bet · GE01TU24 · 1991-05-07 00:00:00 — 356).Ytterligare skall tillföras fondenunder resten av . Dessa medel kan tas i anspråk genomen effektivare statlig förmögenhetsförvaltning, främst avseendeteleverket. Det föreslås att regeringen av ges enplaneringsram om för delfinansiering avförhandlingslösningar. Medlen skall placeras på räntebärandekonton i riksgäldskontoret.En särskild kommitté, benämnd delegationen förinfrastrukturinvesteringar, skall tillkallas med uppgift att förregeringens räkning bereda projektförslag, initiera ochgenomföra förhandlingar med olika parter samt utarbetabeslutsunderlag. Regeringen skall fatta beslut om användningenav medlen. Målsättningen skall vara att sammantaget uppnå såstor investeringsvolym som möjligt. Därför skall hänsyn tas tillhur stor del av investeringarna som finansieras av andra närdelegationen bereder projekt. Regeringen anser attsamfinansieringslösningar skall vara ett krav.Enligt propositionen skall de investeringar som genomförsmed hjälp av fonden vara av nationell betydelse. Medlen avsesdärför att användas som delfinansiering av sådana störresammanhållna projekt som är av stor betydelse för den ekonomiskatillväxten och miljön.I propositionen anges ett antal järnvägs- och vägprojekt,som enligt regeringen är särskilt angelägna att få till ståndoch som kan delfinansieras med hjälp av infrastrukturfonden.JärnvägarDubbelspårsutbyggnad längs hela VästkustbananStandardhöjning på stambanan genom övre norrut från via ArlandaUtbyggnad av järnvägen i MälardalenTidigareläggning av snabbtågsanpassning på ochostkustbanan.VägarE 3E 4E 6Förstärkning av vägar inom ramen för ett kompletterandebärighetsprogram.I motionerna T40(mp), T43(m), T61(fp) och T62(m) yrkasatt avslår regeringens förslag om inrättande av eninfrastrukturfond. Enligt motionerna innebär konstruktionen meden infrastrukturfond att viktiga beslut undandras riksdagensinflytande. skulle avstå från sin rätt att råda överstatens förmögenhet. Motionärerna anser därför att de statligamedel som skall användas för att bygga upp trafikensinfrastruktur bör anvisas av genom anslag överstatsbudgeten.Finansutskottet framhåller i sitt yttrande tilltrafikutskottet att konsekvenserna av att inrätta en särskildfond för infrastrukturinvesteringar inte till alla delar ärredovisade i propositionen (se bilaga). En central fråga är påvilket sätt reella inflytande skall säkerställas.Finansutskottet konstaterar att även om grundlagen medger storflexibilitet på budgetregleringens område har hittillsför de större anslagen genom sina utgiftsbemyndiganden tillregeringen givit bestämda ramar och relativt detaljerade reglerför hur de statliga medlen får användas. Det i propositionenföreslagna anslaget för infrastrukturinvesteringar och detbegärda planeringsbemyndigandet på skiljersig härvidlag väsentligt från hittillsvarande praxis. Normaltgäller att planeringsbemyndiganden knyts till utnyttjande avstatliga anslag.Det är vidare enligt finansutskottet väsentligt attriksdagen anger vilka förfoganderegler som skall gälla förfondens tillgångar och att investeringarna genomförs iöverensstämmelse med stabiliseringspolitikens mål. Att utnyttjalågkonjunkturperioder för att bygga ut den samhälleligakapaciteten har visat sig vara en framgångsrik metod attutnyttja variationer i produktion och sysselsättning.Finansutskottet framhåller att det inte framgår av propositioneni vilken utsträckning infrastrukturfonden är tänkt att användassom ett medel i stabiliseringspolitiken.Utskottet kan för sin del instämma i den uppfattning somframförs såväl i motionerna som i finansutskottets yttrande,nämligen att förslaget i propositionen om en infrastrukturfondär förknippat med en del oklarheter. Det gäller bl.a. riksdagensinflytande över fonden, vilka förfoganderegler som skall gällaför de tillgångar som finansieras med hjälp av fonden samtfondens roll i stabiliseringspolitiken.Utskottet anser att det slags investeringar som enligtpropositionen skall finansieras med medel