bet · GE01FöU8 · 1991-04-25 00:00:00 — Det är emellertidi dagsläget oklart hur snabbt omställningen av jordbruket kommeratt ske och därmed i vilken takt resurserna i jordbruketförändras. I avvaktan på att konsekvenserna av 1990 årslivsmedelspolitiska beslut skall framträda tydligare böruppbyggnaden av lagren av livsmedel och insatsvaror ske under enlängre tidsperiod. Innan en kraftig uppbyggnad av lagren görsbör också den av regeringen tillsatta försvarspolitiskaberedningens ställningstaganden års försvarsbeslutinhämtas.Den långsammare lageruppbyggnad som föreslås /92 en besparing med 100 milj.kr. i förhållandetill den lageruppbyggnad som det livsmedelspolitiska beslutetförutsatte. Denna besparing utgör en del av de åtgärder inomjordbruksdepartementets verksamhetsområde som tidigareaviserats. I sammanhanget understryker jordbruksministernnödvändigheten av en väl avvägd balans mellan beredskapslagringoch resurser inom livsmedelssektorn. har fått iuppdrag att noga följa utvecklingen i bl.a. detta avseende.I enlighet med regeringens förslag -- som tillstyrkts avjordbruksutskottet -- i budgetpropositionen, bilaga 11, börden en ny myndighet på jordbruksområdet, statensjordbruksverk, inrättas (1990/91:JoU22). somlantbruksstyrelsen och jordbruksnämnden därvid upphör tar dennya myndigheten över ansvaret för funktionenLivsmedelsförsörjning m.m.Under rubriken föreslås med hänvisning till detanförda att under H 4. Inköp av livsmedel m.m. förberedskapslagring anvisar ett reservationsanslag på 42876000kr. för /92. Vidare föreslås att underH 5. Kostnader för beredskapslagring av livsmedel m.m. /92 anvisar ett förslagsanslag på 223077000kr.MotionernaI motion Fö7 (mp) anförs bl.a. att den nya livsmedelspolitikenkommer att medföra ytterligare nedläggning av lantbruk främst inuvarande bristområden och därmed en sänkt livsmedelsberedskap.Utökad lagerhållning har föreslagits i bristområdena. Regeringenfullföljer emellertid inte dessa förslag genom yrkanden ommedelsanvisning. Enligt motionärerna är den lämpliga vägen att ialla underskottsområden stödja uppkomsten av ett antal robustalantbruk (kärngårdar) och ge dessa uppgiften att även skötaberedskapslagring av vissa produktionsfaktorer resp. produkter.Lagerhållningen av egna och inköpta råvaror bör ske genomkontrakt med statens jordbruksnämnd. Länsstyrelserna bör få iuppdrag att presentera en sådan modell för lantbrukarna och sökafå till stånd avtal med åtminstone tre gårdar i de aktuellalänen. Motionen utmynnar i yrkanden att anslagen tilllivsmedelsförsörjning m.m. sammanförs och ökas med sammanlagt50milj.kr. och att till en ny totalförsvarsfunktion,Kärngårdar, anvisar 50 milj.kr. (yrkandena 10 och 11).I motion Fö17 (c) anförs under rubriken . att vår självförsörjningsgrad är en avgörande faktor föratt upprätthålla förtroendet för totalförsvarets förmåga hoslandets befolkning liksom i omvärlden. I övrigt hänvisas tillregeringens förslag i proposition 1990/91:99 om stödet tilljordbruket och livsmedelsindustrin i norra , m.m. ochtill en centermotion om höjning av motsvarande anslag undernionde huvudtiteln med 128 milj.kr. utöver regeringens förslag.Utskottets övervägandenUtskottet vill för sin del anföra följande.Livsmedelsförsörjningen är en del av totalförsvaret. I enkris- eller krigssituation är det av största vikt atttillräckliga mängder livsmedel kan nå hela befolkningen.I 1990 års riksdagsbeslut har uttalats att målet förlivsmedelspolitiken vad gäller försörjningsberedskapen skallvara att trygga landets livsmedelsförsörjning under kriser och ikrig (1989/90:JoU25 s. 52). Beredskapen skall grundas på defredstida resurserna inom livsmedelssektorn och dess förmågatill omställning, kompletterade med särskildaberedskapsåtgärder. En av utgångspunkterna för beslutet är attproduktionsapparaten i jordbruket bör anpassas till en volym sommotsvarar den inhemska konsumtionen och en kommersielltmotiverad export. Det innebär bl.a. att den brukade arealen kanförväntas minska. framhålls det