bet · GE01NU40 · 1991-05-30 00:00:00 — Avstämning bör ske mot utvecklingen påelförsörjningsområdet inom EG och i de nordiska länderna samtinom Nordelsamarbetet.Utredningsuppdraget skall redovisas senast den 1 november1991.Utskottet instämmer i den synpunkt som framförs i flera av dehär aktuella motionerna, att det är viktigt med ökad konkurrensmellan olika elproducenter. En ökad transiteringsrätt påstamlinjenätet kan vara ett sätt att effektiviseraelproduktionen. Det utredningsuppdrag har fåttavser just sådana frågor som tas upp i motionerna. Medhänvisning till detta avstyrker utskottet samtliga här aktuellamotioner i berörda delar.ElbörsDet behövs en elbörs i , anförs det i tre motioner frånmiljöpartiet, 1990/91:N68, 1990/91:N93 och 1990/91:N456. På enelbörs skall stora och små elproducenter kunna bjuda ut elenergitill distributörer och stora kunder. Dessa kan välja leverantörpå basis av pris, eventuella tilläggskostnader, leveransförmågaoch leveranstrygghet. I motionerna sägs också att regeringen börverka för att den svenska elbörsen skall samarbeta med andraelbörser som, enligt motionärerna, kan förväntas bli inrättade ide övriga nordiska länderna. borde anmoda regeringenatt i samarbete med regeringarna i de övriga nordiska ländernaverka för inrättandet av en nordisk elbörs.I propositionen (s. 53 f.) lämnas en redovisning av enförsöksverksamhet rörande effektiv energianvändning somenergiverket stöder i samverkan med energimarknadens aktörer.Det gäller bl.a. en utveckling av energitjänstföretagens ochkommunernas möjligheter att engagera sig aktivt påenergiområdet. har i en skrivelse till regeringen iseptember 1990 redovisat en modell för att konkurrens skallkunna skapas mellan å ena sidan åtgärder som syftar till en ökadeltillförsel, å andra sidan effektivare användning av el.Modellen innebär bl.a. att kraftproducenter skall kunna lösa ineffektiviseringsåtgärder hos distributörer genom en s.k. elbörs.Genom modellen avses konkurrensen mellan tillförsel- ochanvändaråtgärder öka på elmarknaden. föreslår atten sådan modell skall prövas.Industriministern säger i propositionen att han inte nu ärberedd att ta ställning till vilka möjligheter den föreslagnaelbörsen kan ge, när det gäller att effektiviseraenergianvändningen. Han finner det motiverat att den nyanäringspolitiska myndigheten i samråd med kraftproducenterna ocheldistributörerna undersöker förutsättningarna förförsöksverksamhet med köp av energieffektiviseringsåtgärder(elbörs), exempelvis i ett storstadsområde.Med hänsyn till att förutsättningarna för inrättande av enelbörs kommer att undersökas av den nya näringspolitiskamyndigheten anser utskottet det inte motiverat med något sådantinitiativ från sida som efterlyses i de här aktuellamotionerna. Dessa avstyrks sålunda i berörda delar.ElprissättningDet bör tillsättas en utredning med uppgift att kartläggaeffekterna av ett prissättningssystem inom elsektorn enligtprincipen om marginalkostnadsprissättning, anförs det imotion 1990/91:N72 (v). Enligt ekonomisk teori skall en varaspris sättas efter marginalkostnaden, dvs. priset skallöverensstämma med kostnaden för att producera ytterligare enenhet av varan, säger motionären. Generellt gäller attmarginalkostnadsbaserade priser genererar effektivamarknadslösningar. Ett prissättningssystem baserat pågenomsnittskostnader medför att blir alltmerkärnkraftsberoende. Vidare leder det till slöseri med el och enineffektiv resursanvändning, hävdar motionären.En särskild utredare, generaldirektör , har haft iuppdrag att undersöka hur konkurrensförhållandena för denelintensiva industrin påverkas