bet · GE01FöU8 · 1991-04-25 00:00:00 — Utskottet, som på annan platsi detta betänkande redovisar sitt ställningstagande tilllagändringsförslaget som sådant, konstaterar i detta sammanhangatt regeringens förslag innebär en möjlighet till utökning; detankommer på regeringen och försvarsmakten att bl.a. med hänsyntill redan genomförda inkallelser bedöma i vilken utsträckningdenna möjlighet kan utnyttjas fr.o.m. nästa budgetår.Utskottet övergår med detta till att behandla frågan omdirektrekrytering av vissa värnpliktiga till den civila delen avtotalförsvaret, en fråga som utskottet tagit upp till behandlingsenast i betänkandena /90:FöU3 och 1989/90:FöU7 och som medanledning av den nu aktuella propositionen berörs i ett antalmotionsyrkanden.I motion Fö8 yrkande 15 (fp) föreslår motionärerna attriksdagen redan nu skall fatta principbeslut om införande avdirektrekrytering av värnpliktiga till civila delar avtotalförsvaret. Motionärerna, som i ett annat yrkande följer uppdetta förslag till principbeslut med förslag som skall skapaekonomiska möjligheter att inleda försöksverksamhet -- dettabehandlas av utskottet i annat sammanhang i detta betänkande --anser behovet av en föryngring och kvalitetshöjning icivilförsvarsorganisationen vara sådant och kunskapslägettill följd av statens räddningsverks rapport så gott att detinte finns något skäl att ytterligare uppskjuta beslut ochigångsättande av försöksverksamhet. Det finns, menarmotionärerna, inget realistiskt alternativ tilldirektrekrytering om vi vill nå fram till ett fungerandecivilförsvar. Det hittillsvarande civilförsvaret är dåligtutbildat eller i långa stycken helt outbildat, somålderssammansättningen är mycket ofördelaktig. Det är enligtmotionärerna mot denna bakgrund enbart till skada förcivilförsvaret och andra civila delar om direktrekryteringytterligare förhalas.Liknande synpunkter framförs i den väckta motionen Fö301 yrkande 1 (fp). Endirektrekrytering av värnpliktiga till civilförsvaret skulle,anser motionären, ha flera positiva effekter varav en föryngringav civilförsvaret kanske är den angelägnaste. Direktrekryteradevärnpliktiga skulle kunna ges utbildning vid totalförsvaretsskyddsskola eller vid skolor.Utskottet konstaterar att frågan om direktrekrytering ärav stor principiell betydelse inom ramen för en grundsyn rörandetotalförsvarets personalförsörjning att var och en efter sinförmåga skall kunna delta i landets försvar. Frågan har varitföremål för en noggrann prövning inom 1988 års försvarskommitté,och har i rapporten civila del redovisat en översiktlig beskrivningav hur en sådan direktrekrytering skulle kunna praktisktgenomföras. Utskottet har även inhämtat att försin del är berett att redan under kommande budgetår genomförafortsatta utredningar, byggda på försöksverksamhet på bred frontmed direktrekryterade värnpliktiga, förutsatt att statsmakternaskapar förutsättningar för detta.Mycket talar således enligt utskottets mening för attdirektrekrytering av värnpliktiga till det civila försvaretefter ytterligare prövning kommer att framstå som en framkomligväg att hantera vissa av totalförsvaretspersonalförsörjningsproblem. Utskottet delar emellertidförsvarsministerns uppfattning att en särskild försöksverksamhetmed direktrekrytering av värnpliktiga till den civila delen avtotalförsvaret inte nu bör genomföras, främst med hänsyn tillvad som anförts om behovet av att göra ett flertal närasammankopplade frågor rörande personalförsörjning ochtjänsteplikt till föremål för en samlad översyn. För att i dettaöversynsarbete göra det möjligt att förutsättningslöst granskade olika frågorna är det lämpligt och angeläget att ocksådirektrekryteringsfrågan hålls öppen; som försvarsministernframhåller finns goda möjligheter att inom ramen förden vapenfria tjänsten organisera utbildningen på ett sådantsätt att erforderliga erfarenheter kan vinnas. Vad som häranförts föranleder utskottet att föreslå att intebifalla motionerna Fö8 yrkande 15 (fp) och Fö301 yrkande 1 (fp).I