bet · GE01SoU13 · 1991-05-16 00:00:00 — Regeringens föreskrifter skall i förekommandefall grundas på de överenskommelser som träffats mellan statenoch sjukvårdshuvudmännen.Liksom enligt nuvarande ordning föreslås att den nya lagen omrättspsykiatriska undersökningar skall innehålla bestämmelser omatt rättspsykiatriska undersökningar skall utföras med störstamöjliga skyndsamhet. Det föreslås också en regel om att ensådan undersökning inte får pågå längre eller bedrivas meraingående än vad som är absolut nödvändigt för att tillgodosedomstolens behov av utredning om den misstänktes psykiskatillstånd. Om den misstänkte är häktad, skallundersökningsförfarandet som huvudregel ha slutförts inom fyraveckor i stället för som . I övriga fall skall detäven i fortsättningen ha avslutats . Om detföreligger synnerliga skäl, skall domstolen -- i stället för somnu -- få medge anstånd med att avge utlåtandeöver en rättspsykiatrisk undersökning.Den som är häktad och skall genomgå rättspsykiatriskundersökning skall enligt förslaget i propositionen utandröjsmål och senast föras över tillundersökningsenheten.Domstolen föreslås liksom enligt gällande rätt ha möjlighetatt inhämta yttrande av över en rättspsykiatriskundersökning. Enligt förslaget skall yttrandeockså kunna inhämtas över en sådan § 7-undersökning eller sådantutlåtande från vederbörande chefsöverläkare som krävs för attden misstänkte skall få ges rättspsykiatrisk vård. Om det behövsskall i sådana fall kunna kompletterautredningen.Propositionerna 1990/91:100 och 1990/91:120Som framgått i det föregående utförs de rättspsykiatriskaundersökningarna i en statlig organisation. För ändamåletfinns rättspsykiatriska kliniker i , , Uppsalaoch samt rättspsykiatriska stationer i och Linköping.Under de senaste åren har vissa undersökningar utförts påentreprenad av och läns landsting.Socialstyrelsen är, som framgått ovan, chefsmyndighet för denrättspsykiatriska undersökningsverksamheten.Proposition 1990/91:120 tecknar bakgrunden till de problem somrått inom det rättspsykiatriska undersökningsväsendet. Därredovisas olika åtgärder som vidtagits för attkomma till rätta med problemen. I propositionen redovisas ocksåresultaten av de förhandlingar som en av regeringen utseddförhandlingsman fört medsjukvårdshuvudmännen i syfte att träffa avtal om att överföradriften av den rättspsykiatriska undersökningsverksamheten tillsjukvårdshuvudmännen. Utgångspunkten för de fördaförhandlingarna har varit att träffa ett"generalentreprenadavtal" mellan staten och ett antalsjukvårdshuvudmän, där huvudmännen förbinder sig att under varjekalenderår utföra ett givet antal rättspsykiatriskaundersökningar och där staten betalar en ersättning per utfördundersökning enligt en överenskommen taxa. Avtalen skall intenärmare reglera hur eller var undersökningarna skall utföras.I propositionen föreslås att staten även fortsättningsvisskall ha ett huvudmannaansvar för den rättspsykiatriskaundersökningsverksamheten. Sjukvårdshuvudmännen skall dockenligt förslaget ges möjligheter att så långt möjligt utförarättspsykiatriska undersökningar enligt avtal mellan staten ochsjukvårdshuvudmännen. Preliminära avtal har träffatsmed tre sjukvårdshuvudmän, nämligen ochVästerbottens läns landsting samt kommun. Enligtpropositionen bör en ny organisationsstruktur skapas för denrättspsykiatriska undersökningsverksamheten, som är flexibel ochkan anpassas till förändringar i undersökningsvolymen. Mot dennabakgrund föreslås i propositionen att de rättspsykiatriskaklinikerna och stationerna avvecklas i den utsträckning sombedöms motiverad med hänsyn till träffade avtal omrättspsykiatrisk undersökningsverksamhet och med beaktande avatt tillräcklig total undersökningskapacitet skall finnas. Tillföljd av de avtal som träffats anser regeringen att dennuvarande rättspsykiatriska kliniken i och derättspsykiatriska stationerna i och bör kunnaläggas ner. På något anses också kliniken i Uppsalakunna läggas ner.Inriktningen bör enligt propositionen