bet · GF01LU14 · 1991-12-03 00:00:00 — Enligt motionärerna skulle en sådan försäkring leda till ettminskat och mera ansvarsfullt bruk av farliga kemikalier, tillföra ekonomiskaresurser till olycksfallsförebyggande åtgärder samt framför allt förbättraersättningsmöjligheterna för de skadelidande.Utskottet har tidigare behandlat frågan om obligatorisk ansvarsförsäkring förkemikalieskador (se /90:LU9).Utskottet har därvid framhållit att en ansvarsförsäkring endast täcker detskadeståndsansvar som enligt gällande rätt kan utkrävas avskadevållaren/försäkringstagaren. Genom en obligatorisk ansvarsförsäkring kanman således inte komma till rätta med bristfälligheter i detskadeståndsrättsliga regelsystemet. För att man skall kunna åstadkomma ettförbättrat skydd för de skadelidande och öka företagens benägenhet att vidtaförebyggande åtgärder krävs alltså i första hand en skärpning avansvarsreglerna. Sådana skärpta ansvarsregler övervägdes också, har utskottetpåpekat, inom ramen för det inom pågående arbetet med enlagstiftning för produktskador. Utskottet, som ansett sig inte böra föregriparegeringens ställningstagande till frågan om produktansvarets utformning, hardock framhållit att om en lagstiftning på produktskadeområdet genomförs kanspörsmålet om en försäkring för kemikalieskador komma i ett annat läge. Motdenna bakgrund har utskottet ansett att det fanns anledning att då uppställakrav på en obligatorisk ansvarsförsäkring för kemikalier.Utskottet har ovan förordat att en ny lag om produktansvar införs. Denna laginnebär att tillverkare och importörer åläggs ett strikt skadeståndsansvar förde person- och sakskador som en produkt orsakar på grund av en säkerhetsbrist.Utskottet kan konstatera att förutsättningarna för införandet av obligatoriskansvarsförsäkring härigenom ändrats. Det finns dock enligt utskottets meningall anledning att förmoda att näringsidkarna själva tar initiativ till attansvarsförsäkra sig och/eller att anpassa gällande produktansvarsförsäkringartill de nya ansvarsreglerna. Genom att utskottet ovan förordat att lagen skallträda i kraft först har näringsidkarna också getts skäligttidsutrymme härför. Vidare utgår utskottet från att regeringen följerutvecklingen på detta område och, om det skulle visa sig attansvarsförsäkringar inte tecknas i erforderlig omfattning, tar de initiativ somfår anses påkallade. Mot bakgrund av det anförda finner utskottet att motion1989/90:L614 inte bör föranleda någon åtgärd. beträffande lagens rubrikatt med bifall till motion 1991/92:L2 yrkande 1 och med avslag påpropositionen i denna del beslutar att lagens rubrik skall varaProduktansvarslag,s.y. (s)2. beträffande undantag för läkemedelatt med avslag på motion 1991/92:L1 antar det i propositionenframlagda lagförslaget, såvitt avser 4 §,3. beträffande utvecklingsskadoratt med bifall till motion 1991/92:L2 yrkande 2 och med anledningav motion 1989/90:L717 yrkande 6 antar det i propositionen framlagdalagförslaget, såvitt avser 8 § med den ändring att paragrafen erhåller i bilaga2 som Utskottets förslag betecknade lydelse,res. 1 (s)men. (v) delvis4. beträffande skadeståndsansvariga m.m.att med avslag på motion 1989/90:L721 yrkandena 9 och 10, motion1990/91:L736 yrkandena 7 och 8 samt motion 1991/92:L2 yrkande 3 antar det ipropositionen framlagda lagförslaget, såvitt avser 1, 6 och 7 §§,5. beträffande undantag från importörsansvaretatt lägger propositionen i denna del (avsnitt 2.5.4) tillhandlingarna,6. beträffande produktansvar för offentlig verksamhetatt med anledning av motionerna 1989/90:L707 yrkande 6 och1991/92:L2 yrkande 6 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört,7. beträffande en särskild jämkningsregel i produktansvarslagenatt med anledning av motion 1991/92:L2 yrkande 4 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört,res. 2 (s)men. (v) delvis8. beträffande jämkningsregeln