bet · GF01TU2 · 1991-11-12 00:00:00 — Det är enligtutskottets mening numera dags för en omprövning av TSVs beslut.Utskottet förutsätter att en omprövning av detta beslut skallkomma till stånd utan att behöver ta något initiativhärför.Genom TSVs ovannämnda två förslag beträffande ett nytthastighetsgränssystem har en omprövning av det nuvarandesystemet aktualiserats. Därmed får syftet med här aktuellamotionsförslag anses vara i princip tillgodosett. Utskottet, somutgår från att motionsförslagen kommer att uppmärksammas isamband med omprövningen, anser inte att de bör föranleda någotinitiativ av . De avstyrks därför i avvaktan påresultat av den fortsatta beredningen av TSVs förslag.3.1.3 Befogenhet att föreskriva hastighetsbegränsningarSom nämnts i det föregående äger TSV enligt 64§ tredjestycket VTK föreskriva att högsta tillåtna hastighet skall vara90 eller i stället för någon av bashastigheterna (50och 70km/tim).Uttalanden i ett avsnitt om regional miljö i 1987/88 årstrafikpolitiska proposition (s.87--89), vilka riksdagenlämnade utan erinran (bet. /88:23 s.18, rskr. 324), haransetts utgöra stöd för att TSV -- inom ramen för en sammanvägdbedömning -- äger beakta miljöskäl vid fastställande avhastighetsgränser för enskilda vägsträckor.I fråga om lokala hastighetsgränser -- som enligt 147§ VTKskall avse viss väg eller vägsträcka eller samtliga vägar inomett visst område och vara motiverade av hänsyn tilltrafiksäkerheten, framkomligheten eller miljön -- äger enligtnämnda paragraf föreskriva sådana gränser i frågaom vägar för genomfartstrafik och kommunen i fråga om övrigavägar.I nio motionsförslag tas upp frågor om befogenheten attföreskriva hastighetsbegränsningar.I motionerna T434 (s) yrkande 2 och T412 (mp) yrkande 5begärs att TSV skall ha entydig rätt att föreskrivahastighetsbegränsningar även av miljöskäl.I motionerna T434 (s) yrkande 1, T267 (fp) yrkande 2 ochT412 (mp) yrkande 6 begärs att länsstyrelse av miljöskäl skallfå föreskriva hastighetsbegränsningar för längre vägsträckor ochstörre områden än som inryms i nuvarande befogenhet förlänsstyrelse.I motionerna T81 (mp) yrkande 2, T231 (mp) yrkande 9, T412(mp) yrkande 7 och T435 (mp) begärs att kommun skall fåföreskriva sänkning av högsta tillåten hastighet av hälso-,säkerhets- och miljöskäl inom sitt område.I TSVs rapport om kriterier för bestämmande av hastighet pålandsbygdsvägar m.m. förutsätts det att bashastigheterna 50km/tim inom tättbebyggt område, utom tättbebyggtområde och på motorväg skall föreskrivas iVTK.Lokala hastighetsbegränsningar (i intervall om )föreslås i TSVs rapport få föreskrivas av länsstyrelse på vägarmed genomfartstrafik och av kommun på övriga vägar. Länsstyrelseföreslås också få föreskriva särskilda hastighetsbegränsningar(höjning till högst inom tättbebyggt område ochhöjning utom tättbebyggt område).Frågor om befogenhet för TSV, länsstyrelse och kommun attföreskriva hastighetsbegränsningar har sålunda aktualiseratsgenom TSVs ovannämnda förslag. Utskottet förutsätter att såvältrafiksäkerhetsintressen som miljöintressen beaktas vidfördelningen av befogenheten att föreskriva hastighetsgränser.Motionsförslagen avseende denna befogenhet för TSV kandärför lämnas utan initiativ av . De avstyrks sålunda.Mot sagda bakgrund avstyrker utskottet vidaremotionsförslagen om samma befogenhet för länsstyrelse.Slutligen avstyrker utskottet av samma skäl motionsförslagenom befogenhet för kommun att föreskriva hastighetsgränser.3.2 Påföljder för hastighetsöverskridandenFör beräknade man att ungefär hälften avtrafiken gick med hastigheter över de tillåtna. Enligtberäkningar av statens väg- och trafikinstitut (VTI) skulle ca200 människoliv kunna sparas om ingen överskredhastighetsgränserna (SOU 1987:43).Ansvaret för trafikövervakning ligger enligt polislagen(1984:387) på polisen.Den som överskrider högsta tillåtna färdhastighet kan enligt164§ VTK dömas till böter på högst . Alternativt kanen allvarligare hastighetsöverträdelse föranleda bötesstraff(med dagsböter) för