bet · GE01SfU14 · 1991-05-07 00:00:00 — -- harockså, enligt vad utskottet inhämtat, sedan den 18 mars 1991övertagit uppgiften att delge asylsökande eller underrätta demom avlägsnandebeslut i asylärenden.Utskottet delar uppfattningen i motion Sf646 att avvisning börske under värdiga former. Utskottet utgår från att de ansvarigamyndigheterna strävar efter en sådan ordning. Utskottet anservidare att det förhållandet att invandrarverket övertagituppgiften att delge och underrätta om avlägsnandebeslut gerbättre förutsättningar att förklara innebörden av beslutet förden berörde. I fråga om behovet av en översyn av nuvaranderegler vill utskottet hänvisa dels till att flykting- ochimmigrationsutredningens betänkande bereds inomregeringskansliet, dels till vad som anförts i regeringensskrivelse om att en närmare utredning planeras om överförande avverkställighetsansvaret till invandrarverket.Resultatet av dessa åtgärder bör avvaktas, och utskottet anserinte att bör göra något sådant tillkännagivande sombegärs i motion Sf646 yrkande18.Utskottet anser av samma skäl inte heller att motion Sf633yrkande 3 bör föranleda någon åtgärd.Frågan om att kriminalisera hjälp till avvisade asylsökandeatt gömma sig har tidigare behandlats av utskottet (se senast1989/90:SfU16). Utskottet beklagade därvid att enskildapersoner och vissa organisationer medverkar till att utlänningarhåller sig gömda för att undgå ett eventuellt avlägsnandebesluteller för att hindra verkställighet av ett sådant beslut.Utskottet, som beaktade att sådan verksamhet ofta bottnade iideell övertygelse, ansåg dock att andra medel än straffpåföljd,främst informationsinsatser, i första hand borde tillgripas föratt komma till rätta med sådant beteende. Vidare borde enligtutskottets bedömning bl.a. kortare handläggningstider iasylärenden bidra till att göra sådana undanhållanden mindrevanliga.Utskottet, som noterar att beredningen av flykting- ochimmigrationsutredningens betänkande har betydelseäven i denna fråga, vidhåller i huvudsak sin tidigare bedömningoch avstyrker bifall till motion Sf609 yrkande13.Ragnhild Pohanka och anser i motion Sf610 attasylsökande flyktingar som avvisas skall ställas under svensktbeskydd. Det land till vilket flyktingen avvisas skallskriftligen garantera flyktingens säkerhet. En regelbundenkontakt skall sedan hållas med flyktingen efteravvisningen och åtgärder skall vidtas om flyktingen råkar illaut. Motionärerna begär ett tillkännagivande härom.Riksdagen har senast under föregående på förslag avutskottet (se 1989/90:SfU16) avslagit ett motionsyrkande omuppföljning av utvisade asylsökande. Utskottet framhöll därvidatt ett avlägsnandebeslut förutsätter att det står klart attutlänningen inte löper risk för förföljelse eller motsvarande.Mot den bakgrunden föreföll det inte rimligt att göra enorganiserad uppföljning av vad som händer personer som bliravlägsnade ur landet. Skulle det i något fall komma framuppgifter om att en avlägsnad person skulle ha råkat illa utfanns det däremot anledning att undersöka vad som hänt, ochutskottet hade erfarit att så sker i praktiken.Utskottet vidhåller denna uppfattning. Det är av samma skälinte heller motiverat att ställa utlänningen under särskiltbeskydd. Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionSf610.Utvisning på grund av brottEn grundlig översyn av bestämmelserna om utvisning på grund avbrott gjordes , och vissa justeringar gjordes år 1984.Bestämmelserna har utan några sakliga ändringar förts över tillden nya utlänningslagen (4kap. 7--10§§). Utvisning på grundav brott får endast ske om brottet varit av viss svårighetsgrad-- i huvudsak om utlänningen döms för brott som kan leda tillfängelse -- och det finns risk för fortsattbrottslig verksamhet eller brottet är sådant att den dömde intebör få stanna här. Hänsyn skall tas till utlänningens levnads-och familjeförhållanden samt hur länge han vistats i Sverige.Bl.a. gäller att en utlänning som vistats i medpermanent uppehållstillstånd