bet · GF01KrU2 · 1991-10-23 00:00:00 — I betänkandet behandlas med anledning av motioner dels fråganom en översyn av kulturminneslagen vad gäller utförsel av äldrekulturföremål, bl.a. syftande till en vidgning av bestämmelsernatill att avse ytterligare en föremålsgrupp, dels frågor omöverförande av äldre kulturföremål till länder som omfattarområden varifrån föremålen ursprungligen kommit.Utskottet avstyrker motionerna. I fråga om den begärdaöversynen av kulturminneslagen sker detta med hänvisning tillpågående översynsarbete. 1990/91:Kr272 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär en översyn av lagen omkulturminnen vad gäller utförsel av äldre kulturföremål, bl.a.hästanspända fordon.1990/91:Kr273 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom vikten av en sådan ändring i kulturminneslagen atthästanspända vagnar av nationell betydelse för vårt kulturarvockså omfattas av skydd mot utförsel.1990/91:Kr320 av Per m.fl. (mp) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna attsvenskt krigsbyte skall återlämnas om demokratiskt valdaföreträdare för de bestulna folken gör anspråk därpå,2. att som sin mening ger regeringen till känna attSverige bör ta initiativ till internationella avtal om engenerös praxis beträffande återlämnande av kulturföremål tillursprungsländer,3. att hos regeringen begär att Tartu-universitetetsstiftelseurkund överlämnas till detta universitet.Lagregler om skydd mot utförsel av vissa äldre kulturföremålI 5 kap. lagen (1988:950) om kulturminnen m.m.(kulturminneslagen) finns bestämmelser om skydd mot utförsel avvissa äldre kulturföremål. Kapitlet motsvarar, med vissaredaktionella ändringar i några av paragraferna, bestämmelsersom fanns i den tidigare gällande lagen (1985:1104) om skydd motutförsel av vissa äldre kulturföremål. Dock har en bestämmelseangående avgiftsbeläggning av tillstånd till införsel införts(14§). Förslag till sistnämnda lag -- utförsellagen --förelades genom proposition 1984/85:179. Lagförslagetgodtogs med en mindre ändring i fråga om mynt och medaljer avriksdagen efter förslag av kulturutskottet i betänkandet KrU1985/86:7. Här bör anmärkas att tidigare hade avslagiten proposition med förslag till en lag i ämnet (prop.1981/82:82, bet. KrU20, rskr. Ett av skälen härtill varatt lagförslaget inte innefattade skydd för i utlandetframställda föremål.Bestämmelserna i 5 kap. kulturminneslagen har i huvudsakföljande innehåll.Äldre svenska och utländska kulturföremål som anges i kapitletoch som är av stor betydelse för det nationella kulturarvet fårinte föras ut ur landet utan särskilt tillstånd (1§). Medsvenska kulturföremål avses föremål som är eller kan antas varaframställda i eller i ett annat land av en svensk. Medutländska kulturföremål avses föremål som är framställda i ettannat land av annan än svensk (2§).Den som vill föra ut ett kulturföremål ur landet skall hatillstånd till utförseln, om föremålet är av det slag som angesi 4 och 5§§.De sistnämnda paragraferna har följande innehåll.4§Svenska kulturföremål: 1. Föremål, som har framställts före år1600, oavsett värde: a) tryckta skrifter, kartor och bilder samtb) handskrifter på pergament eller papper. Mer än 100 årgamla föremål oavsett värde: a) dryckeskärl, seldon ochtextilredskap, om de är av trä och har målad eller skuren dekor,b) folkdräkter och broderad eller mönstervävd folklig textil, c)bonadsmåleri, d) möbler, speglar och skrin, e) golvur, vägguroch bordsur, f) signerade fajanser, g) musikinstrument samt h)skjutvapen, blankvapen och skyddsvapen. Mer än gamlaföremål med ett värde , i den mån föremåletinte kan hänföras under punkt 2: a) målningar, teckningar ochskulpturer, b) föremål av keramik, glas och porfyr, c) föremålav guld, silver och brons med undantag av mynt och medaljer samtd) ljuskronor och vävda tapeter. Mer än föremålmed ett värde , i den mån föremålet inte kanhänföras under punkt 1 eller 2: a) samiska föremål, b) icketryckta protokoll, brev, dagböcker, manuskript, noter