bet · GE01SfU14 · 1991-05-07 00:00:00 — Motionärernaanför vidare att den mer generösa flyktingpolitik som gälldefram måste återställas och att den som flyrfrån antisemitisk eller annan hets måste kunna räknas somasylberättigad, och de begär ett tillkännagivande härom(yrkande2).Lars m.fl. anför i motion Sf638 att grundläggandevärderingar som humanism, medmänsklighet, alla människors likavärde osv. inte får kompromissas bort för att en human ochgenerös flyktingpolitik innebär vissa administrativa kostnader iinitialskedet, och motionärerna begär ett tillkännagivande omgrunderna för flyktingpolitiken (yrkande 1 delvis). Motionärernaanser vidare att problemen med organiserandet avflyktingmottagandet inte var av den arten attde utgjorde tillräcklig grund för tillämpning av de "särskildaskälen" när regeringen fattade decemberbeslutet och att med denmarkanta nedgång av antalet asylsökande som ägt rum under helaår 1990 det inte längre finns någon som helst grund förfortsatta inskränkningar i asylrätten. De anser att bestämmelseni 3kap. 4§ andra stycket2 utlänningslagen om särskildaskäl att inte bevilja asyl bör avskaffas, och att 3kap. 4§andra stycket1 om synnerliga skäl skall gälla även för dem somomfattas av 3kap. 1§ 2 och3 (krigsvägrare resp. defacto-flyktingar), och de begär att skall beslutahärom (yrkande 2). De begär vidare ett tillkännagivande om attdecemberbeslutet bör återkallas (yrkande3).Inger Schörling m.fl. begär i motion Sf627 yrkande beslutar upphäva decemberbeslutet om ändradeasylregler, och m.fl. begär i motion Sf608 yrkande 4att regeringen upphäver tillämpningen av undantagsklausulen ochretroaktiviteten av densamma.Ragnhild Pohanka och anför i motion Sf24 att det allttydligare framkommit vilken diskriminerad grupp turkbulgarernaär i och att oerhört många av dem har stortskyddsbehov och borde få asyl. Motionärerna begär etttillkännagivande härom (yrkande 3). De påtalar också att det finns en stor grupp miljöflyktingar i världen och begär enanalys av behovet av skydd för sådana flyktingar (yrkande 4).Vidare anför motionärerna att behöver bygga upp enmottagarkapacitet för flyktingar från t.ex. och begärett tillkännagivande härom (yrkande 5). I motion Sf603 anserInger Schörling m.fl. att måste vara berett att, om enflyktingvåg skulle komma från de baltiska republikerna på grundav sovjetiskt agerande, utan omständliga procedurer ta emot demsom flyr hit samt att det redan nu måste klargöras att baltersom flyr från sovjetisk militärtjänst måste få stanna i Sverige.Motionärerna begär tillkännagivanden om att skall varaberett att generöst ta emot balter som eventuellt tvingas flyhit (yrkande 2) och om att balter som flyr undan sovjetiskmilitärtjänstgöring skall få stanna i (yrkande 3). Imotion Sf627 yrkande 22 begär m.fl. att enberedskap bör byggas upp för flyktingar från t.ex. Baltikum.Hans Göran m.fl. begär i motion Sf640 yrkande 2 etttillkännagivande om att decemberbeslutet om inskränkningar iasylrätten upphävs möjligt.Karl-Erik Svartberg m.fl. påpekar i motion Sf642 att Sverigealltsedan dagar tillämpat en generös asylrätt förkrigsvägrare. De anser att bedömningen av asylrätt förkrigsvägrare bör återgå till vad som gällde föredecemberbeslutet och begär ett tillkännagivande härom(yrkande2).Konstitutionsutskottet uppmärksammade vid granskningen underföregående av regeringens handläggning avutlänningsärenden särskilt regeringens beslut den 13 december1989. Granskningen hade enligt meninggivit vid handen att situationen när det gällerflyktingmottagandet var sådan att det förelåg förutsättningarför en tillämpning av bestämmelsen om särskilda skäl i 3kap.4§ andra stycket2 utlänningslagen. Granskningen hade ocksåvisat att en omfattande utredning om Bulgarienturkarnassituation i hemlandet låg till grund för regeringens beslut den13 december 1989.Socialförsäkringsutskottet behandlade motioner om upphävandeav decemberbeslutet under förra årets . godkända betänkande 1989/90:SfU16 delade utskottetregeringens uppfattning att