när åtaletväcktes, eller som då var bosatt i ,får utvisas endast om det finns synnerliga skäl. För flyktingargäller ytterligare restriktioner. En flykting får utvisas endastom han har begått ett synnerligen grovt brott och det skullemedföra allvarlig fara för allmän ordning och säkerhet att låtahonom stanna här. Utvisning av en flykting får också ske om hani eller utomlands har bedrivit verksamhet som harinneburit fara för rikets säkerhet och det finns anledning attanta att han skulle fortsätta sådan verksamhet här. Slutligenfår en utlänning som kom till innan han fyllde femton åroch som när åtal väcktes hade vistats här sedan minst fem åröver huvud taget inte utvisas på grund av brott. --Utvisningsfrågan avgörs av den domstol som dömer i brottmålet.Om en utlänning utvisas skall domstolen beakta det men somutlänningen åsamkas genom utvisningen, när domstolen bestämmerpåföljden för brottet.I tre motioner berörs reglerna om utvisning på grund av brott.Carl Bildt m.fl. anför i motion Sf604 att det måste finnas medelatt avlägsna utlänningar från , när de förbrutit sig motvår rättsordning på ett grovt sätt, och att den nuvarandeordningen där det krävs synnerliga skäl för att utvisa enutlänning som begått ett allvarligt brott ärotillfredsställande. Motionärerna anser att det vore rimligareom en sådan utlänning vore skyldig att åberopa skäl som börföranleda att han likväl skall ha rätt att få bo kvar, och debegär ett tillkännagivande om det anförda. m.fl.påpekar i motion Sf625 att våldskommissionen har föreslagit attreglerna för utvisning på grund av brott bör ses över med syfteatt undersöka hur reglerna tillämpats och i vilken mån de gerutrymme för godtycke. Motionärerna delar denna uppfattning ochanser det också i likhet med våldskommissionen rimligt attöverväga sådana regelförändringar som gör att utländskamedborgare som begått allvarliga brott i större utsträckning äni dag kan utvisas. Motionärerna begär att en översyn görs omreglerna om utvisning (yrkande 1). ochCarl-Johan anför i motion Sf623 att, även om en utlänningsom döms för brott kan utvisas, förekommer utvisning sällan ipraktiken. Motionärerna anser därför att det finns skäl att seöver reglerna om utvisning av utlänningar som dömts för brott,och de begär ett tillkännagivande härom (yrkande2).Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden med sammasyfte som det nu förevarande (se /90:SfU16) ochdärvid ansett att de invandrarpolitiska skälen mot att införasärregler för invandrare alltjämt har stor bärkraft. Utskottethar dock framhållit att det är viktigt att regeringen följerutvecklingen av praxis på området.I sitt betänkande (SOU 1990:92) Våld och brottsoffer anservåldskommissionen att -- oavsett orsakerna tillkriminaliteten -- statistikuppgifterna ominvandrarnas brottslighet är oroande. Kommissionen anser attregelsystemet för utvisning på grund av brott och desstillämpning bör ses över. Ett syfte med en sådan översyn ärenligt kommissionen att undersöka hur reglerna har tillämpatsoch i vilken mån de lämnar utrymme för godtycke och olikformigrättsskipning. Kommissionen anser att det bör övervägas att göradet lättare att utvisa kriminella utlänningar. Hänsynen tillkriminella personer får inte gå före hänsynen till vanligamänniskors trygghet, och det är enligt kommissionen bättre attkriminella utlänningar utvisas än att det uppstår krav på längrepåföljder eller mindre human kriminalvård. -- Betänkandet är förnärvarande föremål för övervägande inom regeringskansliet.Utskottet finner inte anledning för att nu frångåsitt tidigare ställningstagande i frågan utan anser attberedningen av våldskommissionens betänkande böravvaktas. Utskottet avstyrker därmed bifall till motionernaSf604, Sf623 yrkande 2 och Sf625 yrkande1.Rättshjälp m.m.Rättshjälp enligt rättshjälpslagen (1972:429) kan lämnas ifyra skilda former, nämligen som allmän rättshjälp, rättshjälpåt misstänkt i brottmål, rättshjälp genom offentligt biträdesamt rådgivning.Allmän