bet · GE01JoU18 · 1991-02-19 00:00:00 — De försök med olika former avgolvuppfödning som pågår har enligt vad utskottet erfarit bl.a.vid sin i anledning av denna motionsbehandling anordnadeutfrågning inte i alla avseenden varit framgångsrika. Det ärframför allt problem med djurhälsan och arbetsmiljön som varitsvåra att bemästra. Den utveckling som redovisats bör enligtutskottets mening föranleda att utöver den tidigare beslutadekontrollstationen en lägesavstämning för pågående försöksker i samband med att lantbruksstyrelsen ochskogs- och jordbrukets forskningsråd skall fördela tidigarenämnda forskningsmedel. Regeringen bör återkomma till riksdagenmed en redovisning härav. Vad utskottet anfört med anledning avmotion Jo519 bör som sin mening ge regeringen tillkänna.Motion 1990/91:Jo520 avstyrks i den mån dess syfte inte kananses tillgodosett med vad utskottet anfört.Transport av djur inom gränser regleras i denkungörelse om transport av levande djur (LSFS 1981:45) somlantbruksstyrelsen utfärdat med stöd av 8 § djurskyddslagen samt22 och 23 §§ djurskyddsförordningen (1988:539). Föreskrifter omgränsöverskridande transporter återfinns bl.a. i den veterinärainförselkungörelsen (1958:551) och i av ratificeradeinternationella överenskommelser. Den Europeiska konventionenden om skydd av djur under internationellatransporter skall enligt särskilt förordnande lända tillefterrättelse (SFS 1972:66). Konventionen har som målsättningatt så långt som möjligt skydda djur från lidande undertransport. I konventionen regleras bl.a. besiktningsrutiner,lastning, förvaring, minimering av transporttider, tillsyn ochurlastning. Enligt konventionen tillkommer det de behörigamyndigheterna i avsändarlandet att avgöra om transportenöverensstämmer med konventionens bestämmelser. skärpteskraven för transporter av utrotningshotade djur till Sverige.Enligt förordningen (1975:542) om tillämpning av konventionenden om internationell handel med utrotningshotadearter av vilda djur och växter får införsel av vissa i bilagortill konventionen angivna levande exemplar av djur- ellerväxtarter inte ske utan tillstånd av lantbruksstyrelsen.Införseltillstånd som avser djur får beviljas endast under vissaförutsättningar. Importören skall bl.a. visa att transportenkommer att genomföras på ett sätt som är tillfredsställande fråndjurskyddssynpunkt.Utskottet anser i likhet med vad som anförts i motionernaJo522 yrkande 4, Jo537 och 1990/91:Jo532 att en bedömning ochkontroll av djurskyddshänsynen måste ske vid varje transport avlevande djur. Djuren får inte utsättas för större fysiska ochpsykiska påfrestningar än vad en förflyttning av djur normaltger upphov till. En minimering av transporttiderna är självklar.Vid utskottets utfrågning framhöll lantbruksstyrelsen attdjurskyddet vid gränsöverskridande transporter av djur, mednågra få uppmärksammade undantag, tillgodoses på etttillfredsställande sätt. Enligt utskottets bedömning kanmotionerna Jo522 yrkande 4, Jo537 och 1990/91:Jo532 med detanförda i allt väsentligt anses tillgodosedda. Yrkandenapåkallar således ingen ytterligare åtgärd.PälsdjursuppfödningMotionernaI motion 1990/91:Jo230 (fp) yrkande 1 framhålls attpälsdjursnäringen är en glesbygdsnäring som förädlar biproduktersom saknar alternativ användning. , somhaft till uppgift att granska pälsdjursuppfödningen i deenskilda medlemsländerna, har funnit att de i tillämpadereglerna helt ligger i linje med de rekommendationer somEuroparådet nu enhälligt antagit. De svenska reglerna ärbaserade på omfattande nordisk forskning . För attytterligare kunna förbättra pälsdjurens välfärd krävs ökadeinsatser inom forkningen. Det är därför av stor vikt attforskningen upprätthålls.I ett antal motioner krävs ett förbud motpälsdjursuppfödning. Enligt motionerna finns det i förnärvarande ca 650 pälsdjursfarmer. Produktionen är ca 2 milj.minkskinn och 65 000 rävskinn. Djuren lever i nätburar med enbottenyta för mink och för räv. Enligtmotion Jo211 (c) kan uppfödning i trånga nätburar och