motion Fö7 yrkandena 1--3 (mp) ger motionärerna uttryck föruppfattningen dels att en försöksverksamhet i enlighet medräddningsverkets förslag bör starta med 1000 värnpliktigarekryterade till civilförsvaret, dels att en försöksverksamhetbör inledas med 800 värnpliktiga som ges såväl militär sommiljövärnsutbildning och dels att ytterligare 800 värnpliktigarekryteras till vårdsektorn. Motionärerna kostnadsberäknar dessaåtgärder till sammanlagt ca 230 milj.kr.Enligt motionärerna innebär ett eventuellt riksdagsbeslutvåren om avskaffande av hittillsvarande prövningsförfarandeför vapenfri tjänst att möjligheten öppnas att rekryteravärnpliktiga direkt till det civila försvaret. Med utgångspunkti och i avvaktan på aviserad översyn avpliktlagarna föreslås ett antal former för försöksverksamhet meddirektrekryterade värnpliktiga i det civila försvaret. Sålundamenar motionärerna att värnpliktiga skulle kunna skapareservstyrkor för att biträda vid stora bränder och andra civilakatastrofer och även engageras i fältarbeten inom miljö- ochnaturvård samt inom humanvården; med hänvisning till Stockholmsläns landstings förslag angående värnpliktiga inom sjukvårdenföreslås en försöksverksamhet startas genom uppdrag tillintresserade landsting. Motionärerna anser att ett snabbtigångsättande av försöksverksamheter av detta slag skulle kunnage den aviserade utredningen om tjänstepliktssystemet ettkonkret referensmaterial.Socialutskottet har yttrat sig över det yrkande i dennamotion -- yrkande 3 -- som avser rekrytering av värnpliktigatill vårdsektorn. Med hänvisning till sin tidigare behandling avett liknande yrkande (1988/89:SoU15, rskr. 213), vari utskottetställde sig helt avvisande till tanken på attpersonalförsörjningsproblemen inom sjukvården skulle lösas genomnågon form av allmän värnplikt, avstyrker utskottet det nuaktuella motionsyrkandet. hänvisar isammanhanget också till att försvarsutskottet vid fleratillfällen behandlat och avstyrkt motionsyrkanden om allmänvärntjänst inom bl.a. sjukvården (1989/90:FöU3 och FöU7).Försvarsutskottet anser i likhet med socialutskottet atthär behandlade motionsyrkanden inte bör bifallas av riksdagen.Utskottet hänvisar till sina tidigare ställningstaganden till defrågor som berörs i motionsyrkandena och erinrar härutöver omvad som i det föregående, med instämmande i propositionensförslag, anfördes om det lämpliga i att inte nu fatta beslut omatt påbörja en försöksverksamhet med direktrekrytering eftersomden aviserade översynen av en mängd frågor omtjänstepliktssystemet, m.m. först bör avvaktas. börenligt utskottets mening inte uttala sig om formerna förförsöksverksamhet innan det nämnda översynsarbetet hunnitavsätta resultat som kan ge vägledning. Utskottet avstyrkersåledes bifall till motionsyrkandena Fö7 yrkandena 1--3.I två motionsyrkanden, Fö301 yrkande 2 (fp) och Fö7 yrkande 5(mp), föreslås att T 3 i skall övervägas förutnyttjande vid utbildning av direktrekryterade värnpliktigatill det civila försvaret.I motion Fö301 anför motionären att det vid det nu avveckladeT 3 i finns anläggningar som mycket väl lämpar sig förcivilförsvarsutbildning och hänvisar även till närheten tillräddningsverkets skola i i kommun liksom närhetentill goda flygförbindelser. Motionärerna i motion Fö7 föreslåratt en filial till Sandöskolan projekteras vid T 3 för att klaraen framtida expansion av utbildningen av direktrekryteradevärnpliktiga till det civila försvaret. De anför att dennuvarande verksamheten vid därigenom skulle kunna få enmer praktisk tillgång till övningsfält.Utskottet hänvisar till vad som anförts i det föregåendeoch anser i konsekvens härmed att inte har anledningatt nu ge någon mening till känna beträffande lämpliglokalisering av en utbildning som kan komma till stånd tillföljd av förslag som lämnas inom ramen för aviseratöversynsarbete. Utskottet erinrar också om att av riksdagenfattade beslut om avvecklingar av kasernområden inom försvaretväsentligt har haft till syfte att åstadkomma besparingar,vilken