bet · GE01SoU13 · 1991-05-16 00:00:00 — För att dettaskall vara möjligt måste rehabiliteringsmöjligheterna vara vältillgodosedda. En mycket stor del av de tvångsvårdadepatienterna behöver ett synnerligen aktivt stöd frånsocialtjänsten, bl.a. i form av skyddat boende och skyddatarbete. Motionärerna framhåller också betydelsen av allmäntkontaktskapande verksamhet för att den enskilda patienten inteskall bli isolerad från samhällsgemenskapen.I motion 1990/91:So42 av m.fl. (c) hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om den psykiatriska vårdens innehåll ochutformning (yrkande 13). Motionärerna anför bl.a. att det ärnödvändigt med en snar utbyggnad av goda alternativa öppna ochhalvöppna vårdformer som möjliggör att patienterna kan vårdas ihemliknande förhållanden och så nära sina hemorter som möjligt.Basen för vården bör vara de psykiatriska öppenvårds- ochrehabiliteringsteamen, där personer med olika utbildning ocherfarenheter ingår. Dessa vårdlag ger möjlighet till såvälförebyggande som eftervårdande arbete. Motionärerna framhållervidare att vården i högre grad än som sker måstedifferentieras så att patienternas individuella vårdbehov bättrekan tillgodoses. Sektoriseringen av psykiatrin har enligtmotionärerna i många fall inneburit att möjligheterna tilldifferentierad vård begränsats. Motionärerna anser det dockangeläget att understryka att en ökad differentiering kanförenas med en sektorisering.Motionärerna tar också upp frågan om personalförsörjningeninom psykiatrin. En grundläggande förutsättning för enutveckling av den psykiatriska vården är, anförs det i motionen,att tillgången på utbildad personal kan tillgodoses. Samarbetetmellan den medicinska vården, kriminalvården och socialtjänstenmåste också förbättras. Den gemensamma utbildningen för personalinom socialtjänst, psykiatri och primärvård behöver enligtmotionärerna förstärkas. Eftersom allt fler psykiskt sjukavårdas i hemmen måste kommunens hemtjänstpersonal få erforderligpsykiatrisk utbildning och handledning.Liknande synpunkter framförs i motion 1989/90:So539 av RosaÖsth och (). I motionen begärstillkännagivanden till regeringen om vad som anförs i motionenom betydelsen av en väl differentierad psykiatrisk vård(yrkande 1), om behovet av behandlingshem för eftervård(yrkande 5) och om vikten av ett gott samarbete mellan denmedicinska vården och (yrkande 6).I motion 1990/91:So531 av m.fl. (fp)hemställs att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att den sektoriserade psykiatrin börges större möjlighet till specialisering (yrkande 9).Sektoriseringen har, anförs det i motionen, försvårat dennödvändiga specialiseringen av verksamheten, eftersom de enhetersom skall svara för all vård inom ett område blivit för små.Sålunda har sektoriseringen på många håll medfört attnarkomaner, unga psykotiska patienter, självmordsfall,medelålders deprimerade patienter och senildementa vårdastillsammans på en enda akutpsykiatrisk avdelning. Motionärernaframhåller att utrymme måste skapas för en större specialiseringoch nämner därvid behovet av särskild behandling för patientermed självsvält och hetsätning, schizofreni och missbruk ävensomför självmordspatienter.Motionärerna tar även upp behovet av boendeformer för psykisktsjuka (yrkande 10). Enligt dem måste initiativ tas för attminska antalet psykiskt sjuka bostadslösa. ochboverket bör ges i uppdrag att utreda vilka ytterligare insatsersom kan erfordras för att häva bostadslösheten bland psykisktsjuka. Motionärerna framhåller även att det måste tillskapasolika typer av kollektiva boendeformer.Liknande synpunkter framförs även i motion 1989/90:So432 avDaniel Tarschys m.fl. (fp). Motionärerna begär etttillkännagivande till regeringen om vad som anförs i motionen omtillgången på vård- och boendealternativ när avvecklingen avsjukhusplatser fortgår (yrkande 1). I motionen begärs ocksåtillkännagivanden om vad som anförs i motionen om samarbetemellan kommun och landsting (yrkande 3) och omsysselsättning