situationen inom det svenskaflyktingmottagandet varit sådan att detta kunnat betraktas somsärskilda skäl vid prövning av en asylansökan enligt 3kap.4§ andra stycket2. Som framhölls i proposition 1983/84:144borde vid tillämpning av denna undantagsklausul de som bedöms haett särskilt starkt behov av skydd kunna räkna med att få stannahär. Vidare angavs att en sådan företrädesrätt till iSverige för övrigt kunde komma att gälla även en utlänning somfick stanna på humanitära grunder. Det avgörande måste enligtpropositionen vara skyddsbehovet i det enskilda fallet oavsettvilken kategori utlänningen tillhörde. -- Vad gällde frågan omretroaktivitet i regeringens tillämpning ville utskottet hävdaatt, om situationen var sådan att den skulle anses utgörasärskilda skäl, detta tills vidare borde beaktas vid prövningeni alla asylärenden. Situationen utgjorde således en av fleraomständigheter som låg till grund för beslutet. Utskottet villetillägga att värnpliktsvägran i sig inte var asylgrundandesåvida inte ett oproportionerligt straff skulle följa. Debaltiska värnpliktsvägrarnas situation fick avgörasefter en prövning i det enskilda fallet. Det kunde mycket väl inågra av fallen finnas ett särskilt starkt skyddsbehov som kundefalla inom asylreglerna som de tillämpades efterdecemberbeslutet. -- Vad gällde motionsyrkanden om att lagenskulle ändras så att krigsvägrare och de facto-flyktingar kundenekas asyl endast om det förelåg synnerliga skäl att intebevilja asyl, ville utskottet framhålla att det, med den svenskalagstiftningens generösa definition av vem som har rätt tillasyl, var nödvändigt att asylrätten kunde begränsas i för landetbesvärliga situationer till sådana enskilda fall där det fannsett särskilt starkt skyddsbehov.I januari 1991 har regeringen i ett antal enskilda ärendenbeviljat tidsbegränsat uppehållstillstånd tillbaltiska värnpliktsvägrare. Regeringen har därvidbeaktat det oklara läget i Baltikum.Utskottet, som självfallet delar den oro som i många avmotionerna uttrycks för läget i de baltiska republikerna och iÖsteuropa i övrigt, vill dock inledningsvis framhålla attlagstiftningen om asyl knappast kan innehålla olika regler förolika staters medborgare. Utskottet vill också erinra om att enprövning måste göras i varje enskilt asylärende, även omregeringen genom beslut i enskilda ärenden kan skapa vägledandepraxis. Utskottet utgår ifrån att regeringen vid prövningen avasylansökningar av sökande från de baltiska republikerna, liksomi övriga fall, noga beaktar de förhållanden som råder isökandens hemland.Som ovan redovisats har flykting- och immigrationsutredningeningående diskuterat de nuvarande reglerna om asyl förkrigsvägrare och de facto-flyktingar och föreslagit en ändringav reglerna. Förslaget bereds inomregeringskansliet. Utskottet gör i avvaktan på resultatet avdenna beredning inte någon annan bedömning av de meddecemberbeslutet sammanhängande frågorna än vid förra åretsriksmöte och avstyrker därmed bifall till motionerna Sf24yrkandena 3 och4, Sf602, Sf603 yrkandena 2 och 3, Sf608yrkande 4, Sf609 yrkande 5, Sf611 yrkande 1, Sf615, Sf627yrkande 12, Sf638 yrkandena 1 i denna del, 2 och 3, Sf640yrkande 2, Sf642 yrkande 2, Sf646 yrkandena 9 och 10, Sf647 ochSf648 yrkande2.Av regeringens skrivelse framgår att en särskild arbetsgrupphar bildats inom med representanter förutrikes- och arbetsmarknadsdepartementen med uppgift att följaoch bedöma utvecklingen i med avseende på invandring.Regeringen följer med stor uppmärksamhet utvecklingen iSovjetunionen och i . Det finns enberedskap för den händelse utvecklingen skulle visa tecken påökad invandring. Utskottet anser inte att något tillkännagivandemed anledning av motionerna Sf24 yrkande 5, Sf627 yrkande 22 ochSf648 yrkande1 behövs.Två motioner tar upp behovet av skydd för homosexuella.Daniel Tarschys m.fl. anför i motion Sf636 att förföljelsernamot homosexuella fortsätter . Motionärerna framhålleratt homosexualitet bestraffas med dödsstraff i och atthomosexuella förbindelser