under kärnkraftsavvecklingen (EL90). Utredningen har redovisat resultatet av sitt arbete ibetänkandet (SOU 1990:21) Den elintensiva industrin underkärnkraftsavvecklingen. Betänkandet har remissbehandlats.EL 90 redovisar beräkningar av kostnadsutvecklingen ielproduktionen --2010 med olika antagandenvad gäller elförbrukningens tillväxt och förläggningen i tidenav kärnkraftens avveckling. Utredningen konstaterar attstorleken på de elprishöjningar som kan förväntas under1990-talet i hög grad beror på faktorer som principerna förprissättning av el och restriktioner för utbyggnad av olikakraftslag. Kärnkraftsavvecklingen spelar i sammanhanget enmindre roll, även om dess förläggning i tiden är av betydelseför prisökningarna inträder.EL 90 avråder från en prissättning av el som leder till priserpå nivån för långsiktig marginalkostnad. En rimligprissättningsprincip är enligt EL 90s mening att kraftindustrinfår en skälig avkastning på sitt samlade investeringskapital,dvs. att tariffnivån även fortsättningsvis motsvararkraftföretagens genomsnittskostnad.Utredningen understryker att med en prissättning eftergenomsnittskostnad uppkommer vissa samhällsekonomiskakostnader. Dessa kostnader beror på att eltariffer pågenomsnittskostnadsnivån kan medföra att elhushållningen integenomförs i önskvärd takt. EL 90 pekar på två vägar för attundvika detta problem -- att övergå till ett tvåprissystem elleratt utnyttja punktskatterna på el. Remissutfallet är delatbeträffande utredningens förslag om prissättning på elmarknaden.Priserna på den svenska elmarknaden fastställs efterförhandlingar mellan kraftföretagen och deras kunder --eldistributörer och större industrier. och regeringenhar undvikit att styra elprissättningen. svarar förhälften av den svenska elproduktionen och är genom sin storlekprisledande. gäller treåriga tariffer(1989--1991) för kunder.Ett elpris som ligger under den långsiktiga marginalkostnadeninformerar inte elanvändarna om kostnaderna för ny kraft, sägsdet i propositionen. Det kan innebära en fortsatt högökningstakt i elförbrukningen. I propositionen (s. 36) lämnasförslag till ett program för effektivare användning av energi.Vidare anförs att, med de riktlinjer för energipolitiken somangivits, förutsättningarna torde vara goda för att endastmåttliga höjningar av elpriserna skall inträffa under1990-talets första hälft.Utskottet ser ingen anledning för att, som föreslåsi motion 1990/91:N72 (v), föranstalta om en särskild utredningom effekten av ett prissättningssystem inom elsektorn enligtprincipen om marginalkostnadsprissättning. Priset på el börbestämmas på marknaden som en funktion av utbud och efterfrågan.Varje försök att politiskt etablera ett "system" förprissättning kommer att få negativa miljö- ochsysselsättningseffekter. Utskottet vill därför understryka detangelägna i att statsmakterna, liksom , undviker attstyra elprissättningen.Frågan om konsumenternas möjligheter att påverkaelprissättningen tas upp i motion 1990/91:N435 (s). Detstatliga organet, , harenligt motionärerna inte längre samma möjlighet som tidigare attingripa mot oskälig prissättning. Detta sammanhänger med deökade krav på avkastning för som harbeslutat om. Konsumentens enda möjlighet att påverka elprisetblir därmed genom kommunen, hävdar motionärerna. Eftersom alltfler kommuner bolagiserar och privatiserar sina elverk kommeräven denna väg att försvinna. bör mot denna bakgrundanmoda regeringen att dra försorg om att konsumenternasmöjligheter att påverka elprissättningen förbättras, anförmotionärerna.Statens prisregleringsnämnd för elektrisk ström har enligt sininstruktion (SFS 1979:467) till uppgift att handlägga ärendensom avser åstadkommande av skälig prissättning av elström omdetta inte ankommer på energiverket.I propositionen 1990/91:87 sades (s. 174) att övervakningen avelmarknaden kommer att få en ökad betydelse i och medVattenfalls bolagisering. Regeringen har i december 1988uppdragit åt statens pris- och konkurrensverk (SPK) att medsärskild uppmärksamhet följa och redovisa pris- ochkonkurrensförhållandena på elenergiområdet. SPK publiceradehösten 1990 en första rapport (Elmarknaden --1989, SPK R1990:5). En sammanfattande slutsats i rapporten är att de gjordaprishöjningarna, huvudsakligen till följd av det ökadeavkastningskravet på , och de goda förutsättningarnaför vattenkraftsproduktion medförde lönsamhetsförbättringar inomkraftproduktionssektorn . I rapporten betonasdock att den period som har studerats -- --är för kort för att några bestämda utsagor om produktivitets-och effektivitetsutvecklingen skall kunna göras. I dennyssnämnda propositionen sägs vidare att övervakningen av pris-och konkurrensförhållandena på elmarknaden kan behöva förstärkasytterligare i samband med bolagiseringen av Vattenfall.SPK har vidare -- på uppdrag av konkurrenskommittén (C1989:03) -- redovisat en undersökning av pris-och konkurrensförhållandena på elmarknaden (SPKs bokserie1991:4). Där konstateras bl.a. att , i och med sindominerande ställning på elmarknaden, intar en prisledande roll.Olika förslag till åtgärder för att öka konkurrensen påelmarknaden förs fram. I konkurrenskommitténs slutbetänkandesommaren avses den offentliga sektorns verksamhetsformerinom energisektorn komma att behandlas.Med hänsyn till att de frågor som tas upp i den här aktuellamotionen är föremål för bevakning och utredning på olika hållanser utskottet det inte motiverat att tar någotsärskilt initiativ. Motionen avstyrks.Internationalisering av elmarknadenDet är hög tid att regeringen tillsätter en utredning ominternationaliseringen av elmarknaden, anförs det i motion1990/91:N72 (v). Handeln med el över gränserna på kontinentenkommer enligt motionärerna med all sannolikhet att öka kraftigtsom en följd av utvecklingen inom EGs inre marknad. hari dag små möjligheter att delta i en europeisk elhandel.I propositionen finns ett särskilt avsnitt som behandlarelmarknadens internationalisering (s. 30--32). Där sägs bl.a.att energipolitiken måste utformas med beaktande av vad som skeri vår omvärld. Utvecklingen utomlands kan få storbetydelse för den svenska elförsörjningen. Industriministernbetonar vikten av att man från svensk sida följer utvecklingenpå elområdet i . Det aviseras ett uppdrag tillenergiverket med denna inriktning.Energiverket fick regeringens uppdrag att -- isamråd med SPK -- redovisa denaktuella utvecklingen på elmarknaderna i frånenergipolitiska utgångspunkter. Tyngdpunkten bör därvid läggaspå utvecklingen inom EG. I arbetet bör ingå att redovisautvecklingen vad gäller produktion, överföring och förbrukningav el i olika länder. De miljöpolitiska restriktionerna börkartläggas och aktuella utvecklingstendenser analyseras.I direktiven sägs vidare att det är av stort intresse attbeskriva och analysera hur utvecklingen inom bl.a. EG påverkarstrukturen för högspänningsnät, reservkraft, leveranssäkerhetoch utbyggnadstakt inom området. bör samråda medSPK i frågor som rör marknadens funktionssätt, effekter avmarknadsregleringar samt de internationellakonkurrensaspekterna.Den första redovisningen av uppdrag skall lämnashösten 1991.Med hänvisning till uppdrag att följautvecklingen på elmarknaderna i avstyrker utskottetmotion /91:N72 (v). De