strävan skulle motverkas om avvecklade etablissement komatt övervägas för alternativanvändning inom totalförsvaret.Utskottet anser således att ifrågavarande motionsyrkanden böravslås av riksdagen.I motion Fö201 yrkande 4 (mp), slutligen, anförs att riksdagenbör tillkännage att det svenska försvaret skall bygga på enallmän värntjänst för kvinnor och män med brett civilt ochmilitärt verksamhetsområde. Såsom utskottet redovisade i dettabetänkandes inledande avsnitt i anslutning till andra likartadeyrkanden i denna motion anför motionärerna att man i en strambudgetsituation, där miljöhoten ökar och de militära hoten blirmindre sannolika och mer ovissa till sin natur, bör föra överresurser till miljövärnet. Enligt motionärerna skulle dettaenklast realiseras genom att man utvecklar värnpliktssystemetoch bibehåller den militära grundorganisationen men samtidigtger dessa vidgade uppgifter inom områdena miljö- och hälsovård.I detta sammanhang anför motionärerna att man bör införa enverkligt allmän värntjänst som omfattar både kvinnor och män ochvars verksamhetsområde vidgas till allt som är nödvändigt förSveriges överlevnad.Utskottet hänvisar till vad som i det inledande avsnittet,såsom motiv för avslag på närliggande motionsyrkanden, anfördesom att motionen i fråga innebär förord för en annan inriktningän den som vuxit fram med stöd av en majoritet av . Ikonsekvens härmed avstyrker utskottet bifall även till detyrkande som behandlas i detta sammanhang. Enligt utskottetsmening saknar anledning att göra ett tillkännagivandeav den innebörd som föreslås av motionärerna. Utskottet får dockanledning att härutöver erinra om vad som i det föregåendeanförts om behovet -- av en mängd sammanhängande skäl -- av attgenomföra en helhetsöversyn rörande tjänstepliktssystemet ochtotalförsvarets personalförsörjning. Det kan, enligt vadutskottet erfarit, inte uteslutas att även frågor som berörs idet nu behandlade motionsyrkandet kommer att prövas inom ramenför det aviserade översynsarbetet.I några motionsyrkanden tas frågor rörande åldersstruktureninom officerskåren, m.m. och officerares pensionsålder, m.m. upptill behandling. Det gäller dels motion Fö410 (fp), dels motionFö16 (fp).I motion Fö410 anser sig motionärerna inledningsvis kunnakonstatera att det militära försvaret har en mycket ofördelaktigåldersstruktur; det faktum att andelen officerare iåldersskiktet 45--har ökat kraftigt har,anför motionärerna, skapat ökande problem att täcka behoven avyngre befäl i trupputbildningsuppgifter och ikrigsorganisationen. Resultatet av strävan attbl.a. minska de administrativa funktionerna inom försvaret harblivit att allt fler äldre har haft att konkurrera om ett alltmindre antal befattningar som antalet yngre befäl medtrupputbildning som huvudsaklig arbetsuppgift minskat. Motbakgrund av den "förgubbning" som den fastställdahöjningen av pensionsåldersgränsen lett till är det, ansermotionärerna, olyckligt att på senare årdrivit tanken att höja officerarnas pensionsålder till . Enligt motionärerna är erfarenheterna frånhöjningen av pensionsåldern nästan enbart negativa, varför deförordar en sänkning av pensionsåldern för yrkesofficerare till55 år. Vidare anser de att man i vissa fall bör kunna erbjudapersonal möjlighet till avgång från ålder.Ett likartat förord för en strävan att åstadkomma enföryngring av yrkesbefälet kommer till uttryck i motion Fö16(fp) där motionären i anslutning till yrkande 1 redovisarsynpunkter på möjligheterna att få till stånd en föryngring avyrkesbefälet, ett bättre utnyttjande av kompetens hosreservofficerare och en större flexibilitet ikrigsorganisationen. Motionären för med hänvisning tillutländska erfarenheter ett resonemang om det möjliga ochlämpliga i att i högre grad utnyttja reservofficerare iförsvarets krigsorganisation och anser att ett sådantarrangemang skulle kunna bidra till en nödvändig föryngring avofficerskåren inom samtliga försvarsgrenar. Fler yngre befäl ochfärre äldre betyder, framhåller han, att