rättshjälp lämnas i princip i varje rättsligangelägenhet där det föreligger behov av sådant bistånd, om interättshjälp skall utgå i någon annan form. Den allmännarättshjälpen innebär att staten betalar den rättssökandes egnakostnader i ärendet, varibland främst märks kostnaden förjuridiskt biträde, men den rättssökande är skyldig att efterförmåga själv bidra till kostnaderna genom att betala en avgift.Tillämpningsområdet för allmän rättshjälp anges i 6--8a§§rättshjälpslagen. -- Bestämmelser om rådgivning ges i46--48§§ rättshjälpslagen. Med rådgivning avsesrådgivning och därmed jämförlig åtgärd i rättslig angelägenhetunder högst . För rådgivning skall erläggasrådgivningsavgift.Rättshjälp genom offentligt biträde lämnas i vissasärskilt angivna typer av mål och ärenden. Enligt 41§rättshjälpslagen beviljas sådan rättshjälp bl.a. i ärenden omavvisning enligt utlänningslagen, dock ej i ärenden hospolismyndighet om inte utlänningen hållits i förvar längre tidän . Offentligt biträde skall förordnas, om det intemåste antas att behov av biträde saknas (42§). Om rättshjälphar beviljats i ett ärende om avvisning eller utvisning enligtutlänningslagen gäller rättshjälpen till dess verkställighet harskett av beslutet eller frågan om verkställighet har förfallit(43§). Rättshjälpen omfattar således även insatser som haravseende på verkställigheten samt det ärende som en ny ansökanom uppehållstillstånd ger upphov till.Rättshjälp beviljas och biträde förordnas av den myndighet somhandlägger ärendet (43§). I ärende hos invandrarverketbeslutar således invandrarverket. I ärende hos polismyndighetfår polisen dock endast bevilja rättshjälp, medan avslag skallbeslutas av rättshjälpsmyndigheten.Inger Schörling m.fl. begär i motion Sf627 (yrkande 4 delvis)ett tillkännagivande om att den asylsökande inför den förstautredningen bör få tillgång till offentligt biträde.Enligt vad som anfördes i proposition 1988/89:86 om nyutlänningslag m.m. borde utgångspunkten vara att ingenasylsökande skulle kunna avlägsnas ur riket utan att haerbjudits bistånd av ett offentligt biträde. Behov av biträdeskulle därför komma att föreligga i flertalet av de avvisnings-och utvisningsärenden som skall prövas av invandrarverket iförsta instans. Om offentligt biträde skulle förordnas fickavgöras i det enskilda fallet. När invandrarverket beslutade omavvisning med omedelbar verkställighet måste det vara uppenbartatt grund för asyl inte förelåg och att uppehållstillstånd inteheller skulle beviljas på annan grund. I dessa fall torde detsom regel kunna antas att behov av offentligt biträde saknades,men undantag härifrån kunde föreligga. Offentligt biträde bordesålunda kunna förordnas om det var fråga om avvisning tillhemlandet, utom i de fall där det var fråga om stabilademokratier präglade av rättskultur i svensk mening. Offentligtbiträde borde också förordnas i övriga fall, såvitt det inte varfråga om att sända utlänningen till ett tredjeland där riskenför förföljelse och vidaresändande till land där förföljelsekunde inträffa måste betraktas som utesluten. Offentligt biträdeborde vidare alltid förordnas då det var fråga om asylsökandesom till följd av minderårighet, sjukdom eller annat liknandeskäl inte ens med tolk kunde förväntas föra sin talan på ett urrättssäkerhetssynpunkt betryggande sätt. I princip borde rätttill biträde föreligga redan under polisutredningen iasylärenden men i regel måste viss utredning göras innan detkunde avgöras om biträde skulle förordnas.Utskottet (1988/89:SfU19) ansåg att de bedömningar som gjortsi propositionen om i vilka fall offentligt biträde skulleförordnas var väl avvägda. Utskottet underströk emellertidvikten av att ett biträde kommer in i ett asylärende så tidigtsom möjligt. Utskottet vidhöll denna uppfattning i sitt avriksdagen godkända betänkande 1989/90:SfU16.Utskottet vidhåller alltjämt sin uppfattning i denna fråga ochavstyrker bifall till motion Sf627 yrkande 4 i denna del.I flera motioner föreslås att