att beslutet om enanpassning av produktionsapparaten förutsätter ökadelagringsinsatser både i fråga om insatsvaror och livsmedel.Utskottet anser mot angivna bakgrund att det är viktigt atteffekterna för livsmedelsförsörjningen av detlivsmedelspolitiska beslutet noga uppmärksammas. Det gällerframför allt i den situation som uppstår när den åsyftadeproduktionsminskningen blir ett faktum. Som framgår avpropositionen har jordbruksnämnden av regeringen fått i uppdragatt noga följa utvecklingen i detta avseende. Mot angivnabakgrund anser jordbruksutskottet att de allmänna övervägandenai bilaga 4 till propositionen om funktionenLivsmedelsförsörjning m.m. kan lämnas utan någon erinran frånriksdagens sida. I avvaktan på att konsekvenserna av detlivsmedelspolitiska beslutet framträder klarare kan utskottetockså acceptera regeringens förslag i fråga om inköp avlivsmedel för beredskapslagring m.m.Centermotionen Fö17 yrkande 18 synes endast innebära attriksdagen bör göra ett tillkännagivande om betydelsen av densvenska självförsörjningsgraden. Enligt utskottets mening är detnärmast en självklarhet att självförsörjningsgraden, lika välsom de särskilda beredskapsinsatserna, är av den störstabetydelse när det gäller att upprätthålla förtroendet förtotalförsvarets förmåga. Något särskilt tillkännagivande häromfrån sida är därför inte nödvändigt. När det gällerstödet till jordbruk och livsmedelsindustri m.m. i norra detta, som motionärerna antytt, väsentligt inte bara frånregionalpolitisk synpunkt utan också från beredskapssynpunkt.Utskottet behandlar den i motionen angivna propositionen jämtemotioner i sitt betänkande 1990/91:JoU27, till vilket härhänvisas.I samband med utskottets budgetberedning under riksmötet1987/88 avgav statens jordbruksnämnd på utskottets begäranyttrande över ett antal motioner om vissa beredskapsfrågor ijordbruket. I yttrandet lämnas bl.a. en utförlig redovisning avjordbrukets blockorganisation (se JoU 1987/88:17, bilaga).Systemet med blockindelningen ligger delvis i linje medsynpunkterna i motion Fö7 yrkande 11. Motionen föranleder iövrigt inget uttalande från utskottets sida i denna del.Utskottet tillstyrker regeringens förslag om medelsanvisningoch avstyrker således Fö7 yrkande 10.Stockholm den 28 mars 1991På jordbruksutskottets vägnarKarl : (), (), HåkanStrömberg (s), (), (), BengtRosén (fp), (), (), ÅkeSelberg (s), (), (), SörenNorrby (fp), (), (), KajLarsson (s), () och ().Avvikande meningar1. Uttalande om livsmedelsberedskapenKarl och (båda c) anför:Som anförs i motion Fö17 är vår självförsörjningsgrad enavgörande faktor för att upprätthålla förtroendet förtotalförsvarets förmåga hos landets befolkning liksom iomvärlden. Det är från beredskapssynpunkt viktigt att bl.a.produktionsförhållandena i norra beaktas. Somcenterpartiet anfört krävs det att lever upp till sittbeslut från föregående år att det inte skall tillåtas någonförsämring av lönsamhetsnivån i Norrlandsjordbruket och att ejheller produktionen skall minska. Stödet till jordbruket inomstödområdet måste mot denna bakgrund ökas i motsvarande grad. Omökade resurser anvisas för livsmedelsberedskapen i norra medel frigöras för ökad livsmedelsberedskap i övriga delarav landet. Detta bör med anledning av motion Fö17yrkande 18 som sin mening ge regeringen till känna.2. Anslag till livsmedelsförsörjning m.m.Åsa () anför:Den nya livsmedelspolitiken kommer att medföra en ytterligarenedläggning av lantbruk främst i nuvarande bristområden ochdärmed sänkt livsmedelsberedskap. Regeringen fullföljer ej deförslag som framlagts om utökad lagerhållning i bl.a.bristområdena utan låter höjda anslag till inköp av livsmedeloch insatsvaror bero. Enligt min uppfattning bör myndigheterna ialla underskottsområden stödja uppkomsten av ett antal robustalantbruk (kärngårdar) och ge dessa uppgiften att även skötaberedskapslagring av potatis, spannmål och produktionsfaktorer iform av t.ex. levande djur. På dessa lantbruk bör finnasmöjligheter till energiförsörjning oberoende