i skadeståndslagen m.m.att avslår motion 1991/92:L2 yrkandena 5 och 9,9. beträffande krav på bevis om orsakssambandatt utan ställningstagande till vad regeringen anfört läggerpropositionen i denna del (avsnitt 2.8.1) till handlingarna,10. beträffande skadeståndsrättsliga specialregleratt lägger propositionen i denna del (avsnitt 2.10.2) tillhandlingarna,11. beträffande Haagkonventionenatt lägger propositionen i denna del (avsnitt 2.11) tillhandlingarna,12. beträffande lagförslaget i övrigtatt med bifall till motion 1991/92:L2 yrkande 10 antar det ipropositionen framlagda lagförslaget, i den mån det inte omfattas av vadutskottet hemställt ovan under momenten 1--4, med den ändringen att tidpunktenför ikraftträdandet bestäms till ,13. beträffande EG-anpassningatt avslår motion 1990/91:L716 yrkande 10 i den mån yrkandet intetillgodosetts genom vad utskottet hemställt ovan,14. beträffande produktansvaret i konsumentköplagen m.m.att avslår motion 1991/92:L2 yrkandena 7 och 8,15. beträffande obligatorisk ansvarsförsäkring för kemikalieratt avslår motion 1989/90:L614.Stockholm den 3 december 1991På lagutskottets vägnarMaj-Lis LööwI beslutet har deltagit: (), (), OweAndréasson (s), (), (), (),(), (), (nyd), (), (), (), (), () och ().Från , som inte företräds av någon ordinarie ledamot iutskottet, har suppleanten () närvarit vid den slutligabehandlingen av ärendet. Utvecklingsskador (mom. 3), , , , , och (alla s) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 8 börjar med "Utskottetvill" och på s. 9 slutar med "yrkande 6" bort ha följande lydelse:Enligt utskottets mening finns det flera starka skäl som talar för attutvecklingsskador -- i enlighet med propositionen -- inte bör undantas frånproduktansvaret. Utskottet vill härvid peka på att en stor del av värdet medett strikt ansvar för produktskador ligger just däri att den skadelidande harrätt till ersättning för utvecklingsskador. Ett undantag för utvecklingsskadorskulle vidare kunna motverka tillverkningsindustrins intresse att satsa påforskning för att få kännedom om okända skaderisker. Om industrin istället åläggs ett strikt ansvar för utvecklingsskador, kan det vara ettincitament för en ökad satsning på sådan forskning. Ett ytterligare starkt skälär de processekonomiska följderna. Genom att skadeståndsansvaret kommer attgälla oavsett om en produkt har en säkerhetsbrist eller inte uppnår man en klaransvarsregel som kan motverka processer och leda till att den skadelidande kanfå sin ersättning snabbare. Om å andra sidan tillverkaren skulle ges möjlighetatt -- i enlighet med motionärernas önskemål -- undgå ansvaret genom att bevisaatt det förelåg en utvecklingsskada skulle det kunna medföra att han ådrog sigstora kostnader för utredning och bevisning. För att tillverkaren skall gå frifrån skadeståndsansvar får det nämligen, som påpekas i propositionen,förutsättas att han förebringar utredning om vetenskapens och teknikens mestavancerade ståndpunkt då han satte produkten i omlopp. Attstyrka ett sådant påstående torde i allmänhet vara svårt, och det finns då enbetydande risk för att den ansvarige i onödan drar på sig stora kostnader.Som anförs i propositionen är emellertid frågan om ansvaret förutvecklingsskador framför allt en fråga om vem som rimligen bör bära kostnadenför dessa skador. Tre slags kostnadsbärare kan komma i fråga, nämligen detallmänna, den skadelidande och tillverkaren eller någon annan som hartillhandahållit den skadegörande produkten. Enligt gällande rätt bär detallmänna en stor del av kostnaden för personskador genom socialförsäkringen.Resten av kostnaderna får den skadelidande bära, medantillverkar- och leverantörssidan går helt fri från kostnadsansvar. Att detallmännas ansvar skall kvarstå oförändrat har inte ifrågasatts. Däremot talarövervägande skäl för att återstående kostnader nu bör läggas på tillverkareeller