bet · GE01LU22 · 1991-03-21 00:00:00 — Enligt vadutskottet erfarit kommer utredningen att avlämna ett betänkandeunder år 1991.Utskottet vill också peka på att spörsmål om TV-reklamuppmärksammats inom , och arbete pågårinom nordiska utskottet för konsumenträtt beträffande gemensammanordiska regler för TV-reklam.Också i andra sammanhang pågår arbete med anknytning till detav motionärerna aktualiserade spörsmålet. Av budgetpropositionen(bilaga 15 s. 81) framgår sålunda att en översyn avmarknadsföringslagen förbereds inomcivildepartementet. Arbetet utgör ett led i förberedelsernainför omställningen till de regler som skall gälla påkonsumentområdet inom ramen för ett . Vidare harregeringen i en nyligen beslutad lagrådsremiss föreslagit bl.a.en särskild lag om annonser i marksänd television. Förslagetinnehåller regler bl.a. om högsta tillåtna annonsvolym och omhur annonser skall få sättas in i sändningar. Enligt förslagetfår en annons inte syfta till att bl.a. fånga uppmärksamhetenhos yngre barn. Den i propositionen föreslagna lagstiftningeninnebär vidare att med stöd avmarknadsföringslagen skall kunna förbjuda sådan reklam i TV sombedöms vara otillbörlig mot konsumenter eller näringsidkare.Med hänsyn till det anförda anser utskottet att några åtgärderfrån sida med anledning av motion L727 inte ärerforderliga, och utskottet avstyrker därför bifall tillmotionen.I motion L721 av m.fl. (mp) kritiserasskönhetstävlingar för barn som anordnas imarknadsföringssyfte. Förhållandena i tas upp som varnandeexempel. Motionärerna menar att denna form av reklam börförbjudas i och begär förslag till lag mot exploateringav barn i skönhetstävlingar eller andra liknande arrangemang somgörs i marknadsföringssyfte.Som motionärerna själva påpekar förekommer den berörda typenav marknadsföring inte i . Utskottet finner därför inteskäl till några åtgärder från sida och avstyrkerbifall till motion L721.6 Stöd till konsumentorganisationerGenom beslut om livsmedelspolitiken (prop. 1989/90:146, bet. JoU25, rskr. 327) infördes ett särskiltstöd till ideella konsumentorganisationer. För innevarandebudgetår har . anvisats för ändamålet. Syftet medstödet är att stimulera och stärka konsumenternas inflytande pålivsmedelskedjans olika led i frågor som rörlivsmedelspolitiken. Medlen är avsedda att användas bl.a. somstöd till ideella organisationer som bedriver projekt medanknytning till livsmedels- och konsumentpolitiska frågor.Regeringen beslutade att medlen skall disponeras avkonsumentverket enligt de grunder som angett.I budgetpropositionen föreslås att till stöd tillkonsumentorganisationer för /92 anvisar ettreservationsanslag på 2000000 kr.I motion L715 av m.fl. (v) yrkas att riksdagenanvisar . mer än vad regeringen föreslagit(yrkande 1). I motionen anförs att intresset har varit stort förprojekt i syfte att stärka konsumentintresset i samband medomläggningen av livsmedelspolitiken, varför anslaget bör höjas.Motionärerna anser också mot bakgrund bl.a. av den ökadeinternationella handeln att det finns behov av ett ökat stödtill ideella konsumentorganisationer.Också i motion L735 av föreslås ett högreanslag till stöd till konsumentorganisationerna. Motionärernavill skynda på uppkomsten av frivilliga konsumentorganisationeroch föreslår att det av regeringen föreslagna anslagetfördubblas till . (yrkande 7).Utskottet har ingen annan uppfattning än motionärerna i frågaom betydelsen av ett statligt stöd till ideellakonsumentorganisationer för olika projekt på livsmedelsområdet.Som ovan nämnts har emellertid stödet inrättats och ilikhet med föredragande statsrådet finner utskottet det rimligtmed oförändrade resurser under /92. Med hänsynhärtill och med beaktande av det statsfinansiella läget harutskottet inte någon erinran mot medelsberäkningen. Utskottettillstyrker alltså regeringens förslag och avstyrker bifall tillmotionerna L715 yrkande 1 och L735 yrkande 7.7 KonsumentforskningGenom forskningspolitiska beslut (prop.1989/90:90, bet. LU22, rskr. 