vara attundersökningsverksamheten så långt det är möjligt läggs ut påentreprenad. Föredragande statsrådet hänvisar till det förslagtill lagstiftningsåtgärder som lagts fram i proposition1990/91:58 vilka syftar till att underlätta försjukvårdshuvudmännen att integrera allmänpsykiatrisk vård ochrättspsykiatrisk undersökningsverksamhet. Statsrådet anser attdet knappast kan finnas några vägande principiella skäl mot ensådan ordning.I proposition 1990/91:93 har regeringen föreslagit att en nymyndighet, rättsmedicinalverket, skall inrättas fr.o.m. den 1juli 1991 med ansvar för de verksamheter som bedrivs vidstatens rättsläkarstationer och statens rättskemiskalaboratorium. (Förslaget behandlas av utskottet i betänkande1990/91:SoU16.) I den nu aktuella proposition 1990/91:120föreslås att det nya rättsmedicinalverket fr.o.m. den 1 oktober1991 även skall ta över ansvaret för den rättspsykiatriskaundersökningsverksamheten. De rättspsykiatriska klinikerna skalldärmed bli avdelningar inom rättsmedicinalverket.Riksdagen föreslås i propositionen bemyndiga regeringen attgodkänna avtal enligt de riktlinjer som anges i propositionen omuppdrag för sjukvårdshuvudmännen att utföra rättspsykiatriskaundersökningar. föreslås vidare bemyndiga regeringenatt besluta om avveckling av rättspsykiatriska kliniker ochstationer i den utsträckning som är motiverad med hänsyn tillingångna avtal om att utföra rättspsykiatriska undersökningaroch med beaktande av att tillräcklig totalundersökningskapacitet skall kunna garanteras. Riksdagenföreslås slutligen godkänna att rättsmedicinalverket skall taöver ansvaret för den rättspsykiatriskaundersökningsverksamheten från fr.o.m. den 1oktober 1991.I proposition 1990/91:100 (bilaga 7) föreslår regeringenatt till Rättspsykiatriska stationer och kliniker(anslaget E 5) för /92 anvisar 112 979 000 kr.I proposition 1990/91:120 anförs att kostnaderna förersättningar till sjukvårdshuvudmännen enligt avtal omrättspsykiatrisk verksamhet skall bestridas från det under femtehuvudtiteln anvisade anslaget till rättspsykiatriska stationeroch kliniker. Denna medelsram bedöms vara tillräcklig.Regeringen bör dock, anförs det i propositionen, få göra deomdispositioner mellan anslagsposterna som föranleds av attersättningar skall utgå till den verksamhet inom området, sombedrivs av sjukvårdshuvudmännen.Utgifterna för uppgifter som chefsmyndighetbestrids från myndighetsanslag.I proposition 1990/91:120 anförs att de medel som motsvarar denföreslagna nya chefsmyndighetens, rättsmedicinalverket,kostnader för ledningen av den rättspsykiatriska verksamhetenbör bestridas av medlen under anslaget E 5.Det kan noteras att en särskild organisationskommitté hartillkallats för att medverka i arbetet att genomföra en nyorganisation för rättsmedicinalverket. Kommittén har fått iuppdrag att närmare klargöra behovet av resurser för den nyamyndighetens ledning och centrala kansli. Kommittén skall ocksåklargöra rättsmedicinalverkets behov av resurser för ledningenav den rättspsykiatriska undersökningsverksamheten.Riksdagen har beretts tillfälle att ta del av vad som anförs iproposition 1990/91:120 om ekonomiska konsekvenser av förslagen.MotionernaEtt stort antal motioner har väckts om de rättspsykiatriskaundersökningarna. Det kan noteras att vissa av motionerna ärväckta med anledning av propositionerna 1990/91:58 ompsykiatrisk tvångsvård, m.m. och 1990/91:120 om denrättspsykiatriska undersökningsverksamheten, m.m. medan andrahärrör från allmänna motionstiderna 1990 och 1991. Flertaletmotioner handlar om huvudmannaskapet för den rättspsykiatriskaundersökningsverksamheten och om väntetiderna förundersökningarna.I motion 1990/91:So55 av m.fl. (m) hemställsatt avslår regeringens förslag om entreprenadavtal medlandstingen (yrkande 1). I motionen hemställs vidare attriksdagen beslutar att rättspsykiatriska kliniker i ,och även i fortsättningen skall drivas understatligt huvudmannaskap (yrkande 2). Motionen innehållerockså ett yrkande om