bedömningen i sanktionsfrågan formulerades vid denordiska utrikesministrarnas möte i den 22--23 mars1991. de Klerks åtagande att föreslå upphävandet av degrundläggande apartheidlagarna välkomnades. Vidare noterades medtillfredsställelse ANCs förslag om en allpartikongress om degrundläggande principerna för förhandlingar om en demokratiskförfattning. Ministrarna konstaterade att man närmar sig dentidpunkt då de nordiska ländernas ekonomiska sanktioner motSydafrika måste tas upp till prövning. Avgörande för lättnader isanktionspolitiken är enligt möteskommunikén den faktiskautvecklingen i . Utrikesministrarna var också överensom att avskaffandet av det på lagstiftning grundadeapartheidsystemet kommer att utgöra en vändpunkt i Sydafrikasutveckling som, med utgångspunkt i en samlad politisk bedömningav situationen, gör det möjligt för de nordiska länderna attupphäva de ekonomiska sanktionerna. Vidare tillkännagavs denordiska ländernas beslut att avskaffa de särskilda riktlinjersom gäller för beviljande av visum till sydafrikanska medborgaremed undantag av restriktioner som krävs för genomförandet avnationellt gällande sanktioner. Denna åtgärd vidtogs i syfte attfrämja dialog och demokratisering.MotionernaI motion 1990/91:U611 (m) begärs av regeringen en analys avförutsättningarna för en successiv avveckling av sanktionernamot Sydafrika.I motion 1990/91:U654 (v) anges att skall föra ensanktionspolitik mot i enlighet med derekommendationer som den demokratiska rörelsen med ANC i spetsenutfärdar.I yrkande 11 i motion 1990/91:U667 (c) anges att så längerasförtrycket existerar kan vårt land inte upphöra medsanktionerna. I motionen sägs att måste vara lyhörd förhur apartheidmotståndarna bedömer behovet av åtgärder. Det angesockså att måste ha en framförhållning och planera förvad vårt land kan bidra med i uppbyggnadsarbetet efterapartheidsystemets fall. Vidare framförs att regeringen börutvärdera sanktionspolitikens effektivitet för att få lärdomarför framtiden.Med hänvisning till bakgrundsbeskrivningen i utskottetsbetänkande ovan, konstaterar utskottet att en lovande utvecklingi inletts som förhoppningsvis kommer att leda tilldemokrati och avskaffande av apartheid i . Som framgårav bakgrundsbeskrivningen kvarstår problem och hot motförhandlingsprocessen. Det är enligt utskottet av yttersta viktatt förhandlingsprocessen fortsätter och att åtgärder vidtas föratt stävja våldet i landet. Reformer för att angripa degrundläggande orsakerna till våldet -- de undermåligalevnadsvillkoren för folkflertalet och apartheidsystemet --måste komma till stånd om en fredlig och demokratisk utvecklingskall kunna säkras.När det gäller frågan om sanktioner delar utskottet denordiska utrikesministrarnas syn enligt kommunikén från detnordiska utrikesministermötet den 22--23 mars 1991.Avgörande för om sanktionerna kan lyftas bör vara faktiska ochkonkreta steg och åtgärder, som är djupgående ochoåterkalleliga, för avskaffande av apartheidsystemet. Ännu harinte erforderliga åtgärder i det hänseendet vidtagits. Utskottetbetonar vikten av ett demokratiskt styrelseskick och allmän ochlika rösträtt. Utskottet utgår från att regeringen fortsätteratt noggrant analysera alla de faktorer som kan ligga till grundför en förändring av sanktionspolitiken gentemot Sydafrika.Bland dessa faktorer utgör den demokratiska rörelsens inkl. ANCssyn ett självklart element.Det är rimligt att ett framåtriktat analysarbete bedrivs vadgäller ett svenskt samarbete med ett framtida demokratisktSydafrika.Utskottet ser inga hinder mot att sanktionspolitikenutvärderas vid lämplig tidpunkt.Med det ovan anförda får motion 1990/91:U611 (m), motion1990/91:U654 (v) och yrkande 11 i motion 1990/91:U667 (c) ansesbesvarade.I yrkande 1 i motion 1989/90:U621 (vpk) föreslås att desvenska företagen skall lämna . I yrkande 1 i motion1989/90:U653 (s) föreslås en omprövning avövervintringspolitiken och att i stället bör övervägaatt dra tillbaka samtliga svenska företag från . I detsyftet bör enligt