bet · GE01KrU11 · 1991-02-12 00:00:00 — I detta arbete kan ett samarbete meduniversitetens arkeologiska institutioner utvecklas.Institutionen anser att universitetsforskarnas kunskaperskulle kunna utnyttjas i större utsträckning iuppdragsverksamheten. Institutionen är angelägen att utvecklaett sådant samarbete med ansvariga för uppdragsverksamhet.Institutionen anför att den skulle kunna ansvara förexploateringsundersökningar när de är av speciellt intresse förforskning som pågår inom institutionen, men ser storasvårigheter i att bygga upp en egen organisation för meraomfattande uppdragsverksamhet och anbudsgivning.Bilaga till UHÄs yttrande: i överlämnas till UHÄ ett yttrandefrån yttrandet anförs bl.a. följande.Det kan umiddelbart synes rigtigt at udbydeRiksantikvarieämbetets samt museernes og universiteternesudgravninger i licitation [anbudsförfarande]. Konkurrence er enbåde rimelig og nyttig ting, og man skal givetvis ikke ignoreredenne mulighed for at få sine omkostningsrammer justeret. Itilfældet arkæologiske undersøgelser kan det dog være megetsvært at isolere omkostningerne ved den enkelte aktivitet fra denødvendige investeringer i det større apparat, der er bygget opaf administrative og forskningsmæsige grunde, og hvis eksistensog vedligeholdelse er forudsætningen for de enkelte aktiviteter.Jeg tænker her først og fremmest på de store centraledata-baser, arkiver, m.v.I yttrandet anförs att det i andra nordeuropeiska länderställs högre krav på utgrävningspersonalens utbildning än iSverige.Set i et sådant perspektiv kunne en internationalisering afarbejdet kombineret med en begrænset og først og fremmest styretlicitation givetvis arkæologien ogkulturmindeforvaltningen længere frem og skabe ny viden. Detskal heller ikke udelukkes, at der vil kunne spares penge, mendet er næppe tilfældet i nævneværdigt omfang ved de enkelteaktiviteter. Derimod kunne der være tale om enkvalitetsforbedring, f.eks. ved samarbejde, og gerne overlandesgrænserne.En besparing inom kulturmiljöförvaltningen skall enligtinstitutionen snarare sökas inom det administrativa området.Bilaga till UHÄs yttrande: yttrandet till UHÄ från i framhålls attanbudskonkurrens i viss mån redan finns, då det på den svenskamarknaden finns firmor som sysslar med utgrävning på kommersiellbasis. Det framhålls att kvalitetskraven måste vara vägledandenär uppdrag läggs ut.Bilaga till UHÄs yttrande: för arkeologi vid i anförföljande.Vi instämmer i motionens tanke att det nuvarande systemet föranbudsförfarande för undersökningar av fast fornlämning börkunna luckras upp. I praktiken har den statliga myndighetenmonopol på anbudslämnande, men det är helt rimligt att ävenvissa andra institutioner med tillgång till högt kvalificeradoch bred vetenskaplig kompetens, utgrävningserfarenhet ochutrustning kan delta i anbudsförfarandet, i första handuniversitetsinstitutioner, men även fältarbetsorganisationer it.ex. stiftelseform med tillgång till motsvarande kompetens.Enligt institutionens mening förefaller det direkt olämpligtatt även låta enskilda forskare ingå i anbudssystemet.Plan- och bostadsverketI sitt yttrande ställer sig frågande till ettanbudsförfarande. anför bl.a. följande.Ingrepp i fast fornlämning kräver, för att fylla sinvetenskapliga funktion, en samordning på många plan: inriktningoch metod för undersökning, kontroll och uppföljning avundersökning, utvärdering och rapportering av resultatet.Samordningen av den arkeologiska dokumentationen sker påRiksantikvarieämbetet, vars verksamhet granskas på sedvanligtsätt av RRV.I motionen ställs företagsekonomiska krav mot devetenskapliga. finner inte detta svara motkulturminneslagens anda.En fri företagsamhet förekommer t.ex. vid ett antallänsmuseer, med en kompetensutveckling som då ändå måsteanpassas till en gemensam forskningsram, där RAÄ äger denövergripande kunskapen. Eventuell ekonomisk vinst medkonkurrensförfarandet skulle sannolikt motverkas av en utökadorganisation och administration för