frågor som tas upp i motionen tordekomma att bevakas genom detta uppdrag.Landsbygdens elektrifieringFrågan om fortsatta åtgärder för att främja landsbygdenselektrifiering tas upp i tre motioner. Åtgärder för att få tillstånd en elektrifiering av fjällgårdar efterlyses i ytterligareen motion.Staten har lämnat stöd förlandsbygdens elektrifiering. beslutade (prop. 1979/80:100 bil. 17, NU 1979/80:36) om stödverksamhetensomfattning för en tioårsperiod. Stöd skulle lämnas förupprustning med 2 milj.kr. (/85) och för nyanläggningar med 2,5 milj.kr. perår (t.o.m. /90). beslötriksdagen att medelsramen 2,5 milj.kr. för nyanläggningarskulle få användas även för upprustningsändamål.I budgetpropositionen 1987 tillkännagav regeringen som sinuppfattning att fr.o.m. ytterligare medel inteskulle tillföras den ifrågavarande stödverksamheten. Utskottetföreslog dock (NU 1986/87:24) att i konsekvens med 1980 årsriksdagsbeslut 2,5 milj.kr. skulle anvisas för budgetåret1987/88 till främjande av landsbygdens elektrifiering. Riksdagenföljde utskottet.I budgetpropositionen 1990 föreslogs inga fortsatta medel förfrämjande av landsbygdens elektrifiering. Statens energiverkhade i sin anslagsframställning för /91föreslagit att 2,5 milj.kr. skulle anvisas till anslagetFrämjande av landsbygdens elektrifiering. anfördeatt det trots omfattande insatser från staten alltjämt fannshelårsbebodda fastigheter som saknade elkraft. Vidare hade ettantal påbörjade projekt som gällde upprustning av lokalaeldistributionsnät inte kunnat slutföras på grund avotillräckliga anslag. Därtill kom, enligt , att detfanns ett antal eldistributionsnät som var så nedslitna att desnarast borde tas över av angränsande bärkraftiga företag.Energiverket uppgav att det hade gjorts stora ansträngningar föratt distributionsföretagen skulle ta ett större ansvar förnyelektrifiering. Enligt uppfattning krävdes detdock statliga insatser under ytterligare ett övergångsår.Svenska kommunförbundet hade i en skrivelse till regeringen idecember 1989 hemställt dels att fortsatta anslag tillupprustning av elnät skulle beviljas, så att elkunderna hosföretag som frivilligt hade övertagit nedslitna elnät inteskulle åläggas att finansiera upprustningen genom onormalt högaelpriser, dels att fortsatt stöd skulle ges tillnyelektrifiering av helårsbebodda fastigheter så att de mestangelägna behoven kunde tillgodoses. anförde attdet med fortsatt statligt stöd skulle vara möjligt attytterligare minska antalet helårsbebodda fastigheter som saknadeelkraft, medan en avveckling av stödet skulle innebära attytterligare elektrifiering inte kunde genomföras. uppfattning borde det statliga stödetbibehållas tills de mest angelägna nyelektrifieringsbehoven hadetillgodosetts.Riksdagen anslog, på utskottets enhälliga förslag, 2,5milj.kr. för /91 för främjande av landsbygdenselektrifiering (1989/90:NU25). Utskottet anförde attenergiverket vid beviljandet av bidrag borde beakta de totalakostnaderna för anläggningens utförande, ställda i relation tillden samhällsnytta investeringen kunde medföra och det ekonomisktrimliga i det enskilda fallet.Regeringen har inför /92 inte föreslagit någrasärskilda medel för ändamålet. Inte heller har isin anslagsframställning lämnat något sådant förslag.I tre motioner begärs att fortsatta medel skall ställas tillförfogande för främjande av landsbygdens elektrifiering.Det finns alltjämt helårsbostäder som saknar el för ljus,kraft och värme, sägs det i motion 1990/91:N437 (s). Detaktuella anslaget har inte varit tilräckligt dimensionerat,hävdar motionärerna. Vidare sägs att en elektrifiering avlandsbygden