på nätgolvinte rimligen anses främja djurens hälsa. De har definitivtingen möjlighet att bete sig naturligt. Produktionen av päls kaninte heller anses vara ett så vitalt intresse att det skulleföranleda ett undantag från djurskyddslagens bestämmelser. Enuppföljning av intentionerna bakom djurskyddslagen innebär attuppfödning av pälsdjur i burar på det sätt som sker måsteavvecklas. En sådan avveckling bör ske så att enskildanäringsidkare, som startade sin verksamhet när den av samhälletbedömdes som helt godtagbar, hålls skadeslösa. Regeringen bör tafram en avvecklingsplan för pälsdjursuppfödning i bur.Genomförandet av en sådan plan får ta högst . En sådanplan bör innehålla ett generellt förbud mot pälsdjursuppfödningi bur fr.o.m. samt förbud mot nyetablering avpälsdjursfarmer baserade på burhållning. En fond för inlösen avbefintliga pälsdjursfarmer bör skapas där ersättningen utformasså att den blir större ju tidigare inlösen sker. Vidare böröverlåtelse av pälsdjursfarm till annan än fonden förbjudas. Dennya djurskyddslagen har enligt motion Jo502 (mp) fått mycketberöm både i och utom . Lagen anses hävda djurensegenvärde i ett människocentrerat samhälle. Att djurentillerkänns ett egenvärde och att man måste ta hänsyn till olikaarters naturliga beteende innebär enligt motionärerna attuppfödning av pälsdjur i bur, som saknar existensberättigande,strider mot djurskyddslagen. I frihet rör sig dessa rovdjur övermycket stora markområden. Det enformiga och onaturliga livpälsdjuren lever i farmerna är på intet sätt överensstämmandemed djurskyddslagens skrivning. De föreskrifter förpälsdjursuppfödning som ska tillämpas fr.o.m. (för befintliga farmer) innebär endast marginella förändringarför djuren. Rävar och minkar är bland de minst domesticeradedjur vi har i svensk djurhållning. De är inte uppfödda ochselekterade för detta ändamål mer än under ett fåtalgenerationer. Fisk- och slakteriavfall som utnyttjats som mink-och rävföda borde kunna komposteras och tas till vara på dettasätt. Det är ovärdigt ett modernt samhälle som attanläggningar där sådant kvalificerat djurplågeri bedrivs tillåtsexistera. Pälsbranschen hävdar att djuren mår bra i sina burar.Ett ''bevis'' för detta skulle vara att deras päls är tjock ochglansig. Men man ska ha i åtanke att pälsdjuren farmas just försin päls skull och det är detta branschen följaktligenkoncentrerat sig på i avelsarbetet. Glansig päls är också ettresultat av mångårig forskning kring fodersammansättningar samtatt djuren slaktas då vinterpälsen precis färdigutvecklats. Ettannat argument för farmning av pälsdjur som åberopas är attfarmningen ger arbete i glesbygd. Den sysselsättning som erbjudshar dock visat sig vara relativt obetydlig. Bara en fjärdedel avfarmerna har anställd personal. Totalt har farmerna 600 personeranställda. av farmerna är belägna i ochBlekinge, i västra , i sydöstra och i . bör besluta att pälsdjursfarmerna skallavvecklas (yrkande 1). Allapälsdjursfarmer skall inspekteras av lokalamiljö- och hälsoskyddsnämnder (yrkande 2) och farmer därmissförhållanden och/eller djurplågeri konstateras skallomedelbart stängas och djuren avlivas (yrkande 3). Nyetableringav pälsdjursfarmer baserade på buruppfödning skall förbjudas(yrkande 4) som en fond för inlösen av farmer inrättas(yrkande 5). Ersättningen bör utformas så att denna blir störreju tidigare inlösen sker (yrkande 6). Överlåtelse av farm annatän till fonden skall förbjudas (yrkande 7). Enligt motion Jo507(fp) har länge ansetts ha en mycket god djurhållning ijämförelse med många andra länder. Det var därför följdriktigtatt utvecklingen mot en storskalig djuruppfödning och det därmedifrågasatta djurskyddet ledde fram till en ny djurskyddslag somskulle ge djuren bättre levnadsbetingelser. De föreskrifter somlantbruksstyrelsen utfärdat för lagens tillämpning viduppfödning av pälsdjur kan dock inte anses tillgodosedjurskyddslagens krav på att dessa skall kunna bete signaturligt. De pälsdjur som farmas i är i första handmink och