bet · GE01KU38 · 1991-05-23 00:00:00 — Enligt 19 § skall styrelsen tillfullmäktige överlämna sin årsredovisning. Denna skall alltsåomfatta såväl den kommunala verksamhet som bedrivits avstyrelsen och nämnderna som den kommunala verksamhet sombedrivits i form av aktiebolag, stiftelse, ekonomisk förening,ideell förening eller handelsbolag, oavsett hur stort kommunenseller andelsinnehav i den juridiska personen varit.Enligt 20 § skall fullmäktige godkänna årsredovisningen.I motion K55 yrkande 3 av m.fl. (c) yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om kvartalsvis ekonomisk uppföljning m.m.Enligt motionen kräver den pågående utvecklingen motmålstyrning en bättre redovisning och revision än den somförslaget innebär. Motionärerna framhåller det föga intressantai att fullmäktigeledamöterna efter verksamhetsåretsutgång får en redovisning från nämnder och andra kommunala organav hur målen uppfylls. Angelägenheten av att fullmäktigesledamöter får regelbundna redovisningar ökar, framhålls det imotionen, med ökad delegering och nya styrformer. Behoven av enkontinuerlig redovisning ökar också om antalet nämnder starktreduceras och antalet fullmäktigesammanträden blir färre.Riksdagen bör därför enligt motionärernas uppfattning uttala attdelårsredovisningar bör ske kvartalsvis liksom brukligt är iföretag och hos andra juridiska personer som driver verksamhetav betydande omfattning.Utskottets bedömningUtskottet tar först upp det i motion K55 framställdaönskemålet om att kommunala nämnder varje kvartal skall lämnafullmäktige en delårsredovisning över sin medelsförvaltning.Bestämmelserna i förevarande kapitel innebär att nämnderna engång till styrelsen skall redovisa sin medelsförvaltningunder föregående budgetår, varefter styrelsen skall lämna ensamlad redovisning till fullmäktige. Utskottet vill medanledning av motionen erinra om att förslagets 3 kap. 15 §innehåller bestämmelser om nämndernas redovisningsskyldighetinför fullmäktige. Enligt den bestämmelsen skall nämnderna tillfullmäktige bl.a. redovisa hur de genomfört en viss verksamhetbeträffande vilken fullmäktige beviljat ett ramanslag. Vidareföreskrivs där att fullmäktige skall besluta om formerna förredovisningen, vilket bl.a. innefattar hur ofta redovisningenbör äga rum. Utskottet anser det inte erforderligt attkomplettera förslaget med ytterligare bestämmelser omredovisningsskyldighet för nämnderna. Med hänvisning till detanförda avstyrker utskottet motion K55 yrkande 3.Utskottet finner vidare anledning till följande påpekanden.I 8 kap. 17 § andra stycket föreskrivs att årsredovisning, somskall upprättas enligt 16 §, också skall omfatta sådan kommunalverksamhet som bedrivs genom vissa angivna juridiska personer. Ipropositionen uttalas att detta gäller oavsett kommunens ellerlandstingets andelsinnehav (s. 215). Utskottet vill anmärka atten kommuns eller ett landstings andel i t.ex. en ideell föreningkan vara liten eller t.o.m. mycket liten. Enligt utskottetsmening ligger det i sakens natur att årsredovisningen i vad denavser sådana fall kan inskränkas med hänsyn tillomständigheterna.Enligt utskottets mening bör årsredovisningen ge upplysning omkommunala borgensförbindelser och liknande garantiförpliktelser.Upplysning härom är av vikt för bedömningen av kommunernas ellerlandstingens ekonomiska ställning. Utskottet förordar att enbestämmelse härom intas i 8 kap. 17 §. Förslag till sådankomplettering av propositionens lagförslag läggs fram i bilaga3. Med hänvisning till det anförda föreslår utskottet attriksdagen antar den lydelse som det aktuella lagrummet erhålleri den som utskottets förslag i bilaga 3 betecknade lydelsen.11.3 SjälvkostnadsprincipenPropositionenAvsnitt 4.8.3 (s. 112 f.).Den s.k. självkostnadsprincipen skrivs inte in i den nyalagen. Frågan om principens närmare innebörd och gränser börenligt propositionen övervägas ytterligare.Självkostnadsprincipen, som är en av de kommunalrättsligagrundprinciperna, innebär att en kommun inte får bestämma