man får flerreservbefäl som bakom sig har omkring tjänst som aktivofficer; inom samma ekonomi ger ett system med betydande inslagav korttidsbefäl en större årlig kontingent avofficersaspiranter och totalt sett fler erfarna befäl i olikaåldrar.I anslutning till yrkande 2 i motionen utvecklar motionärenytterligare sina synpunkter när det gäller ett utökatutnyttjande av reservofficerare och fördelarna med att bättre änhittills ta till vara försvarets utbildning av förare avstridsflygplan och helikoptrar. Med utgångspunkt frånförhållanden inom flygvapnet, och med hänvisning till utländskaerfarenheter och resultat av akademisk forskning, anförmotionären att till låg kostnad skulle kunna realiseraen form av kärnmodell, dvs. en förmåga till en sådanförstärkning som kan ernås . Motionärenframhåller att det vid behov av uppväxling med anledning av ettökande hot alltid går snabbare att friska upp kunskaper hosexempelvis en redan högt utbildad kompanichef än att nyrekryteraoch utbilda, vilket tar åtskilliga år. Motionären uppger sig hatagit upp frågan om föryngrad officerskår och bättre utnyttjandeav dyra utbildningar i det tredubbla syftet att höja kompetens,minska kostnader och ge ökad flexibilitet genom en "kärnmodell".Utskottet har tidigare behandlat frågan omåldersstrukturen inom yrkesofficerskåren med anledning av enlikartad motion (1987/88:Fö416) och konstaterade därvid(FöU1987/88:11) att det förelåg skäl att eftersträva endifferentierad pensionsålder för den militära personalen.Utskottet kan också hänvisa till att överbefälhavaren i sambandmed förhandlingar om en ytterligare höjning av pensionsåldernpåtalat en rad allvarliga konsekvenser av en sådan höjning, inteminst för försvarsmaktens ekonomi och produktivitet. Enligtöverbefälhavaren har försvarsmakten tvärtom ett mer akut behovav att åstadkomma en föryngring i befälsstrukturen; en lämpligåtgärd vore att införa en flexibel pensionsålder från 50 år.Utskottet erinrar om det förhållandet att frågan omyrkesofficerarnas pensionsålder bl.a. är knuten till dekvantitativa och kvalitativa behoven av officerare på olikanivåer i såväl grund- som krigsorganisationen. Det framgår avden nu aktuella propositionen att man inom regeringskanslietavser att utse en särskild utredare med uppdrag att utreda dessabehov och därvid även belysa frågan om officerarnaspensionsålder. Utskottet erinrar också om att det i detföregående i detta betänkande berört frågan om användning avreservanställd personal i de krigsorganiserade flygdivisionerna.I det sammanhanget konstaterade utskottet att ett sådantutnyttjande förekommer samt att en ökad användning av sådanpersonal i flygförarbefattningar bör övervägas, särskilt i denmån något längre mobiliseringstider för dessa förband kanaccepteras. Frågan om användning av reservanställd personal förskilda befattningar i krigsorganisationen kommer, enligt vadutskottet erfarit, att behandlas inom ramen för den översynbl.a. rörande totalförsvarets personalförsörjning som omnämnts idet föregående.Med hänvisning till det utredningsarbete som sålunda aviseratsinom de områden som berörs i dessa motionsyrkanden anserutskottet inte att har anledning att uttala sig på detsätt som föreslås. Utskottet avstyrker således bifall tillmotion Fö410 och Fö16 (båda fp).Det s.k. kvarståendeläget, dvs. antalet inskrivna värnpliktigasom frivilligt eller ofrivilligt väntar på att få genomföra singrundutbildning, berörs i en motion, Fö18 (fp). till överväganden och förslag inom den särskildaarbetsgruppen för personal- och värnpliktsfrågor inom 1988 årsförsvarskommitté redovisar motionärerna de negativa effekter somnuvarande kvarståendeläge innebär, såväl för den enskilde somför samhället. De erinrar om att nämnda arbetsgrupps majoritetföreslog att 20000 värnpliktiga av dem som den 1 januari 1991ingick i den s.k. värnpliktspuckeln skulle undantas från pliktenatt fullgöra grundutbildning och i stället ställas tillförfogande för den civila delen av totalförsvaret. Enligtmotionärerna