och arbete för psykiskt sjuka (yrkande 4).Motionärerna framhåller att en kedja av vård, behandling, boendeoch service måste byggas upp i samverkan mellan landsting ochkommun. En del av rehabiliteringen vid psykisk ohälsa kan ocksåvara att hjälpa patienten till arbete. Detta bör göras så tidigtsom möjligt under behandlingen, och det är viktigt att det ärfråga om ett arbete som passar patienten. Motionen innehållerockså en begäran om ett tillkännagivande till regeringen omstödet till anhöriga (yrkande 5). Motionärerna anför att deanhöriga till en psykiskt sjuk behöver stöd både för egen deloch för att kunna utgöra det nätverk som patienten behöver. Härbehövs insatser från både sjukvården och . Imotionen lyfts också fram behovet av insatser för personal somarbetar med psykiskt sjuka (yrkande 7).I motion 1990/91:So32 av m.fl. (v)hemställs att som sin mening ger regeringen till kännavad som anförs i motionen dels om utbyggnad av den psykiatriskaöppenvården (yrkande 2), dels om en lagreglering medinriktning på eftervården (yrkande 3). Motionärernaframhåller att det behövs en utbyggnad av den psykiatriskaöppenvården. Nedläggningen av slutna vårdplatser inom psykiatrinhar inte följts av en tillräcklig utbyggnad av öppenvården.Människor har till följd härav skrivits ut till ett liv iensamhet och ångest. Enligt motionärerna måste samhället nu takrafttag för att bygga ut den öppna vården. Exempel påverksamheter som behövs är behandlingsinriktade dagverksamheter.Enligt motionärerna bör skyldigheten att planera förpatienternas eftervård lagregleras.I motion So32 (v) hemställs vidare att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts ombehovet av utbildning av psykoterapeuter (yrkande 4).Motionärerna anför att bristen på psykoterapeuter är stor. Dennayrkesgrupp utgör en del av grundstommen i den psykiatriskavården, såväl inom den öppna som den slutna vården. Psykoterapinär viktig både i det behandlande och det förebyggande arbetet.För samhällets del vore det enligt motionärerna en godinvestering med en utvidgning av utbildningen avpsykoterapeuter.Även motion 1990/91:So37 av m.fl. (mp) tarupp den psykoterapeutiska behandlingen. I motionen begärssålunda ett tillkännagivande till regeringen om attpsykoterapeutiska samtal bör få större betydelse i tvångsvården(yrkande 9).I motion 1989/90:So526 av m.fl. (mp) yrkasatt hos regeringen begär att får iuppdrag att utreda hur landstingen skall kunna försörjamentalvårdens olika institutioner med fasta psykoterapitjänsterför 24-timmarsjour (yrkande 2). Ett likalydandemotionsyrkande finns i motion 1990/91:So418 av . (mp) (yrkande 2).Motion 1990/91:So33 av m.fl. (s) riktarframför allt in sig på den slutna psykiatriska vården. Imotionen begärs sålunda ett tillkännagivande till regeringen omatt förstärkta och förbättrade resurser till den slutnapsykiatriska vården skyndsamt bör tillgodoses enligt vad somanges i motionen (yrkande 2). Motionärerna anser detsärskilt viktigt att vårdresurserna byggs ut.Vad allmänt gäller organisationen av vården för psykisktsjuka kan redovisas att regeringen beslutadetillkalla en särskild utredare med uppgift att utreda frågor omservice, stöd och vård till psykiskt störda (dir. 1989:22). Inovember 1990 beslutade regeringen att utredningsuppdragetskulle övertas av en parlamentariskt sammansatt kommitté.Utredningen, som antagit namnet psykiatriutredningen,erhöll tilläggsdirektiv (dir. 1990:71), enligt vilka uppdragetfrämst skall inriktas på att överväga och föreslå åtgärder vadgäller ansvarsfördelning och organisation av stöd och vård tillpsykiskt störda. Åtgärderna skall syfta till att förbättra depsykiskt stördas livssituation och öka deras möjligheter tillgemenskap och delaktighet i samhällslivet. I uppdraget ingår attkartlägga situationen för de psykiskt störda samt att utvärderaoch analysera hur den sektoriserade psykiatrin och de övrigaförändringar från slutna till öppna vårdformer som skett under1980-talet påverkat individen och