sinaavgifter till sådana belopp att de tillför kommunen en vinst.Med undantag för viss begränsad del av den kommunalaverksamheten har självkostnadsprincipen ansetts gälla för denkommunala avgiftsmakten i dess helhet. Den gäller således bådefrivilliga verksamheter och verksamheter där kommunernas ochlandstingens rätt att ta ut avgifter har stöd i lag eller annanförfattning.Inom en del specialreglerade områden finns särskildaförfattningsregler om självkostnaden som avgiftstak. Detgäller bl.a. bygglovavgifter, gatukostnadsavgifter, va-avgifteroch renhållningsavgifter. Ett flertal rättsfall med anknytningtill bestämmelserna om avgiftstak och uttalanden i förarbetenatill speciallagarna visar att avgifterna endast får motsvarasjälvkostnaden. Självkostnadsprincipen har således ansetts varaen och samma oavsett hur den formulerats i lag eller annanförfattning. En annan sak är att kostnaderna kan variera ochsjälvkostnaden kan beräknas på olika sätt beroende påverksamhetens art. Grundprincipen, att avgifterna inte fårbestämmas till sådana belopp att de tillför kommunen en vinst,är dock densamma. Vissa undantag från principen finns i någraspecialförfattningar där syftet med avgifterna föranlettsärskilda beräkningsgrunder. Det gäller bl.a.gatuhandelsavgifter och parkeringsavgifter.Enligt propositionen bör det utredningsarbete på förevarandeområde som pågår (angående detta, se prop. s.113) avvaktas innan ställning tas till om självkostnadsprincipenskall skrivas in i kommunallagen. I propositionen understryksatt detta ställningstagande inte innebär någon förändring avnuvarande rättsläge och att självkostnadsprincipen alltså, såsomden utformats i rättspraxis och kommit till uttryck i vissaspeciallagar, gäller på samma sätt som tidigare.MotionerI motion K49 yrkande 13 av m.fl. (m) yrkasatt beslutar att självkostnadsprincipen skallfastställas i den nya kommunallagen.Motionärerna instämmer i propositionens ställningstagande attdet föreligger ett behov att förtydliga självkostnadsprincipensinnebörd. Motionärerna anser dock att självkostnadsprincipen haren så central roll inom kommunalförvaltningen att det ärmotiverat att den nu skrivs in i det kapitel i den nya lagen sominnehåller kommunernas och landstingens befogenheter.Motionärerna framhåller att för det fall att principen genom detutredningsarbete i saken som pågår ges en annan innebörd än vadsom gäller får detta komma till uttryck genomlagändring.I motion K51 yrkande 12 av m.fl. (fp)yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om självkostnadsprincipen.I motionen anförs i denna del följande:Regeringen väljer i sin proposition att inte lägga fram någotförslag till lagreglering av den s.k. självkostnadsprincipen.Denna princip kommer dock fortfarande att gälla, även om deninte heller fortsättningsvis får en exakt formulering. Detta ärav flera skäl en rimlig lösning. Ett viktigt skäl är att densittande utredningen rörande självkostnadsprincipen skall fårådrum att lägga fram genomtänkta och välförankrade förslag. Ettannat skäl är att det inte är uteslutet att en"skälighetsprincip" för kommunal prissättning i realiteten kanvisa sig lämpligare än en lagfäst självkostnadsprincip.Vi vill också i detta sammanhang påpeka attsjälvkostnadsprincipen inte alls ger några incitament tilleffektivisering eller rationalisering. Självkostnadsprincipenger inte självklart lägsta möjliga pris för konsumenterna avkommunala tjänster. Att i stället tillämpa"skälighetsbedömningar" för att avgöra om en kommunalprissättning är laglig eller ej skulle enligt vår mening kunnage just sådana incitament till effektivisering som vi saknar . Självkostnadsbedömningar är vidare vanskliga att göra ifall då flera olika kommunala verksamheter -- vissa utsatta förkonkurrens, andra inte -- bedrivs i samma bolag eller på annatsätt i en gemensam ekonomisk enhet.En noggrant formulerad "skälighetsprincip" i kombination medprofessionell revision av verksamhet -- med möjlighetatt redovisa olika verksamhetsgrenar separat -- skulle enligtvår mening kunna väl uppfylla de mål som självkostnadsprincipeni dag syftar till att uppfylla.I motion K59 yrkande 8 av m.fl. (v) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om självkostnadsprincipen.I motionen anges att anser attsjälvkostnadsprincipen bör avskaffas i verksamhet somär konkurrensutsatt. Motionärerna understryker att det i vissaverksamheter är av stor vikt att det blir möjligt att genereraöverskott, som kan användas för framtida investeringar.I motion K612 yrkande 8 av m.fl. (mp) yrkasatt hos regeringen begär förslag om möjligheter förkommunerna att avvika från självkostnadsprincipen.Enligt motionen saknar storstadskommunerna tillräckligaverktyg för att lösa sina miljöproblem. I motionen läggsdärefter fram olika förslag syftande till att ge dessa kommunerförutsättningar att lösa dessa problem. Ett av förslagen innebäratt kommunerna vid sin prissättning på energi ges möjlighet attavvika från självkostnadsprincipen för att därigenom kunnapåverka konsumtionen och på så sätt kunna förverkliga kommunensenergiplanering.I motion K613 av () yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omatt den kommunala avgiftsprogressiviteten bör avskaffas.Motionären pekar i motionen på olika negativa konsekvenser somkommunernas differentierade avgifter för med sig. Motionärenförordar införandet av en enhetstaxa, något som är jämlikt ochsom innebär att administrationskostnaderna blir minimala.Utskottets bedömningUtskottet får anföra följande. Frågan omsjälvkostnadsprincipens närmare innebörd och gränser bör enligtpropositionen övervägas ytterligare innan ställning tas till omprincipen bör skrivas in i kommunallagen. I propositionen hardärvid hänvisats till det pågående utredningsarbete som bedrivsav en särskild utredare och som bl.a. omfattar frågan om vilkakapitalkostnader som bör ingå i självkostnaden för enverksamhet.I motion K49 har begärts att självkostnadsprincipen nulagfästs. Motionärerna i motion K51 delar den i propositionenintagna ståndpunkten. I motion K59 anges attsjälvkostnadsprincipen bör avskaffas i verksamhet somär konkurrensutsatt. I motion K612 begärs förslag som gerkommunerna möjligheter att avvika från självkostnadsprincipen.Slutligen förordas i motion K613 att den kommunalaavgiftsprogressiviteten avskaffas och att det i stället införsen enhetstaxa.Som framgår av propositionen gav regeringen stat-och kommunberedningen i uppdrag att överväga vissa frågor omavgifter imom verksamhet. En av utredningsfrågornagällde därvid självkostnadsprincipen. Utredningen avgav hösten1990 ett delbetänkande -- (SOU 1990:107) Den kommunalasjälvkostnadsprincipens gränser. Betänkandet innehåller ingalagförslag utan är närmast att betrakta som ettdiskussionsunderlag. En särskild utredningsman har därefterfortsatt utredningsarbetet och avsikten är att han i en senareetapp skall gå in på olika ekonomiska och juridiska aspekterinom berörda verksamhetsområden, bl.a. behovet av ändradlagstiftning. Avsikten är att detta arbete skall vara avslutatunder innevarande år.Allmänt delar utskottet den uppfattning som kommit tilluttryck både i propositionen och motionerna attsjälvkostnadsprincipen skall gälla i den kommunala verksamheten.Som framhållits i propositionen är självkostnadsprincipensnärmare innebörd och räckvidd inte till alla delar helt klar.Vissa bedömningsgrunder har kommit till uttryck i rättspraxisoch i vissa speciallagar. Materialet är dock inte tillräckligtentydigt för att kunna läggas till grund för lagstiftning.Utskottet delar därför den i propositionen gjorda bedömningenatt det pågående utredningsarbetet på området bör avvaktas innanställning tas till frågan om principen skall lagregleras.Utskottet anser inte att det finns skäl att ge några särskildadirektiv för det fortsatta utredningsarbetet. Den omständighetenatt vissa oklarheter föreligger om självkostnadsprincipensinnebörd och räckvidd innebär naturligtvis att det är angelägetatt det pågående utredningsarbetet bedrivs skyndsamt och attregeringen så snart det är möjligt återkommer till riksdag medförslag till lösning av frågan. Det anförda innebär attutskottet avstyrker motionerna K49 yrkande 13, K51 yrkande 12,K59 yrkande 8, K612 yrkande 8 och K613.12. 