331) inrättades ett särskilt anslagför konsumentforskning. För innevarande budgetår bestämdesanslaget till . Regeringen har sedermera beslutatatt medlen skall disponeras av konsumentverket.I budgetpropositionen föreslås att tillkonsumentforskning för /92 anvisar ett oförändratanslag.I motion L735 av m.fl. (mp) yrkas attriksdagen anvisar . mer än vad regeringen föreslagit(yrkande 1). Motionärerna anser det angeläget att kompetenseninom området för konsumentforskning byggs upp och attkontinuiteten säkras i den forskning som bedrivs. Enligtmotionärerna bör därför anslagen till konsumentforskningensuccessivt öka räknat i fast penningvärde underett antal budgetår. För /92 bör i enlighet härmedanslaget uppgå till totalt 2520000 kr.I motion L719 av m.fl. (m) yrkas att regeringensförslag avslås och att medlen i stället skall tillförashumanistisk-samhällsvetenskapliga forskningsrådet, vilket enligtmotionärerna torde ha bätttre förutsättningar än konsumentverketatt pröva frågor om forskning på konsumentområdet.Utskottet konstaterar att ett tillmötesgående av önskemålet imotion L735 skulle innebära ett principbeslut om årligaanslagshöjningar för konsumentforskningen. Utskottet är för sindel inte berett till ett sådant steg. Liksom i andra fall bördärför medel för forskningen på konsumentområdet beräknas medutgångspunkt i resursbehovet för det kommande budgetåret och detstatsfinansiella läget. I likhet med föredragande statsrådetanser utskottet att konsumentforskningen bör tilldelasoförändrade resurser för /92. Utskottet avstyrkersåledes bifall till motion L735 yrkande 1.Spörsmålet om vilken myndighet som skall disponera anslagetför konsumentforskning aktualiserades i samband med anslagetsinrättande . I sitt av godkända betänkande1989/90:LU22 avstyrkte utskottet bifall till en motion med sammasyfte som motion L719. Utskottet hänvisade därvid till att detsedan länge ingått i uppgifter att stödjaforskningen på konsumentområdet. Fram t.o.m. början av1980-talet hade verket också ett särskilt anslag för dettaändamål. Vidare framhöll utskottet att erfarenheterna avkonsumentverkets stöd till sektorsforskningen påkonsumentområdet är goda. I linje härmed hade utskottet också isamband med beslut om inriktningen avkonsumentpolitiken (prop. 1985/86:121, bet. LU 34) ställt sigpositiv till regeringens förslag att då skulletilldelas ytterligare medel för forskningsstimulerande arbeteoch avstyrkt en motion, vari yrkades avslag på förslaget medmotiveringen att verket inte borde ha uppgifter som ankom påforskningsråden och de enskilda högskolorna. Utskottet hadedärvid instämt i vad utbildningsutskottet i ett inhämtatyttrande hade anfört om att den kompetens verket hade bordekunna utnyttjas vid prioriteringsbedömningar inom justkonsumentforskningen med dess tvärvetenskapliga karaktär. mening saknades det anledning att bedöma sakenannorlunda , och utskottet ansåg att konsumentforskningenfrämjades bäst om de föreslagna forskningsresurserna ställdestill förfogande. Utskottet avstyrkte därmed dendå aktuella motionen.Enligt utskottets mening har några nya omständigheter inteframkommit som bör föranleda att omprövaställningstagandet i frågan om vilken myndighet som skalldisponera över anslaget till konsumentforskning. Utskottet villockså erinra om att de medel som föreslås tillkonsumentforskningen inte skall ses som grundforskningsmedelutan som sektorsmedel, som fördelas utifrån sektoriella behovoch överväganden. Utskottet avstyrker därför bifall till motionL719.Utskottets ställningstaganden innebär att utskottettillstyrker bifall till propositionen i nu aktuell del.8 Miljömärkning av produkterPå förslag av regeringen anvisade under ettnytt anslag särskilda medel för miljömärkning av produkter(prop. 1989/90:25, bet. LU13, rskr. Med anslagetfinansieras ett system för frivillig och enhetlig positivmiljömärkning. Systemet har tillkommit i nordisk samverkan ochbygger på enhetliga nordiska kriterier, vilka fastställs av