ett joursystem för juristerupprättas. Sålunda begär m.fl. i motion Sf646ett tillkännagivande om att advokatjour inrättas så attasylsökande kan få juridiskt biträde redan vid gränsen (yrkande11). m.fl. påpekar i motion Sf638 attförsöksverksamhet med en advokatjour vid utredningsslussen iCarlslund diskuterats, och motionärerna begär etttillkännagivande om att regeringen bör ge invandrarverket iuppdrag att inleda en sådan försöksverksamhet (yrkande9). m.fl. begär i motion Sf627 etttillkännagivande om att ett joursystem för jurister börupprättas (yrkande5).Utskottet konstaterade i sitt av godkända betänkande1989/90:SfU16 att frågan om inrättande av en advokatjour hadediskuterats mellan invandrarverket och advokatsamfundmen att invandrarverket inte då ansåg att behov av enadvokatjour förelåg. Något uttalande från sida bordeinte då göras i frågan, men utskottet utgick från att regeringenföljde utvecklingen. Med det anförda avstyrkte utskottet bifalltill föreliggande motioner.Enligt vad utskottet erfarit pågår alltjämt diskussioner ominrättande av en advokatjour mellan invandrarverket ochadvokatsamfundet. Enligt utskottets uppfattning bör ansvaret fören sådan jourverksamhet inte åvila invandrarverket, även om ensådan verksamhet praktiskt underlättas av viss medverkan frånverket. Utskottet anser inte heller nu att något uttalande ifrågan bör göras av och avstyrker bifall tillmotionerna Sf627 yrkande 5, Sf638 yrkande 9 och Sf646yrkande11.I motion Sf638 av m.fl. tas upp frågan omrättshjälpsbesluts räckvidd. Motionärerna anför attmyndigheterna utan stöd i rättshjälpslagens förarbeten utvecklaten praxis att rättshjälpen i ärenden som gäller avvisning medomedelbar verkställighet upphör när verkställighet skett. Enligtmotionärerna tillämpades lagen före så atträttshjälpen kvarstod till dess ett lagakraftägande beslutförelåg. Motionärerna anser det vara mycket angeläget att enpraxis skapas i ärenden om omedelbar avvisning genom att besluthärom kan överklagas till regeringen med rättshjälp. De begärdärför att regeringen skall lägga fram förslag till sådanändring i rättshjälpslagen att rättshjälpen i ärenden omavvisning med omedelbar verkställighet kvarstår till dess ettlagakraftägande beslut föreligger (yrkande10).Som ovan redovisats föreskrivs i 43§ rättshjälpslagen atträttshjälp som har beviljats i ett ärende vari beslutats omavvisning eller utvisning enligt utlänningslagen gäller tilldess verkställighet av beslutet skett eller frågan omverkställighet har förfallit. Bestämmelsen härom finns iparagrafens femte stycke och infördes i samband med den nyautlänningslagen. Rättshjälpsbeslutets räckvidd diskuterades ipropositionen särskilt med avseende på förhållandet tilltidigare regler om verkställighetsärenden (prop. 1988/89:86 s.133 f). Även i utskottets betänkande 1988/89:SfU19 redogjordesför den föreslagna bestämmelsen (s. 71). Den kritiseradepraxisen att rättshjälpen upphör när verkställighet skett harsåledes stöd i lagens ordalydelse och frågan har berörts iförarbetena. En sådan ordning som motionärerna begär kräverdärför att lagen ändras, vilket också begärs i motionen.I de fall då beslut om avvisning med omedelbar verkställighetöverklagats innan verkställighet skett utges, enligt vadutskottet inhämtat från , vanligenersättning till det offentliga biträdet även för åtgärder efterdet att verkställighet skett. Någon ersättning för åtgärder isamband med överklagande som gjorts efter verkställighet utgesdäremot inte.Enligt utskottets uppfattning finns det inte tillräckligtstarka skäl att utvidga rättshjälpens räckvidd på det sättmotionärerna begärt. Utskottet avstyrker därmed bifall tillmotion Sf638 yrkande10.I tre motioner tas upp frågan om vilken myndighet som skallbesluta i rättshjälpsfrågor. m.fl. anför imotion Sf646 att det har varit olyckligt att det verk sombereder och fattar beslut i asylärenden också har inflytandeöver vilken person som skall företräda den asylsökande. Ansvaretatt förordna rättshjälp