kontroll avundersökningsresultaten. Detsamma skulle även gälla deltagandeav utländska "entreprenörer" i dokumentationsarbetet.Konkurrensförfarandet vid utgrävningar tror bara ledertill en marginell sänkning av exploateringskostnaden.Dokumentationsmetodiken, med sin vetenskapliga inriktning,ställer för alla undersökare likartade krav. Någon "standard"med på förhand givna dokumentationskostnader att konkurrerautifrån, är svårt att uppställa. Undersökningssituationerna ärmycket varierande. Enda alternativet till reell besparing avdokumentationskostnad vore att sänka den vetenskapligaambitionsnivån.Länsmuseernas samarbetsrådI sitt yttrande redovisar länsmuseernas samarbetsrådinledningsvis bakgrunden till nu gällande bestämmelser och vilkasom utför exploateringsundersökningar. Rådet anför vidareföljande.I motionen hävdas att har ett reelltmonopol på arkeologiska undersökningar. Detta är en betydandeöverdrift. Enligt den redovisning som presenteras iriksantikvarieämbetets rapportserie Arkeologi i , och sombygger på uppgifter från alla arkeologiskt verksammainstitutioner, utförs ca 2/3 av de 4--500 arkeologiskaundersökningarna i landet av riksantikvarieämbetetsundersökningsverksamhet genom de olika platskontoren. Den övrigatredjedelen utförs av ett 40-tal institutioner, främstlänsmuseer, vissa kommunala museer samtuniversitetsinstitutioner. Det är emellertid helt klart att devolymmässigt dominerade arkeologiska undersökningarna samtutredningarna kopplade till exploateringsprojekt sommotorvägsbyggen, gasledningar och störrebebyggelselokaliseringar utförs av ämbetet. Undersökningar avsådan karaktär innebär i regel en alltför stor belastning,personellt, administrativt och lokalmässigt på museerna; de kanf.n. bäst utföras av det expertorgan som riksantikvarieämbetetsundersökningsverksamhet utgör.Vilka undersökningar som skall utföras av länsmuseerna respämbetets olika platskontor regleras i flera fall av avtal mellaninstitutionerna. I de fall länsmuseerna utför s.k.exploateringsundersökningar är dessa i regel av mindreomfattning. Enligt samarbetsrådets uppfattning torde emellertidflera länsmuseer kunna öka sin andel avexploateringsundersökningarna. Detta förutsätter i flera fallbasinvesteringar i lokaler och teknisk utrustning.I fråga om anbudskonkurrens anför samarbetsrådet följande.Det finns såvitt samarbetsrådet kunnat finna ingenting ikulturminneslagens bestämmelser som formellt hindraranbudsförfarande i samband med arkeologiska undersökningar.Länsstyrelsen bestämmer om vilka villkor som skall gälla för enfornlämnings borttagande, föreskriver vilken institution somskall utföra undersökning och anger kostnad för undersökning.Länsstyrelsen beslutar också om särskild utredning ochförundersökning.Det är emellertid enligt samarbetsrådets uppfattning intesannolikt att ett anbudsförfarande skulle minska de arkeologiskaundersökningskostnaderna. Helt frånsett att arkeologiskaundersökningar utförs till självkostnadspris och medytterst knappa ekonomiska marginaler ter sig tanken stötande attundersökningar som skall genomföras med en vetenskapligtdefinierad målsättning skulle bjudas ut till institutioner ochföretag som av vinstintresse måste eftersträva en lågarbetskostnad.Samarbetsrådet finner det föreslagna anbudsförfarandet fögarealistiskt. Möjligheten att minska kostnaderna för arkeologiskaundersökningar måste i stället grundas på god planering ochtidiga samråd med antikvariska myndigheter och institutioner.HSBs RiksförbundHSBs Riksförbund anför bl.a. följande.HSB instämmer i och tillstyrker motionärernas förslag. Inteminst i tider då byggkostnaderna kraftigt stiger bör allamöjligheter tillvaratas att hålla dessa och därmedboendekostnaderna tillbaka. Härtill kommer just med avseende påden fråga som aktualiseras i motionen, att fortsatt bebyggelse,såväl i äldre bebyggelsemiljö som i tidigare i modern tidobebyggda områden allt oftare sker på platser, där gamlakulturlager påträffas. Innan bebyggelse därvidlag