ochräkenskaper, c) handritade kartor och ritningar samt d) tekniskamodeller och prototyper samt vetenskapliga instrument.5§Utländska kulturföremål, som kan antas ha kommit till Sverigeföre , och som har ett värde : a)möbler, speglar och skrin, b) golvur, väggur och bordsur, c)musikinstrument, d) skjutvapen, blankvapen och skyddsvapen, e)målningar, teckningar och skulpturer, f) föremål av keramik,glas och elfenben, g) föremål av guld, silver och brons medundantag av mynt och medaljer samt h) ljuskronor och vävdatapeter.I 7§ görs vissa generella undantag från kravet på tillståndvid utförsel. Undantagen görs av hänsyn till den enskildespersonliga förhållande och för att underlätta viss offentligverksamhet, bl.a. utställningsverksamhet i utlandet.Tillstånd till utförsel av kulturföremål skall ges, omföremålet inte är av stor betydelse för det nationellakulturarvet. Även om föremålet har stor betydelse för detnationella kulturarvet får tillstånd ges till utförsel, omföremålet förvärvas av en institution i utlandet (8§). Även omett kulturföremål är av stor betydelse för det nationellakulturarvet, får regeringen, om synnerliga skäl föreligger,medge att föremålet förs ut ur landet (16§).I 5 kap. regleras vidare handläggningen av tillståndsärenden(11--14§§), överklagande (15§) och ansvar (17§).I motionerna om utförselreglerna berörs frågan omåldersgränserna i utförsellagstiftningen. anförde följande i proposition 1984/85:179 (s.17).De i proposition 1981/82:82 föreslagna åldersgränserna avsågsvenska föremål. För flertalet föremål föreslogs en åldersgränsom . Sådana föremålskategorier som möbler, musikinstrumentoch vapen måste således vara äldre än för att omfattas avutförselskydd. Vissa andra föremålsgrupper, bl.a. samiskaföremål, bedömdes vara i behov av mer omfattande skydd. Fördessa föremål föreslogs en åldersgräns . Slutligenansågs skyddet för föremål som tryckta skrifter kunna begränsastill tiden . Jag finner de föreslagnaåldersgränserna relevanta för de svenska föremålen.Kungl. har i sin samrådsskrivelse återkommit medförslaget att svenska författares och tonsättares efterlämnademanuskript och andra handlingar bör skyddas oavsett ålder.Kungl. förslag har fått stöd av vissaremissinstanser. Förslaget har i proposition 1981/82:82 avvisatsmed hänsyn till de svårigheter en sådan ordning skulle medföraför . Även jag avvisar förslaget av samma skäl.När det gäller de utländska föremålen föreslårriksantikvarieämbetet och statens historiska museer att endastföremål som har kommit till skall omfattasav utförsellagen. och statens historiskamuseer motiverar sitt förslag med att importen av unikautländska föremål minskar en bit in . Anledningenär bl.a. den begynnande industrialismen. Flertalet av deremissinstanser som har kommenterat förslaget, däribland statenskulturråd, ger det sitt stöd. och länsmuseernassamarbetsråd anser dock att samma tidsgränser bör fastställasför de utländska som de svenska föremålen. Någon motivering harinte lämnats. Om man fastställer att föremålen skall ha kommittill i stället för att ange att de skallvara äldre än begränsar man omfattningen avlagstiftningen betydligt. bör inte åläggasatt granska föremål från åtskilliga ytterligare årtionden utanatt det är kulturpolitiskt motiverat. Även av hänsyn till denenskilde bör tillståndsprövningen så långt möjligt begränsas.Jag förordar således att fastställs som tidsgräns för deutländska föremålen.Här finns slutligen skäl hänvisa till att föredragandestatsrådet i samma proposition -- efter att ha redovisat vissasynpunkter i fråga om vilka föremål som borde omfattas av lagen-- anförde följande (s. 14).Den lag som jag föreslår är således mycket begränsad ochanpassad till dagens situation. Jag har valt denna uppläggningför att jag är angelägen att så långt möjligt begränsatillståndsprövningen. Handeln med kulturföremål är emellertidkänslig för olika konjunkturer. Jag utgår därför från att deblivande tillståndsmyndigheterna noga följer utvecklingen inomsina resp. ansvarsområden