bet · GE01FöU8 · 1991-04-25 00:00:00 — Det ärsocialministerns uppfattning att denna utbildning ävenfortsättningsvis skall prioriteras högt.Socialministern hänvisar till den behandling som frågan omhelikoptrar för sjukvårdstransporter fick i 1987 årsförsvarsbeslut (prop. 1986/87:95, bil. 4, FöU11, rskr. 310).Enligt detta borde sjuktransportkapaciteten med helikopterförstärkas för att kunna svara mot behoven i krig och dennautökning ske på ett sätt som jämväl tillgodosåg fredsmässigabehov. Verksamheten borde organiseras i landstingskommunal ochstatlig regi samordnat med försvarsmakten, rikspolisstyrelsenoch privata helikopterföretag. Vissa statliga medel avsattesäven för ändamålet på vissa villkor, och ansvaret för civilaakuta luftburna sjuktransporter föreslogs föras över frånrikspolisstyrelsen till sjukvårdshuvudmännen.Försvarsbeslutets intentioner har dock ännu inte kunnatförverkligas, bl.a. beroende på ett varierande intresse frånsjukvårdshuvudmännens sida att delta i frågans lösning. Ett stegpå vägen togs dock då en särskildförhandlingsdelegation (helikopterdelegationen) tillkallades meduppgift att träffa erforderliga avtal om helikoptrar försjuktransporter. När ärendet anmäldes i 1990 årsbudgetproposition (prop. 1989/90:100, bil.7) anfördeföredragande statsrådet att det var nödvändigt att ändra 6 §hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) så att sjukvårdshuvudmännenfår det samlade ansvaret för sjuktransporter enligt denna lag.Socialministern framhåller , med stöd av uppgifter frånhelikopterdelegationen, att det i vissa från beredskapssynpunktviktiga orter finns förutsättningar att påbörja en uppbyggnad aven helikopterorganisation enligt intentionerna i 1987 årsförsvarsbeslut. Hon avser att återkomma med en närmareredovisning för hur denna fråga utvecklas.Enligt socialministern bör huvudmannaskapsfrågan försjuktransporter nu lösas. Staten och sjukvårdshuvudmännen harträffat avtal om att sjukvårdshuvudmännen taröver ansvaret för akuta luftburna transporter och attrikspolisstyrelsens motsvarande ansvar då upphör. Mot bakgrundhärav bör sjukvårdshuvudmännens ansvar för sjuktransporterenligt hälso- och sjukvårdslagen utvidgas, vilket föranleder enändring i lagens 6 §.I 1987 års försvarsbeslut lades finansieringsprinciperfast med innebörd att den som upprätthåller verksamhet underkriser och krig skall svara för de administrativa kostnaderna,medan staten skall svara för kostnaderna förberedskapsinvesteringar. Inom hälso- och sjukvårdsområdet gällerdock att sjukvårdshuvudmännen skall svara för kostnaderna förden fredsmässiga hälso- och sjukvårdens försörjningsuthållighetunder ett förkrigsskede och under neutralitet eller i krig,medan staten skall svara för i krig tillkommande behov avsjukvård till följd av krigsskador.Socialministern anför att landstingsförbundet har deklareratatt sjukvårdshuvudmännen inte har praktiska och ekonomiskamöjligheter att svara för den fortsatta fredssjukvårdensförsörjningsuthållighet under kriser och i krig. Enligt hennesmening bör de allmänna principerna för finansiering avberedskapsförberedelser inom funktionen Hälso- och sjukvård m.m.enligt försvarsbeslut ligga fast. Finansieringen avöverlagringen hos sjukvårdshuvudmännen för den kvarvarandefredsmässiga sjukvården bör dock ske enligt principen delatkostnadsansvar. Staten bör således genom riktade bidrag svaraför kapitalkostnaderna för att utöka lagren, medansjukvårdshuvudmännen bör ha kostnadsansvaret för driften, inkl.lokaler och administration.Landstingsförbundet har förklarat att med rådande finansiellasvårigheter och i en situation där landstingsskatten inte kanöka, det är omöjligt för sjukvårdshuvudmännen att ta på sig nyaarbetsuppgifter och tillhörande kostnader. Med hänsyn härtillanser socialministern att det bör övervägas att under enövergångsperiod införa ett särskilt statligt driftbidrag utöverbidraget till kapitalkostnaderna. Detta bör i så fall regleras iett avtal mellan staten och sjukvårdshuvudmännen. De årligabidragen för