samhället. Utifrånkartläggningen och analyserna skall kommittén bl.a. överväga denframtida organisationen av stöd och vård till psykiskt stördamed beaktande av de strukturella förändringarna inom hälso- ochsjukvården samt , ansvarsfördelningen och formernaför samverkan mellan kommuner och landsting, formerna församverkan med företrädare för arbetslivet, formerna församverkan med kriminalvården samt formerna för samverkan medpatient- och anhörigorganisationer. Utredningen skall enligtdirektiven särskilt uppmärksamma de psykiskt långtidssjukasbehov av bostäder av olika slag, arbetsrehabilitering och stödför att uppnå och behålla varaktiga kontakter medarbetsmarknaden samt insatser för en aktiv och meningsfullfritid tillsammans med andra. Kommittén skall enligt direktivenslutredovisa sina förslag senast vid utgången av juni månad1992.Ett antal motioner tar upp frågan om utbyggnad avboendeformer för psykiskt störda. Därvid kan erinras omatt i samband med beslutet om ändrad ansvarsfördelninginom äldreomsorgen m.m. beslutade att ettsärskilt stimulansbidrag för att stimulera utbyggnaden av nyaboendeformer för bl.a. psykiskt sjuka skall införas. skall enligt beslutet avsättas under fem år.Regeringen fick i uppdrag att utforma regler för dettastimulansbidrag och återkomma till härom. Regeringenhar i den s.k. kompletteringspropositionen (prop. 1990/91:150bilaga I:3) lämnat förslag till regler för erhållande avstimulansbidrag. Förslaget kommer att behandlas av utskottetsenare i vår.Några motioner påtalar behovet av psykoterapeutiskaresurser. Därvid kan redovisas att staten ochsjukvårdshuvudmännen inom ramen för överenskommelserna om vissaersättningar från sjukförsäkringen till sjukvårdshuvudmännenvidtagit åtgärder i syfta att öka tillgången på psykoterapeutiskbehandling. Sålunda innehåller överenskommelsen mellan statenoch sjukvårdshuvudmännen om 1990 års ersättningar tillsjukvårdshuvudmännen ett särskilt bidrag om 19 milj.kr. tillsjukvårdshuvudmännen för psykoterapeutisk verksamhet. Ett skälhärför var att framhållit attsjukvårdshuvudmännens utbyggnad av den psykoterapeutiskaverksamheten inte svarade mot behoven och att åtgärder bordevidtas för att uppnå en tillfredsställande situation. Detsärskilda bidraget kvarstår även och utgör därvid21 milj.kr.Utskottets bedömningUtvecklingen inom den psykiatriska vården harenligt utskottet gett betydande välfärdsvinster för storagrupper av människor som drabbats av psykiska störningar.Samtidigt som omstruktureringen av psykiatrin är en utmaning,som gett många och nya möjligheter till bättre vård ochlivskvalitet för psykiskt störda, är det enligt utskottetviktigt att uppmärksamma och förebygga eventuella negativaeffekter. Omstruktureringen av psykiatrin väcker en heldel oro och frågor. Många av de aktuella motionerna speglardenna oro. Enligt utskottet är det viktigt att följautvecklingen och väga in erfarenheterna i det fortsattaförändringsarbetet.Ett flertal motioner -- motionerna 1990/91:So500 och1990/91:So42 (båda c), 1990/91:So531 och 1989/90:So432 (båda fp)och 1990/91:So32 (v) -- framhåller nödvändigheten av insatserinom den öppna psykiatrin. En psykiatrisk öppenvård med godaalternativa öppna och halvöppna vårdformer är enligt utskotteten förutsättning för att den utveckling mot att fler patienterbehandlas i öppen vård som pågår skall kunna fullföljas. Enföljd av utflyttningen från institutionerna är ett starktväxande behov av alternativa boendeformer för psykiskt störda.Det är enligt utskottet angeläget med en utbyggnad ochutveckling av olika former av gruppboenden och gruppbostäder menockså bostäder med bostadskomplement. Utskottet erinrar om detbeslut som fattat om en ändradansvarsfördelning inom äldreomsorgen m.m. och i samband därmedäven beslutet att staten skall avsätta 100milj.kr. för att stimulera utbyggnaden av nyaboendeformer för psykiskt sjuka och fysiskt handikappade. Denändrade ansvarsfördelningen innebär en skyldighet för kommunernaatt inrätta särskilda boendeformer för