ettsärskilt samordningsorgan under Nordiska ministerrådet.Miljömärkningen i organiseras inom ramen i (SIS)certifieringssystem samt handhas av en särskildmiljömärkningsstyrelse och en referensgrupp. Mellan staten ochSIS finns ett särskilt avtal om miljömärkningen. Avsikten är attverksamheten med miljömärkningen i huvudsak skall finansierasgenom avgifter och ersättningar från de företag som villmiljömärka sina produkter. Under uppbyggnadsskedet haremellertid förutsatts att medel tillhandahålls överstatsbudgeten. Medlen skall återbetalas när systemet ekonomisktkan bära detta. Vid anslagets inrättande beräknades det totalabehovet av medelstillskott till ca 6milj. kr.I budgetpropositionen föreslås att för budgetåret1991/92 till bidrag till miljömärkning av produkter anvisar ettreservationsanslag på 2700000 kr.Utskottet noterar att anslaget för /92 föreslåsutgå med ett högre belopp än vad som ursprungligen planerats.Det begärda bidraget ligger dock inom ramen för det totalabidrag som varit utgångspunkten i avtalet mellan staten och SIS.I likhet med föredragande statsrådet anser utskottet att det ärangeläget att man snabbare får fram kriterier för miljömärkningoch därmed får fler miljömärkta produkter i handeln. Förslagetföranleder därför inga erinringar från utskottets sida, ochutskottet tillstyrker bifall till propositionens förslag i dennadel.Som redovisats ovan handhas miljömärkningen av en särskildstyrelse och en referensgrupp organiserade inom SIS. mellan staten och SIS består styrelsen av ordförandenoch tio andra ledamöter. Andra styrelseledamöter än ordförandenutses av efter förslag av ,, kemikalieinspektionen, iSverige (LO), , , , ,handel och . Ifråga om referensgruppen gäller att den skall bestå av lägst 20och högst 30 ledamöter, som utses av efter förslagav miljömärkningsstyrelsen. Ledamöterna skall representera delsmyndigheter och organisationer inom konsument- ochmiljövårdsområdena, dels industri och handel samt dels allmännasamhällsintressen och forskning.I motion L716 av m.fl. (m) och motion L724 avUlla Orring m.fl. (fp) framförs kritik motmiljömärkningsstyrelsens sammansättning. I den förstnämndamotionen anförs att det är en allvarlig brist attforskningsintressena inte är representerade i styrelsen där deslutliga bedömningarna görs och besluten fattas. Det kan såledesinte anses tillfyllest att forskare finns företrädda ireferensgruppen. Motionärerna erinrar också om att i denutredning som ligger till grund för systemet förutsattes attforskningsintressena skulle finnas i styrelsen och yrkar etttillkännagivande om vad som sålunda anförts (yrkande 9).I motion L724 anförs att forskarkunskap bör vara företrädd imiljömärkningsstyrelsen för att en sammanvägning av allafaktorer i produktcyklar skall kunna göras. Motionärerna yrkardärför tillkännagivande om att forskarföreträdare bör ingå imiljömärkningsstyrelsen (yrkande 1).Motioner med samma syfte som de nu aktuella prövades avriksdagen i samband med miljömärkningssystemetstillkomst. I sitt av godkända betänkande (bet.1989/90:LU13) konstaterade utskottet att forskningsintressenaenligt det ingångna avtalet mellan staten och SISskall tillgodoses genom att de blir representerade ireferensgruppen. Med hänsyn till att referensgruppen enligtavtalet skall vara ett rådgivande organ tillmiljömärkningsstyrelsen och skall behandla frågor om bl.a.principer och huvudsaklig inriktning för miljömärkningen ansågutskottet att denna lösning fick anses till fyllest. mening fick den framtida utvecklingen avmiljöstyrelsens verksamhet utvisa om det finns behov av attförändra eller utöka dess sammansättning. På anförda skälavstyrkte utskottet bifall till motionerna.Spörsmålet aktualiserades åter motionsvägen . Påhemställan av utskottet i betänkande 1989/90:LU21 avslogriksdagen motionerna. Vid sitt ställningstagande påpekadeutskottet att det då endast hade förflutit några månader sedansystemet med miljömärkning av produkter infördes varför det intekunde göras någon