och vid behov kommer med förslag tilländringar.Vissa bestämmelser om statens egendomGrunderna för hur statens egendom får disponeras finns i 9kap. 8 och 9§§ regeringsformen. Statens medel och dess övrigatillgångar står med vissa här icke aktuella undantag tillregeringens disposition. fastställer i den omfattningsom behövs grunder för förvaltningen av statens egendom ochförfogandet över den. kan därvid föreskriva attåtgärder av visst slag ej får vidtas utan tillstånd.Några särskilda föreskrifter har inte utfärdats som hindrarregeringen att deponera eller på annat sätt förfoga överkulturföremål. Tilläggas bör att exempelvis statliga museer kanha fått donationer med förbehåll som förhindrar avyttring avföremålen (se härom bl.a. bet. 1988/89:KrU5).Vissa beslut på 1970-taletRiksdagen avslog på förslag av statsutskottet -- sominhämtat yttrande från och -- motioner om återlämnande av den tronhimmel som avDanmark beställt till , men som efterfreden i förts till (bet. SU 1970:159).År 1970 medgav Kungl. Maj:t att en bronskanon, som bärgats påsvenskt territorialvatten från det sjunkna danskaamiralsskeppet , fick överlämnas till danska statensom gåva.Vidare medgav Kungl. Maj:t att en rulle med en måladframställning av intåg i (den s.k.polska rullen eller Krakówtapeten), som av år 1902deponerats i livrustkammaren, fick överlämnas som gåva tillpolska staten (se härom frågedebatt i den 16 maj 1974och bet. KU 1975:12 s. 18).Fårbrevsärendet 1989I sitt av godkända betänkande 1989/90:KrU7behandlade utskottet fyra motioner som avsåg frågan omåterförande av vissa kulturföremål till föremålensursprungsländer. Tre av motionerna syftade till att det exemplarav det s.k. fårbrevet som fanns på kungl. Innehållet i yrkandet i den fjärdemotionen (Kr320) var dels att en inventering av både profana ochkyrkliga konstskatter borde genomföras för att utröna ursprungettill andra äldre kulturföremål än dem som angavs i motionen,dels att kulturföremål som vi, för att använda motionärensuttryck, "stulit" skulle återlämnas till de ursprungliga ägarna.I motionen nämndes ett tiotal kulturföremål, bland demSilverbibeln (Codex argenteus), av Danmarktronhimmel för och vissa föremål som finns påDrottningholm.Efter en redovisning för de i det föregående angivnabestämmelserna i regeringsformen och en hänvisning tillinnehållet i 5 kap. kulturminneslagen anförde kulturutskottet ifråga om sistnämnda motionskrav följande.Den inställning hitintills intagit till frågan omåterförande av kulturföremål till ursprungsländer är att enbedömning bör göras i varje enskilt fall. Det finns inte någonkonvention som förpliktar att återlämna kulturföremål,och har liksom en rad andra av västerländska länder,bland dem , intagit en restriktiv ståndpunkt dååterförandefrågan varit aktuell på det internationella planet.Utskottet anser att det finns starka skäl som talar för denståndpunkt som hitintills intagit.Då det gäller de nu aktuella föremålen finns skäl anföraföljande. Föremålen torde så gott som utan undantag varakulturföremål som blivit en del av det svenska kulturarvet, ochmånga av föremålen torde ha större betydelse för vårt land änför ursprungslandet. Det kan i många fall vara svårt elleromöjligt att avgöra vilket det egentliga ursprungslandet skallanses vara liksom under vilka omständigheter föremålet kommit isvensk ägo. Det kan också på grund av exempelvisdonationsvillkor finnas inskränkningar i statensdispositionsrätt.Ett exempel på det sagda är Silverbibeln, som första gångenkom till från . Den anses ha sitt ursprung i500-talets , troligen utförd i eller föröstgoternas konung -- av -- som tidigarehaft sin boplats i Donauprovinser. vägmellan Teoderiks rike och 1600-talets är till större delenokänd, men med stor sannolikhet har ,kanske , förvarats i klostret iWestfalen i . Kort fanns den i , där densåledes kom att stanna kanske endast omkring . SedanSilverbibeln kommit till , fördes den snart ut igen avdrottning bibliotekarie, som fått den i gåva. IHolland inköptes den