är straffbara i ungefär hälften avUSAs delstater, liksom i , republiken ,och ett stort antal . Motionärernaanser mot den bakgrunden att bör kunna bevilja asyl förflyktingar som förföljs i sitt hemland på grund av sin sexuellaläggning, och de begär ett tillkännagivande om det anförda.Inger Schörling m.fl. begär i motion Sf627 yrkande 21 etttillkännagivande om att sexualpolitiska flyktingar från sådanaländer där de hotas av dödsstraff eller kriminaliseras skallbeviljas asyl i Sverige.Vid behandling av proposition 1986/87:124 om dehomosexuellas situation i samhället konstaterade socialutskotteti sitt av godkända betänkande SoU 1986/87:31 att enhomosexuell person som förföljdes i sitt hemland på grund av sinhomosexuella läggning i praxis beviljades uppehållstillstånd iSverige av humanitära skäl enligt (dåvarande) 31§utlänningsförordningen medan (dåvarande) 3§ utlänningslagen(om flykting) inte var tillämplig. Enligt socialutskottetsuppfattning erbjöd tillämpningen av utlänningsförordningen ipraktiken ett tillfredsställande skydd för homosexuella som avsådana skäl behövde en i . Anledning saknadesenligt socialutskottet att närmast av formella skäl göra ettingrepp i flyktinglagstiftningen och därmed skapa ett svensktflyktingbegrepp som inte hade någon motsvarighet i FNsflyktingkonvention. delade dock den oro somkommit till uttryck bl.a. i en motion över att förföljelse mothomosexuella från tid till annan förekom i vissa länder menansåg det uppenbart att, om en uttalad förföljelse mothomosexuella just på grund av deras sexuella läggning skulleuppstå i något land, det var möjligt att erbjuda en iSverige utan ändring av gällande bestämmelser. Socialutskottetville fästa uppmärksamheten på att förföljelse uppstodpå samma sätt på olika håll i världen mot många gruppermänniskor. Det var därför viktigt att ha en allmän beredskap föratt vid behov kunna agera för människor som var i behov av enfristad på grund av förföljelse i sitt hemland. Utvecklingen iandra länder måste av dessa skäl följas noga. Socialutskottetutgick från att regeringen följde såväl tillämpningen avutlänningslagstiftningen som utvecklingen i länder där politiskförföljelse förekom eller kunde befaras uppstå. Av det anfördaföljde enligt socialutskottets mening att det också ankom påregeringen att ta de internationella initiativ som visade sigpåkallade för att lösa homosexuellas flyktingproblem.Socialutskottet ansåg inte att det fanns behov av någotriksdagens uttalande i den frågan.Socialförsäkringsutskottet har tidigare uttalat (se senast1989/90:SfU16) att homosexuella som förföljs på grund av sinhomosexualitet kan beredas skydd med tillämpning av gällandebestämmelser och att någon ändring i dessa därför inte behövssamt tillagt att även med den praxis som gäller iasylärenden m.m. den som annars av humanitära skäl skulle hafått uppehållstillstånd i kan få sådant om han eller honhar särskilt starka skyddsbehov.Utskottet, som noterar att flykting- ochimmigrationsutredningen även diskuterat frågan om skydd motförföljelse på grund av homosexualitet, vidhåller i avvaktan påberedningen av utredningens betänkande sin angivna uppfattningoch avstyrker därmed bifall till motionerna Sf627 yrkande 21 ochSf636.Den 20 september 1990 beslöt regeringen genom beslut i ettenskilt ärende rörande en barnfamilj om ändring av då gällandebarnfamiljspraxis. I beslutet uttalade regeringenenligt skrivelsen om invandrar- och flyktingpolitiken bl.a.följande.Bakgrunden till att barnfamiljspraxis infördes varatt den nya utlänningslagen skulle träda i kraft. Dethuvudsakliga syftet med lagen var att förkortahandläggningstiden i asylärenden hosinvandrarverket och regeringen. En handläggningstid och således också en tillämpning av schablonregelnförmodades förekomma endast i undantagsfall. -- Trots utökaderesurser hos polismyndigheterna, invandrarverket ocharbetsmarknadsdepartementet har den angivna målsättningen omkortare handläggningstider inte kunnat uppnås för allaasylsökande. Orsaken till