närmare utvärdering av verksamheten. Utskottetfann därför inte anledning för att frångå sitttidigare ställningstagande när det gäller styrelsenssammansättning.I anslutning till det anförda vill utskottet påminna om attstatsrådet i riksdagsdebatten med anledning avutskottets ovan nämnda betänkande 1989/90:21 inte ställt sigavvisande till förslaget om en forskningsföreträdare imiljömärkningsstyrelsen i det fall det skulle visa sig attarbetet därigenom skulle effektiviseras (prot. 1989/90:97).Utskottet finner inte anledning att frångå sina tidigareställningstaganden beträffande miljömärkningsstyrelsenssammansättning. Om det skulle visa sig att det uppkommer behovav forskarföreträdare i styrelsen anser sig utskottet, medhänsyn till statsrådets ovan angivna uttalande, kunna utgå frånatt regeringen tar de initiativ som är påkallade. Utskottetavstyrker därför bifall till motionerna L716 yrkande 9 och L724yrkande 1.I motion L704 av m.fl. tas upp en fråga som gällerkriterierna för miljömärkningen. Motiveringen till yrkandetåterfinns i motion 1990/91:Jo722 vari motionärerna anför att detär viktigt att hushållssektorn effektiviserar sinenergianvändning, vilket bl.a. kan ske genom upplysningar omenergiförbrukningen. Miljömärkningen bör därför innefatta ävensådana uppgifter, vilket enligt motionärerna bör ges regeringentill känna.Som redovisats ovan fastställs kriterierna för miljömärkningenav produkter av ett särskilt samordningsorgan som har inrättatsunder . I samband medmiljömärkningssystemets tillkomst uttalade utskottet medanledning av ett motionsyrkande i sitt av godkändabetänkande (bet. 1989/90:LU13) att man utgick från attkriterierna skulle komma att utformas utifrån etthelhetsperspektiv så att hänsyn tas till alla faktorer i enproduktcykel, dvs. framställningen, användningen och detslutliga omhändertagandet av produkten. Något särskilttillkännagivande i frågan ansåg utskottet därför inteerforderligt, och utskottet avstyrkte bifall till den dåaktuella motionen.Det av motionärerna aktualiserade spörsmålet omenergideklarationer har tagits upp i proposition 1990/91:88 omenergipolitiken, vilken avlämnats till . Ipropositionen föreslås att arbetet med energideklarationer avbl.a. hushållsapparater intensifieras och utvidgas (s. 47).Föredragande statsrådet anför att det är angeläget att arbetetmed energideklarationer och produktmärkning fortsätter ochutvidgas, och han föreslår att . anvisas tillkonsumentverket för ökade insatser inom områdenaprodukttestning, energideklarationer och märkning avhushållsapparater och vissa andra energiförbrukande produkter.Medlen föreslås bli anvisade inom ramen för ett nytt anslag H 13Vissa åtgärder för effektivare användning av energi (s. 74).Konsumentverkets arbete förutsätts ske i samverkan mednäringspolitiska myndigheter. I propositionen aviseras också ettuppdrag åt statens energiverk och att utredaförutsättningarna för normer för maximal elförbrukning ihushållsapparater m.m. Uppdraget har numera beslutats och skallredovisas till regeringen senast den 1 april 1992.Enligt utskottets mening får syftet med motionärernas önskemålanses helt tillgodosett genom de av regeringen föreslagnaåtgärderna. Något initiativ i saken från sida medanledning av motion L704 är således inte påkallat, och utskottetavstyrker därför bifall till motionen.Frågor som gäller märkning och deklaration av miljöfarligaämnen m.m. tas upp i två motioner. I motion L701 av IngbrittIrhammar och (båda c) anförs att det ärangeläget att allmänheten får tillgång till information ommiljöskadliga ämnen i hushålls- och rengöringsartiklar samtkosmetika och andra liknande produkter. Enligt motionärerna börpå sikt utarbetas ett kompletterande system förmiljövarudeklarationer. I motionen begärs tillkännagivande omvad som anförts om miljömärkning och varudeklaration avmiljöskadliga ämnen.Liknande synpunkter framförs i motion L717 av . (c). Motionärerna pekar på att det på marknaden finns mängd varor som, trots att de kan