räv. Räven, som inte är ett flockdjur, har behov av attgräva i marken och att kunna röra sig över stora arealer.Ingetdera blir tillgodosett i en bur med en kvadratmeters ytadär även botten utgörs av ståltrådsnät. Mink i bur lever minstlika miserabelt som räven. Golvytan är bara fjärdedelen av vadräven får hålla tillgodo med, men rörelsebehovet är detsamma.Det är uppenbart att föreskrifterna utfärdats med hänsyn tillvad som är ekonomiskt möjligt för uppfödarna att bära. Vid denavvägningen har djurskyddet givits den lägre vikten. Närriksdagens jordbruksutskott senast behandlade motioner med kravom pälsdjursfarmernas avskaffande förlitade sig utskottet på attskärpta regler för djurhållning skulle medföra godtagbaraförutsättningar för ett tillfredsställande djurskydd samtidigtsom näringens fortbestånd inte äventyrades. Djurskyddslagen geringen som helst antydan om att man av hänsyn till näringenskulle kunna medge inskränkningar i djurens möjlighet att betesig naturligt. Men detta är precis vad som skett genomlantbruksstyrelsens försorg. (),som bättre än andra kunnat följa förhållandena vid vårt landsdjurfarmer, anser att de tillämpningsregler som LBS fastställtför pälsdjuren inte motsvarar djurskyddslagens krav. I likhetmed veterinärförbundet anser motionärerna att pälsdjursnäringenbör avvecklas . bör därför hosregeringen begära föreskrifter om att pälsldjursuppfödning i burskall avvecklas (yrkande 1) och attnyetablering av pälsdjursuppfödning i bur förbjuds (yrkande 2).Motsvarande yrkanden återkommer även i folkpartimotionen1990/91:Jo526 yrkandena 1 och 2. I motionen yrkas vidare attriksdagen hos regeringen begär förslag dels om att en fond förinlösen av farmar inrättas (yrkande 3), dels om att överlåtelseav pälsdjursfarmar med buruppfödning till annan än fonden inteskall tillåtas (yrkande 4). Regeringen bör enligt motion Jo532(v) yrkande 1 ges i uppdrag att utarbeta ett förslag om enfemårsplan för avveckling av pälsdjursuppfödning i bur.Sverige har gjort sig känt som ett av världensdjurvänligaste länder. Synsättet att respektera djuren somlevande varelser med egenvärde tar sig bl.a. uttryck i den nyadjurskyddslagen. Lagtextens intentioner måste nu verkställas. Ifrihet rör sig dessa rovdjur över stora markområden. Detenformiga och onaturliga liv pälsdjuren lever i farmerna är påintet sätt överensstämmande med djurskyddslagens skrivning. Denya föreskrifterna för pälsdjursuppfödning som skall tillämpasfr.o.m. (för befintliga farmer) kommer endast attinnebära ytterst marginella förändringar för djuren. Det äruppenbart att burfarmning av pälsdjur inte är förenligt medgällande lag eller den etiska moral som kommer att råda iframtiden. Att anpassa djurhållningen till ett för djurennaturligt liv torde vara omöjligt ur ekonomisk aspekt.Nyetablering av pälsdjursfarmer baserade på buruppfödning börförbjudas (yrkande 2). I motion 1990/91:Jo533yrkandena 1, 2 och 3 återkommer kraven på en avveckling avpälsdjursuppfödning i bur, förbud mot nyetablering avpälsdjursfarmer baserade på buruppfödning och inrättandet av enfond för inlösen av farmer.Utskottets övervägandenGällande djurskyddslagstiftning syftar till att förhindra attdjur utsätts för onödigt lidande. I lagstiftningen har därföruppställts krav på att djur skall hållas och skötas i en goddjurmiljö och på ett sådant sätt att det främjar deras hälsa ochger dem möjlighet att bete sig naturligt. Djurskyddslagensbestämmelser kompletteras med föreskrifter idjurskyddsförordningen om förvaringsutrymmenas storlek ochutformning m.m. Närmare bestämmelser härom återfinns i de avlantbruksstyrelsen meddelade föreskrifterna. Lantbruksstyrelsenutövar den centrala tillsynen över efterlevnaden avdjurskyddslagen. Det lokala ansvaret åvilar kommunerna. Vidareankommer det på länsstyrelserna att som redovisats ovan i vissafall meddela beslut om tvångsåtgärder vid olämplig behandling avdjur.Sveriges Veterinärmedicinska Sällskap (SVS) inom har utrett hur uppfödning av pälsdjur (mink ochräv) kan förbättras