detta ändamål uppskattas till högst 5 milj.kr. fören överlagring som motsvarar en månads fredsförbrukning.Kostnaderna för överlagringsåtgärder för läkemedel ochförbrukningsmateriel för en månads uthållighet beräknarsocialministern till 10 milj.kr. Härtill kommer kostnader förlagring av importerade insatsvaror.UtskottetUtskottet konstaterar att föredragande statsrådet ipropositionen föreslår att de principer för hälso- ochsjukvården i krig som angavs försvarsbeslut ihuvudsak fortfarande skall gälla i avvaktan på ett nyttlångsiktigt försvarsbeslut. I detta beslut fastslogs attfunktionen Hälso- och sjukvård m.m. utgör en mycket viktig delav det samlade totalförsvaret och att en god beredskap inomdenna del stärker trovärdigheten för våra övrigaförsvarsansträngningar. I beslutet underströks också att hälso-och sjukvården skall ses som ett sammanhängande system som ärsammansatt av civila och militära delar. Vikten av en utökad ochförbättrad samverkan främst mellan ,överbefälhavaren och sjukvårdshuvudmännen betonades.I 1987 års försvarsbeslut, liksom i tidigare beslut,uppmärksammades också brister i denna funktion som allvarligtbegränsade dess uthållighet i förhållande till de bedömdabehoven och i jämförelse med uthållighetsnivån inom flertaletandra funktioner inom totalförsvaret. Bristerna hänförde sigfrämst till den otillfredsställande beredskapen beträffandeförsörjningen med sjukvårdsmateriel av förbrukningskaraktär. Isåväl 1982 som försvarsbeslut prioriterades därförsärskilda satsningar för att tillgodose behovet i krig avsjukvårdsmateriel av förbrukningskaraktär och läkemedel.I syfte att belysa i vilken utsträckning inriktningen i 1987års försvarsbeslut och den särskilda ekonomiska satsning som därgjordes hade genomförts och följts upp, anordnade utskottethösten en offentlig utskottsutfrågning med ett antalföreträdare för berörda departement och myndigheter. Utskotteterinrar också om att frågorna och problemen rörande den nuaktuella och synnerligen viktiga funktionen ägnades särskilduppmärksamhet inom 1988 års försvarskommitté, i vilken ensärskild arbetsgrupp utarbetade och sedermera offentliggjorde enrapport innehållande en redovisning av arbetsgruppensöverväganden och förslag, (SOU 1990:108) 5 rapporter från 1988års försvarskommitté.I propositionen konstaterar socialministern att genomförandetav försvarsbeslut nu börjat ge påtagliga resultat; godaförutsättningar uppges föreligga för en samlad planering avsjukvårdens resurser med ett effektivt utnyttjande av resursernaunder kriser och i krig och för att bringa sjukvården i balansmed övriga delar av totalförsvaret. Det angelägna i att uppnåbalans i uthållighetshänseende betonades också mycket starkt idetta försvarsbeslut. Socialministern anser dock att det ännufinns kvarvarande problem, främst när det gällerhelikopterkapacitet för sjuktransporter i krig och deansvarsfrågor som därvid berörs. Hon anser det angeläget atthuvudmannaskapsfrågan för sjuktransporter nu får en lösning ochföreslår en utvidgning av sjukvårdshuvudmännens ansvar försjuktransporter enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763),något som föranleder en ändring i denna lags 6 §. Ändringeninnebär att sjukvårdshuvudmännen får ett fullständigthuvudansvar för sjuktransporter inom lagens bestämmelser, varviddet åligger landstingen att bedöma behovet av alla olika slagssjuktransporter inom sitt sjukvårdsområde, överväga hurtillgängliga sjuktransportresurser bäst kan användas ochplanera enligt lagen erforderliga åtgärder -- inkl. de särskildabehov som kan föreligga till följd av kris- ochkrigsförhållanden.Socialministerns förslag avseende utvidgning avsjukvårdshuvudmännens ansvar för alla slags sjuktransporter,inkl. helikopterburna transporter, berörs i två motioner.I motion Fö2 (m) yrkas avslag på förslaget till ändring ihälso- och sjukvårdslagen. Motionären hänvisar bl.a. tillbeslutet att föra över ansvaret förambulanstransporter från räddningstjänsten tillsjukvårdshuvudmännen, en förändring som enligt