vårdslöshet i trafik eller fängelsestraffför grov vårdslöshet i trafik enligt 1§ lagen (1951:649) omstraff för vissa trafikbrott.Hastighetsöverträdelse kan också enligt bestämmelser i till varning eller återkallelse av körkortet. Varning ochåterkallelse beslutas av förvaltningsdomstol (länsrätt i förstainstans) efter ansökan av allmänt ombud, som är knutet tilllänsstyrelsen. Under vissa förutsättningar kan en varningbeslutas genom att körkortshavaren godkänner ett föreläggandefrån det allmänna ombudet. Varning och återkallelse kan föregåsav omhändertagande av körkortet, som beslutas av polismyndigheteller åklagare.Kommittén Körkort 2000 föreslår i sitt slutbetänkande (SOU1991:39) Säkrare förare att den som har begått ett trafikbrottinte skall kunna återfå sitt körkort utan ett nytt förarprov,dvs. såväl teori- som körprov.Den som har gjort sig skyldig till ett mindre allvarligtbrott eller förseelse skall kunna föreläggas vad kommitténkallar körkortsspärr, som skall innebära att förarbehörigheteninte återkallas men att föraren i stället inom en bestämdtidsfrist, en körkortsspärr, på förslagsvis skallgenomgå en förnyad prövning av sin kompetens, ett förarprov.Körkortstillstånd skall inte krävas. Om körkortshavarenemellertid låter bli eller misslyckas med förarprovet skallkörkortet vara återkallat efter sexmånadersperiodens slut.Nuvarande system med spärrtider (i samband med återkallelse avkörkort, se t.ex. nedan s. 25) och varning skall upphävas.För den som har begått ett grovt brott skall, som hittillshar kunnat ske, körkortet kunna återkallas och nyttkörkortstillstånd med personutredning fordras.3.2.1 Skärpning av bötesstraffetNär det gäller böter enligt VTK kan föraren -- enligtbestämmelser i 48 kap. och i riksåklagarensbeslut (1990:250) om ordningsbot för vissa brott -- av polismanföreläggas ordningsbot för överskridande av högsta tillåtnahastighet med följande fr.o.m. gällandebelopp När hastighetsgränsen är eller lägre, 700 kr.i böter vid överskridande med och . vidöverskridande med upp t.o.m. /tim.När hastighetsgränsen är högre än , . i bötervid överskridande med , . vidöverskridande med upp t.o.m. samt 900kr. vid överskridande med upp t.o.m. 40km/tim.Har högsta tillåtna hastighet överskridits med mer än 30km/tim resp. skall målet överlämnas till åklagaren.Därvid kan högsta bötesbelopp, , enligt 164§ VTKifrågakomma.I motion T424 (fp) yrkande 1 begärs att fortkörningsböternaskall höjas kraftigt. Motionärerna anför attfelparkeringsavgifterna snart är lika höga som det högstabötesbeloppet 1000 kr.I en inom utarbetad promemoriaSanktioner i vägtrafiklagstiftningen av föreslogs attett sanktionssystem med avgifter anpassade tillhastighetsöverträdelsernas omfattning skulle införas och attstraffbestämmelserna i för hastighetsöverträdelser därvidskulle upphävas. I 1987/trafikpolitiska propositionförutskickades (s.211--214) att bötesbeloppen för fortkörningskulle höjas och ytterligare differentieras. TSV har därefterhos regeringen föreslagit att bötesbeloppet skall fördubblastill . TSVs förslag har därefter varit föremål förfortsatt beredning inom regeringskansliet.Riksdagen beslutade under förra om ändring avbötesstraffets utformning och tillämpningsområde (prop.1990/91:68, bet. JuU10, rskr. 155) genom att anta förslag tilllagar om ändringar i , och ettstort antal andra författningar. Lagändringarna, som skall trädai kraft , innebär bl.a. att maximum förpenningböter höjs från . Regeringen harnyligen gjort en följdändring i 164§ VTK (SFS 1991:1365) förikraftträdande . Med hänsyn härtill och då detfinns anledning räkna med att riksåklagaren kommer att beslutaom en höjning av bötesbeloppen för hastighetsöverskridanden börmotionsförslaget kunna lämnas utan initiativ av . Detavstyrks således.3.2.2 Omhändertagande av körkortetFrån och med infördes genom ändring i 23§KKL möjlighet att omhänderta körkortet redan om det på sannolikaskäl kan antas att körkortet kommer att återkallas på grund avöverskridande av högsta tillåtna hastighet (prop. 1988/89:134,bet. TU20, rskr. 308).Omhändertagande beslutas enligt 50 § KKF av polismyndigheteller åklagare. Beslutet kan meddelas på platsen för förseelseneller . Beslutet skall meddelas skyndsamt och delgeskörkortshavaren. Beslutet om omhändertagande skall inom 48timmar sändas till den länsstyrelse som har meddelatkörkortstillståndet. När det allmänna ombudet i körkortsmål hoslänsstyrelsen har fått beslutet kan ombudet utfärda föreläggandeom varning -- dock ej om körkortshavaren har avsevärtöverskridit högsta tillåtna hastighet. Om varning inte utfärdasskall det allmänna ombudet ansöka om körkortsingripande hoslänsrätten, som utan dröjsmål skall pröva om körkortet skallåterkallas tills vidare i avvaktan på slutligt avgörande avåterkallelsefrågan eller återställas.I motion T411 (fp) kritiseras att möjlighet öppnats föromhändertagande av körkort vid hastighetsöverträdelser.Motionären beskriver situationen för den som har fått sittkörkort omhändertaget och i avsaknad av körkortet inte harkunnat utöva sitt yrke men återfår körkortet efterbehandlingen av frågan om körkortsåterkallelse. Har det då varitöverskridande av en hastighetsgräns som har sänkts av miljöskälhar körkortshavaren vidare drabbats av en sanktion som i förstahand tjänar miljöns intresse. Motionären begär att polisensbefogenhet att besluta om omhändertagande av körkort vidhastighetsöverskridande skall upphöra.Enligt vad utskottet har inhämtat från iStockholms län inkommer till räknat per arbetsdagca 20 beslut av polismyndigheter om omhändertagande av körkortför hastighetsöverträdelser. I de flesta fallen följs dessaomhändertaganden av återkallelser av körkorten.Kommittén Körkort 2000 anser att grovahastighetsöverskridanden inte som skall kunna föranledaåterkallelse av körkort men däremot körkortsspärr. Vid en sådanordning blir det inte aktuellt med omhändertagande avkörkortet (förarbehörigheten).I avvaktan på resultat av den fortsatta beredningen avkommitténs nämnda förslag är utskottet inte berett föreslå någotriksdagens initiativ med anledning av motionsförslaget, vilketsålunda avstyrks.3.2.3 Användningen av påföljden återkallelse av körkortet,m.m.Riksdagen antog vissa ändringar i 16§ KKLsom bl.a. innebär att körkort skall återkallas i störreutsträckning än vad som har varit fallet vid grovahastighetsöverträdelser (prop. 1985/86:115, bet. TU27, rskr.348). Ändringarna i nu nämnt avseende trädde i kraft den 1juli1986 och innebär att ett överskridande av den tillåtnahastigheten med mer än skall anses vara av den artenatt återkallelse av körkortet kan komma i fråga. I vissa fall --vid begränsningar till låga hastigheter såsom t.ex. till 30km/tim utanför skolor m.m. -- skall redan ett överskridande med20 km/tim kunna anses vara av den karaktären att återkallelsebör komma i fråga (prop. Återkallas körkort på grund avhastighetsöverskridande skall en spärrtid på lägst en månad ochhögst bestämmas. Körkortet får enligt 10§ KKL intelämnas ut under tid då spärrtid löper.Föreligger synnerliga skäl får enligt 24§ andra stycketKKL återkallelse av körkortet underlåtas eller spärrtid sättasned, om det kan ske utan fara för trafiksäkerheten. Omåterkallelse underlåts får varning meddelas i stället.I motionerna T253 (m) och T425 (m) vänder man sig mot attkörkortsåterkallelse sker vid fortkörning utan hänsyn tillförhållandena i de enskilda fallen. I yrkande 18 i denförstnämnda motionen begärs att körkortsåterkallelse inte skallske i den utsträckning som sker vid överskridande med merän . I yrkande 8 i den sistnämnda motionen begärs attriksdagen skall uttala att körkortsåterkallelse inte automatisktskall ske vid överskridande med mer än utan attomständigheterna i de enskilda fallen beaktas.Kommittén Körkort 2000 föreslår som nämnts ovan att ingen somhar begått ett trafikbrott skall få tillbaka sitt körkort utanförarprov -- såväl teori- som förarprov. Den som har gjort sigskyldig till mindre allvarligt brott eller förseelse skallemellertid föreläggas en körkortsspärr. Till de