att den organisationskommitté somskall medverka i arbetet med att genomföra den nyaorganisationen för rättsmedicinalverket även skall få i uppdragatt utreda verksamhetens omfattning vid den rättspsykiatriskakliniken i , behovet av ytterligare rättsläkarstationer samtbehovet av en särskild avdelning för kvinnor (yrkande 3).Motionärerna är negativa till en samordning av denrättspsykiatriska undersökningsverksamheten och denallmänpsykiatriska vården. Enligt motionärerna finns det en storskillnad mellan dessa verksamheter. Den allmänpsykiatriskavården är först och främst inriktad på vård med syfte attförsöka bota psykiska sjukdomar och som inte är relaterad tillnågot brott. Rättspsykiatrin är inriktad på undersökningar föratt fastställa en persons psykiska status för en bedömning i ettbrottmål, där en eventuell psykisk abnormitet kan komma attutgöra en förmildrande omständighet. Motionärerna tillstyrkerförslaget att det rättspsykiatriska undersökningsverket inordnasunder det nya rättsmedicinalverket.I motion 1990/91:So57 av () hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om kravet på att alla rättspsykiatriskaundersökningar skall utföras inom ramen för en rättspsykiatriskklinik och inte inom allmänpsykiatrin (yrkande 1). Imotionen begärs vidare ett tillkännagivande till regeringen omvad som anförs i motionen om kravet på att ett enhetligtstatligt huvudmannaskap skall gälla för hela rättspsykiatrin(yrkande 2). Enligt motionären kan ingen annan huvudman änstaten komma i fråga för den rättspsykiatriskaundersökningsverksamheten. All undersökningsverksamhet börutföras inom den statliga organisationen.Även i motion 1990/91:So56 av m.fl. (v)yrkas avslag på förslagen om avtal med landstingen omrättspsykiatriska undersökningar (yrkande 1). Motionärernaanser att ett uppsplittrat huvudmannaskap, vilketden föreslagna ordningen skulle innebära, riskerar att minskarättssäkerheten, försämra kvaliteten på undersökningarna och geupphov till olikartade bedömningar. Vidare finns det enligtmotionärerna en risk att rättspsykiatrins status minskar genomatt den kopplas samman med den allmänna psykiatriska vården. Denrättspsykiatriska forskningen kommer, anförs det också imotionen, att få ännu svårare att hävda sig i konkurrensen medandra psykiatriska inriktningar. Motionärerna tillstyrker enorganisatorisk anknytning till det föreslagnarättsmedicinalverket. I motionen hemställs sålunda att riksdagenbeslutar att lednings- och samordningsfunktionen förrättspsykiatrin inordnas i rättsmedicinalverket i (yrkande 4). (Frågan om lokaliseringen av det nyarättsmedicinalverket behandlas i utskottets betänkande1990/91:SoU16.) Motionärerna anser att alla de nuvaranderättspsykiatriska klinikerna och stationerna skall behållas.Motionen innehåller två särskilda yrkanden härom (yrkandena 2och 3. )I motion 1990/91:So503 av m.fl. (s)begärs ett tillkännagivande om att rättspsykiatriskundersökningsverksamhet även fortsättningsvis skall finnas iLund.I motion 1990/91:So32 av m.fl. (v)hemställs att beslutar att det rättspsykiatriskaundersökningsväsendet alltjämt skall vara en statligangelägenhet (yrkande 9). Motionärerna vill ha en klar gränsmellan sjukvårdens åtaganden och rättspsykiatrins och anser attansvaret och huvudmannaskapet för vård av de personer som ärdömda till psykiatrisk vård skall vara en statlig angelägenhet.I motion 1989/90:So506 av m.fl. (c, m, fp)hemställs att beslutar återupprepa sitttillkännagivande till regeringen med ytterligare skärpa attstatligt huvudmannaskap för de rättspsykiatriska klinikernaskall gälla även fortsättningsvis (yrkande 1). Enligtmotionärerna måste det ur rättssäkerhetssynpunkt anses klartolämpligt att flytta huvudmannaskapet för de rättspsykiatriskaklinikerna från staten. Det finns, anför motionärerna, en faraför att ett jävsförhållande kan uppstå i den bemärkelsen att enläkare som gör sinnesundersökningar också kan komma att blivårdansvarig. I motionen framhålls också att mycketkostnadskrävande lokaliteter