motionären påflera platser ledde till dubbla organisationer och en kraftigfördyring. Vidare ifrågasätter han mandatatt teckna avtal som innebär finasiella åtaganden förlandstingen och framhåller de viktiga uppgifter för sjöräddningoch fjällräddning som den befintliga statligahelikopterorganisationen har. Motionären anser således att detstatliga ansvaret för denna verksamhet bör bestå och att ävenansvaret för att driva verksamheten i fred bör vara en statligangelägenhet.I motion Fö12 (s) framhåller motionären att det är av allrastörsta vikt att ett heltäckande nationellt system för luftburnahelikoptertransporter skapas. Han återger att vid de ipropositionen nämnda förhandlingarna mellanhelikopterdelegationen och sjukvårdshuvudmännen de senare ställtsig kallsinniga till att delta i verksamheten med flygburnasjuktransporter i enlighet med intentionerna i senasteförsvarsbeslut. Motionären föreslår mot den bakgrunden attregeringen, så snart dessa förhandlingar är slutförda, förriksdagen redovisar resultatet av förhandlingarna och sin syn pådetta.Socialutskottet, som försvarsutskottet anmodat avge ettyttrande över propositionen i denna del och hithörande motioner,erinrar om att frågan om ansvarsfördelning i fråga omsjuktransporter med helikopter i såväl fred som krig hardiskuterats . Svårigheterna att lösa ansvars-och finansieringsfrågorna har förhindrat att eneffektiv organisation sådana transporter; fråganmåste därför få en lösning. Det är enligt utskottet angelägetatt ansvaret för helikopterverksamheten för sjuktransporter ikris och krig klargörs. Eftersom föredragande statsrådet ipropositionen tillkännager sin avsikt att återkomma med enredovisning av hur frågan utvecklas finns enligt socialutskottetingen anledning för att uttala sig på det sätt somföreslås i motion anför vidare, i sitt yttrande över motion Fö2,att sjukvårdshuvudmännens ansvar för sjuktransporter enligthälso- och sjukvårdslagen bör utvidgas till att omfatta ävenluftburna sjuktransporter. Utskottet hänvisar därvid till detavtal som finns mellan staten och landstingen och delandstingsfria kommunerna om akuta luftburna sjuktransporter.Motionsyrkandet avstyrks.Försvarsutskottet har , bl.a.1988/89:FöU14, uppmärksammat helikoptertransportfrågorna ochdärvid understrukit vikten av en snar och tillfredsställandelösning på problemen. Utskottet emotser således den redovisningsom föredragande statsrådet aviserar i fråga om hurhelikopterverksamheten för sjuktransporter utvecklas för attuppfylla intentionerna.Utskottet delar föredragande statsrådets mening atthuvudmannaskapsfrågan för sjuktransporter nu måste lösasoch har ingen invändning mot det förslag till ändring i hälso-och sjukvårdslagen som redovisas och som innebär attsjukvårdshuvudmännen får ett fullständigt huvudansvar försjuktransporter inom detta lagrums bestämmelser. Utskottetkonstaterar att lagändringen utformats på ett sådant sätt attdet eftersträvade syftet åstadkoms genom minsta möjliga ändringi själva lagtexten. Det framgår därvid av specialmotiveringenatt ändringen inte får förstås som en bestämmelse som åläggerlandstingskommunen att inom sin organisation hålla entillräcklig uppsättning av transportmedel av olika slag.Lagändringen talar om huvudansvaret, inte om tekniska lösningar.Utskottet biträder således socialutskottets mening att motionFö2 inte bör bifallas av riksdagen.Av de skäl som anförs av socialutskottet bör enligt utskottetsmening inte heller motion Fö12 bifallas.Socialutskottet har med sitt yttrande överlämnat två motionersom tar upp frågor rörande försörjning med infusionsvätskor.I motion So456 yrkande 3 (fp) begär motionärerna etttillkännagivande till regeringen om åtgärder för att garanteraSverige tillgång på infusionslösningar. I motionen uppmärksammasSveriges ansvar att vara självförsörjande när det gäller blodoch blodprodukter och de hinder som finns för att detta målskall uppnås. Vidare uppmärksammas importberoende avinfusionslösningar och framhålls att bättre nationella lösningarmåste