ur infrastrukturfondeni stället bör finansieras direkt med anslag över statsbudgeten.Därmed kan man komma till rätta med de problem som redovisatsovan.Av det anförda följer att utskottet avstyrker regeringensförslag att inrätta en infrastrukturfond. De nu behandlademotionsyrkandena tillstyrks.3.2 Anslag till investeringar i trafikens infrastrukturI motion T62(m) framhålls att i stället för attanvisa till en infrastrukturfond bör anvisadessa medel på ett nytt reservationsanslag för investeringar itrafikens infrastruktur. Enligt motionen bör 5 miljarder kronoranvisas på tilläggsbudget under innevarande budgetår och 5miljarder kronor för /92. föreslås attriksdagen ändrar tidigare beslut avseende användningen av demedel som inflyter till följd av avskattningen av juridiskapersoner förutom handelsbolag. I motionen begärs att regeringenåterkommer till med förslag till disposition avanslaget.I motion T61 (fp) yrkas att regeringen återkommer tillriksdagen med förslag om hur de som begärs påtilläggsbudget innevarande budgetår bör fördelas på ordinarieanslag.Utskottet anser att det är angeläget att investeringarna itrafikens infrastruktur kraftigt ökas. Såväl i propositionen somi motion T62 (m) föreslås att utöver ordinarie anslaganvisar under innevarande budgetår och 5miljarder kronor under nästa budgetår. Enligt utskottets meningbör anvisa dessa medel. Utskottet har i det föregåendeförordat att denna typ av investeringar finansieras med anslagöver statsbudgeten. Utskottet föreslår därför att riksdagenanvisar under ett nytt reservationsanslag,benämnt Investeringar i trafikens infrastruktur, påtilläggsbudget till statsbudgeten för /91 och 5miljarder kronor på samma anslag för /92. Det fårankomma på finansutskottet att avgöra om detta ställningstagandebör föranleda att tidigare riksdagsbeslut avseende användningenav de medel som inflyter till följd av avskattningen avjuridiska personer förutom handelsbolag skall ändras.Utskottets ställningstagande innebär att motionsyrkandena iallt väsentligt blir tillgodosedda.Utskottet anser det väsentligt att de anvisade medlen kanbehålla sitt reala värde. Regeringen bör därför ikommande budgetpropositioner för lägga fram förslag ommedelsanvisning som tillgodoser detta syfte.Vad utskottet anfört om anslagets reala värde bör avriksdagen ges regeringen till känna.Enligt tillväxtpropositionen skulle 10 miljarder kronortillföras infrastrukturfonden under budgetåren 1990/91 och1991/92. Regeringen framhåller att ytterligare minst 10miljarder kronor skall tillföras fonden under resten av1990-talet. Dessa medel kan tas i anspråk genom en effektivarestatlig förmögenhetsförvaltning, främst avseende . Motdenna bakgrund begärs att regeringen bemyndigas att besluta ombidrag ur fonden intill ett belopp av i 1991års penningvärde.I motion T35 (v) yrkas att fondens grundplåt på 10 miljarderkronor /91 och 1991/92 utökas med /93.Utskottet anser, i likhet med regeringen, att det ärnödvändigt att skapa utrymme, t.ex. genom en effektivarestatlig förmögenhetsförvaltning, för ökade statliga insatser itrafikens infrastruktur. Av detta skäl och för att skapaförutsättningar för långsiktiga investeringsbeslut börregeringen beträffande anslaget Investeringar i trafikensinfrastruktur ges en planeringsram på i1991 års penningvärde. Motionsyrkandet avstyrks.Vad utskottet nu anfört om planeringsram bör av riksdagenges regeringen till känna.3.3 Användning av anslaget Investeringar i trafikensinfrastrukturDen av regeringen föreslagna infrastrukturfonden skulleanvändas för att finansiera investeringar i järnvägar, vägar ochkollektivtrafikanläggningar samt även kunna bidra till andrautvecklingsinsatser inom infrastrukturområdet. En kraftsamlingskulle ske till större sammanhållna projekt som är av storbetydelse för tillväxten och miljön. Investeringarna skulle varaav nationell betydelse. I propositionen finns ett antaljärnvägs- och vägprojekt redovisade som regeringen anser varasärskilt angelägna att få till stånd.I