av externaenergileveranser samt förädlingsmöjligheter i form av kvarnar,slakterier och mejerier. Lagerhållningen av egna och inköptalivsmedelsråvaror bör göras enligt kontrakt med statensjordbruksnämnd. Länsstyrelserna bör få i uppdrag att presenteraen sådan modell för lantbrukarna och söka få till stånd avtalmed åtminstone tre gårdar i vart och ett av de aktuella länen.Utskottet borde således ha tillstyrkt motion Fö7 yrkande 11 omett särskilt anslag på 50 milj.kr. till en nytotalförsvarsfunktion, Kärngårdar. Vidare borde utskottet hatillstyrkt yrkande 10 om ytterligare 50 milj.kr. under ettgemensamt anslag till totalförsvarsfunktionenLivsmedelsförsörjning m.m., sammanlagt 315 953 000 kr.Näringsutskottets yttrande1990/91:NU10yBilaga 19TotalförsvaretTill försvarsutskottetFörsvarsutskottet har berett näringsutskottet tillfälle attyttra sig över proposition 1990/91:102 om verksamhet och anslaginom totalförsvaret under /92 såvitt gälleravsnitten om försvarsindustrin (bilaga 1 avsnitt 10) ochförsörjningsberedskapen inom energiområdet (bilaga 6) jämtemotioner.Näringsutskottet kommenterar i det följande yrkanden i två avde motioner som har väckts med anledning av propositionen,nämligen motionerna 1990/91:Fö7 (mp) och 1990/91:Fö15 (m).Till näringsutskottet har tidigare hänvisats motioner som harberöring med de nu aktuella ämnena. I motion 1990/91:N25 (fp),som har väckts med anledning av proposition 1990/91:87 omnäringspolitik för tillväxt, framställs ett yrkande omberedskapsplaneringen för energiförsörjningen. Frågor om densvenska krigsmaterielindustrins framtid har tagits upp imotionerna 1990/91:N231 (fp), 1990/91:N311 (mp, v), 1990/91:N312(mp) och 1990/91:N350 (mp), vilka har väckts . De fem sistnämnda motionerna överlämnas tillförsvarsutskottet -- under förutsättning av dess medgivande --med detta yttrande.En skrivelse från omkrigsmaterielindustrin har inkommit till näringsutskottet.NäringsutskottetInledningI försvarsbeslut fastställde inriktningenav totalförsvarets utveckling fram t.o.m. /92.År 1989 beslöts emellertid att programperioden skulle förkortasmed . En parlamentariskt sammansatt kommitté, 1988 årsförsvarskommitté, fick till uppgift att bereda underlag för ettnytt totalförsvarsbeslut . meddelade desocialdemokratiska ledamöterna i kommittén att de ansåg det intevara möjligt för kommittén att inom den fastställda tidsramenlägga fram ett aktuellt underlag för ett femårigt riksdagsbeslutom totalförsvaret. De anförde att kommitténsplaneringsförutsättningar hade förändrats genom densäkerhetspolitiska utvecklingen i . Med anledning häravbeslutade regeringen att inriktningen avförsvarskommitténs arbete skulle förändras. Kommittén harombildats till en beredning med företrädare för regeringen ochriksdagspartierna för samråd i frågor som rör inriktningen avtotalförsvaret /93--1996/97. I proposition1990/91:102 lämnas nu förslag som rör totalförsvarets utvecklingunder /92.KrigsmaterielindustrinI ett särskilt avsnitt i propositionen (s. 196 f.) har vissafrågor om krigsmaterielindustrin tagits upp. beredstillfälle att ta del av vad regeringen härvid har anfört. Detkonstateras att den tekniska och ekonomiska utvecklingen harbegränsat möjligheterna att med inhemska beställningar kunnabehålla den nuvarande svenska försvarsindustriella kompetensen.Ett ökat internationellt samarbete för den svenskaförsvarsindustrin ter sig därför naturligt och nödvändigt,anförs det. I propositionen anges vissa riktlinjer för sådaninternationell samverkan. Frågor om krigsmaterielexport ochutlandssamverkan på krigsmaterielområdet behandlas avutrikesutskottet, som också har beretts tillfälle att yttra sigöver det nu aktuella avsnittet i propositionen. Näringsutskottetgår därför inte vidare in på frågan omkrigsmaterielindustrins internationella samarbete.I propositionen berörs också relationerna mellan staten ochkrigsmaterielindustrin. Denna industri utgör en del av detallmänna näringslivet, och den har ett självständigt ansvar försin