yrkande 2 i samma motion arbetet snarastpåbörjas med en avvecklingsplan för de svenska företagensverksamhet med sikte på att om så behövs kunna tillämpa densenast . Under den tiden har regeringen möjlighet attbedöma om situationen i utvecklas på ett sådant sättatt det finns klara bevis på att apartheidsystemet håller på attavvecklas.Utskottet konstaterar att de svenskägda företagen enligtgällande regler har möjligheter att ha kvar sin verksamhet "påsparlåga", vilket betyder att de inte får företa någrainvesteringar som medför utbyggnad av verksamheten. har prövat frågan om ändringav dessa regler och därmed om svenska företags kvarstannande iSydafrika. Kommittén konstaterade att tillämpningen avundantagsinstitutet varit mycket restriktiv ända , dåden första investeringsförbudslagen trädde i kraft. Endastmycket få dispenser har beviljats. Praxis har enligt kommitténskärpts undan för undan så att ett praktiskttaget undantagslöst investeringsförbud upprätthålls.Kommittén föreslår som nämnts inte någon tvångsmässigavveckling utan förordar att i stället reglerna fördispensgivning ytterligare skärps.Som nämnts i bakgrundsbeskrivningen lägger inte regeringen förnärvarande fram några förslag med anledning av utredningen utanavvaktar utvecklingen i . Utskottet finner i dettaperspektiv samt mot bakgrund av den nu pågående utvecklingen iSydafrika det ej motiverat att göra något uttalande medinnebörden att skärpningar av sanktionspolitiken nu skallvidtas.Med det anförda avstyrks yrkande 1 i motion 1989/90:U621(vpk).I motion U653 föreslås skärpningar vad gäller sanktioner motSydafrika, men det anges också att regeringen ges möjlighet attbedöma utvecklingen i innanskärpningarna vidtas.Mot denna bakgrund får yrkandena 1 och 2 i motion 1989/90:U653(s) anses besvarade.I yrkande 2 i motion 1989/90:U621 (vpk) föreslås attregeringen skall utfärda rekommendationer till statligförvaltning att undvika kontakter med företag som harSydafrikaanknytning.Utskottet konstaterar att förslaget inte avser direkt handelmed , vilken ju är förbjuden enligt lag, utan kontaktermed sådana företag i eller utomlands som har anknytningtill . Detta skulle innebär en skärpning av den nutillämpade Sydafrikapolitiken, eftersom affärskontakter medföretag som har anknytning till genom direkta ellerindirekta ägarförbindelser inte är förbjudna. Med hänsyn tilldetta och med tanke på den pågående utvecklingen i ärinte utskottet berett att besluta om ytterligare skärpning avåtgärderna.Med det anförda avstyrker utskottet yrkande 2 i motion1989/90:U621 (vpk).I motion 1990/91:U233 (v) yrkande 5 anges att IMF som FN-organovillkorligen måste efterleva av FN beslutade sanktioner motSydafrika.Utskottet utgår från att alla internationella finansierings-och utvecklingsorgan inkl. IMF följer FNs bindande beslut omsanktioner mot Sydafrika.När det gäller av FN beslutade rekommendationer kan följandeanföras:IMF har, precis som med alla andra medlemsländer, kontaktermed . Konsultationer genomförs regelbundet med allamedlemsländer. Dessa utmynnar i råd om hur den ekonomiskapolitiken skall föras och har således ingen anknytning tilllångivning från IMFs sida. Rapporten från konsultationendiskuteras i , varvid alla medlemsländer genom sinadirektörer har möjlighet att uttala sig. Någon låneansökan frånSydafrika föreligger, enligt utrikesutskottets information,inte.Sammanfattningsvis gäller att IMFs agerande visavi Sydafrikaberor av de enskilda medlemsländernas generella hållninggentemot . De nordiska länderna agerar inom IMF ienlighet med sin generella Sydafrikapolitik.Utskottet bedömer att yrkande 5 i motion 1990/91:U233 (v) inteföranleder någon åtgärd från utskottets sida utan yrkandetavstyrks. beträffande regeringens skrivelseratt lägger regeringens skrivelser 1989/90:58 och1990/91:62 till handlingarna,2. beträffande Sydafrikapolitiken inkl. frågan omsanktioneratt förklarar motion 1990/91:U611, motion1990/91:U654 och yrkande 11 i motion 1990/91:U667 besvarade medvad utskottet anfört,res.