motion T60 (c) framhålls att det inte framgår avpropositionen vilka villkor som skall gälla för utnyttjande avfondens medel. Motionärerna anser att fonden kommer att medverkatill en ökad koncentration av investeringarna till landetsstörre regioner. De understryker vikten av att resurserna kommerhela landet till del. I motion T202 (c) anförs attinfrastrukturfonden bör användas för miljövänliga investeringar.I motion T35 (v) yrkas att infrastrukturfonden endast skallfå användas till investeringar i kollektivtrafik och järnväg ochatt ur fonden skall användas förnyinvesteringar i järnväg /92.I motion T34 (v) yrkas att 150 milj.kr. urinfrastrukturfonden skall anvisas för uppbyggnad av enspårbunden kollektivtrafikbana i . Ett automatisktbansystem skall byggas upp som möjliggör att förarlösa vagnarförs fram på ett spårsystem.I motion T565 (c) framhålls att medel från den föreslagnainfrastrukturfonden bör kunna användas även till investeringar irullande materiel. Detta är enligt motionärerna nödvändigt föratt snabbt kunna komma i gång med den i överenskommelsen omtrafik och miljö i ingående satsningen påregional tågtrafik.Som utskottet framhöll i sitt betänkande 1989/90:TU22 bör deinvesteringar som görs i trafikens infrastruktur medverka tillatt begränsa trafikens miljöpåverkan, utveckla infrastrukturenför 2000-talets behov, höja effektiviteten inomtransportsystemet, öka trafiksäkerheten samt säkerställa entillfredsställande trafikförsörjning i alla delar av landet.I likhet med regeringen anser utskottet att de nya medelsom nu skall anvisas utöver ordinarie anslag främst bör användasför att möjliggöra en kraftsamling till större sammanhållnaprojekt av nationell betydelse som gagnar tillväxten och miljön.Riksdagen har uttalat sig omnödvändigheten av att skapa förutsättningar för enkonkurrenskraftig järnvägstrafik. Det gäller både person- ochgodstrafiken. Såväl miljöskäl som industrins transportbehovmotiverar en utbyggnad av järnvägen. Även investeringar ikollektivtrafikanläggningar är angelägna av miljöskäl. Det nyaanslaget bör därför kunna användas för investeringar i järnvägaroch kollektivtrafikanläggningar.För att uppnå de trafikpolitiska målen och skapaförutsättningar för ekonomisk tillväxt är det enligt utskottetsmening nödvändigt att skapa ett väl fungerande vägnät i helalandet. Europavägarna bör t.ex. ges en hög internationellstandard. Till skillnad från vad som yrkas i motion T35 (v)anser utskottet därför att anslaget även bör användas förväginvesteringar.Anslaget skall således kunna användas för väginvesteringaroch inte för vägunderhåll. Detta är enligt utskottets meningnödvändigt för att åstadkomma en kraftsamling av de tillgängligamedlen till vissa större projekt. Utskottet anser dock att detär angeläget med en kraftig ökning av vägunderhållet. Behovet avökat vägunderhåll har påtalats såväl av regeringen som imotionerna T60 (c), T61 (fp) och T62 (m). Något formellt yrkandehärom finns dock inte i motionerna. Om erforderligaunderhållsinsatser inte genomförs försvåras framkomligheten påvägarna för näringslivet, kollektivtrafiken och enskildatrafikanter. Detta leder till försämrade tillväxtmöjligheter,lägre trafiksäkerhet och större miljöproblem.Med hänvisning till det anförda anser utskottet attregeringen i kommande budgetproposition bör föreslå en ökning avanslagen för vägunderhåll.Sammanfattningsvis föreslår utskottet att det nya anslagetför investeringar i trafikens infrastruktur bör få användas förde ändamål som regeringen avsåg med infrastrukturfonden. Det ärockså viktigt som finansutskottet framhåller i sitt yttrande attde investeringar som genomförs med det nya anslaget bidrar tillatt de stabiliseringspolitiska målen kan uppnås.Det nya anslaget för investeringar i trafikensinfrastruktur skall således främst användas för störresammanhållna projekt av nationell betydelse som gagnartillväxten och miljön. Det betyder att vissa regioner i landet,med de av regeringen exemplifierade projekten, inte direkt fårdel