talar erfarenheten för att prognoser om attvärnpliktspuckeln kommer att försvinna inte visar sig hållbara.De hemställer att skall besluta att 20000värnpliktiga skall erbjudas möjligheten att undantas frånmilitärutbildning med användande av den metod som föreslagits avförsvarskommitténs arbetsgrupp om personal- ochvärnpliktsfrågor.Utskottet understryker, liksom vid flera tidigaretillfällen och i likhet med försvarsministern, det angelägna iatt ansträngningar fortsätter med sikte på att möjligtuppnå den önskvärda balansen vad gäller kvarståendeläget.Utskottet har intet att erinra mot propositionens inriktningatt, mot bakgrund av överbefälhavarens och värnpliktsverketsbedömning att kvarståendeläget kommer att uppnå erforderligbalans inom ett fåtal år, inte nu förorda några särskildaåtgärder, exempelvis de åtgärder som övervägdes inomförsvarskommitténs arbetsgrupp. Utskottet konstaterar dock attförsvarsministern säger sig avse att överväga frågan på nytt ominte en utveckling mot balans sker såsom förutsetts avmyndigheterna och får härutöver ånyo anledning att hänvisa tillnämnda översynsarbete som torde komma att behandla även dennafråga.Med det anförda anser utskottet att inte haranledning fatta beslut på det sätt som föreslås, varförutskottet avstyrker bifall till motionen.Slutligen anförs i motion Fö10 yrkande 4 (m) att hosregeringen bör begära en utredning om hur kostnader förvärnpliktigas skadegörelse, exempelvis demoleradejärnvägsvagnar, förstörelse inom kasernområden ellermaterielförstörelse, skall kunna debiteras och tas ut från deansvariga.Utskottet får med anledning av detta yrkande för sin delkonstatera att värnpliktiga som begår överträdelser mot civilalagar och bestämmelser givetvis har att ställas till ansvarenligt gällande lag och är personligen ersättningsskyldiga förden skadegörelse som de må åstadkomma under resor eller eljest.Utskottet anser följaktligen att inte har anledningatt begära en särskild utredning härom. Motionsyrkandet börsåledes avslås.Utskottet har, avslutningvis, inte något att i övrigt invändamot vad som i propositionen anförs om personalfrågor.VärnpliktsförmånerI detta avsnitt behandlar utskottet de lagförslag rörande devärnpliktigas förmåner som regeringen föreslagit attanta samt vad föredragande statsrådet i övrigt har anfört omdessa förmåner (s. 181--195). I anslutning härtill behandlasmotionerna Fö401 (fp), Fö7 yrkandena 25--27 (mp), Fö10 yrkande 1och yrkande 2 (m) såvitt nu är i fråga, Fö11 yrkandena 8 och 9(v), Fö14 (m) samt Fö17 yrkande 15 (c) i denna del.BakgrundRegeringen uppdrog åt en särskild utredare(utredningen om administrationen av familjebidrag m.m.) attöverväga och lämna förslag avseende den framtidaadministrationen och ansvarsfördelningen mellan myndigheter ifråga om bidrag enligt familjebidragslagen.I december 1988 gavs utredaren uppgiften att, som en del avdet tidigare lämnade uppdraget, även överväga och föreslåändringar i reglerna i familjebidragslagen om bostadsbidrag ochnäringsbidrag. utvidgades utredarens uppdrag attavse värnpliktsersättningssystemet i dess helhet.Utredaren har i en särskild promemoria framlagt förslagrörande näringsbidrag till de värnpliktiga. På grundval av dettaföreslog regeringen under förra viss ändring ifamiljebidragslagen i fråga om denna värnpliktsförmån. Riksdagenantog regeringens förslag (prop. 1989/90:136, FöU9, rskr. 295).Utredaren har till regeringen överlämnat sittslutbetänkande (SOU 1990:26) Förmånssystemet till värnpliktigam.fl. Bl.a. föreslås att administrationen av familjebidragenöverförs från kommunerna och försvarets civilförvaltning tillriksförsäkringsverket och försäkringskassorna. Utredarenframlägger i betänkandet också vissa förslag till ändringar avde värnpliktigas förmåner. Betänkandet och däröver lämnaderemissvar ligger till grund för en rad i propositionenredovisade överväganden och förslag. Dessa och därtill knutnamotioner behandlar utskottet i det följande under rubrikernaAdministrationen av familjebidrag, Lagen om statligtpersonskadeskydd, Lagen om statlig ersättning vid ideell skada,Sjukpenning under tjänstgöring, Ändring av vissa familjebidrag,De värnpliktigas resor, Dagersättning m.m. och Finansiering.Administrationen av familjebidragNuvarande ordningEnligt 2 § familjebidragslagen vilar skyldigheten att utgefamiljebidrag på kommunerna. Inom varje kommun skall det finnasen handlägga ärenden enligt nämndalag (24 §). Försvarets civilförvaltning (FCF) ochlänsstyrelserna har tillsyn över efterlevnaden av lagen (26 §).