service och omvårdnad förbl.a. Kommunerna får även ett ansvar för attinrätta dagverksamheter. Utskottet får anledning att återkommatill dessa frågor i samband med behandlingen av regeringensnyligen framlagda kompletteringsproposition.Utöver tillskapandet av väl fungerande boendeformer förpsykiskt sjuka behövs en rad olika insatser så att en kedja avvård, behandling, boende och service för psykiskt stördamänniskor kan skapas. Det måste, för alla som vårdas påpsykiatriskt sjukhus och särskilt för patienter som behövertvångsvård, finnas tillgång till en god eftervård. Enförutsättning för utskrivning av patienter är att det finnslämpliga vårdhem för eftervård. Tillgången på sådan vård är otillräcklig. För dem som vårdats under mycket lång tidkrävs även andra insatser, vilket bl.a. förutsätter avsevärdasociala resurser. För att skapa denna kedja av insatser krävs engod samverkan mellan de för psykiatrin ansvariga landstingen ochkommunerna. Nödvändigheten av en bättre samverkan påtalas iflera motioner. Utskottet har i andra sammanhang, t.ex. när detgällt vården av unga och missbrukarvården, framhållit att formermåste sökas för en bättre samverkan mellan psykiatri ochsocialtjänst.En väl fungerande samverkan mellan landsting, kommuner ochandra myndigheter är angelägen även när det gäller insatser föratt tillgodose kraven på en meningsfull sysselsättning, sedandet akuta psykiatriska vårdbehovet tillgodosetts. Sysselsättningi form av arbetsrehabilitering och skyddat arbete men äveninsatser för en aktiv och meningsfull fritid är viktiga för ettgott resultat inom eftervården. I flera av motionerna framhållsbehovet av samarbete mellan den medicinska vården,, kriminalvården och arbetsvården. Utskottet villunderstryka att sådana insatser är nödvändiga.Några motioner (fp, c) tar upp behovet av differentiering ochspecialisering inom psykiatrin. Utskottet konstaterar attsektoriseringen av delar av psykiatrin i vissa fall harinneburit svårigheter att åstadkomma en tillräckligspecialisering av vården. Utskottet delar motionärernasuppfattning att vårdbehovet hos patienter med psykiatriskasjukdomstillstånd som kräver mera speciella behandlingsinsatsermåste kunna tillgodoses även inom en sektoriserad psykiatri.Utskottet vill här nämna att utskottet under ett senare avsnitti detta betänkande (s. 73--78) återkommer till frågan omdifferentiering av vården och behovet av resurser för särskiltvårdkrävande patienter.Vissa motioner (v, mp) tar upp behovet av psykoterapeutiskaresurser inom psykiatrin. Utskottet instämmer i uppfattningenatt tillgången på psykoterapeutisk behandling måste öka.Utskottet erinrar i sammanhanget om de särskilda medel som idetta syfte avsatts inom ramen för ersättningarna tillsjukvårdshuvudmännen från sjukförsäkringen.Behovet av stöd till de anhöriga påtalas i några motioner(bl.a. fp). Utskottet instämmer i att behovet av stöd till deanhöriga måste uppmärksammas mer av huvudmännen. De anhöriga haren mycket betydelsefull roll inte minst i återanpassningen avpatienten efter den slutna vården. En psykiatri i öppna formerdär patienter även med omfattande stödbehov bor kvar i hemmetkan för övrigt medföra ytterligare påfrestningar på de anhöriga.Utskottet delar även uppfattningen att huvudmännen måste finnaformer för samverkan med frivilligorganisationer som är aktivapå detta område. Dessa organisationer gör redan nu ettförtjänstfullt arbete.Utvecklingen av psykiatrin ställer mycket stora krav på denpersonal som arbetar inom den psykiatriska vården men också påhemtjänstens personal. Flera motioner (fp, c) tar upp dettaproblem. Det är enligt utskottet viktigt att utbildning ochfortbildning utformas så att den nya psykiatrins behov avvälutbildad och erfaren personal kan tillgodoses. Att allt flerpsykiskt störda vårdas i hemmet gör en förbättrad utbildning ochhandledning för kommunens hemtjänstpersonal särskilt viktig.Utskottet kan sammanfattningsvis konstatera att de motionersom behandlas i detta avsnitt tar upp