detta är den kraftigt ökadetillströmningen av asylsökande, främst . Dettaledde i sin tur till regeringens beslut . --Tillämpningen av schablonregeln för barnfamiljer har i denuppkomna situationen resulterat i att människor, som kommer tillSverige och åberopat s.k. flyktingliknande skäl för att fåstanna här, blir avvisade, under det att barnfamiljer, somåberopat mycket svaga eller ens några asylskäl, beviljasuppehållstillstånd. Vidare förekommer det att barnfamiljer somkommit och med så gott som identiska skäl får heltolika beslut enbart beroende på lokala variationer i fråga omutredningstidens längd.I skrivelsen framhålls att en schablonregel av det slag somden särskilda barnfamiljspraxisen innebar riskerar att bli djuptorättvis och medföra att en snabb handläggning dessutom kanupplevas negativt. Regeringen beslöt därför att schablonregelnskulle knytas till invandrarverkets beslut i det enskildaärendet. Detta innebär att schablonregeln skall tillämpas utansärskild undersökning av barnens förhållanden, och att -- ominvandrarverket inte kan besluta i ett barnfamiljsärendeinom från det att ansökan gjordes -- uppehållstillståndfår meddelas med stöd av schablonregeln. Denna skall dock intetillämpas om det finns avgörande skäl som talar emot eller detannars framstår som orimligt. Vidare framhålls att regeringensbeslut inte innebär någon förändring i bedömningen avflyktingskäl eller skyddsbehov. Lång väntetid liksom barnensindividuella skäl beaktas i beslut som inte omfattas av praxis.Lars m.fl. kritiserar i motion Sf638 regeringens beslutatt inskränka den s.k. barnpraxisen. Motionärerna anser attbeslutet får en retroaktiv verkan som är mycket olycklig frånrättssäkerhetssynpunkt och innebär ett minskat mänskligthänsynstagande till barnfamiljer som inte kan godtas. De begärett tillkännagivande härom (yrkande 4). Motionärerna anförvidare att det är en humanitär plikt för att inteåtersända barnfamiljer till krigsdrabbade områden samt attSverige genom att ansluta sig till FNs barnkonvention åtagit sigatt till det yttersta av sin förmåga säkerställa barnsöverlevnad och utveckling. De begär ett tillkännagivande om attbarnfamiljer inte skall återsändas till områden där krig pågåreller krigsliknande förhållanden råder (yrkande5).I motion Sf627 av m.fl. begärstillkännagivanden om att särskild hänsyn skall tas till barnensbehov av asyl (yrkande 14) samt att det i tveksamma fall börvara regel att hellre fria än fälla och att detta i alldelessärskilt hög grad gäller barn (yrkande 16). I motion Sf24 anserRagnhild Pohanka och att barnpraxisen skall återupptasoch begär ett tillkännagivande om vad som i denna del anförts ombehovet av speciell hänsyn till flyktingbarns behov (yrkande6delvis).Karin Söder begär i motion Sf25 ett tillkännagivande ompraxisen vid prövning av uppehållstillstånd för barnfamiljer(yrkande1 delvis).Utskottet anser att de skäl som regeringen anfört förförändringen av barnfamiljspraxis varit sådana att förändringenmåste godtas. Utskottet avstyrker därför bifall till motionernaSf24 yrkande 6 i denna del, Sf25 yrkande 1 i denna del och Sf638yrkande4. Enligt utskottets uppfattning ges även efterförändringen av barnfamiljspraxisen goda förutsättningar för ensärskild hänsyn till barns behov av asyl, och utskottetavstyrker bifall till motion Sf627 yrkandena 14 och16.Utskottet, som vill erinra om att beredningen av flykting- ochimmigrationsutredningens förslag kommer att ha betydelse ävenför bedömningen av asyl för barn, utgår vidare från att någotåtersändande av barnfamiljer till krigsområden inte sker ochanser därmed att något uttalande med anledning avmotion Sf638 yrkande5 inte heller är påkallat.Claes Roxbergh m.fl. anför i motion Sf628 att Sverigesnuvarande asylpolitik ofta står i konflikt med internationelllag och bör omprövas, och de begär ett tillkännagivande omflyktingar och svensk asylpolitik.Utskottet har ovan redogjort för de regler som gäller för attasyl skall beviljas i och vissa internationellaöverenskommelser. Utskottet