ur djurskydssynpunkt och anpassas tilldjurskyddslagen (SVS pälsdjursutredning, för bättre välfärd åtfarmad mink och räv 1990). Utredningens djurskyddsbedömning ochförslag kan sammanfattas enligt följande.Pälsdjuren är under domesticering. Domesticeringsgraden ärinte avgörande för och rävens välfärd. Deras bristandedomesticering kan kompenseras med god skötsel och varsamhantering. Avlivningen är ett känsligt hanteringsmoment och börregleras i föreskrift. Mink och räv hålls som regel i nätburar iskugghus. Djurhållningen uppfyller väl djurskyddslagens krav vadavser djurhälsa. De är friskare än många andra produktionsdjur.Likaså uppfyller djurhållningen lagstiftningens krav pånäringstillförsel. Lagstiftningen behöver dock kompletteras medföreskrift om att avelsminkar behöver fri tillgång till vattenatt dricka också efter digivningsperioden. Djuren skalltillförsäkras skydd mot värmeslag vid hög omgivningstemperatur.Djuren skall ges föremål eller bomaterial som de kan sysselsättasig med. Några nya minimimått för burar föreslås inte så när sompå att alla avelsrävar skall hållas i burar med minstagolvarea. Djurens utrymmesbehov måste utredas närmare.Minkhållningen uppfyller inte tillfullo djurskyddslagens krav pånaturligt beteende. Minkarna kan inte tillfredsställa alla sinabeteendebehov. De utövar stereotyper i alltför hög grad. Minkensbehov av vatten som sysselsättning måste utredas. Rävar somhålls i burar utan tillgång till lya och hylla kan vara utsattaför kronisk stress. Denna stress medför onödigt lidande. För attförbättra rävarnas välfärd föreslås att burarna skall förses medhylla och lya före utgången av . Alla rävar föreslås fåmöjlighet att vistas på fast underlag. Utredningenanser att djurskyddsproblemen inom rävhållningen är så storaatt uppfödningen av rävar i nu förekommande burtyper, burar somendast uppfyller nuvarande lagstiftnings lägstadjurskyddsstandard med beaktande av kraven på hylla och lya,skall förbjudas om tio år.Vid utskottets utfrågning med anledning av ifrågavarandemotionsbehandling framkom bl.a. att vetenskapliga metoder föratt mäta djurs trivsel saknas. Ett omvänt förfaringssätt måstedärför användas där djurens otrivsel studeras. Följande faktorerhar betydelse för bedömningen av djurens välfärd. Grad avdomesticering (ej avgörande för djurens välfärd), skötsel ochhantering (stor betydelse), hälsa (viktig), foder, vatten ochskydd (viktig), utrymme och möjligheterna till naturligtbeteende (saknas i dagens djurmiljö). Beträffande rävarnaframhölls att dessa måste få tillgång till spaningshylla ochlya. Detta beräknas halvera stressnivån hos rävarna. Dessutombör de få vistas på ett fast underlag och burarean bör ökas.Förbättringar i förhållanden kräver ökat utrymme som germöjligheter att tillgodose djurens rörelsebehov och möjlighetertill ökad stimulans. Behovet av vatten både för sysselsättningoch tillgodoseende av kravet på möjligheter till naturligtbeteende måste undersökas ytterligare. Forskning på detta områdebedrivs både i och och det nordiska samarbete äromfattande.Utskottet vill i anslutning till de nu behandlade motionernaframhålla att i 4 § djurskyddslagen uppställt krav påatt såväl djur inom animalieproduktionen som pälsdjur skallhållas och skötas i en god djurmiljö och på ett sådant sätt attdet främjar deras hälsa och ger dem möjlighet att bete signaturligt. Denna formulering innebär att det ställs stränga kravpå ett hänsynstagande till varje djurarts behov av rörelsefrihetm.m. och till särskilda biologiska beteende i övrigt.Frågan huruvida gällande detaljföreskrifter m.m. rörandepälsdjuren står i överensstämmelse med djurskyddslagen ochdjurskyddsförordningen har prövats av justitieombudsmannen (JOsämbetsberättelse 1990/91 s. 264). JOs slutsats är attlantbruksstyrelsens föreskrifter svårligen kan förenas meddjurskyddslagens krav och att en översyn synes befogad.Utskottet delar motionärernas synpunkter så till vida atttillämpningsföreskrifterna givetvis måste utformas på ett sättsom är ägnat att uppfylla intentioner. Enligt vadutskottet erfarit pågår dock hoslantbruksstyrelsen ett arbete med en översyn av de förpälsdjursuppfödningen gällande föreskrifterna. Även SVSutredning ingår som en del i det kommande beslutsunderlaget.