Ärenden om bostadsbidrag avgörs dock av FCF om det gällerannan bostad än en hyreslägenhet eller bostadsrättslägenhet. FCFavgör också ärenden om näringsbidrag. I ärenden som skallavgöras av FCF skall familjebidragsnämnderna göra dekompletterande utredningar som behövs. Detta innebär attansvaret för det huvudsakliga utredningsarbetet ligger påfamiljebidragsnämnderna inte bara då de själva fattar beslututan också när FCF är beslutsfattare.Familjebidrag betalas av familjebidragsnämnderna (29 §).En kommun som har betalt ut familjebidrag har rätt tillstatsbidrag av det utbetalade beloppet (31 §).Statsbidrag utbetalas av som också kan lämnaskäligt förskott (34 §).FCF har beräknat det totala antalet familjebidragsärenden tillca 38000 . Antalet sökande har beräknats till mellan16000 och 22000. FCF avgör av ärendena. Den totalautbetalningen av förmånerna enligt familjebidragslagen uppgicktill ca 240 milj.kr. /90.Föredragande statsrådetAv i propositionen närmare redovisade skäl godtar föredragandestatsrådet i likhet med de flesta av remissinstansernautredarens förslag att administrationen av familjebidragenöverförs till och försäkringskassorna.En sådan överföring innebär, framhåller försvarsministern, attdet uppstår extra kostnader i inledningsskedet. Personal måsteutbildas, informations- och blankettmaterial framställas ochADB-stödet utvecklas.Vidare uppger han att kommunernas andel () av desammanlagda utgivna familjebidragen uppgår till närmare 12milj.kr., en kostnad som -- jämte en till samma belopp beräknadkostnad för administrationen av familjebidragen -- med denföreslagna ordningen överförs från kommunerna till staten.Försvarsministern framhåller att de besparingar i fråga omfamiljebidragen som han förordar i propositionen väl täcker demerkostnader som uppstår för staten i och med attadministrationen överförs till ochförsäkringskassorna.UtskottetI motion Fö14 (m) erinrar motionärerna om att andra alternativrörande administrationen av familjebidragen än det av regeringenföreslagna bör övervägas. De pekar på möjligheten att läggaifrågavarande administration på utbildningsförbanden(förbandsalternativet) eller att koncentrera den till FCF. Deanser att skall avslå regeringens förslag och geregeringen i uppdrag att närmare pröva dessa båda alternativ ochåterkomma till i frågan. Bl.a. framhåller de attvärnpliktsverket i samband med remissbehandlingen av utredarensförslag har förordat förbandsalternativet som dock av verketansågs otillräckligt utrett.Utskottet konstaterar att de båda alternativ sommotionärerna anser skall utredas redan har övervägts ochavvisats av den särskilda utredaren. Utskottet finner därför attdet inte finns skäl att på nytt ta ifrågavarande alternativunder övervägande. I likhet med försvarsministern anserutskottet att övervägande skäl talar för att administrationen avfamiljebidragen förs till ochförsäkringskassorna som redan svarar för huvuddelen avsamhällets ekonomiska trygghetssystem i övrigt. bördärför lämna vad föredragande statrådet har anfört i denna frågautan erinran och avslå motion Fö14 (m).Som följd av den förordade förändringen upphör kommunernasnuvarande skyldigheter att administrera familjebidragen. Kravetpå att bestämmelserna om familjebidrag skall ha lagformbortfaller därmed. Enligt utskottets mening kanfamiljebidragslagen därför såsom regeringen föreslår med vissa ipropositionen närmare redovisade övergångsbestämmelser upphävasvid utgången av då den nya ordningen avses börjatillämpas.