9 kap. kommunallagen (Revision)PropositionenAvsnitt 4.9 (s. 125 f.); specialmotiveringen s. 217 f.Utskottets bedömningFörslaget i denna del tas inte upp i någon av motionerna iärendet. Utskottet finner endast anledning till följandepåpekande. Enligt utskottets mening bör, som någraremissinstanser har förordat, lagförslaget kompletteras med enföreskrift om att revisorernas granskningsarbete skall ske i denomfattning som följer av god revisionssed. Detta är enligtutskottets mening naturligt med hänsyn till att den nya lagenkommer att innehålla ett krav på god redovisningssed. Utskottetvill framhålla att god revisionssed inte är något en gång föralltid fastslaget begrepp, utan det förändras över tiden. Det ärväsentligt att det tillämpas på ett sätt som tar hänsyn till denkommunala sektorns särart, bl.a. att revision utövas avförtroendevalda revisorer och under offentlig insyn. Utskottetförordar att en bestämmelse i ämnet tas in i 9 kap. 7 §. Förslagtill sådan komplettering av propositionens lagförslag läggs frami bilaga 3. Med hänvisning till det anförda föreslår utskottetatt antar den lydelse som det aktuella lagrummeterhåller i den som Utskottets förslag i bilaga 3 betecknadelydelsen.13. 10 kap. kommunallagen (Laglighetsprövning)PropositionenAvsnitt 4.10 (s.131 f.); specialmotiveringen s. 223 f.LagrådetDetta är en av de delar av förslaget som remitterats tilllagrådet för yttrande. Förslaget har inte gett lagrådetanledning till annat påpekande än att vissa av bestämmelserna iförevarande kapitel bör underkastas en redaktionellomarbetning.Utskottets bedömningFörslaget i denna del tas inte upp i någon av motionerna iärendet. Utskottet tillstyrker förslaget med de redaktionellaändringar av 3, 6 och 12 §§ som framgår av utskottets i bilaga3 framlagda förslag.14. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelserPropositionenSpecialmotiveringen s. 227.Utskottets bedömningUtskottet har behandlat punkten 5 i övergångsbestämmelsernaunder avsnitt 6.4 ovan (). Återstående delar avde föreslagna ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna tasinte upp i någon av motionerna i ärendet. Kommunernas och landstingens internationella engagemangPropositionenAvsnitt 6 (s. 139 f.).15.1 Lag om rätt för kommuner, landsting och kyrkligakommuner att lämna internationell katastrofhjälp och annathumanitärt biståndPropositionenAvsnitt 6.2.1 (s. 142 f.).Lagen om rätt för kommun och landstingskommun att lämnakatastrofhjälp ersätts med en ny lag. Den innebär en utvidgningså, att humanitärt bistånd i form av utrustning som kan avvarasfår lämnas i en nödsituation även om inte något direktkatastrofläge föreligger. Den nya lagen omfattar också kyrkligakommuner.I propositionen anges att utvidgningen bl.a. skulle kunnainnebära att möjligheterna ökar att bistå de nya kommuner som nubyggs upp i . I dessa finns, framhållsdet, i många fall t.ex. stor brist på elementärkontorsutrustning.MotionerI motion K49 yrkande 14 av m.fl. (m) yrkasatt avslår förslag till lag om rätt för kommuner,landsting och kyrkliga kommuner att lämna internationellkatastrofhjälp och annat humanitärt bistånd.Motionärerna, som tar avstånd från förevarande förslag, angerföljande skäl för sin ståndpunkt. Redan den gällande lagen omkatastrofhjälp innebar ett avsteg från principen att det ärstaten som skall handha utrikes- och biståndspolitiken. Lagenansågs redan vid sin tillkomst i viss utsträckning stå i stridmed denna grundläggande princip. En utvidgning av kommunernasrätt att lämna internationell katastrofhjälp kan inteaccepteras. Förslaget om en ny lag bör därför avvisas avriksdagen och nuvarande möjlighet för kommun att lämnainternationell katastrofhjälp således bestå.I motion K59 yrkande 3 av m.fl. (v) yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag om införande avkatastrofhjälpslagen i kommunallagen.Enligt motionen väger informationsintresset beträffande denföreslagna lagen så tungt att detta motiverar att den införs ikommunallagen, något som för övrigt kommunallagsgruppen haderekommenderat.I samma motion yrkas vidare (yrande 6) att hosregeringen begär förslag om att även ekonomiskt stöd skall kunnages med stöd av katastrofhjälpslagen.Enligt motionen är det föreliggande förslaget alltförrestriktivt. Motionärerna anser att kommuner och landsting börges rätt att lämna katastrofhjälp i form av ekonomiskt stöd.Utskottets bedömningDen föreslagna lagen om rätt för kommuner, landsting ochkyrkliga kommuner att lämna internationell katastrofhjälp ochannat humanitärt bistånd innebär en viss, mindre utvidgning avden kommunala kompetensen på förevarande område. Enligt motionK49 kan denna utvidgning inte accepteras. I motion K59 hävdas istället att förslaget är alltför restriktivt. Motionärernaförordar att den föreslagna rätten att lämna bistånd i form avutrustning som kommuner och landsting kan avvara kompletterasmed bestämmelser om rätt att utge bistånd i form av ekonomisktstöd. I sistnämnda motion begärs vidare att bestämmelserna ikatastrofhjälpslagen införs i kommunallagen.Utskottet får anföra följande. Utskottet delar den ipropositionen gjorda bedömningen att det föreliggande förslagetinte möter något hinder från utrikes- och biståndspolitiskasynpunkter. Utskottet anser de föreslagna biståndsmöjligheternalämpligt avgränsade och avstyrker därför motionerna K49 yrkande14 och K59 yrkande 6.Med anledning av det i motion K59 framställda yrkandet om attbestämmelserna i den aktuella lagen skall införas ikommunallagen får utskottet anföra följande. I propositionen harsärskilt diskuterats huruvida ifrågavarande lag -- liksom övrigas.k. smålagar och andra speciallagar som reglerar kommunernasoch landstingens kompetens -- bör införas i befogenhetskapitlet,dvs. 2 kap. i den föreslagna kommunallagen. Regeringens slutsatsblev dock att endast reglerna i den s.k. partistödslagen bordetas med i detta kapitel men att i kapitlet skulle tas in enregel (2 kap. 4 §), vari erinras om att det finns särskildabestämmelser om kommunernas och landstingens befogenheter ochskyldigheter. Som skäl för detta ställningstagande åberopasbl.a. att flera av smålagarna rör verksamhetsområden som ärrelativt udda och därför sällan föremål för kommunernas ochlandstingens intresse samt att det skulle vara olämpligt attförse kommunallagen med sådana detaljföreskrifter som många avbestämmelserna i smålagarna utgör. Utskottet delar regeringensbedömning av frågan. Utskottet avstyrker därför motion K59yrkande 3.Utskottet har inte heller i övrigt något att erinra motförslaget i här aktuella delar. Förslaget tillstyrks.15.2 Vidgning av kommuners och landstings befogenheter på detinternationella områdetMotionerI motion K59 av m.fl. (v) yrkas att riksdagenhos regeringen begär förslag om utvidgning av den kommunalakompetensen att genomföra opinions- och solidaritetsyttringar(yrkande 5). Vidare förordas i motionenatt kommunerna och landstingen ges ökade befogenheter attmedverka i internationella projekt av solidaritets- ochbiståndskaraktär (yrkande 7).I motionen erinras om att sådana solidaritetsyttringartidigare i princip ansetts falla utanför den kommunalakompetensen med hänsyn till att utrikes-, handels- ochbiståndspolitik ansetts om en angelägenhet uteslutande förriksdag och regering. Vidare erinras om att kommun på grund avden s.k. lokaliseringsprincipen ansetts sakna möjlighet attförklara sig som kärnvapenfri zon. Enligt motionen är detangivna synsättet förlegat med tanke på intresset för en ökaddecentralisering i samhället och det ökade politiskaengagemanget hos medborgarna.I motion K48 yrkande 3 av m.fl. (mp) yrkasatt hos regeringen begär förslag som ger kommunernamöjlighet att förklara sig som kärnvapenfri zon.I motion K612 yrkande 9 av m.fl. (mp) yrkasatt hos regeringen begär