brott som börföranleda körkortsspärr räknar kommittén även grovahastighetsöverträdelser.Utskottet har vid behandling tidigare av likartademotionsförslag -- senast i betänkande 1990/91:TU5 (s. 18--19) --framhållit att nuvarande körkortslagstiftning allmäntförutsätter en individualiserad bedömning och utskottet har medstörsta skärpa uttalat att bedömningen i fråga omkörkortsåterkallelse för hastighetöverskridande kan -- och bör-- påverkas av omständigheterna i det enskilda fallet.Utskottet vill understryka att även en nykörkortslagsstiftning på grundval av förslag av kommitténKörkort 2000 måste förutsätta en individualiserad bedömning ochatt bedömningen i fråga om körkortsspärr ochkörkortsåterkallelse för hastighetsöverskridande skall kunna ochbör påverkas av omständigheterna i det enskilda fallet.För att det anförda skall få genomslag i rättstillämpningenbör regeringen återkomma till med förslag till ändringi nuvarande körkortslag eller till ny körkortslag, som grundaspå vad utskottet nu har uttalat.Vad utskottet sålunda har anfört med anledning av häraktuella motionsförslag bör som sin mening geregeringen till känna.4 Parkeringsförseelser och påföljder för sådana m.m.I princip är parkering på gator och vägar tillåten utannågra begränsningar. Enligt bestämmelser i lagen (1957:259) omrätt för kommun att uttaga avgift för vissa upplåtelser å allmänplats, m.m. äger kommun emellertid -- "i den omfattning sombehövs för att ordna trafiken" -- ta ut avgift för rätten attparkera på sådana allmänna platser som kommunen har upplåtit förparkering.Av trafiksäkerhetsskäl har dock i VTK samt i lokalatrafikföreskrifter, som har meddelats med stöd av VTK,bestämmelser meddelats som inskränker rätten att parkera pågatumark. För överträdelse av vissa av bestämmelserna i kanböter utdömas. Huvudparten av överträdelserna är dock sedan år1977 avkriminaliserade men kan i stället föranledafelparkeringsavgifter enligt lagen (1976:206) omfelparkeringsavgift (FelPL). De överträdelser som kan föranledafelparkeringsavgifter varierar från rena ordningsförseelsersåsom underlåtenhet att betala föreskriven parkeringsavgift tillsådana som är förhållandevis allvarliga fråntrafiksäkerhetssynpunkt, t.ex. parkering på ett övergångsställe.Om parkering på tomtmark bestämmer markägaren. För att gemarkägarna ett effektivt och rationellt medel för ingripande motdem som parkerar olovligt infördes en ordning medkontrollavgift vid olovlig parkering genom lagen (1984:318)härom (LKOP). Enligt denna lag får en markägare som upplåter ettområde för parkering ta ut en avgift (kontrollavgift) om ettfordon har parkerats inom området i strid mot förbud ellervillkor som han har beslutat (olovlig parkering).Kontrollavgiften får enligt LKOP inte överstiga denfelparkeringsavgift som har fastställts inom kommunen enligtFelPL.4.1 Utredning om parkeringsbolagens verksamhetI motion T441 (mp) kritiseras det förhållandet att vinsten förentreprenörer (parkeringsbolag), som på uppdrag av markägaresvarar för driften av tomtmarksparkeringar, kan vara beroende påantalet utställda anmaningar att betala kontrollavgift.Motionären pekar på att s.k. nollavtal, som kan finnas mellanmarkägare och parkeringsbolag och som innebär attparkeringsbolagens enda inkomst är kontrollavgifterna, samtandra system för ersättningen till parkeringsbolagen medför attparkeringsbolagens anställda utställer betalningsanmaningartrots att parkeringsavgift har betalats. Motionären pekar ocksåpå svårigheter för den enskilde att bevaka sin rätt i dedatoriserade förfarandena hos inkassoföretag ochkronofogdemyndigheter för indrivning av kontrollavgifter.Motionären begär att eller annat lämpligt organfår i uppdrag att närmare utreda parkeringsbolagens verksamhetsamt lämna förslag till lämpliga åtgärder.Svenska kommunförbundet pekade i ett cirkulär (1986:156) mednya regler för den kommunala parkeringsövervakningen -- somsändes till kommunstyrelser, gatukontor och motsvarande organ --på att det är vanligt att bevakningsföretagen som