misstänkas innehållamiljöskadliga och allergiframkallande ämnen, inte är förseddamed någon varudeklaration. Särskilt viktigt anser motionärernaatt det är att allmänheten får tillgång tillvarudeklarationer om miljöskadliga ämnen i hushålls- ochrengöringsartiklar och om allergiframkallande ämnen ihygienartiklar och kosmetika. I motionen yrkas att iett tillkännagivande uttalar vikten av att regeringen arbetarför införande av det förordade varudeklarationssystemet (yrkande4).Kontrollen över kemiska produkter i allmänhet från hälso- ochmiljöskyddssynpunkter utövas av kemikalieinspektionen. När detgäller kosmetiska och hygieniska produkter är läkemedelsverketsedan den 1 juli 1990 tillsynsmyndighet. I 5 § lagen (1985:426)om kemiska produkter föreskrivs att den som hanterar ellerimporterar en kemisk produkt skall vidta de åtgärder och iakttade försiktighetsmått i övrigt som behövs för att hindra ellermotverka skada på människor eller i miljön. Därvid skall sådanakemiska produkter undvikas som kan ersättas med mindre farligaprodukter (substitutionsprincipen). Enligt 8 § skall den somtillverkar, importerar eller överlåter en kemisk produkt genommärkning eller på annat sätt lämna uppgifter av betydelse frånhälso- och miljöskyddssynpunkt (produktinformation). Enligt 11 §förordningen (1985:835) om kemiska produkter skallkemikalieinspektionen meddela de föreskrifter omproduktinformation som behövs för bestämmelsens tillämpning. Ifråga om kosmetika och hygieniska produkter skall sådanaföreskrifter meddelas av läkemedelsverket.Utskottet erinrar om att motionsyrkanden med liknande syftensom de nu aktuella har behandlats av utskottet. godkända betänkande (bet. 1989/90:LU21)förklarade sig utskottet dela motionärernas uppfattningar omönskvärdheten av att informationen till konsumenterna rörandemiljöfarliga och allergiframkallande produkter förbättrades. Närdet gäller produkter med negativ inverkan på miljön fannutskottet att den införda ordningen för miljömärkning utgjordeett betydelsefullt steg på vägen mot en förbättradkonsumentinformation, och att erfarenheterna av denna bordeavvaktas innan man övervägde ett mera omfattandevarudeklarationssystem. I betänkandet redovisades också detarbete som utförts av kemikalieinspektionen i syfte att få tillstånd en övergång till från miljösynpunkt lämpligare produktersamt en förbättrad information bl.a. till konsumenterna. När detgäller allergiframkallande produkter underströks vad utskottetuttalat (se bet. 1987/88:31) vid en behandling av enmotion rörande märkning av hygienartiklar och kosmetika,nämligen att det var angeläget att allmänheten ficktillgång till information om kosmetika och hygienvaror iallergihänseende. Utskottet utgick emellertid från att fråganskulle få sin lösning och ansåg att några åtgärder frånriksdagens sida med anledning av de då aktuella motionerna intevar erforderliga. Utskottet avstyrkte således bifall tillmotionerna.Enligt vad utskottet nu har erfarit har kemikalieinspektionensarbete i syfte att få till stånd en övergång till från miljö-och hälsosynpunkt lämpligare produkter samt en förbättradinformation fortskridit. Inspektionen har bl.a. påbörjat arbetetmed föreskrifter om klassificering och märkning av miljöfarligaämnen och produkter samt gett ut allmännaråd (1990:2) om produktinformation om ämnen med miljöfarligaegenskaper. Några generella föreskrifter för när ett ämne börbedömas som miljöfarligt har emellertid inte beslutats. Ettförslag till vetenskapliga kriterier för en sådan bedömning haremellertid utarbetats i ett projekt under (Kemikalieinspektionens rapport nr 9/89),och i ett annat nordiskt projekt har förslag till system förklassificering, märkning och varuinformationsblad förmiljöfarliga ämnen och produkter tagits fram (Miljörapport nr1990:10 i Nordiska ministerrådets rapportserie).Utskottet vill även hänvisa till proposition 1990/91:90 En godlivsmiljö vari föreslås ett system med förhandsanmälan av nyakemiska ämnen i syfte att förbättra