kan inte finna att motionärerna harstöd för sitt påstående om en konflikt mellan svensk ochinternationell rätt. En omprövning av den svenska flykting- ochimmigrationspolitiken pågår, som framgår ovan, och motionärernaär så till vida tillgodosedda. Utskottet, som vill erinra om attfråga om granskning av ett statsråds tjänsteutövning ellerhandläggningen av regeringsärenden skall väckas hoskonstitutionsutskottet, avstyrker bifall till motion Sf628.Sten i begär i motion Sf639 etttillkännagivande om att bör ges iuppdrag att utreda flyktingpolitikens konsekvenser förbefolkningens sammansättning på sikt.Enligt utskottets uppfattning finns det inte skäl för ettsådant uppdrag som motionären begär, och utskottet avstyrkerbifall till motion Sf639.Andra tillståndsfrågorViseringsreglerVisering innebär enligt 2kap. 1§ utlänningslagen tillståndatt resa in i och vistas i under viss kortare tid.Visering ges för högst tre månaders vistelse vid varje tillfällemen kan begränsas till och får förenas med villkor.En utlänning som reser in i eller vistas i skall enligt1kap. 3§ ha visering, om han inte har uppehållstillståndeller är medborgare i ett annat nordiskt land. Regeringen fårföreskriva andra undantag från kravet på visering. Sådanaundantag har föreskrivits i 2kap. 1§ utlänningsförordningen.Visering kan ges såväl för rena turistbesök som för besök hossläktingar eller för arbete. För att visering skall medges krävsi praxis att utlänningen kan försörja sig här och att han intekan antas komma att begå brott eller bryta mot utlänningslagensbestämmelser. Visering medges inte om utlänningen kan antas haför avsikt att bosätta sig här utan att ha fåttuppehållstillstånd.Frågan om viseringstvånget tas upp i flera motioner.Bengt m.fl. anför i motion Sf646 att det enligtGenèvekonventionen och svensk lag är omöjligt att kalla sigflykting i sitt hemland. Den som inte har lämnat sitt hemlandhar därför inga lagliga möjligheter att beviljas politisk asyl iSverige. Endast om det rör sig om överföringar av flyktingarinom ramen för den s.k. flyktingkvoten kan invandrarverketbevilja asyl åt en person som inte befinner sig i . Densom ansöker om visum för att resa till kommer att fåavslag på sin ansökan om det anses troligt att vederbörande harför avsikt att begära politisk asyl här. Enligt motionärerna fårviseringsinstrumentet inte användas i syfte att hindraasylsökande att komma in i landet, och de begär etttillkännagivande om att missbruket av viseringsinstrumentetmåste upphöra (yrkande7).Liknande synpunkter framförs av m.fl. i motionSf638. Även dessa motionärer begär ett tillkännagivande om attvisumpolitiken inte får användas för att hindra människor attfly (yrkande23).Åsa m.fl. begär i motion Sf626 yrkande 1 med hänsyntill människans frihet över gränserna ett tillkännagivande omatt alla visumtvång till bör avskaffas.Utskottet behandlade i sitt betänkande 1988/89:SfU19 frågan omviseringstvångets betydelse för möjligheten att söka asyl iSverige. Utskottet erinrade till en början om att varje statsjälv reglerar tillträdet till sitt territorium. IGenèvekonventionen anges vilka rättigheter och förmåner enkonventionsstat är skyldig att tillförsäkra flyktingar somvistas inom dess område, bl.a. får en flykting inte avvisaseller utvisas till gränsen mot ett område där han riskerarpolitisk förföljelse. Däremot innebär inte konventionen någonförpliktelse att hjälpa flyktingar att komma till ett land därflyktingen kan få asyl. Några sådana skyldigheter finns inteheller i någon av UNHCRs rekommendationer.Utskottet konstaterade senast i sitt av godkändabetänkande /90:SfU16 att det utan viseringskrav skulle varaförenat med stora svårigheter att reglera invandringen och kundedärför inte tillstyrka ett avskaffande av visumkravet. Utskottetvidhåller den bedömningen och avstyrker därmed bifall tillmotion Sf626 yrkande1.Utskottet framhöll vidare att den som kommer till ochansöker om asyl inte behöver ha visum. Den som måste lämna sittland och resa till kan däremot