Översynen beräknas vara slutförd . Utskottetanser sig därför inte nu böra ta slutgiltig ställning tillfrågan om vilka krav som måste ställas på pälsdjursnäringen medhänsyn till bestämmelserna i djurskyddslagen. I avvaktan påresultatet av lantbruksstyrelsens översyn föreslår utskottet attmotionerna Jo211, Jo502 yrkandena 1, 2, 3, 4, 5, 6, och 7, Jo507yrkandena 1 och 2 samt Jo532 yrkandena 1 och 2, 1990/91:Jo526yrkandena 1, 2, 3 och 4 samt 1990/91:Jo533 yrkandena 1, 2 och 3lämnas utan någon vidare åtgärd.Mot bakgrund av det anförda bör motion 1990/91:Jo230 yrkande 1lämnas utan vidare åtgärd.Importförbud för pälsar och skinn m.m.MotionernaI flera motioner framhålls bl.a. att bensax i många länderfortfarande är en vanlig fångstmetod för pälsdjur. Bensaxen ärförbjuden i ca 65 länder världen över eftersom den ansesförorsaka mycket svårt lidande. I förbjöds bensaxen föröver . De djur som fångas med saxarna är prärievarg(vars päls kallas coyote), tvättbjörn (sjubb), mink, räv,lodjur. Bensaxen är emellertid inte selektiv. Detta innebär attäven andra djur som t.ex. hjortar, fåglar och husdjur fastnar.Bensaxen fungerar så att djurets tass, ben eller klöv kläms fastmellan två hårdfixerande metallbågar. När saxen slår tillorsakas blödningar och ibland benbrott. Det fångade djuretförsöker dra sig ur saxen men förorsakas bara ytterligareskador. Då djuret försöker gnaga av saxen skadas tänderna ochdet förekommer att käkbenet friläggs. När försöket misslyckatsangriper djuret ofta det ben som fastnat. Det är inte ovanligtatt djuret i sin förtvivlan gnager av sin egen tass för attkommma loss. Enligt motionerna har under 1989framlagt ett förslag om importförbud för pälsskinn från ländermed oetiska fångstmetoder. Lagförslaget, som avses träda i kraftden , innebär ett förbud för import av pälsar frånländer där fångstsaxar ännu används eller där fångtsmetoderna iövrigt inte motsvarar internationellt överensskommen standard.De djur som anges är bl.a. bäver, utter, prärievarg, varg,lodjur, vildkatt, sobel och sjubb.Enligt motion Jo510 (c) engagerar sig allt fler i emotde olika former av lidande som djur utsätts för. Många människorengagerar sig också i arbetet för att förbättra situationen fördjur långt utanför vårt lands gränser. Ett exempel på detta ärdet framgångsrika arbetet med att skapa en ökad opinion motimport av skinn av utrotningshotade djur. Allt fler arbetardessutom med att begränsa import av skinn från djur som fångatsmed plågsamma -- och i otillåtna -- metoder. I jaktlagenfastslås att jakten skall bedrivas så att viltet inte utsättsför onödigt lidande och i jaktstadgan finns regler om vilkafångstredskap som får användas. I många länder är det alltjämttillåtet att använda fångstmetoder som är synnerligen plågsammaför djuren. Bland de värsta exemplen härpå är bensaxen. Detfinns även andra grymma fångstredskap såsom pålsaxen ochfixeringssaxen. Även om vi i vårt land förbjudit de mestplågsamma fångstmetoderna bidrar vi genom importen av skinn tillatt sådana fångstmetoder alltjämt utnyttjas och tillåts i mångaländer. Enligt motionären borde man även arbeta för att hindraimport av skinn från djur som fångats med i avdjurskyddsskäl förbjudna metoder. Ett importförbud skall ses somett medel att få återstående länder -- i vart fall de ländervarifrån vi importerar dessa skinn -- att förbjuda de mestplågsamma fångstmetoderna. Importförbudet skulle även kunnabidra till att väcka intresse och opinion i olika länder förstörre hänsynstagande till djurens situation och lidande. Om ettimportförbud skulle komma att betraktas som ett otillåtethandelshinder bör ansträngningar göras för att sådanaimportbegränsningar blir accepterade. Det finns i dettasammanhang anledning att erinra om arbete pådetta område. Utöver det senaste