får ske krävergällande kulturminneslagstiftning, att undersökning och iblandutgrävning skall ske innan marken får ianspråktas för nybebyggelse.I motionen påpekas att "har ett reelltmonopol på de utgrävningar som kan behöva göras". HSB instämmeri sak i påpekandet samt vill kraftigt understryka, attkostnaderna härför sannolikt kan sänkas betydligt omanbudskonkurrens får tillämpas, så att andra kompetentaföreträdare för arkeologisk sakkunskap än riksantikvarieämbetetkan anlitas.För att belysa frågan och det angelägna i att åtgärder vidtasredovisas ett för HSB aktuellt ärende rörande en arkeologiskförundersökning, där på länsstyrelsensbegäran lämnat en offert, vilken HSB ansett vara"orimligt dyr" i förhållande till vad ett konsultföretag, ,angett för samma åtgärder. Företaget hade beräknat kostnadernatill 3,3 milj.kr. (inkl. 0,3 milj.kr. för förundersökning inkl.markskadeersättning), medan beräknatkostnaderna för erforderliga åtgärder till 8,5 milj.kr. (inkl.0,7 milj.kr. för förundersökning inkl. markskadeersättning).Sedan beslutat att arkeologisk förundersökningskall ske och medgivit att RAÄ utför undersökningen har HSBStockholm hos regeringen anfört besvär över länsstyrelsensbeslut. kommenterar i sitt yttrande regeringensbeslut enligt följande.Regeringen har i beslut (dnr 2941/89) avslagitöverklagandet. I regeringens beslut, sid. 2 Ö, anförs att lageninte säger något om vem som får utföra aktuella undersökningar,att har ansvar för att undersökningarna blirsakkunnigt och objektivt utförda inom en rimlig ekonomiskram (HSBs understrykning) samt att därför "måstevara den som beslutar vem som skall utföra undersökningarna".HSB konstaterar att ingen invändning gjorts mot AKABskompetens att delta i arkeologiska undersökningar. HSBStockholms påvisande av de orimliga proportionerna mellan AKABsoffert och kostnadsuppskattning var dockenligt regeringen inte skäl att frångå bedömning.HSB vill med exemplet visa att den ekonomiska aspekten bör gesbetydligt större tyngd vid bedömningen.HSBs Riksförbund bifogar besvärsskrivelsen den 7 september1989 till regeringen från HSB samt regeringens beslutden 19 april 1990.Bilaga till HSBs Riksförbunds yttrande: Regeringsbeslut den 19april 1990 om överklagande rörande tillstånd till arkeologiskförundersökning enligt lagen (1988:950) om kulturminnen m.m.-- -- --Enligt 2 kap. 12 § lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. fårlänsstyrelsen lämna tillstånd till att en fornlämning rubbas,ändras eller tas bort. Om lämnar ett sådanttillstånd får den enligt 2 kap. 13 § samma lag bl.a. ställa somvillkor för tillståndet att en särskild undersökning sker avfornlämningen för att dokumentera den. får vidare,innan den prövar en ansökan om ingrepp i en fornlämning, beslutaatt en arkeologisk förundersökning skall genomföras. Syftet meden förundersökning är att ge tillfredsställandeunderlag för en kommande prövning av behovet av särskildundersökning. I lagen sägs inte något om vem som får utföradessa undersökningar. har dock ansvar för attundersökningarna blir sakkunnigt och objektivt utförda inom enrimlig ekonomisk ram. måste därför vara den sombeslutar vem som skall utföra undersökningarna.-- -- --InnehållsförteckningSammanfattning1Motioner1Ärendets beredning2Gällande lagbestämmelser, m.m.2Bidrags- och lånemöjligheter5Den arkeologiska undersökningsverksamheten i landet6Sammanfattning av remissyttranden över motion 1989/90: Kr256yrkande 147Utskottet11Inledning11Huvudprincipen i kulturminneslagen om skydd för fastafornlämningar11Kostnadsansvaret vid arkeologiska utgrävningar12Konkurrens vid arkeologiska undersökningar14Den geografiska spridningen av arkeologiska undersökningar16Hemställan18Reservationer181. Anbudsförfarande vid arkeologiska undersökningar (m.m.)182. Den geografiska spridningen av arkeologiska undersökningar(mp)20Bilaga och statens historiska museer22Universitets- och högskoleämbetet31Plan- och bostadsverket36Länsmuseernas samarbetsråd36HSBs Riksförbund37