informationen om kemiskaämnen och produkter. Vidare föreslår regeringen attkemikalieinspektionens produktregister skall byggas ut. Systemetmed förhandsanmälan innebär att tillverkare och importörer blirskyldiga att förhandsanmäla helt nya kemiska ämnen innan debörjar saluföras i . Anmälan skall åtföljas av endokumentation om ämnets hälso- och miljöeffekter. Systemet är iprincip detsamma som det system för förhandsanmälan som redanfinns inom EG. Vidare föreslås en utvidgning av den nuvarandeanmälningsplikten till kemikalieinspektionensproduktregister till att omfatta bl.a. cancer- ochallergiframkallande ämnen. I propositionen behandlas ocksåregeringens förslag till verksamhetsinriktning förkemikalieinspektionen /92--1993/94,varvid uttalas att inspektionens utredningsverksamhet avseendekemikaliers hälso- och miljöfarlighet börinriktas mot de prioriterade effektområdena miljöfarlighet,allergi och cancer. Enligt regeringens bedömning är det särskiltangeläget att man får till stånd enpraktisk tillämpning av nya bedömningsgrunder förmiljöfarlighet. Kemikalieinspektionen bör vidare undertreårsperioden genomföra ytterligare insatser för att företagenbättre skall uppfylla sitt ansvar enligt lagen om kemiskaprodukter. Det är också angeläget, fortsätter regeringen, medåtgärder för att få företagen att bättre uppfylla sinutrednings- och informationsskyldighet samt för att i ökadutsträckning få dem att tillämpa substitutionsprincipen, dvs.att företagen byter ut farliga ämnen och produkter mot mindrefarliga alternativ. I propositionen uttalas vidare att arbetetmed att föreslå och driva på att användningen av särskilt hälso-och miljöfarliga kemikalier avvecklas eller begränsas skallfortsätta med hög intensitet och i internationell samverkan,särskilt inom ramen för samarbetet inom och inomEFTA-EG-områdena (prop. 1990/91:90 s. 235).Utskottet konstaterar mot bakgrund av den lämnaderedovisningen att det pågår ett intensivt arbete med att få tillstånd förbättrade kunskaper och informationsåtgärder ommiljöfarliga och allergiframkallande ämnen. Med hänsyn härtillkan några åtgärder från sida med anledning avmotionerna inte anses erforderliga. Utskottet avstyrker därförbifall till motion L701 och L717 yrkande 4.9 KonsumentköplagenKonsumentköplagen (1990:932) trädde i kraft den 1 januari 1991och ersatte då lag i samma ämne. Den nyakonsumentköplagen ingår som ett led i det köprättsligareformarbete som också resulterat i bl.a. lagen (1987:822) ominternationella köp och den nya köplagen (1990:931).Konsumentköplagen innebär att alla lagregler om konsumentköpav lösa saker samlats i en särskild lag. Den allmänna köplagenskall alltså inte i något avseende gälla för sådana köp.På samma sätt som i allmänna köplagen finns i den nyakonsumentköplagen vägledande bestämmelser för bedömningen av omen vara skall anses felaktig. Bestämmelserna bygger på attparterna har full avtalsfrihet om en varas beskaffenhet. Varanskall i fråga om art, mängd, kvalitet, andra egenskaper ochförpackning stämma överens med vad som följer av avtalet.Därutöver finns också indispositiva bestämmelser om när en varaskall anses felaktig (16 -- 19 §§).Konsumentköplagens regler om tidsbestämda garantier avseendevaran eller en egenskap hos varan liknar dem som fanns i dengamla konsumentköplagen. Paragrafen i den nya lagen (21 §) ärutformad så att en tidsbestämd garanti eller liknande utfästelsefår verkan av en garanti för varans funktion , förutsatt att varan inte drabbas avolyckshändelser eller utsätts för vanvård eller dylikt frånköparens sida. Har säljaren åtagit sig att svaraför varan i dess helhet eller i fråga om viss eller vissaegenskaper hos varan skall varan i princip anses vara felaktig,om det uppkommer en försämring i någotavseende som garantin omfattar. Enligt 21 § första stycket ärdet tillräckligt att varan eller en del av den som omfattas avutfästelsen försämras . Det saknasdå i princip betydelse om varan var helt avtalsenlig när denavlämnades.