behöver tillskapas hos landstingen,när sådana lokaler redan finns på de nuvarande klinikerna ochstationerna.I motion 1990/91:So33 av m.fl. (s)begärs ett tillkännagivande till regeringen om vad som anförs imotionen om huvudmannaskapet för den rättspsykiatriskaundersökningsverksamheten (yrkande 3). Motionärernaframhåller att de rättspsykiatriska undersökningarna är en delav statens rättsvårdande verksamhet. Att lägga över en del avdenna verksamhet på landstingen är varken realistiskt ellerändamålsenligt. Staten bör enligt motionärerna ta hela ansvaretför denna verksamhet och organisera den i egen regi.I motion 1989/9O:So524 av m.fl. (s)hemställs att hos regeringen begär skyndsamt förslagom den rättspsykiatriska verksamheten.I motion 1990/91:So40 av och förste vicetalman (båda m) hemställs att medavslag på propositionen i denna del hos regeringen begär nyttförslag till lag om rättspsykiatrisk vård sedan frågor röranderättspsykiatrins framtida innehåll och behov blivit föremål förytterligare utredning och analys (yrkande 1). I motionenbegärs också ett tillkännagivande till regeringen om atthuvudmannaskapet för rättspsykiatrin även fortsättningsvis böråvila staten (yrkande 2). Motionärerna anser inte att fråganom rättspsykiatrins framtida organisation och innehåll ärtillfredsställande utredd. Proposition 1990/91:58 visar storabrister i sina slutsatser. Det finns enligt motionärernaanledning att misstänka att de föreslagna inskränkningarna avmöjligheterna att begära rättspsykiatrisk undersökning merabaseras på strävanden att minska antalet ärenden och därmedminska väntetiderna än på välgrundade erfarenheter och klarmålinriktning beträffande vårdens innehåll. Motionärerna ärtveksamma till de förhoppningar om kommande avtal medsjukvårdshuvudmännen som uttrycks i propositionen. Enligtmotionärerna bör rättspsykiatrin behållas och utvecklas inomramen för nuvarande organisation. Rättspsykiatrin bör såledesäven fortsättningsvis ha staten som huvudman.I motion 1989/90:So493 av och förste vicetalman () begärs ett tillkännagivande tillregeringen om vad i motionen anförts om att frågan omrättspsykiatrins huvudmannaskap omgående måste komma till enlösning och att det bör övervägas om inte rättspsykiatrin börförbli ett statligt åtagande men läggas underjustitiedepartementet.I motion 1990/91:So41 av m.fl. (fp)hemställs att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts rörande en förutsättningslös utredning avrättspsykiatrins organisation och resursbehov (yrkande 4).Motionärerna pekar bl.a. på den krissituation som råder förrättspsykiatrin. För att garantera att patientens eget vårdbehovblir utgångspunkt för bedömningen av om tvångsvård skallifrågakomma och för att bedöma de medicinska förutsättningarnaför att ge rättspsykiatrisk vård som brottspåföljd måste det,anför motionärerna, finnas kvalificerad personal ochtillräckliga resurser för att utföra rättspsykiatriskaundersökningar inom lagstadgad tid. Propositionen saknar enanalys av hur dessa behov skall tillgodoses. och resursbehov måste därför bli föremål för enförutsättningslös utredning.I motion 1990/91:So38 av () hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av en översyn av och åtgärder inomrättspsykiatrin. Motionären anför att rättspsykiatrin har encentral roll i rättsväsendet och rättskipningen. Det behövs docken rad åtgärder inom rättspsykiatrin för att rättssäkerhetenskall garanteras. Som exempel på nödvändiga åtgärder angermotionären att rättspsykiatrin måste upphöjas till ensjälvständig specialitet. Detta skulle ge de inomrättspsykiatrin verksamma läkarna en ökad möjlighet tillutveckling och konkurrens med andra psykiatrer. Rättspsykiatrinmåste vidare tillföras resurser som medger en planerad utbyggnadoch som leder till att specialiteten kan svara mot de krav ochden efterfrågan som råder och kan förväntas. Det är enligtmotionären angeläget att de rättspsykiatriska enheterna finnslokaliserade till alla delar av landet. Rättspsykiatrin bör