viktiga aspekter påinsatser som behövs för att den utveckling av vården av depsykiskt störda som pågår skall kunna fullföljas i positivriktning. Den öppna psykiatriska vården behöver förstärkas ochutvecklas för att behovet av sluten vård skall kunna minska äveni fortsättningen. Innehållet i den slutna psykiatriska vårdenbehöver utvecklas. En väl fungerande sluten psykiatrisk vård kani större utsträckning förväntas bli frivilligt efterfrågad avpatienterna, varigenom behovet att tillgripa tvångsvård kanminska. Många av de frågor som utskottet har berört faller inomramen för det uppdrag som getts åt psykiatriutredningen.Utskottet anser sig kunna förutsätta att de av utskottetframförda synpunkterna kommer att beaktas underutredningsarbetet. Flera av frågorna är emellertid sådana att deredan nu bör kunna beaktas av regeringen. Att den psykiatriskavården utvecklas organisatoriskt och resursmässigt är enligtutskottet så väsentligt att som sin mening bör geregeringen till känna vad utskottet anfört med anledning avmotionerna 1990/91:So500 (c) yrkande 1, 1990/91:So42 (c) yrkande13, 1989/90:So539 (c) yrkandena 1, 5 och 6, 1990/91:So531 (fp)yrkandena 9 och 10, 1989/90:So432 (fp) yrkandena 1, 3--5 och 7,1990/91:So32 (v) yrkandena 2--4, 1990/91:So37 (mp) yrkande 9,1989/90:So526 (mp) yrkande 2, 1990/91:So418 (mp) yrkande 2 och1990/91:So33 (s) yrkande 2.Proposition 1990/91:58 om psykiatrisk tvångsvård m.m.BakgrundRegler om psykiatrisk vård oberoende av samtycke finns förnärvarande i lagen (1966:293) om beredande av slutenpsykiatrisk vård i vissa fall (LSPV). Lagen anger bl.a. undervilka förutsättningar tvångsvård får ges på grund av psykisksjukdom och därmed jämställd psykisk abnormitet.Bestämmelser om behandlingen av psykiskt störda lagöverträdarefinns i bl.a. (BrB) och (RB). I lagen (1966:301) om rättspsykiatrisk undersökning ibrottmål (LRPU) och lagen (1964:542) om personundersökning ibrottmål (personundersökningslagen) regleras olika frågor ominhämtande av medicinskt underlag för tillämpningen av de nyssnämnda bestämmelserna. Även i LSPV finns bestämmelser omlagöverträdare, som lider av psykisk sjukdom. Föreskrifterbeträffande lagöverträdare som är psykiskt utvecklingsstördafinns i den i övrigt upphävda lagen (1967:940) angåendeomsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda (1967 årsomsorgslag).LSPV har varit i kraft i drygt två decennier. Under dennaperiod har frågan om att reformera lagstiftningen på områdetdiskuterats och utretts i skilda sammanhang. Reformförslagbeträffande främst psykiatrisk vård för lagöverträdare ladesfram av den s.k. i betänkandet(SOU 1977:23) Psykiskt störda lagöverträdare. slutfördeen arbetsgrupp inom en översyn av LSPV, varvidett förslag till ny lagstiftning presenterades (Socialstyrelsenredovisar 1977:14). Förslaget byggde väsentligen på samma grundsom LSPV. Frågan om ändringar i LSPV aktualiserades också isamband med socialtjänstlagstiftningens tillkomst (SOU 1977:40och prop. 1979/80:1). Inget av dessa förslag ledde till någongenomgripande revision av LSPV.I juni 1980 tillkallades en parlamentarisk kommitté(socialberedningen) för att göra en översyn av reglerna om vårdoberoende av samtycke inom socialtjänst- ochsjukvårdslagstiftningen m.m. På grundval av ett delbetänkandefrån beredningen (Ds S 1981:7) genomfördes vissa ändringar iLSPV med verkan , främst i syfte att avhjälpabrister och oklarheter i lagen samt stärka patienternasrättssäkerhet (prop. 1981/82:72, SoU 53, rskr. Genom nyadirektiv uppdrogs åt beredningen att bl.a.fortsätta översynen av LSPV med sikte på en fullständig revisionav den psykiatriska tvångsvårdslagstiftningen (dir. 1982:106).Beredningen avlämnade betänkandet (SOU 1984:64)Psykiatrin, tvånget och rättssäkerheten. Betänkandet innehållerförslag till en ny psykiatrisk tvångsvårdslagstiftning. Dennuvarande lagen föreslås ersatt av tre nya lagar, som tar siktepå olika behov: behovet av akut, kortvarig vård vid allvarligapsykiska störningar, behovet av adekvata