senare av de somdonerade den till universitetsbiblioteket i till "enewig warande possession".Utskottet vill också framhålla att -- om inte ursprungslandetframställer önskemål därom -- det endast undantagsvis finns skälpröva frågan om återförande av kulturföremål tillursprungslandet.Av det sagda följer att det inte kan komma i fråga att riksdageller regering skulle fatta ett sådant övergripande beslut omåterförande av kulturföremål till ursprungsländer som motionKr320 synes syfta till. Med hänsyn härtill är det inte hellermotiverat att tar något initiativ till en sådankartläggning som förordas i motionen. Denna avstyrks således.Utskottet erinrade i det följande om att det då på kungl.biblioteket förvarade fårbrevet ingår i en laghandskrift påpergament, som brukar betecknas . Vidare erinradeutskottet om att det på universitetsbiblioteket i förvarasen pergamenthandskrift, vilken innehåller bl.a. en något yngreversion av fårbrevet. Efter en närmare presentation av fårbrevetoch i övrigt, anförde utskottet följande.Enligt vad utskottet inhämtat har under hand starka önskemålom överförande av -- vari fårbrevet ingår -- tillFäröarna framförts till från färöisksida.Utskottet konstaterar att det nu inte finns några medeltidahandskrifter på och att de båda fårbrev som finns iSverige torde -- jämte några diplom i -- vara de endakända medeltida färöiska handskrifterna av officiell karaktär.Ett överförande av med det äldsta av fårbreven skulleotvivelaktigt ha stor betydelse för från en radsynpunkter. Utskottet vill härvidlag särskilt framhålla densymboliska betydelsen det skulle ha för om handskriftenfunnes där, eftersom den innehåller text som visar att detmycket tidigt fanns ett särskilt färöiskt språk; det harframförts att överförandet av till skullebidra till att stärka den nationella och kulturella identitetenför det färöiska folket. skulle ett beslut omöverförande av handskriften till utgöra en starkmarkering av den samhörighetskänsla som finns mellan människornai och människorna på och av den betydelsekulturarvet har för alla människor.Vid sina överväganden har utskottet kommit till slutsatsen attdet är motiverat att den på kungl. förvaradeKungsboken med fårbrevet överförs till . Det bör ankommapå regeringen att pröva i vilket sammanhang detta skall ske. Detbör också ankomma på regeringen att pröva om handskriften skalldeponeras eller om den skall överlämnas som gåva till Färöarna.Regeringen beslöt att skulledeponeras hos landsarkivet i på Färöarna.Beslutet har -- i kulturutskottets närvaro -- verkställts avutbildningsminister ilagtingsbyggnaden i sitt betänkande i ärendet anförde utskottet slutligenföljande.Utskottet vill starkt understryka att utskottetsställningstagande i fråga om har skett mot bakgrundenav de mycket speciella förhållandena i ärendet och attställningstagandet därför inte kan tas till intäkt för att enändring av praxis i frågor om återlämnande av kulturföremål tillursprungsländer bör komma till stånd.Gustav II Adolfs stiftelsebrev för i inhämtade från följandeinformation om stiftelsebrevet.Brevet ingår numera i samling Livonica II, sominnehåller dels skrivelser till den svenska regeringen1561--1710 från de baltiska provinserna , Livland (=södra delen av nuvarande och större delen av nuvarandeLettland), Ingermanland och Ösel, dels utredningshandlingarrörande dessa provinser och dels vissa till överfördadelar av de lokala arkiven där. Brevet, som har beteckningensignum Livonica II:75, är skrivet på latin och består av ettpergamentsblad, vid vilket konungens lilla rikssigill i svarvadträdosa hängts i snöre draget genom uppvecket. Detundertecknades av i högkvarteret vid Nürnbergden 30 juni 1632.Det första i (numera Tartu) invigdes den15 oktober och verkade sedan till 1656 då lärare ochstudenter flydde till Reval undan rysk invasion. Där bedrevprofessorerna en mera begränsad undervisning till 1665 då desökte sig andra banor.Först 1690 kunde ett nytt universitet invigas i Dorpat. Pågrund av försörjningssvårigheter