leverantörer och inte längre bäras av den skadelidande. I anslutninghärtill vill utskottet framhålla att det för den som lidit skada av en produktär ointressant om produkten var optimal i förhållande till de tekniska ochvetenskapliga erfarenheterna vid den tid då produkten lämnade tillverkarenskontroll. För den skadelidande är det väsentliga att produkten rent faktiskthar vållat en skada. Ett undantag för utvecklingsskador skulle också mot dennabakgrund te sig egendomligt. En sådan lösning skulle heller inte vara isamklang med vare sig den riskfördelning som är vanlig i svensk skadeståndsrätteller strävandena att skapa ett fullgott konsumentskydd.När det slutligen gäller den svenska exportindustrins konkurrensförmåga iförhållande till vill utskottet understryka att EG-direktivetsundantag för utvecklingsskador (artikel 7 e) är synnerligen restriktivtutformat. En första kraftig begränsning ligger i definitionen av vad som är enutvecklingsskada. Vidare måste beaktas att det är producenten som harbevisbördan för påståendet att det föreligger en utvecklingsskada. I självaverket torde därför en lagstiftning på grundval av EG-direktivetsundantagsregel i praktiken sällan ge ansvarsfrihet. Även om den svenska lageninte skulle undanta utvecklingsskador, blir det således i realiteten inte någonmer betydelsefull skillnad mellan förhållandena för den svenska industrin ochför industrin i de som valt att följa EG-direktivet på denna punkt.Några nackdelar i konkurrenshänseende behöver därför knappast befaras.Sammanfattningsvis anser utskottet alltså att de skadelidande skall ha rätttill ersättning för utvecklingsskador på samma sätt som för andraproduktskador. Utskottet ställer sig således bakom propositionen i denna deloch avstyrker bifall till motionerna 1991/92:L2 yrkande 2 och 1989/90:L717yrkande 6. Utskottet har i övrigt ingen erinran mot propositionens förslag omproduktansvarets innebörd.dels att utskottets hemställan under moment 3 bort ha följande lydelse:3. beträffande utvecklingsskadoratt med avslag på motionerna 1989/90:L717 yrkande 6 och 1991/92:L2yrkande 2 antar det i propositionen framlagda lagförslaget såvitt avser 8 §,2. En särskild jämkningsregel i produktansvarslagen (mom. 7), , , , , och (alla s) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 13 börjar med "" och på s. 14 slutar med "avstyrks följaktligen" bort ha följandelydelse:I likhet med vad som anförs i propositionen finner utskottet attEG-direktivet inte utgör något hinder mot att vi för produktskadornas delbehåller den nuvarande jämkningsbestämmelsen i skadeståndslagen. Det finnsockså starka skäl för en sådan ordning. En grundläggande tanke bakomutformningen av produktansvarslagstiftningen är, som påpekas i propositionen,att varor i det moderna samhället tillverkas och distribueras i sådana formeratt det är omöjligt för enskilda människor att själva undersöka och bedömavarornas egenskaper. Den enskilde tvingas därför lita på att tillverkaren ochdistributören noggrant kontrollerar sina produkter och tydligt informerar omeventuella skaderisker. Vid produktskador gör sig alltså intresset av ettfullgott skydd för konsumenterna gällande med alldeles särskild styrka. Det kandå inte gärna komma i fråga att på detta område göra ett avsteg från vad somnormalt gäller i fråga om jämkning av skadestånd vid personskador och därigenomavsevärt försämra den skadelidandes möjligheter att få ersättning för sinaförluster. En jämkningsregel rörande personskador efter mönster avEG-direktivet skulle emellertid innebära just en sådan försämring. frånkonsumentskyddssynpunkt är det således angeläget att på produktskadeområdetnågra avsteg inte görs från den ordning som normalt gäller vid andra fall avpersonskador. Enligt utskottets mening finns det inte heller någon anledningatt befara att jämkningsbestämmelsen i skadeståndslagen skulle leda tillresultat