ersättning förparkeringsövervakning på tomtmark tillgodogör sig hela ellerdelar av intäkterna från kontrollavgifterna och att företagendärmed får ett incitament att utfärda ett visst antalförelägganden för att verksamheten skall löna sig.Kommunförbundet framhöll att detta undergräver allmänhetensförtroende för att övervakning sker på ett objektivt sätt ochatt denna ersättningsform är olämplig och inte bör användas. Viden upphandling av parkeringsövervakning bör, anfördeKommunförbundet, endast en på förhand bestämd ersättningtillämpas, t.ex. ett belopp eller pertillsynstillfälle.Kommunala parkeringsbolag, fristående bolag samt kommunalabolag med parkeringsverksamhet integrerad i sin rörelse --tillhopa ett 25-tal bolag -- ingår som aktiva medlemmar iFöreningen . I föreningensförvaltningsberättelse för anges att föreningensstyrelse -- "med hänsyn till reaktionen i pressen omolämplig behandling av parkerare i samband med kontrollavgifter(anmärkningarna gällde i första hand privataövervakningsföretag)"-- beslöt att rekommendera medlemmarna attfölja av Parkeringsbolag upprättade etiska regler iparkeringsövervakningssammanhang.I Parkerings ABs "etiska regler" ställskrav på (1) korrekt skyltning, (2) välutbildad personal, (3) attambitionen skall vara en bra parkeringsmiljö och inte attutfärda många kontrollavgifter, (4) att helle fria än fälla näroklarheter och vägande skäl finns för att stryka enkontrollavgift, (5) att inte provisioner utbetalas som ärbaserade på antalet utskrivna kontrollavgifter e.d., (6)uniformerad personal och bilar med tydlig skyltning som visaratt de kommer från Parkeringsbolaget, (7) att bilisten allaarbetsdagar för information och synpunkter skall kunna nåövervakningsföretaget för besök, per telefon eller brev.I föreningen () ingår 13 företag. Enligt regler beslutade av föreningen inovember 1989 får lön till övervakande personal inte vararelaterad till antalet utfärdade parkeringsanmärkningar(provisionsbasis).Konsumentverket har i promemorian () Avtal omparkering på tomtmark, som är riktad till bl.a.konsumentvägledarna, framhållit att verket avvisar s.k.nollavtal.Av den lämnade redogörelsen framgår att företrädare förkommunala och privata parkeringssövervakningsföretag bestämtuttalar sig mot s.k. nollavtal för bestämmande av ersättning förparkeringsövervakning. Utvecklingen inom branschen torde därförkunna avvaktas innan bör ta sådant initiativ somföreslås i motionen. Motionsförslaget avstyrks således.4.2 Förseelser vid gatumarksparkering och påföljder försådana4.2.1 Fordonsägarens ställning i FelPLEnligt 9 § FelPL gäller att ägare av fordon, i fråga om vilketparkeringsanmärkning har meddelats, får hos polismyndighetenskriftligen anmäla att han bestrider betalningsansvar. Därvidskall han ange de omständigheter som bestridandet grundas på ochden bevisning som åberopas.Undanröjer polismyndigheten inte betalningsansvaret fårpolismyndighetens beslut enligt 10§ överklagas hos tingsrätt.Talan mot tingsrättens beslut förs enligt 10a§ genom besväri hovrätt. Talan får inte prövas av hovrätten om inte hovrättenhar meddelat parten prövningstillstånd.Enligt 10 § FelPL skall vid prövning av överklagandet hostingsrätt lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärendentillämpas om inte annat anges i FelPL.Lagen om handläggning av domstolsärenden avser ärendenangående rättsvård, som allmän underrätt har att ta uppsjälvmant eller efter ansökan och som ej enligt lag ellerförfattning skall handläggas i den för tvistemål stadgadeordningen, dock ej ärenden som angår straff eller annan medbrott förenad påföljd. Ansökan får enligt 2§ göras muntligeneller skriftligen hos rätten. I ansökan skall sökanden bl.a.uppge de omständigheter på vilka den grundas och den åtgärd sompåkallas. Om förhandling inför rätten skall enligt 5§ itillämpliga delar gälla vad i är stadgat omhuvudförhandling i tvistemål.I motion T444 (m) framhålls bl.a. att FelPL ger kommunernamycket vidsträckta befogenheter att avgiftsbelägga olika typerav