verksamhet, sägs det. Eftersom staten utgör den endainhemska kunden är industrin i hög grad beroende avstatsmakternas ställningstaganden. Vidare gäller hårdarestriktioner för krigsmaterielexporten. Enligt regeringen ärdet angeläget att det skapas en överblick över försvaretslångsiktiga behov av kunskap och kompetens och att satsningar påforskning, utveckling och kunskapsuppbyggnad rörandetotalförsvaret samordnas.I motion 1990/91:Fö15 (m), som huvudsakligen berör situationenvid , begärs en översyn av ägarförhållandenainom den försvarsmaterielindustrin. För att kompetensenoch kapaciteten inom denna industri skall tryggas på en hög nivåär det angeläget, säger motionärerna, att ägarförhållandena inomindustrin är de för framtiden bästa.Celsius Industrier AB, som är ett av staten helägt bolag,beslutade att verksamheterna vid dess dotterbolagKarlskronavarvet och skulle samordnas i enörlogsmarin underkoncern. Dessa bolag är de enda inomCelsiuskoncernen (f.d. ) som är inriktade påfartygsproduktion. avslog på förslag avnäringsutskottet en motion (mp) med krav på att de båda bolagenskulle avskiljas från Celsiuskoncernen och direkt underställasindustridepartementet. (1990/91:NU12 s.8)menade att då inte hade anledning att vidta någonåtgärd i strukturfrågan. Motionen fick stöd i en reservation(mp). I en annan (m, fp, c) anfördes att det borde ankomma påregeringen att tillse att bolagen ges en ägarmiljö som bättre änden nuvarande tillgodoser bl.a. företagens utvecklingspotential;någon överföring till industridepartementet ansågs det dock intefinnas motiv för.Enligt näringsutskottets mening kan det finnas skäl föröverväganden om hur den statligt ägda örlogsmarina verksamhetenbör struktureras. Något initiativ av i frågan är dock,menar näringsutskottet, inte heller nu påkallat. Det berördayrkandet i motion 1990/91:Fö15 (m) avstyrks sålunda avnäringsutskottet.Till näringsutskottet har tidigare, som redan nämnts,hänvisats fyra motioner om den svenska krigsmaterielindustrin iallmänhet. Initiativ för en omställning från militär till civilproduktion inom krigsmaterielindustrin efterlyses i motion1990/91:N231 (fp). Motionären menar att staten måste ta ansvarför en omstrukturering av denna industri. Också i motion1990/91:N311 (mp, v) krävs att alternativ verksamhet förkrigsmaterielindustrin skall främjas. I motion 1990/91:N312 (mp)begärs att regeringen skall tillsätta enkrisplaneringsgrupp för vapenindustrin, vars situation enligtmotionärerna är bekymmersam. De menar att det är en godtradition att staten går in och tar ett speciellt ansvar förorter och företag som råkar i kris. Nuvarande förhållanden ochframtidsutsikter motiverar att staten övertar helakrigsmaterielindustrin, anförs det i motion 1990/91:N350 (mp).De företag eller delar av företag som till dominerande del ärsysselsatta med tillverkning av krigsmateriel skall enligtmotionärens yrkande överföras i statlig ägo.1988 års försvarskommitté bedrev sitt arbete bl.a. i form avatt olika arbetsgrupper inom kommittén beredde vissa delfrågor.En av dessa arbetsgrupper har studerat den svenskakrigsmaterielindustrin. , som inte avlämnadenågot slutbetänkande, har i ett betänkande (SOU 1990:108)publicerat rapporter från de olika arbetsgrupperna. Dessarapporter har inte behandlats av kommittén, och de har inteheller remissbehandlats. Rapporterna kommer emellertid attanvändas som underlag för den fortsatta beredningen av ett nyttförsvarsbeslut våren 1992.Frågor om export av krigsmateriel har prövats av 1988 årsutredning om krigsmaterielexporten. Utredningen har år 1990redovisat resultatet av sitt arbete i betänkandet (SOU 1989:102)Utlandssamverkan på krigsmaterielområdet.I utredningens uppgifter har även ingått att studera frågan omen omställning till civil produktion inomkrigsmaterielindustrin. Med hänsyn till denna industris särartanser utredningen att minskad krigsmaterielproduktion endast ibegränsad omfattning kan kompenseras med alternativ civilproduktion. Företag inom försvarsindustrin som