förslaget om importförbud harkommissionen, som en del av ett förslag till ettnaturskyddsdirektiv, tagit ett första steg med sittförslag om förbud att tillverka, sälja eller användafångstsaxar. beslutade EG att medlemsstaternaskulle förbjuda kommersiell införsel av pälsskinn och varor avpälsskinn av vissa sälungar. Detta först tidsbegränsade förbudhar permanentats. Mot bakgrund av ovan redovisadeåtgärder och förslag i EG bör förutsättningarna ha ökat för attSverige skall kunna införa importbegränsningar (yrkande 1).Sverige bör även på andra sätt i olika internationella foraverka för en humanisering av fångstmetoderna och ett förbud motanvändning av plågsamma fångstredskap. Ett sådant arbeteskulle vara en logisk fortsättning på engagemang ochinsatser för att förbättra miljö och andra förhållanden ivärlden (yrkande 2). Enligt motion Jo517 (c) engagerar sig alltfler i djurens situation. Ett medvetande om de olika typer avlidanden som djuren utsätts för har spridit sig ochvuxit till en stark opinion. Bl.a. har detta resulterat i endjurskyddslag som blivit mycket uppmärksammad internationellt.Sverige har gjort sig känt som ett av världens mer djurvänligaländer. Även om vi i vårt land tagit avstånd från grymmafångstmetoder genom att förbjuda dem, så bidrar vi ändå tillfortsatt användning av exempelvis bensaxar. Vi importerarnämligen skinn och päls från länder där saxfångst är tillåten.Eftersom denna grymma fångstmetod är förbjuden i bordedet vara naturligt att inte heller tillåta import av skinn ochpälsar från länder där denna barbariska metod tillåts. Medhänvisning till det anförda bör hos regeringen begäraförslag till lag om förbud mot import av skinn och päls frånländer där saxfångst är tillåten. Krav på importförbud framförsäven i motionerna 1990/91:Jo519 (v) och 1990/91:Jo527 (fp). Äveni motion Jo535 (m) betonas det i rådande engagemangetför djurens situation. Ett medvetande om de olika typer avlidande som djuren utsätts för har spridit sig och vuxit till enstark opinion. Detta har i sin tur bl.a. resulterat i endjurskyddslag som blivit mycket uppmärksammad internationellt.Sverige har gjort sig känt som ett av världens djurvänligasteländer. I har vi tagit avstånd från grymma fångstmetodersom bensaxen. Ändå bidrar vi till en fortsatt användning avbensaxar genom att importera pälsar från länder där saxfångst ärtillåten. Pälsar importerade från länder som tillåter saxfångstskall enligt motionärerna märkas så att det klart framgår attpälsen kan komma från djur fångade med bensax. Krav på märkningav importerade pälsskinn som kommer från länder som tillåterbensax framförs även i motion Jo536 (v). Motionärerna framhålleratt allt fler i vårt land engagerar sig i djurens situation.Detta har bl.a. resulterat i en internationellt uppmärksammaddjurskyddslag. Det är nu dags att agera mot användandet avbensax vid djurfångst. Bensaxen anses förorsaka mycket svårtlidande för djuren och den är inte selektiv. Andra icke önskadedjur fastnar. Vi bidrar till fortsatt användning av denna grymmafångstmetod genom att importera pälsar från de länder därsaxfångst är tillåten. Märkning av pälsverk som importeras frånländer som tillåter bensax skulle ge konsumenten möjlighet attkunna välja bort sådana skinn. På så sätt stimuleras en humanaresyn på djur i dessa länder.Utskottets övervägandenSverige kan betraktas som ett föregångsland vad gällerföreskrifter som syftar till att minimera riskerna för att djurskall förorsakas onödigt lidande i samband med jakt medfångstredskap. Den testverksamhet som bedrivs vid statensveterinärmedicinska anstalt har bl.a. inneburit ett flertalförändringar av jaktförordningen i denna riktning. äräven engagerat i arbetet inom internationella fora med olikafrågor som berör jakt och fångstmetoder. Den 14 april 1983ratificerade konventionen om skydd av europeiska vildadjur och växter samt deras naturliga miljö ().Konventionen innehåller bl.a. en indelning av djurarterna i tvåolika skyddsklasser (konventionens bilaga 1 och 2).