ävenfortsättningsvis ha staten som huvudman, anförs det slutligen imotionen.I motion 1990/91:So39 av och (båda s) hemställs att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om dels resursfrågor för denrättspsykiatriska undersökningsverksamheten (yrkande 1),dels huvudmannaskapet för denna verksamhet (yrkande 2).Motionärerna pekar på de problem som funnitsinom den rättspsykiatriska undersökningsverksamheten.Motionärerna framhåller att förhandlingarna om vilken huvudmansom blir aktuell måste ges högsta prioritet. Det krävs också atthuvudmännen efter slutförda förhandlingar anvisar behövligaekonomiska och övriga resurser i form av exempelvis platser ochpersonal.I motion 1990/91:So463 av m.fl. (fp)begärs ett tillkännagivande till regeringen om vad som anförs imotionen om bristerna inom rättspsykiatrin. Motionärerna anföratt de segdragna problemen inom rättspsykiatrin nu måste få sinlösning. En snar lösning av huvudmannaskapsfrågan är nödvändigför att man skall få den arbetstrygghet och arbetsro somverksamheten kräver. Om man inte åtstadkommer detta äventyraspatienternas rättssäkerhet och hälsa liksom personalenspsykosociala hälsa. Motionärerna är skeptiska mot enkoncentration av den rättspsykiatriska undersökningsverksamhetentill alltför få platser, vilket skulle försämra möjligheternatill utbildning av nya rättspsykiatriker och till forskning inomområdet.I motion 1989/90:So458 av m.fl. (fp)begärs tillkännagivanden till regeringen om vad som anförs omsäkerhetsåtgärder (yrkande 2) och om utbildning ochfortbildning av personalen vid de rättspsykiatriska stationernaoch klinikerna (yrkande 1). Motionärerna anför bl.a. attkraftfulla åtgärder måste vidtas för att personalens säkerhetskall kunna garanteras och för att personalen skall få denutbildning och fortbildning som krävs för att sköta ett krävandearbete. Motionen innehåller också en begäran om etttillkännagivande till regeringen om atthuvudmannaskapsförhandlingarna mellan staten ochLandstingsförbundet måste slutföras (yrkande 3).I motion 1990/91:So416 av och (bådac) begärs ett tillkännagivande om nödvändigheten av omedelbaraåtgärder för att minska de långa väntetiderna förrättspsykiatriska undersökningar och om ytterligare resurser fördenna verksamhet. Liknande synpunkter framförs även i motion1989/90:So466 av samma motionärer (c).En motion, 1990/91:Ju13 av m.fl. (v), tarsikte på frågan om rättspsykiatrisk undersökning skall kunnaersättas av annan personutredning. I motionen hemställs sålundaatt avslår regeringens förslag om ändring i 31 kap. 3§ som avser rättspsykiatrisk undersökning vidtvångsvård (yrkande 2). Motionärerna är kritiska motförslaget att en person skall kunna dömas till rättspsykiatriskvård på grund av endast ett s.k. § 7-intyg. Förslaget har enligtmotionärerna tillkommit av ekonomiska skäl. Rättssäkerhetenkräver, anser motionärerna, att en person som döms tillrättspsykiatrisk vård först skall ha genomgått enrättspsykiatrisk undersökning.I proposition 1990/91:120 föreslås att staten liksomhittills skall vara huvudman för den rättspsykiatriskaundersökningsverksamheten men att undersökningar efter avtalmellan staten och sjukvårdshuvudmännen skall kunna utföras påentreprenad av sjukvårdshuvudmännen. Propositionen innehållerett resonemang kring frågan om huvudmannaskapet för denrättspsykiatriska undersökningsverksamheten. konstaterar sålunda att den rättspsykiatriskaundersökningsverksamheten har en nära anknytning tillverksamheten inom rättsväsendet. Utgångspunkten förverksamhetens uppbyggnad måste vara, anförs det i propositionen,att domstolarnas behov av medicinsk sakkunskap av det aktuellaslaget tillgodoses som de enskildas rättssäkerhetskall kunna garanteras och att undersökningarna således utförs ienlighet med lagstiftningen. Utifrån dessa aspekter skulle denrättspsykiatriska verksamheten i organisatoriskt hänseende kunnaanknytas till rättsväsendet. konstateras ipropositionen att undersökningarna är en medicinskt diagnostiskverksamhet, där