skapas för att garantera tillräcklig produktion av sådanalösningar i händelse av avspärrning och krig. Mot denna bakgrundreses invändningar mot planerna på att lägga ner tillverkningenvid Kabi i som skulle kunna ändrasfrån spolvätskor till infusionsvätskor. Enligt motionärernaborde man i stället försöka lösa lönsamhetsproblemen vid dennaanläggning.Liknande synpunkter framförs i motion So457 yrkande 1--2 (fp).Mot bakgrund av att enligt motionären inte kan klara sininfusionsvätskeförsörjning i ett krisläge och också i enavspärrningssituation hamnar i ett bekymmersamt läge bör maninte lägga ner fungerande enheter som den i utan försökalösa omställningen. Motionären begär tillkännagivanden ombehovet av inhemsk produktion av infusionslösningar och om KabiMatfors utmärkta förutsättningar att producerainfusionslösningar.Socialutskottet hänvisar till att föredragande statsrådeti propositionen understryker det angelägna i att åtgärder vidtasför att säkerställa behovet av infusionsvätskor, somhon anför att försörjningen på detta område bör ges andraprincipiella lösningar än de som övervägts förförbrukningsmateriel och läkemedel, varvid hon dock anser att detotala behoven bör ses över med hänsyn till bedömda hotbilderoch fastställda vårdprinciper, m.m. anför attSveriges importberoende i fråga om infusionsvätskor är enallvarlig svaghet i beredskapen för sjukvården i kris och krigoch delar därför motionärernas uppfattning att åtgärder måstevidtas så att behovet av infusionslösningar kan säkerställas.Utskottet förutsätter att regeringen utan särskilda uttalandenfrån sida kommer att följa nu pågåendeförhandlingsarbete som syftar till att säkerställa inhemskproduktion och att regeringen även i övrigt kommer att vidtanödvändiga åtgärder för att säkerställa försörjningen på dettaområde. Med detta avstyrker utskottet motionerna So456 yrkande 3och understryker det angelägna i attförsörjningen med infusionsvätskor inte får tillåtas bli en svaglänk inom sjukvården i kris och krig, lika litet som funktionensom helhet får tillåtas bli en svag länk inom helatotalförsvaret. Utskottet delar dock socialutskottets mening attredovisningen i propositionen avseende planerade åtgärder inomdetta område är tillfyllest varför något uttalande av riksdagenmed den inriktning som förordas i dessa motioner inte erfordras.Utskottet föreslår därmed att motionerna So456 yrkande 3 ochSo457 yrkande 1--2 inte bifalls av riksdagen.I motion Fö8 (fp) anförs, med hänvisning till den rapport somutarbetades av den särskilda arbetsgruppen inom 1988 årsförsvarskommitté (SOU:108) att det nu finns anledning att kännaen betydande tillförsikt när det gäller beredskapsläget försjukvården i kris och krig. Motionärerna noterar medtillfredsställelse att propositionen till stor del grundas pådenna arbetsgruppsrapport och i denna redovisade överväganden,slutsatser och förslag. Motionärerna har inga invändningar motvad som framförs i propositionen och förutser att sjukvårdsdeleni ett sammanhängande totalförsvarsbeslut bör kunna framståsom klart mer positiv än vid de senaste beslutstillfällena.De anser att det är viktigt att regeringen och berörda organanvänder till att verifiera läget och ta fram enprogramplan med ett handlingsprogram för de åtgärder som ännuåterstår innan läget kan anses vara helt tillfredsställande. Depekar därvid särskilt på frågan om förstärkning avhelikoptertransportkapaciteten.Socialutskottet påpekar att regeringen enligtpropositionen avser att i programplaneanvisningar förtotalförsvarsmyndigheterna uppdra åt berörda organ inomfunktionen Hälso- och sjukvård m.m. att under /92vidta sådana förberedande åtgärder som erfordras för entillfredsställande försörjningsuthållighet. Enligt utskottet kanmotionärernas syfte förväntas bli tillgodosett varför någotinitiativ från sida inte är påkallat.Försvarsutskottet delar socialutskottets mening därvidlagoch avstyrker i likhet med socialutskottet på denna grund attmotion Fö8 yrkande 17 bifalls av riksdagen.Utskottet