av dessa medel. Det gäller inland, ,, norra och sydöstra . Utskottet anserdet därför angeläget att en större del av ordinarie anslagtillförs dessa regioner. Regeringen bör beakta detta dådirektiven för nästa planeringsomgång fastställs.Vad utskottet anfört under avsnittet Användning av anslagetInvesteringar i trafikens infrastruktur bör av gesregeringen till känna. Av utskottets ställningstagande följeratt samtliga motionsyrkanden avstyrks i denna del. MotionernaT60 (c) och T202 (c) blir dock delvis tillgodosedda.3.4 SamfinansieringEnligt tillväxtpropositionen skulle målsättningen medinfrastrukturfonden vara att uppnå så stor investeringsvolym sommöjligt. Samfinansieringslösningar föreslogs därför vara ettkrav för att fondmedlen skulle kunna utnyttjas.I motion T35 (v) yrkas att samfinansiering inte skall vara ettvillkor för finansiering ur infrastrukturfonden. Även imotionerna T60 (c), T61 (fp) och T62 (m) ifrågasätts kravet påsamfinansiering utan att några formella yrkanden härom ställs.I finansutskottets yttrande framhålls attsamfinansieringslösningar är angelägna och bör eftersträvas.Eftersom en del av projekten är sådana att det inte framstår somsannolikt att andra finansiärer kan tänkas vara intresserade attdelta bör enligt finansutskottet kravet på samfinansiering intevara absolut.Även trafikutskottet har den uppfattningen att det ärangeläget med samfinansieringslösningar. Med krav påsamfinansiering torde möjligheterna öka högst avsevärt att uppnåförhandlingslösningar med andra intressenter. Det är emellertidenligt utskottets mening nödvändigt att beakta att möjligheternaatt erhålla bidrag från andra intressenter varierar starktberoende på investeringens karaktär och var i landet den skallgenomföras.Kravet på samfinansiering bör sålunda variera. För de merlönsamma investeringarna bör relativt höga krav påsamfinansiering ställas. För andra projekt bör kravet kunnaställas lägre. Det bör i vissa fall kunna vara tillräckligt omnågon del av investeringen finansieras från annan källa än detnya anslaget för investeringar i trafikens infrastruktur. Sådanafinansieringskällor kan t.ex. vara arbetsmarknadspolitiskamedel, ordinarie anslag eller regionala bidrag.Vad utskottet nu anfört om samfinansiering bör av riksdagenges regeringen till känna. Yrkandet i motion T35(v) blir i ochmed utskottets ställningstagande till väsentlig deltillgodosett. Motionen påkallar ingen åtgärd från riksdagenssida varför den avstyrks av utskottet i denna del.3.5 inflytandeEnligt tillväxtpropositionen skulle de projekt som finansierasmed medel ur infrastrukturfonden redovisas samlat för riksdageni efterhand, en gång , för att skall få fullinsyn i medelsanvändningen.Ett av motiven till att det i flera av motionerna yrkasavslag på förslaget att bilda en infrastrukturfond är att detenligt motionärerna är principiellt tveksamt att låta regeringensjälvständigt fatta beslut om användningen av statliga medel ochdärmed avgöra prioriteringen mellan olika infrastrukturprojekt.Konstruktionen med en särskild fond innebär att gårmiste om sin rätt att råda över statens förmögenhet.Trafikutskottet har i det föregående redovisat attfinansutskottet i sitt yttrande framhåller att förslaget om eninfrastrukturfond inte ger det inflytande som normaltgäller för större anslag.Utskottet vill i sammanhanget erinra om sitt yttrande tillkonstitutionsutskottet av angåendeförekomsten och utformningen av konsekvensanalyser ipropositioner avlämnade (1991:TU2y). Där framhöllutskottet att det politiska inflytandet över planeringsprocessenbör stärkas och att regeringen därför bör underställa riksdagenövergripande riktlinjer för hur infrastrukturen skall utvecklasinom väg- och järnvägssektorerna. Dessa riktlinjer kan avset.ex. den geografiska inriktningen av investeringarna ochunderhållet, frågor om infrastrukturens kvalitet samt hur olikanationella och internationella intressen skall kunnatillgodoses. När har tagit ställning till dessaövergripande riktlinjer och mål bör