måste därför enligt motionärerna läggaspå någon annan instans än invandrarverket, och de begär etttillkännagivande härom (yrkande 14). m.fl.kritiserar i motion Sf638 också invandrarverkets hantering avrättshjälpsärenden. De anser att de principiellabetänkligheter som föredragande statsrådet gav uttryck åt då honlade fram förslaget att låta invandrarverket besluta i dessaärenden visat sig synnerligen befogade och att åtgärden inte pånågot märkbart sätt bidragit till att förkortahandläggningstiderna. Det är enligt motionärerna angeläget attsnarast återföra beslutanderätten i dessa ärenden tillrättshjälpsnämnden, och de begär att regeringen skall lägga framett förslag om detta (yrkande 11). m.fl. begär imotion Sf627 att skall besluta atträttshjälpsnämnderna skall ha beslutanderätten irättshjälpsfrågor (yrkande8).Utskottet anförde i sitt i denna del av godkändabetänkande /89:SfU19 att fördelarna med att flytta överbeslutanderätten i rättshjälpsfrågor till invandrarverket vardels att handläggningstiderna därigenom kunde förkortas eftersomen myndighet mindre behövde sätta sig in i ärendet, dels attproblemet med hur besluten skulle fattas i brådskande fall blevlöst, eftersom invandrarverket skulle ha en jourverksamhet förärenden om avvisning med omedelbar verkställighet. Utskottetansåg att dessa fördelar var så stora att de vägde överprincipiella betänkligheter mot att låta den myndighet som kanupplevas som motpart till den enskilde handha frågan ombiträdesförordnande. Utskottet vidhöll denna inställning i sittav godkända betänkande 1989/90:SfU16.Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO) har i en skrivelseden till justitieministern anfört att den nyaordningen för utseende av offentliga biträden iutlänningsärenden synes belastad med avsevärda brister. DO har iskrivelsen föreslagit bl.a. att beslut i frågor om rättshjälp iutlänningsärenden flyttas från invandrarverket till den nyarättshjälpsmyndigheten samt att sökandens önskemål om vem somskall förordnas och dennes lämplighet för uppdraget beaktasbättre vid förordnande av offentligt biträde. -- Skrivelsenremissbehandlas , och remissvar har begärts tillden 15 maj 1991.Utskottet vill först göra ett klarläggande om de förändringarav rättshjälpens organisation som gäller fr.o.m. den 1 januari1991. Den nya organisationen innebär bl.a. att de tidigare fyrarättshjälpsnämnderna ersätts av en rättshjälpsmyndighet, och attden tidigare ersätts av en nyrättshjälpsnämnd. Den myndighet som skulle komma i fråga för attöverta rättshjälpsprövningen från invandrarverket är såledesrättshjälpsmyndigheten. -- Utskottet konstaterar härefter attden fråga som motionärerna tar upp har aktualiserats inomregeringskansliet av DOs skrivelse, och att beredning av fråganpågår. I avvaktan på resultatet av denna beredning anserutskottet att någon åtgärd i denna fråga inte ärpåkallad, och utskottet avstyrker bifall till motionerna Sf627yrkande 8, Sf638 yrkande 11 och Sf646 yrkande14.Redovisning av vissa uppgifter i regeringens skrivelseI motion Sf23 framför m.fl. vissa synpunkter påutformningen av regeringens skrivelse om invandrar- ochflyktingpolitiken. Sålunda anser motionärerna att det hade varitav värde med statistik inte bara för vilka nationaliter sombeviljats asyl under /90 utan också för vilkanationaliteter som sökte asyl under den tiden. För att kunnagöra korrekta analyser av vad det är som driver människor attfly krävs en god redovisning av samtliga som ansökt om asyl.Vidare anser motionärerna att en noggrannare redovisning bortges av vad som skett med asylsökande som inte fåttuppehållstillstånd. Avslag bör sålunda redovisas inte bara iungefärliga procentsiffror utan också i absoluta tal och meduppdelning på avvisningar med stöd av första asylland-principenoch övriga. Om möjligt bör också anges hur många som frivilligtåtertar sin asylansökan vid gränsen. Motionärerna efterlyseräven en redovisning av statistiken över barn som tagits i förvarunder budgetåret för att ge möjlighet att bedöma verkningarna avde nya reglerna. Motionärerna begär ett tillkännagivande om enförbättrad statistik i de nu nämnda avseendena (yrkande 1). -- Ifråga om decemberbeslutet saknar motionärerna uppgift om antaletasylsökande som fått uppehållstillstånd på grund av det somkallas "särskilt starkt skyddsbehov" och en redovisning avbeslut om uppehållstillstånd före och efter decemberbeslutetuppdelade efter paragrafer. De begär ett tillkännagivande om ensådan redovisning av effekterna av decemberbeslutet (yrkande 2).