har, sammanfattningsvis, inget att invända mot vadföredragande statsrådet har anfört om funktionen Hälso- ochsjukvård. Utskottet anser i likhet med motionärerna i motion Fö8att det är tillfredsställande att åtgärder nu kan redovisas sominnebär att en funktion som länge betraktats som en av desvagaste länkarna i vårt totalförsvar synes vara på väg attuppnå en beredskapsnivå som är i god överensstämmelse med övrigadelar, även om ytterligare åtgärder krävs och området fortsattmåste hållas under bestämd uppsikt. Utskottet vill i dettasammanhang understryka att det är av största vikt attuppbyggnaden av lagerhållningen med förbrukningsmaterielfullföljs i enlighet med statsmakternas intentioner.Totalförsvarets militära delI detta avsnitt behandlar utskottet vad föredragandestatsrådet i propositionen har anfört dels om /90 och läget inom försvarsmakten (s. 41--47),dels om JAS 39-projektet samt om mark, anläggningar och lokaler(s. 47--55), dels om det militära försvarets fortsattainriktning, inkl. anslagsförslagen till huvudprogrammen 1--4 (s.55--86). Till avsnittet har också förts motionerna Fö201 yrkande2 (mp), Fö408 (m), Fö409 (m), Fö411 (m), Fö412 (fp), Fö413 (v),Fö415 (m), Fö417 (fp), Fö418 (m), Fö419 (m), Fö420 (fp), Fö421yrkandena 1 och 3 (m, c), Fö422 (s), Fö423 (m), Fö424 (s), Fö425yrkandena 1--4 och 6 (m), Fö426 yrkande 2 (v), Fö1 (m), Fö3(fp), Fö4 (s), Fö5 (c), Fö6 yrkandena 4--10 och 13--16 (m), Fö7yrkandena 4, 13 och 15--24 (mp), Fö8 yrkandena 7--9 (fp), Fö10yrkandena 2 och 3 (m), Fö11 yrkande 2 (v), Fö13 (s), Fö15yrkandena 2 och 3 (m) samt Fö17 yrkandena 1, 4--7 och 10--14 (c)till den del de innefattar en annan inriktning avtotalförsvarets militära del än regeringen har förordat.Verksamheten /90Föredragande statsrådetFörsvarsministern redovisar vilken viktigare verksamhet somhar bedrivits under /90 och anför beträffandearmén att såväl repetitions- som grundutbildningengenomförts med godtagbart resultat. har 2900värnpliktiga genomfört försök med en grundutbildning förkortadtill 5 månader. Utbildningsmålen för dessa värnpliktiga harenligt chefen för armén kunnat nås endast med tvekan. Fastighetsunderhåll har endast kunnatgenomföras till av budgeterad omfattning. Planeradanskaffning har till följd av tekniska problem i utvecklingeninte kunnat ske av den slutfasstyrda granatkastarammunitionenSTRIX. Anläggningar har anskaffats i stort enligt plan. Anslagenför ledning och förbandsverksamhet och för materielanskaffninghar underutnyttjats med tillsammans drygt 360 milj.kr.När det gäller marinen anförs att förberedelserna för degemensamma ledningsorganisationerna Sydkustens marinkommando ochOstkustens marinkommando har fullföljts och den nyaorganisationen trätt i kraft . Chefen för marinenhar prioriterat beredskap och ubåtsskydd, och en fortsatt högberedskap har upprätthållits. Materiel- ochfastighetsunderhållet har måst eftersättas.Repetitionsutbildningen har kunnat utökas till följd av desärskilda medel som tillförts för ändamålet. Huvuddelen avytattackfartygen har hållits rustade inom ramen för tvåflottiljer. En kustkorvett har sjösatts och livstidsförlängninghar påbörjats för två ubåtar av typ . Utbyggnaden avfasta system för undervattensbevakning har fortsatt. Marinensanslag har underutnyttjats med totalt 33 milj.kr.Flygvapnet har hållit anbefalld mobiliserings- ochinsatsberedskap. Fortsatt personalbrist har resulterat i attrepetitionsutbildningen inte har kunnat genomföras i avseddomfattning och i att uppbyggnaden av transportdivisionen Tp 84() försenats. Utvecklingsarbetet har fortsatt inom fleramaterielprojekt, bl.a. stridsledningscentraler, flygburen radaroch bombkapsel. Basutbyggnaden har fortsatt men behövtomplaneras till följd av brist på medel. Flygvapnets anslag haröverskridits med sammanlagt drygt 10 milj.kr., bl.a. till följdav ökat motorunderhåll på flygplan JA 37.Inom huvudprogrammet operativ ledning har myndighetenöverbefälhavaren omorganiserats och en successiv anpassningskett mot en ny organisation inom militärområdesstaberna.Anslagen