vårdformer för psykisktstörda lagöverträdare samt behovet av skyddsregler för vissapatienter med nedsatt mental förmåga. En särskild lag ompersonalens befogenheter vid vård på vissa institutionerföreslås gälla för psykiatrisk tvångsvård och inomsocialtjänsten. I betänkandet förs fram synpunkter på samarbetetmellan psykiatrin och , främst beträffandepatienter som skrivs ut från psykiatrisk institutionsvård.Betänkandet innehåller även förslag till nya påföljdsregler förpsykiskt störda lagöverträdare. I anslutning därtill föreslåsnya bestämmelser för det rättspsykiatriskaundersökningsförfarandet i brottmål.Betänkandet har remissbehandlats. Därefter har ärendet, medhänsyn till utfallet av remissbehandlingen, varit föremål försärskilda beredningsåtgärder.Regeringen beslöt att inhämta lagrådets yttrandedels över lagförslag i fråga om psykiatrisk tvångsvård m.m., somutarbetats inom , dels över lagförslagavseende bl.a. påföljdsreglerna i och detmedicinska utredningsförfarandet för psykiskt stördalagöverträdare, som utarbetats inom justitiedepartementet.Lagrådet yttrade sig över de remitterade förslagen i oktober1990.Propositionsförslaget i huvuddragI proposition 1990/91:58 föreslås en ny lagstiftning ompsykiatrisk tvångsvård, som skall ersätta LSPV. Vidare föreslåsändringar i påföljdsregler för psykiskt stördalagöverträdare liksom en ny lagreglering för det medicinskautredningsförfarandet vid straffrättsliga åtgärder mot sådanalagöverträdare. Också beträffande viss anknytande lagstiftningläggs fram förslag om ändringar. Den nya lagstiftningen föreslåsträda i kraft den 1 januari 1992.Jämfört med LSPV bygger den föreslagna vårdlagstiftningen påen delvis ändrad syn på psykiska sjukdomar och därmed jämställdpsykisk abnormitet. För att markera detta används i ställetsamlingsbegreppet allvarlig psykisk störning. Syftet medförslagen är att anpassa lagstiftningen på området till denutveckling mot en starkt begränsad användning av tvångsvård somägt rum inom psykiatrin, särskilt under det senaste decenniet.Ändamålet med sådan vård skall vara att se till att den som harett oundgängligt behov av psykiatrisk vård, som ges efterintagning på en sjukvårdsinrättning, blir i stånd att frivilligtmedverka till fortsatta stöd- och behandlingsinsatser.Lagstiftningen föreslås utformad så att patientens egetvårdbehov blir utgångspunkten för bedömningen av om tvångsvårdskall kunna komma i fråga. Samhällsskyddet skall beaktas men gesinte en fullt så självständig betydelse som i gällande lag. Somett viktigt inslag i reformen föreslås ökad rättslig kontrollöver tvångsvården genom domstolsprövning i förening med ettsystem med begränsade vårdtider. En närmare reglering föreslåsbeträffande den tvångsanvändning som får ske under vården.Vårdlagstiftningen föreslås uppdelad på en lag om psykiatrisktvångsvård (den allmänna regleringen) och en lag omrättspsykiatrisk vård (regleringen av tvångsvården förlagöverträdare).Den allmänna regleringen av psykiatrisk tvångsvårdFör tvångsvård skall krävas, förutom att patienten lider av enallvarlig psykisk störning, att patientens behov av psykiatriskvård är oundgängligt och inte kan tillgodoses på annat sättän genom intagning på en sjukvårdsinrättning. Vidare skallkrävas att patienten motsätter sig den vård som behövs elleruppenbart saknar förmåga att ge uttryck för ett grundatställningstagande i frågan. Vid bedömning av patientensvårdbehov skall även beaktas om denne till följd av sin störningär farlig för annans hälsa eller personliga säkerhet.Nuvarande regler om att tvåläkarprövning skall ske föreintagning på en vårdinrättning behålls i huvudsak oförändrade.Frågan om intagning skall avgöras från ankomstentill inrättningen. Intagningsbeslut fattas av enchefsöverläkare, som har möjlighet att överlåta uppgiften på enerfaren läkare med specialistkompetens inom psykiatrin.Psykiatrisk tvångsvård skall vara tidsbegränsad. Det skede dåtvångsvård får ges på grund av vårdintyg och läkaresintagningsbeslut begränsas .