-- Slutligen kritiserar motionärerna användningen av uttrycket"missbruk av asylrätten" i avsnittet om dokumentlöshet. De antaratt regeringen med uttrycket menar asylsökande som kommit tillSverige genom att ta hjälp av s.k. flyktingsmugglare. De pekarpå svårigheterna att resa legalt till för att söka asyloch anser det utomordentligt missvisande att tala om missbruk avasylrätten i dessa sammanhang. Motionärerna ser gärna attregeringen undviker detta språkbruk i fortsättningen och begärett tillkännagivande om vad de anfört i denna del (yrkande3).Skrivelsen innehåller i ett avsnitt om invandringen tillSverige /90 tabeller i vilka redovisasinvandringen av utländska medborgare --1990, destörsta nationsgrupperna som sökt asyl i och som fåttuppehållstillstånd som flyktingar eller därmed jämställda underbudgetåren 1988/89 och 1989/90 samt fördelningen av meddeladeuppehållstillstånd efter skäl under samma budgetår. Slutligenredovisas också i tabellform flyktingkvotens sammansättningunder /90.I ett avsnitt om den svenska utlänningslagstiftningen och desstillämpning anges beträffande decemberbeslutet att det är svårtatt entydigt mäta vilken effekt inskränkningen iasylbestämmelserna har haft men att andelen avslagsbeslut hosinvandrarverket klart har ökat. Andelen var under år 1989genomsnittligt 27,och . Beträffandetillämpningen av de nya förvarsreglerna anges endast antaletpersoner som tagits i förvar avutredningsskäl (243) och på grund av oklar identitet (160).Någon redovisning av antalet barn som tagits i förvar ges inte iskrivelsen. -- I samma avsnitt finns ett underavsnitt omdokumentlösheten, vari bl.a. framhålls att den är ettinternationellt problem och delvis en följd av att möjlighetenatt söka asyl är den enda dörr som står öppen för personer somvill lämna sina hemländer av andra skäl än att de är förföljda.I avsnittet ges en kort redogörelse för problem somdokumentlöshet för med sig och för åtgärder som vidtas emot den,i och internationellt. Därvid uttalas att det är "käntatt en hel del av missbruket av asylrätten sker i organiseradeformer".Utskottet vill i fråga om statistisk redovisning erinra om atten hel del av de statistiska uppgifter som motionärernaefterlyser publiceras i den kvartalsredovisning sominvandrarverket lämnar till regeringen, och som även utskottetsledamöter kan ta del av. Detta gäller bl.a. uppgifter om förvarav barn. publicerar också statistik i andraformer, bl.a. har verket publicerat uppgifter omdet antal personer som fått uppehållstillstånd i underåren 1988, 1989 och 1990 fördelade efter skäl.Utskottet anser liksom motionärerna att vissa statistiskauppgifter utöver dem som redovisas i skrivelsen är av intresse,men utskottet vill framhålla att den närmare bedömningen avvilka statistikuppgifter som bör tas med för att ge entillräckligt fyllig beskrivning i första hand får göras avregeringen. Någon anledning till kritik av urvalet finns enligtutskottets mening inte. -- Vad beträffar användningen avuttrycket missbruk av asylrätten vill utskottet hänvisa till denredogörelse som ovan och i skrivelsen lämnats för problem medoch åtgärder mot dokumentlösheten, och utskottet anser sig inteha skäl att kritisera regeringens språkbruk.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motion Sf23.Regeringens skrivelse 1990/91:77 bör av läggas tillhandlingarna. beträffande svenskt deltagande ivästeuropeiskt samarbeteatt avslår motion 1990/91:Sf638yrkande21,res.