har underutnyttjats med tillsammans drygt 52milj.kr., bl.a. genom förseningar i datautbyggnad och av vissaombyggnadsarbeten.UtskottetUtskottet har ingenting att anföra i anledning av föredragandestatsrådets redovisning av verksamheten under /90och föreslår att lägger denna del av propositionentill handlingarna.Läget inom försvarsmaktenFöredragande statsrådetFörsvarsministern anför att det militära försvaret i mångaavseende är bra. Den anställda personalen är kunnig. ochmotivation hos de värnpliktiga är god. Försvarsindustrin harutvecklat och levererat materiel med hög standard. Många typerav förband har dock minskat i antal och bara till del kunnatmoderniseras i takt med utvecklingen i omvärlden. Enligtöverbefälhavaren har detta lett till en försämradförsvarsförmåga där stora delar av armé- ochkustartilleriförbanden är begränsat användbara direkt eftermobilisering. Vidare finns brister i uthålligheten, främst förflyg- och sjöstridskrafterna.Specifikt för arméstridskrafterna redovisarförsvarsministern att inställda och avkortadekrigsförbandsövningar, i kombination med brist påyrkesofficerare, lett till ett ökat behov av kompletterandeutbildning. Han pekar också på allvarliga brister i brigadernasmateriel, t.ex. pansarvärnsammunition som inte har verkan ifronten på moderna stridsvagnar samt bristen på utrustning förstrid i mörker. Vidare är stridsfordonen omoderna. Sammantagetinnebär detta att förbandens utbildning och materiel måstekompletteras för att förbanden skall kunna vara allsidigtanvändbara och kunna lösa sina uppgifter direkt eftermobilisering.Marinens kvalificerade krigsförband bedöms kunna lösa sinahuvuduppgifter direkt efter mobilisering, men i vissa fall medbegränsad uthållighet. De delar som är begränsat krigsdugligakräver kompletterande utbildning och underhåll. Uppbyggnaden avubåtsskyddet och den förhöjda incidentberedskapen har medförtreduceringar och senareläggningar i materielbeställningarna.Underhållet har begränsats av samma skäl. Sammantaget har dettamedfört ett successivt växande behov av underhåll och materiellförnyelse.Försvarsministern anmäler att flygstridskrafterna har högberedskap och initialeffekt. Brist på personal, främst i övreNorrland, begränsar dock beredskapen. Enkompletteringsutbildning krävs för att kunna öka uthålligheten.Brister förekommer även när det gäller kvalificeradejaktrobotar, vapen för markmålsbekämpning och materiel förfältarbeten och skydd. Den försenade basutbyggnaden begränsarockså uthålligheten.Det operativa ledningssystemet anses sammantaget ha engodtagbar förmåga. Försvarsplaneringen är i allt väsentligt välgenomarbetad på central och regional nivå men brist påreservdelar minskar ledningssystemets uthållighet.När det gäller den operativa förmågan hänvisarförsvarsministern till överbefälhavarens bedömning attförsvarsmakten behöver , i vissa fall avsevärd tid, förkompletterande utbildning och materielanskaffning innan den ärberedd att möta ett stort upplagt angrepp som har till syfte attockupera hela eller delar av . Stridskrafternas numerärmedger att angrepp kan mötas i varje del av landet menmöjligheterna till samtidiga operationer i två riktningar ärbegränsade.UtskottetUtskottet noterar att försvarsministern tar upp fleraallvarliga problem när det gäller läget inom försvarsmakten,t.ex. materielens i vissa fall bristande modernitet,arméförbandens bristande förmåga att uppträda och verka imörker, eftersatt materielunderhåll samt otillräcklig utbildningoch uthållighet hos många förband. Dessa brister framhålls ochdiskuteras även på olika sätt i flera motioner, t.ex. i Fö6 (m),Fö8 (fp) och Fö17 (c), och tas till utgångspunkt för förslag somskulle kunna förbättra förbandens krigsduglighet. I motionen Fö6anses även organisationen innehålla kvantitativa brister, t.ex.för få förband för ubåtsjakt.Enligt utskottets mening är det en central fråga hur åtgärderför att rätta till brister skall avvägas mot förslag om nyverksamhet och mot behovet av stukturella förändringar.