beslöts dock snart att detskulle flyttas till Pernau, där det invigdes på nytt 1699.Verksamheten hann dock bara pågå till 1710, då lärare ochstudenter återigen måste fly inför hotande invasion ochuniversitetet upplösas. Det nuvarande i av den ryske kejsaren och är alltsådet tredje i ordningen (se : svenska tiden, 1932).Arkiven efter de två första universiteten evakuerades,tillsammans med deras bibliotek, från Pernau innan staden föll1710 och överfördes sedan till kungl. , varför detill skillnad från andra evakuerade lokala arkiv undgick attutlämnas till 1727 enligt bestämmelserna iNystadsfreden. överlämnade arkiven tillriksarkivet 1879 men har fortfarande kvar biblioteken.En förteckning över universitetsarkiven hade på 1820-taletvisats för några studenter från Dorpat som bedrev studier ikungl. Den begärde då, medhänvisning till bestämmelserna i , arkivenutlämnade. Detta avslogs av den med den avkungl. dåvarande chef formulerade motiveringen endast borde lämna ut sådana handlingar som "i legislativteller administrativt hänseende kunde tjäna den erövradeprovinsens nya regering till rättelse eller upplysning". Tillsådana handlingar hörde, enligt hans förmenande, inteDorpat-Pernau-arkivalierna som endast hade historiskt intresse.Han ville slutligen påpeka att, om den beslötsig för att utlämna dessa handlingar, måste den förkonsekvensens skull också begära att i förvaradehandlingar rörande de förutvarande danska provinsernas äldrehistoria utlämnades till Sverige.Det kan slutligen omtalas att ihop med stiftelsebrevetförvarades förut i kungl. vissa föremål som ocksåtillhört universiteten: Två akademiska spiror, rektorskåpan,nycklar och sigillstampar. Dessa föremål överlämnades sedan tillstatens historiska museum, men är nu enligt uppgift deponerade iNordiska museet. Kopior av dem överlämnades avVitterhetsakademien genom dåvarande riksantikvarien vid300-årsjubileet till i i FN av frågan om återlämnande av kulturföremålFNs generalförsamling antog utanföregående utskottsbehandling resolution 44/18 om återlämnandeav kulturföremål med röstsiffrorna 139 -- 0 -- 16. De ländersom avstod från att rösta var , , ,, , , , , ,, , , , ,och Österrike.I resolutionens huvuddel uttrycks uppskattning över det arbeteUnesco och kommittén för främjande av återlämnande avkulturföremål till ursprungsländerna utför i frågan.Församlingen bekräftar att återlämnande av kulturföremål bidrartill att stärka internationellt samarbete och till att bevaraallmänna kulturvärden. Medlemsstaterna uppmanas att i samarbetemed göra systematiska förteckningar över kulturföremål,att samarbeta med den nämnda kommittén och att sluta bilateralaavtal om återlämnande av kulturell egendom. Församlingenvälkomnar det stadigt ökande antalet stater som tillträtt 1970års konvention om laglig införsel av och handel medkulturföremål. Generalsekreteraren ombeds att till detfyrtiosjätte församlingsmötet rapportera om genomförandet avresolutionen (anm.: mötet pågår f.n.).Till grund för ärendets behandling låg en rapport /44/485från generalsekreteraren i samarbete med Unescosgeneraldirektör. Resolutionsförslaget (A/44/L.22) presenteradesi plenum av med ett tjugotal medförslagsställare.Riksdagsbehandling 1990Förra hösten behandlade utskottet i sitt av godkändabetänkande /91:KrU7 motionsförslag av samma eller likartatinnehåll som flera av de nu aktuella motionsyrkandena. Dessaavstyrktes.Vid betänkandet fogades en reservation av företrädaren förmiljöpartiet och ett särskilt yttrande av företrädarna frånmoderata samlingspartiet. I det särskilda yttrandet uttaladesatt ett tidigare framfört önskemål om utvärdering avutförselreglerna kvarstod.Beträffande innehållet i betänkandet hänvisar utskottet tilldetta och till vad utskottet anför i det följande. De motionsförslag som behandlas i betänkandet avser delsfrågan om en översyn av kulturminneslagen vad gäller utförsel aväldre kulturföremål, bl.a. syftande till en vidgning avbestämmelserna till att avse även hästanspända