förslag om en ny roll förlandsting och kommuner i biståndsarbetet enligt vad som anförtsi motionen.Motionärerna anser att kommuner och landsting bör gesmöjlighet att samarbeta med sina motsvarigheter i andra länder ifrågor om olika former av biståndsstöd. Enligt motionen inbjuderen sådan decentralisering av biståndsfrågorna till närmarekontakter med och bättre förståelse på alla nivåer isamhället för de globala frågorna.I motion U6 yrkande 5 av m.fl. (v) yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag om förändring avkommunallagen så att vänortssamarbete underlättas.Enligt motionen bör de kommuner som utvecklat vänortsutbytemed ges ekonomiskt stöd som ger möjlighet attutveckla och utbyta erfarenheter inom främst miljö- ochhälsoskyddsområdet. För vänortsutbyte finns ofta mycket småbudgeterade medel i kommunerna. Motionärerna anser attkommunallagen bör ses över så att vänortsamarbetet underlättas.I motion U24 yrkande 12 av m.fl. (mp) yrkasatt hos regeringen begär sådan lagändring attkommunerna ges rätt att ge ekonomisk hjälp i vänortssamarbetet.Motionärerna erinrar om att de kompetensbegränsande principersom gäller för de svenska kommunerna utgör en spärr imiljövänortssamarbetet. Motionärerna anser att denna spärr måsteupphävas så att kommunerna även får möjlighet att ge ekonomiskhjälp inom miljövänortssamarbetet.UtredningsbetänkandeI stat--kommun-beredningens delbetänkande (Ds C 1986:10)medverkan i internationella frågor m.m. lämnas bl.a.följande redogörelse för kommunala vänortsförbindelser medkommuner i andra länder.Det vanligaste är att kommunerna har vänortsförbindelser medkommuner i de övriga nordiska länderna. Vänortskontakter finnsemellertid även med kommuner i andra länder. Sålunda har svenskakommuner vänorter i bl.a. , , ,, och . Nordiskt vänortsutbyte somsker inom rimliga ekonomiska ramar har i rättspraxis (RÅ 19812:81) uttryckligen förklarats falla inom den kommunalakompetensen. De svenska kommunernas deltagande i deninternationella vänortsrörelsen torde vara allmänt accepterat.Kommunernas val av vänorter skulle visserligen kunna sägas geuttryck för ett utrikespolitiskt ställningstagande. Valet avvänort överskuggas emellertid av det egentliga syftet medvänortsverksamheten, nämligen att vänorterna skall kunna gevarandra ett ömsesidigt utbyte på företrädesvis de kulturellaoch idrottsliga områdena. Det utrikespolitiska inslaget kan intesägas vara särskilt stort, och någon avgörande vikt kan inteläggas vid vänortsverksamheten när det gäller att ta ställningtill frågan om kommunerna och landstingskommunerna skall gesytterligare möjlighet att avge opinions- ochsolidaritetsyttringar på det internationella området.Utskottets bedömningUtskottet får anföra följande. I motionerna K59, K612, U6 ochU24 begärs att kommunerna och landstingen ges ökade befogenheteratt medverka i internationella projekt av solidaritets- ochbiståndskaraktär inom ramen för s.k. kommunalt vänortssamarbete.I motionerna K48 och K59 begärs vidare bl.a. att kommun gesmöjlighet att förklara sig som kärnvapenfri zon. Utskottet hartidigare avstyrkt motioner av liknandeinnebörd som de nu aktuella motionerna (1988/89:KU3, 1989/90:KU3 och 1990/91:KU3). Vad som anförts i sistnämnda motioner ochsom i övrigt framkommit i ärendet ger inte utskottet anledningatt föreslå att frångå sina tidigareställningstaganden. Med det anförda avstyrker utskottetmotionerna K48 yrkande 3, K59 yrkandena 5 och 7, K612 yrkande 9,U6 yrkande 5 och U24 yrkande 12.15.3 Bistånd till utländska studerandePropositionenAvsnitt 6.2.2 (s. 144).I propositionen föreslås att lagen (1962:638) om rätt förkommun att bistå utländska studerande behålls. Bl.a. följandeskäl anges för denna ståndpunkt (s. 144).Lagen om rätt för kommun att bistå utländska studerande gerkommuner och landsting befogenhet att vidta åtgärder i syfte attunderlätta vistelsen och främja välfärden och trivseln för demsom i anslutning till svenskt utvecklingsbistånd vistas här förstudier eller annan utbildning.