beteenden från bilisternas sida. Möligheterna att erhållarättelse när parkeringsanmärkning har utfärdats på felaktigaeller oklara grunder är enligt motionärerna begränsade.Tillämpningen av lagen om handläggning av domstolsärenden vidprövning av överklagande hos tingsrätt innebär, framhållermotionärerna, bl.a. att bilägaren har bevisbördan för deomständigheter som skulle kunna leda till att anmärkningenundanröjs. Eftersom sanktionerna är utformade som avgifter ochinte som böter saknas, framhåller motionärerna vidare, dengrundläggande rättstrygghet som föreligger i brottmål, därbevisbördan ligger hos åklagaren. I yrkande 1 i motionen begärsatt skall ge regeringen till känna vad i motionen haranförts om ändringar i FelPL. Utskottet utgår från attmotionärerna med yrkandet avser den kritik mot förfarandet iärenden om felparkeringsavgift som motionärerna har framfört ochsom har redovisats ovan.I proposition 1975/76:106 med förslag till lag omfelparkeringsavgift, m.m. framhöll departementschefen (s. 39)att den avkriminalisering av felparkeringarna som han förordadeborde ha till följd att domstolsprocessen vid överprövningav parkeringsanmärkningar inte gavs brottmålskaraktär. Då denvanliga tvistemålsprocessen inte ansågs lämpad för mål av dentyp som det var fråga om förordade han att handläggningen istället fick i huvudsak bygga på förfarandet enligt lagen(1946:807) om handläggning av domstolsärenden. Med hänsyn tillsanktionens ringa storlek och arten av de frågor som kunde kommaupp till bedömning syntes det enligt departementschefen varatill fyllest med en prövning i två instanser utöver den som skervid begäran om rättelse. (/76:14, rskr. 240)hade inte något att erinra mot vad departementschefen hadeanfört.Regeringen har tillkallat åklagarutredningen -90 (Ju1990:04) med uppdrag att göra en översyn av åklagarverksamhetenoch förundersökningsreglerna. I direktiven för utredningsarbetet(dir. 1990:27) erinras om avkriminaliseringen avparkeringsförseelserna men framhålls att polis, åklagare ochdomstolar dock fortfarande tar befattning med en del fall avparkeringsförseelser. Det framhålls att detta stämmer dåligt medresonemang i direktiven att åklagarna -- och för den delen ocksåpolisen -- belastas med uppgifter som rör inte straffbelagdahandlingar. Utredningen skall därför undersöka om dessauppgifter -- utifrån vad som är lämpligt från bl.a.kostnadssynpunkt -- kan avlastas åklagarna och anförtros någotannat organ.De i här aktuell del av motionen upptagna frågorna harenligt utskottets mening nära anknytning tillutredningsuppdraget, som skall vara slutfört före utgången avjuni månad 1992. Resultat av utredningsarbetet bör därföravvaktas, varför motionen i denna del inte bör föranleda någotintitiativ av . Yrkande 1 i motionen avstyrks därför.4.2.2 Påföljd för parkering av fordon (mot färdriktningen) iparkeringsruta på vänster sida av dubbelriktad gataEnligt 69 § första stycket VTK gäller att fordon får stannaseller parkeras endast på vägens högra sida i färdriktningen. Påvägar med enkelriktad trafik får fordon dock stannas ellerparkeras på vänstra sidan.Överträdelse av föreskriften är inte belagd med straff.I motion T444 (m) kritiserar motionärerna attparkeringsanmärkning meddelas trots att parkeringsavgiften harbetalats, då fordon har parkerats på markerad parkeringsplats påvägens vänstra sida i färdriktningen på en dubbelriktad gata.Den enda motivering som enligt motionärerna har kunnat erhållasär att fordonsägaren förutsätts bli trafikfarlig, när fordonetkörs ut från parkeringsplatsen. Meddelandet avparkeringsanmärkning i här nämnda fall innebär enligtmotionärerna att ett föraransvar för eventuell vårdslöshet itrafik utkrävs trots att det för parkeringen som sådan endastgäller ett ägaransvar enligt FelPL.Motionärerna pekar i sammanhanget på att upp till femparkeringsanmärkningar kan meddelas i ett fall som detnämnda utan att fordonet har flyttats från platsen, då enligt5§ FelPL fem parkeringsanmärkningar kan meddelas för sammaöverträdelse.