vagnar, delsfrågor om överförande av äldre kulturföremål till länder somomfattar områden varifrån föremålen ursprungligen kommit.I kulturminneslagen finns bestämmelser som innebär att vissaäldre svenska och utländska kulturföremål som är av storbetydelse för det nationella kulturarvet inte får föras ut urlandet utan särskilt tillstånd. Vissa undantag görs i lagen avhänsyn till den enskildes personliga förhållanden och för attunderlätta bl.a. för utställningsverksamhet i utlandet.I fråga om utländska kulturföremål gäller att ett föremålomfattas av lagstiftningen om det kan antas ha kommit tillSverige , om det har ett värde . ochom det tillhör vissa i lagen angivna föremålskategorier.Reglerna rörande svenska föremål är mer differentierade ifråga om såväl åldersgränser som värdegränser. Utskottethänvisar till 5 kap. 4 § kulturminneslagen, vars innehållredovisats i det föregående.Tillstånd till utförsel får ges av tillståndsmyndighet om ettföremål förvärvats av en institution i utlandet. Vidare fårregeringen medge utförsel om synnerliga skäl föreligger.Hästanspända fordon omfattas inte av bestämmelserna omutförselförbud. I motionerna Kr272 (s) och Kr273 (fp)argumenteras utförligt för att kulturminneslagen skall ändras såatt utförselförbud kan utfärdas för sådana fordon. att det finns vagnar som är skyddsvärda trots att detillverkats långt in . I formellt hänseende innebäryrkandet i motion Kr272 krav på en översyn av utförselreglerna ideras helhet.Utskottet vill erinra om att det i den proposition som lågtill grund för den ursprungliga lagstiftningen på området bl.a.uttalades att, med hänsyn till angelägenheten av att så långtmöjligt begränsa tillståndsprövningen, den föreslagnalagstiftningen var mycket begränsad och anpassad till dagenssituation () och att det därför förutsattes atttillsynsmyndigheterna noga skulle följa utvecklingen inom sinarespektive ansvarsområden och vid behov komma med förslag tilländringar.Enligt vad utskottet har inhämtat har tillsynsmyndigheterna eninformell arbetsgrupp som i överensstämmelse med det redovisadeuttalandet följer utvecklingen på området. Arbetsgruppen haruppmärksammat frågan om behovet av skydd för hästanspändavagnar. Arbetsgruppen förbereder en framställning tillregeringen med förslag till ändringar i utförselbestämmelsernasom grundar sig på en av arbetsgruppen gjord översyn. Avsiktenär, enligt vad utskottet också inhämtat, att framställningenskall avges inom ett halvår.Utskottet kan således konstatera att, såvitt nu kan bedömas,regeringen får tillgång tillutredningsmaterial som bör kunna läggas till grund förbedömningen av behovet av en ändrad lagstiftning av de häraktuella reglerna i kulturminneslagen. Utskottet förutsätter attregeringen, då utredningsmaterialet föreligger, utan dröjsmåltar ställning till detta och förelägger förslag tilländringar av lagstiftningen.Med hänvisning till det anförda påkallar enligt utskottetsmening motionerna inte någon åtgärd. Dessa avstyrksdärför.Motion Kr320 (mp) avser frågor om överförande av äldrekulturföremål till länder som omfattar områden varifrånföremålen ursprungligen kommit. Motionärerna vill, attriksdagen skall uttala att svenskt krigsbyte skall återlämnas omdemokratiskt valda företrädare för de bestulna folken göranspråk därpå, att skall ta initiativ tillinternationella avtal om en generös praxis beträffandeåterlämnande av kulturföremål till ursprungsländer och attriksdagen skall begära att Tartu-universitetets stiftelseurkundsnarast skall överlämnas till universitetet.Sverige har hitintills haft den inställningen till frågan omåterförande av kulturföremål till ursprungsländer att enbedömning bör göras i varje enskilt fall. Det finns inte någonkonvention som förpliktar att återlämna kulturföremål,och har liksom en rad andra västerländska länder intagiten restriktiv ståndpunkt då återförandefrågan varit aktuell pådet internationella planet. I konsekvens härmed har Sverigevarit restriktivt vid prövningen av ärenden rörandeåterlämnandefrågor.