regeringen bemyndigas attutfärda planeringsdirektiv till de olika verken som ligger ilinje med riksdagsbeslutet, framhöll utskottet i sitt yttrande.Trafikutskottet anser att inflytande över detnya anslaget för investeringar i trafikens infrastruktur börvara betydligt starkare jämfört med det förslag ominfrastrukturfonden som finns redovisat i propositionen. Det ärenligt utskottets mening inte tillräckligt att iefterhand får kännedom om de projekt som regeringen beslutar om.Utskottet anser att följande riktlinjer bör gälla för detnya anslaget Investeringar i trafikens infrastruktur. I kommandebudgetpropositioner bör redovisas vilka projekt, såväl pågåendesom avslutade, som regeringen beslutat om med stöd av anslaget.Vidare bör så långt möjligt redovisas planerings- ochförhandlingsläget för projekt som regeringen avser attgenomföra. Med denna uppläggning får möjlighet attskapa sig en helhetsbild över hur anslaget utnyttjas samtidigtsom får möjlighet att utöva inflytande överanvändningen av anslaget.Utskottets ställningstagande till inflytandeöver anslaget Investeringar i trafikens infrastruktur liggerhelt i linje med vad utskottet anfört i sitt ovan refereradeyttrande till (1990/91:TU2y). Utskottetanser vidare att det politiska inflytandet överplaneringsprocessen och investeringarna på trafikområdet även iövrigt bör stärkas på det sätt som utskottet angivit idetta yttrande. Av propositionen framgår att även regeringenanser att det politiska inflytandet över planeringsprocessenmåste förstärkas.Vad utskottet nu anfört om inflytande bör avriksdagen ges regeringen till känna.4 Storstädernas trafiksystemUtskottet behandlar i det följande trafiksystemets utvecklingi de tre storstadsregionerna, , och Malmö.Redogörelsen inleds med en kort beskrivning av aktuelltutrednings- och förhandlingsarbete. Därefter behandlas vissagemensamma frågor som aktualiseras av de överenskommelser somträffats om trafiken och miljön i storstadsområdena. Enregionvis genomgång följer sedan där varje storstadsområdebehandlas. Utskottets överväganden redovisas avslutningsvis.4.1 InledningTrafiken i storstadsområden har behandlats inom ramen förstorstadstrafikkommitténs (STORK) arbete med att ta fram ettsamlat underlag för begränsning av trafikens hälso- ochmiljöeffekter. Kommittén har redovisat sittslutbetänkande Storstadstrafik 5 -- ett samlat underlag (SOU1990:16). Enligt utredningen krävs ett stort antal samverkandeåtgärder för att lösa storstädernas trafik- och miljöproblem ochför att uppnå miljömålen. Ingen åtgärd löser ensam alla problemutan det krävs både tystare och renare fordon och åtgärder somrör resandet, trafiken och trafiksystemet. Bland de åtgärder somutredningen pekar ut kan nämnas utbyggnad av miljövänligkollektivtrafik, utbyggnad av sådana trafikleder som gerpositiva miljökonsekvenser, bebyggelselokalisering som minskarresandet och främjar användning av kollektiva färdmedel samt enökad regional samverken inom storstadsregionerna.På uppdrag av regeringen har vidare tre s.k.storstadsförhandlare tillkallats för trafiken och miljön i detre storstadsregionerna , och Malmö.Förhandlarnas uppdrag har varit att utarbeta överenskommelsermed berörda parter om åtgärder i det samlade trafiksystemet somskall syfta till att åstadkomma bättre miljö, ökadtillgänglighet och förbättrade förutsättningar för regionernasutveckling. Resultatet av förhandlingarna redovisas närmaresenare.I sammanhanget kan vidare hänvisas bl.a. tillstorstadsutredningens betänkande Storstadsliv, rika möjligheter-- hårda villkor (SOU 1990:36) och det arbete som utförts avmiljöprojekt 1989:32).4.2 Gemensamma frågor som väckts i överenskommelsernaRegeringen anger inledningsvis i tillväxtpropositionen att enutveckling av trafikstrukturen i storstadsområdena är nödvändigav miljöskäl. En annan viktig utgångspunkt är att förbättranäringslivets konkurrenskraft och underlätta strävanden attskapa ett väl fungerande trafiksystem. Investeringar iregionernas infrastruktur ses därvid