underlaget för den rättsliga bedömningen skallvara baserad på kvalificerade medicinska överväganden.Undersökningarna utförs av hälso- och sjukvårdspersonal. Ipropositionen påpekas att just förhållandet att verksamheten haren markerad medicinsk karaktär, där rättssäkerheten är beroendeav den medicinska kompetensen, var bakgrunden till attorganisationen sammanfördes under dåvarandemedicinalstyrelsen. Propositionen påtalar att det också inomandra områden förekommer att domstolarna anlitar organ utanförrättsväsendet för att få medicinskt underlag för sinaavgöranden. Det faktum att rättspsykiatrin har ett nära sambandmed verksamheten inom rättsväsendet är enligt föredragandestatsrådet inte något skäl till att inlemma den i organisationenav de rättsvårdande myndigheterna. Mot bakgrund av deerfarenheter som vunnits bör i stället den centralautgångspunkten för val av huvudmannaskap och organisation varaatt etablera en organisationsform som ger goda förutsättningarför att utveckla den rättspsykiatriska verksamheten. Medhänvisning bl.a. till att det rättspsykiatriskaundersökningsväsendet har starka kopplingar till detstraffrättsliga området, där en särskild lagstiftning reglerarundersökningsförfarandet, förordar föredragande statsrådet atträttspsykiatriska undersökningar också fortsättningsvis utförsunder statligt huvudmannaskap.Förslagen i proposition 1990/91:58 bygger i mycket storutsträckning på tanken om ett närmande mellan den psykiatriskavårdorganisationen och den rättspsykiatriskaundersökningsverksamheten. En sådan ordning anses gagna såvälden utveckling som behövs av den psykiatriska vården förlagöverträdare som den rättspsykiatriskaundersökningsverksamheten. Proposition 1990/91:58 innehåller,vilket också framgått i det föregående, ett förslag till ny lagom rättspsykiatrisk undersökning. Enligt 5 § lagförslaget skallrättspsykiatriska undersökningar kunna utföras såväl vidinrättningar inom hälso- och sjukvården som vid särskildaundersökningsenheter. Med undersökningsenhet avses även envårdinrättning där rättspsykiatriska undersökningar utförs.Enligt 6 § förslaget till ny lag om rättspsykiatriskundersökning skall ett utlåtande över den rättspsykiatriskaundersökningen utan dröjsmål ges in till rätten sedanundersökningsarbetet har avslutats. Utlåtandet skall ges in , om den misstänkte är häktad, och annars inom sexveckor från det att beslutet om undersökning kom in tillundersökningsenheten. Om det finns synnerliga skäl får rättenmedge anstånd. Förslaget innebär en skärpning av tidskraven förrättspsykiatrisk undersökning av häktade.Föredragande statsrådet betonar angelägenheten av att etträttspsykiatriskt förfarande genomförs så snabbt som över huvudtaget är praktiskt möjligt eftersom det här ofta är fråga ompersoner som är berövade friheten. Statsrådet betonar särskiltatt de fördröjningar som har förekommit i sambandmed de aktuella undersökningarna är oacceptabla inte minst frånhumanitär synpunkt. Statsrådet framhåller vidare attfördröjningar och väntetider i samband med rättspsykiatriskaundersökningar även skapar organisatoriska och ekonomiskaproblem för kriminalvården med hänsyn till de ökade anspråken påhäktesplatser.Justitieutskottet framhåller i sitt yttrande tillsocialutskottet över förslagen i proposition 1990/91:58(1990/91:JuU3y) att de rättspsykiatriska undersökningarnamåste utföras med hänsyn till de krav som rättssäkerhetenställer. Häri lägger justitieutskottet bl.a. attundersökningarna fyller det syfte som anges i lagstiftningen,att de utförs av personal med tillräcklig kompetens och att deslutförs inom den lagstadgade tidsfristen. Justitieutskotteterinrar om sina tidigare uttalanden att de långa väntetidernaför rättspsykiatriska undersökningar inte kan accepteras.Utskottet konstaterar att en orsak till väntetiderna varitanhopningen av undersökningsfall och bristen på läkare. En annanorsak har varit svårigheterna att bereda dem som redanundersökts och dömts till vård plats på de psykiatriskaklinikerna.