i praktiken bli tvungenatt försöka skaffa ett visum. Utskottet vidhöll emellertid attett generellt viseringskrav är nödvändigt för att invandringen iövrigt skall kunna regleras. Enligt utskottets mening hade densom bäst behövde en tillflykt i stora möjligheter att fådetta. I likhet med vad hade konstateratunder 1985/och mot bakgrund av de uppgifter omchilenare som redovisades i 1988/89:SfU19 kunde detta ske t.ex.inom ramen för FNs flyktingkommissaries arbete. Enligt utskottetkunde de svenska visumreglerna mot denna bakgrund inte ansesutgöra ett hinder för flyktingar att ansöka om asyl i Sverige.Utskottet vidhåller den redovisade bedömningen även i dennadel och avstyrker därmed bifall även till motionerna Sf638yrkande 23 och Sf646 yrkande7.Möjligheterna för anhöriga att få visering för att besökaflyktingar och andra som har fått uppehållstillstånd i Sverigetas upp i motion Sf638 av m.fl. Motionärernakritiserar gällande praxis för besöksvisering och begär etttillkännagivande om att riktlinjerna för besöksvisering iproposition 1983/84:144 är giltiga för medborgarefrån m.fl. länder (yrkande22).I proposition 1983/84:144 om invandrings- ochflyktingpolitiken konstaterade föredragande statsrådet attinvandrarverkets praxis i viseringsärenden under de senare årenoch i förhållande till medborgare i vissa stater hade blivit merrestriktiv än vad som kunde anses önskvärt. I propositionenuttalades att en förändring mot en generösare viseringspraxismåste ske utan dröjsmål, framför allt i fråga om släktbesök.Sverige hade, inte minst som undertecknare av Helsingforsavtaletmen också i övrigt, ett ansvar för att den fördainvandringspolitiken inte ledde till splittring av familjer,genom att anhöriga förlorade varje möjlighet att träffas. Isärskild grad gällde detta i sådana fall där den härvarande intekunde återvända till hemlandet. Det var enligt statsrådetsmening inte lämpligt att för alla situationer använda sammabedömningsgrund. I de fall då det t.ex. var fråga om mycket näraanhöriga och omständigheterna framstod som särskilt ömmandeborde visering ges. I mindre behjärtansvärda fall kunde detdäremot finnas anledning att följa principen att visering skallbeviljas om det inte framstår som sannolikt att avsikten medbesöket är en annan än den uppgivna. Någon anledning att merkonkret lägga fast regler i detta hänseende förelåg inte enligtstatsrådet. I stället borde invandrarverkets styrelse ledautvecklingen av verkets viseringspolitik. Utgångspunkten bordedärvid vara de synpunkter på en generös viseringspraxis somgetts uttryck i propositionen.Utskottet instämde i sitt betänkande SfU 1983/84:30 i den ipropositionen gjorda bedömningen och ville för sin del framhålladen utomordentliga betydelse det har för invandrarna i vårt landatt kunna ta emot släktingar och anhöriga på besök. Att så kanske var enligt utskottet viktigt inte minst mot bakgrunden avatt möjligheterna till bosättning hos anhöriga i trotsallt är begränsade för vad som enligt vår kulturuppfattninguppfattas som mer avlägsna släktingar.Invandrarverkets styrelse fattade beslut omnya riktlinjer för viseringspraxis i fråga om iranskamedborgare. Bakgrunden till beslutet om nya riktlinjer var enkonstaterad "avhoppsfrekvens" på avbeviljade viseringar. Denna praxis tillämpades under åren 1988och 1989, vilket ledde till att avhoppsfrekvensen för iranskamedborgare minskade. Innebörden var i princip att sökanden självfick göra troligt att syftet med resan till var ettbesök och inget annat. De nya riktlinjerna för besöksviseringtillämpades också för medborgare i , , ,och . I särskilt ömmande fall tillämpades docken mer liberal praxis. Regelmässigt beviljades t.ex. viseringför att närvara vid en nära anhörigs begravning eller för attbesöka en nära anhörig som var svårt sjuk.Under 1987/behandlade utskottet (se SfU1987/88:27) en motion med begäran om ett tillkännagivande om attvisumbestämmelser inte bör användas på ett sätt som hindrarutländska medborgare från att träffa i bosattasläktingar.