som nödvändiga för attlandet skall kunna behålla sin struktur med tre storstäder ochtrygga dess strategiska roll för export- och importfunktioneroch andra internationella kontakter.För att åstadkomma detta krävs enligt regeringen långsiktigaöverenskommelser som erfarenhetsmässigt ger stabilitet och kanlägga grunden till en för samtliga parter god utveckling. Dettaanges vara bakgrunden till att regeringen i april 1990tillkallade de tre storstadsförhandlarna med uppdrag att medberörda parter söka utarbeta överenskommelser som skall syftatill att i resp. region förbättra trafikförsörjningen och minskaregionens miljöproblem.Som framgår av den följande regionvisa genomgången hardärefter överenskommelser träffats för de trestorstadsregionerna som innehåller en rad åtgärder i ett samlatmålinriktat infrastrukturprogram. Regeringens överväganden medanledning av dessa överenskommelser tar först upp vissagemensamma frågor som väckts i samband med förhandlingarna.Regeringen konstaterar därvid att införande av avgifter påväg- och gatutrafiken är en avgörande förutsättning för attgenomföra överenskommelserna i Stockholms- ochGöteborgsregionerna. Mot denna bakgrund aviseras att förslagtill lagstiftning kommer att utarbetas för att möjliggörainförande av avgifter på väg- och gatutrafiken. Avgifternabedöms vara av två slag. Den ena slaget, benämnt vägavgifter,tas ut av trafikanter för användning av en viss vägsträcka medanden andra avgiftsformen -- bilavgifter -- tas ut av trafikanterför in- och utpassering till och från ett visst område.Enligt regeringen krävs att avgiftsupptagningen är enkel ochsmidig. Genom en fortsatt utveckling av elektroniska systembedöms det vara möjligt att få ett system som både uppfyllerkrav på enkelhet och rättssäkerhet. För att stödja teknisktutvecklingsarbete på området anges atttransportforskningsberedningen kommer att ges ökade resurser föratt delta i det s.k. försöksområdet i syfte attvidareutveckla teknologin inom vägtrafikområdet. Vägverketkommer vidare få i uppdrag att utarbeta ett elektronisktbetalningssystem för avgiftsupptagning.I två av storstadsöverenskommelserna ingår att kommunernaskall kunna begränsa fordonstrafik med störande emissioner påvissa gator och vägar. Regeringen tillstyrker detta förslag ochhänvisar till att förslag med motsvarande innebörd ingår iregeringens proposition 1990/91:90 om en god livsmiljö.Utskottet kommer att behandla denna fråga senare i vår ibetänkandet 1990/91:TU30 Trafik och miljö.Vad gäller den fråga som väckts i uppgörelserna om fritrafikeringsrätt för att driva persontågstrafik påstomjärnvägarna hänvisas till det utredningsarbete som påregeringens uppdrag inletts på detta område.Beträffande ekonomiska förutsättningar anger regeringen att5,bör avsättas ur den föreslagnainfrastrukturfonden för delfinansiering av de nämnda treuppgörelserna. Ett fullföljande av överenskommelserna kräverdock ytterligare beredning varför regeringen genom denföreslagna delegationen uppges ha att närmare pröva den faktiskamedelstilldelningen.I propositionen anges vidare att de olika projekt som ingåri överenskommelserna inte i detalj har studerats vad gällersträckningar och utformning. Det förutsätts att dessa frågornärmare bereds på sedvanligt sätt inom ramen för bl.a. denlokala och regionala planeringen.De motionsyrkanden som behandlar de nu beskrivna gemensammafrågorna har i huvudsak inriktats på frågor kring lagstiftningoch utvecklingsinsatser för införande av väg- och bilavgifter.I motion T62 (m) motsätter man sig att en del avfinansieringen skall kunna ske genom områdesavgifter ochavgifter på redan befintliga vägar. Enligt motionärerna är det ioch för sig önskvärt att finansiering av trafikinvesteringar imöjligaste mån belastar dem som har glädje av verksamheten, dvs.att trafikanterna ungefär skall betala i proportion till hurmycket de använder vägarna. Trafikavgifter bör dock endast fåtas ut för att finansiera särskilda projekt varförområdesavgifter inte bör tillåtas.