som blev oskäligt betungande för dem som bär ansvaret förproduktskador. Det bör nämligen kunna krävas av näringsidkarna att de haransvarsförsäkringar som täcker det skadeståndsansvar som kan uppkomma i derasverksamhet. Ett tillfredsställande försäkringsskydd får också anses ligga inäringsidkarnas eget intresse.På grund av det anförda delar utskottet uppfattningen i propositionen att denallmänna jämkningsbestämmelsen i skadeståndslagen bör gälla även vidproduktskador. Utskottet avstyrker därmed bifall till motion 1991/92:L2 yrkande4. Utskottets ställningstagande innebär att utskottet ställer sig avvisandeockså till yrkande 9 i motionen.dels att utskottets hemställan under moment 7 bort ha följande lydelse:7. beträffande en särskild jämkningsregel i produktansvarslagenatt avslår motion 1991/92:L2 yrkande 4,Särskilt yttrandeLagens rubrikMaj-Lis Lööw, , , , , och (alla s) anför:Enligt vår mening skulle det ha varit en fördel om den nya lagen -- i likhetmed andra skadeståndsrättsliga speciallagar -- i stället fått rubrikenproduktskadelagen. Vi avstår emellertid från att framställa något yrkande härommed hänsyn till att frågans betydelse trots allt är begränsad.Meningsyttring av suppleantMeningsyttring får avges av suppleant , eftersom partietinte företräds av ordinarie ledamot i utskottet.John () anför:Jag delar den uppfattning som förs fram av utskottets socialdemokratiskaledamöter i reservation 1 om utvecklingsskador och reservation 2 om en särskildjämkningsregel i produktansvarslagen.Mot bakgrund härav anser jag att utskottet under moment 3 och 7 borde hahemställt:3. beträffande utvecklingsskadoratt med avslag på motionerna 1989/90:L717 yrkande 6 och 1991/92:L2yrkande 2 antar det i propositionen framlagda lagförslaget såvitt avser 8 §,7. beträffande en särskild jämkningsregel i produktansvarslagenatt avslår motion 1991/92:L2 yrkande 4,I propositionen framlagt lagförslag Av utskottet framlagt förslag till ändring i propositionens lagförslagBilaga 2Regeringens förslagUtskottets förslag8 §Skadeståndsskyldig enligt 6 eller 7 § är inte den som1. visar att han inte har satt produkten i omlopp i en näringsverksamhet,2. gör sannolikt att säkerhetsbristen inte fanns när han satte produkten iomlopp, eller2. gör sannolikt att säkerhetsbristen inte fanns när han satte produkten iomlopp,3. visar att säkerhetsbristen beror på att produkten måste stämma överens medtvingande föreskrifter som har meddelats av en myndighet.3. visar att säkerhetsbristen beror på att produkten måste stämma överens medtvingande föreskrifter som har meddelats av en myndighet, eller4. visar att det på grundval av det vetenskapliga och tekniska vetandet vidden tidpunkt då han satte produkten i omlopp inte var möjligt att upptäckasäkerhetsbristen. Sammanfattning 1Propositionen 2Motionerna 2Motioner väckta med anledning av propositionen 2Motioner väckta under den allmänna motionstiden /90 3Motioner väckta under den allmänna motionstiden /91 3Utskottet 4Inledning 4Propositionens huvudsakliga innehåll 5Lagens rubrik 6Lagens tillämpningsområde 6Utvecklingsskador 8Produktansvarets omfattning 9Skadeståndsansvariga 10Kretsen av skadeståndsskyldiga 10Undantag från importörsansvaret 11Näringsverksamhet 12Skadelidandes medvållande 13Krav på bevis om orsakssamband 14Förhållandet mellan produktansvarslagen och annan skadeståndsrättsliglagstiftning 15Haagkonventionen om tillämplig lag vid produktansvar 16Produktansvarslagens ikraftträdande 17Produktansvaret i konsumentköplagen och konsumenttjänstlagen 17Obligatorisk ansvarsförsäkring för kemikalier 18Hemställan 19Reservationer 21Utvecklingsskador (s) 21En särskild jämkningsregel i produktansvarslagen (s) 23Särskilt yttrandeLagens rubrik (s) 24Meningsyttring (v) 24Bilaga 1 I propositionen framlagt lagförslag 25Bilaga 2 Av utskottet framlagt förslag till ändring i propositionenslagförslag 28