drabbas avminskande beställningar möter enligt utredningen i stort settsamma problem som företag i andra branscher står inför iliknande situationer. Som ende inhemske köpare och somtillståndsgivare vid utlandssamverkan har dock staten ettsärskilt ansvar för utvecklingen inom försvarsindustrin, anförutredningen. Staten måste därför ha god beredskap att vidtaolika åtgärder om sysselsättningsproblem skulle uppstå. De medelsom därvid kan bli aktuella är enligt utredningens mening de somtraditionellt står till förfogande inom arbetsmarknads-,utbildnings-, industri- och regionalpolitiken. Utredningenavvisar förslag om att man skall söka åstadkomma en omställningav försvarsindustrin på administrativ väg med hjälp av t.ex.omställningsfonder. Tvärtemot förordar i en reservation enledamot i utredningen, f.d. riksdagsledamoten (c) ,att sådana omställningsfonder skall inrättas. Hon menar attstaten tillsammans med berörda företag bör utarbeta konkretahandlingsalternativ och skapa instrument för en stegvisgenomförd omställning. Betänkandet har remissbehandlats ochbereds inom regeringskansliet.Sedan början av 1970-talet har vid ett flertaltillfällen behandlat motionsyrkanden om ökad civil produktioninom krigsmaterielindustrin. Sådana motioner (s; vpk; mp)avslogs på förslag av näringsutskottet.Härvid anförde näringsutskottet (1990/91:NU10 s.9) att det iförsta hand är en uppgift för de berörda företagen att självastrukturera sin tillverkning utifrån marknadens villkor. I enreservation (v, mp) begärdes en statlig planering för enomställning till civil produktion.Mycket tyder på att krigsmaterielindustrin står inför ökadepåfrestningar. Vissa strukturella åtgärder har vidtagits ochytterligare torde vara att vänta. Såsom näringsutskottettidigare har anfört åligger det emellertid främst de aktuellaföretagen själva att ta initiativ till erforderligastrukturåtgärder. Statsmakterna har att beakta vilkakonsekvenser sådana strukturförändringar får för det svenskaförsvaret och hur de påverkar förutsättningarna för den svenskaalliansfriheten. anser att de nu berördamotionerna inte bör föranleda något uttalande av isaken. Motionerna avstyrks sålunda.Försörjningsberedskapen inom energiområdetDen nuvarande inriktningen av försörjningsberedskapen inomenergiområdet lades fast av i samband med 1987 årsförsvarsbeslut. I industridepartementets del av den nu aktuellapropositionen (bil. 6) redovisas överväganden och förslagangående försörjningsberedskapen under det kommande budgetåret.Det föreslås att nuvarande principer för beredskapen påenergiområdet i huvudsak skall gälla även under budgetåret1991/92.Statens energiverk har det samordnande ansvaret förenergiförsörjningsfunktionen inom den civila delen avtotalförsvaret. Under denna funktion har () uppgiften att svara för beredskapsplaneringen avlandets elförsörjning.I proposition 1990/91:87 om näringspolitik för tillväxtföreslås att en ny myndighet för näringspolitiska frågor skallinrättas den 1juli 1991. skall bl.a. statensenergiverk läggas ned. Enligt regeringens förslag skall detsamordnande ansvaret för energiberedskapen överföras till dennya myndigheten. De nu nämnda förslagen jämte motioner behandlarnäringsutskottet i ett betänkande (1990/91:NU35) omnäringspolitik.I nyssnämnda proposition föreslås också att skallombildas till aktiebolag . Vattenfallsuppgifter rörande beredskapsplaneringen bör därför enligtregeringen övertas av en annan myndighet. Det meddelas attregeringen avser att återkomma med förslag till underhösten 1991 angående organisationen av beredskapsplaneringeninom elkraftsområdet.Det är positivt, anförs det i motion 1990/91:N25 (fp), attregeringen lägger sådan vikt vid beredskapsfrågorna att den villbehandla dem i en särskild proposition. Elförsörjningen är enverksamhet som har avgörande betydelse för hela samhälletsfunktion. Med hänsyn till regeringens förslag om nedläggning avstatens energiverk och om ombildning av anser motionären att det finns anledning föröverväganden om hur beredskapsplaneringen inom energiområdetskall administreras. Hon menar att det härvidlag finns olikaalternativ och föreslår att en utredning skall tillsättas ifrågan.Som tidigare nämnts kommer näringsutskottet senare under våren1991 att behandla förslaget om att en ny myndighet förnäringspolitiska frågor skall överta statens energiverksnuvarande ansvar för beredskapsinsatserna inom energiområdet.Till frågan om hur beredskapsplaneringen inom elområdet skallledas får anledning att återkommaunder . Med hänsyn till det sagda ansernäringsutskottet att motion 1990/91:N25 (fp) bör avslås avriksdagen.Enligt gällande riktlinjer för beredskapsverksamheten inomelkraftsområdet skall kraft- och distributionsföretagen samtkommunerna stimuleras till ökad beredskapshänsyn i sin fredstidaplanering. Sådana elförbrukare som har oundgängligt behov avelenergi bör själva vidta åtgärder för att verksamheten skalltryggas vid avbrott i elförsörjningen.I motion 1990/91:Fö7 (mp) sägs att det är nödvändigt med ettökat kommunalt ansvar för beredskapsinsatserna på elområdet.Till följd av ökat utnyttjande av elvärme och fortgåendedatorisering har elsystemets sårbarhet ökat, hävdarmotionärerna. De menar att det borde vara möjligt för varjekommun att tillförsäkra sig erforderlig elenergi från lokalakraftverk till de allra nödvändigaste behoven. För attberedskapskostnaderna skall kunna täckas föreslår motionärernaatt kommunerna skall ges laglig rätt att ta ut en avgift frånelabonnenterna. borde hos regeringen begära förslagtill lagstiftning härom.För verksamhet gäller normalt att avgifter skallfastställas med utgångspunkt i självkostnaden för den aktuellaverksamheten. I den mån kommunala elverk har utgifter förberedskapsåtgärder är det sålunda inget som hindrar elverken atttäcka kostnaderna för dessa åtgärder genom en motsvarandehöjning av elavgiften.Ett av de förslag till anslag som redovisas underindustridepartementets del av propositionen om totalförsvaretgäller beredskapsinsatser på elkraftsområdet. Regeringenföreslår att ca 32,4 milj.kr. skall ställas till förfogandeunder /92 för att andra kraftföretag änVattenfall skall stimuleras att vidta beredskapshöjande åtgärderi sin fredstida planering. Medlen skall användas bl.a. för attfrämja installationer av reservanordningar och åtgärder sommöjliggör start och drift av separata delsystem.Näringsutskottet ser inget behov av den lagstiftning somefterlyses genom det nu aktuella yrkandet i motion 1990/91:Fö7(mp). Som redan nämnts är kommunala elverk inte förhindrade attlåta elabonnenterna svara för kostnaderna förberedskapsåtgärder. avstyrker således härberörd del av motionen.Enligt ett annat yrkande i motion 1990/91:Fö7 (mp) skallriksdagen hos regeringen begära förslag till lagstiftning omalternativ bostadsuppvärmning. Kraftföretagen skulle genom ensådan lag åläggas ansvar för att åtminstone vart tredje hushålli bostadsområden där direktverkande elvärme eller fjärrvärme ärden dominerande uppvärmningsformen tillförsäkrar sig möjlighettill en fullgod alternativ uppvärmning. Genom denna åtgärdskulle sårbarheten på värmeområdet kunna motverkas, anförs det.I 3 kap. 3§ (1987:10; PBL) anges somkrav på nya byggnader att dessa skall medge god hushållning medenergi. En- och tvåbostadshus, som inte är avsedda förfritidsändamål, får förses med direktverkande elvärme endast omdet finns särskilda skäl. Sådant skäl har tidigare ansettsföreligga om huset varit utformat på ett energisnålt sätt.Regeringen har budgetproposition (prop. 1989/90:100bil. 13 s.28f.) föreslagit skärpta krav för attdirektverkande elvärme skall få installeras. Detta förslag jämtemotioner avser bostadsutskottet att behandla iett betänkande (1990/91:BoU21) i frågan.I PBL uppställs också krav på flexibilitet iuppvärmningssystemet. I byggnader som innehåller bostäder ellerarbetslokaler skall uppvärmningssystemen i rimlig omfattningutformas så att skilda energislag som är lämpliga från allmänenergisynpunkt kan användas utan omfattande ändringar.