inte bör betraktas som en isolerad fråga utan somett riksintresse. Från försvars- och räddningssynpunkt anses detvärdefullt att det finns en fast befolkning i t.ex. glestbebyggda fjällområden.Liknande argumentering förs i motion 1990/91:N436 (c). Därpreciseras anslagsbehovet till 2 milj.kr. för /92och 10 milj.kr. för femårsperioden /92--1995/96.I den tredje motionen, 1990/91:N441 (c), begärs att riksdagenskall anmoda regeringen att återkomma till med enredogörelse för hur stora medel som behövs för att allapermanentbostäder i landet skall kunna elektrifieras och påbasis därav förslag om anslag.Svenska kommunförbundet har i en skrivelse till regeringen iseptember 1990 upprepat de synpunkter som förbundet framfördeåret innan och som redogjorts för.Energiverket har i en skrivelse till utskottet i mars 1991lämnat en aktuell statistik över antalet helårsbeboddafastigheter som saknar elkraft. Totalt rör det sig om 204fastigheter. Verket bedömer den totala kostnaden förelektrifiering av dessa fastigheter till ca 70 milj.kr., varavca 45 milj.kr. avser de tre nordligaste länen. I skrivelsenuppges att verket avser att framöver närmare gå igenom behovetav elektrifiering med de berörda distributörerna.Utskottet föreslog enhälligt ett anslag på 2,5milj.kr. för innevarande budgetår för främjande av landsbygdenselektrifiering. Något motsvarande anslag för nästa budgetår ärutskottet inte berett att förorda. Däremot anser utskottet attden nya näringspolitiska myndigheten, som övertar energiverketsuppgifter, bör följa utvecklingen på området och återkomma medredovisningar av antalet kvarstående helårsbebodda fastighetersom inte är elektrifierade. Vidare anser utskottet att verketbör ta upp diskussioner om åtgärder med de berördadistributörerna. Med det sagda avstyrker utskottet motionerna1990/91:N436 (c), 1990/91:N437 (s) och 1990/91:N441 (c).I motion 1990/91:N434 (s) efterlyses åtgärder för att enelektrifiering av fjällgårdar som saknar el skall komma tillstånd. Att producera el med hjälp av kolvmotorer drivna meddieselolja eller gasol kan enligt motionärerna vara ettalternativ för dessa fjällgårdar. Motionärerna pekar på deproblem som kan uppstå vid finansieringen, mot bakgrund avfjällkommunernas ekonomiska situation. För att en elektrifieringav de fjällgårdar som fortfarande saknar el skall möjliggörasbegär motionärerna att skall anmoda regeringen attlåta göra en studie av olika alternativa lösningar och tillseatt statliga medel ställs till förfogande.Energiverkets tidigare nämnda redovisning av ickeelektrifierade helårsbebodda fastigheter visar att drygt entredjedel av dessa finns i de tre nordligaste länen. Dengenomsnittliga anläggningskostnaden för dessa fastigheter bedömsligga i intervallet --. Motsvarandekostnader för fastigheter i bedöms ligga iintervallet --. och i iintervallet --150000 kr.Utskottet har i det föregående uttalat att den nyanäringspolitiska myndigheten, som övertar energiverketsuppgifter, bör följa utvecklingen beträffande ickeelektrifierade helårsbebodda fastigheter. Vidare har utskottetansett att denna myndighet bör ta upp diskussioner om åtgärdermed de berörda distributörerna. I detta arbete bör självfalletockså de här aktuella icke elektrifierade fjällgårdarnauppmärksammas. Därmed avstyrker utskottet motion 1990/91:N434(s).Effektivare energianvändning, m.m.InledningI detta avsnitt behandlas de förslag i proposition 1990/91:88bilaga 1 som avser riktlinjer i fråga om stöd till upphandlingoch introduktion av energieffektiv teknik, stöd tilldemonstration av energieffektiv teknik i lokaler och bostädersamt stöd till demonstrations- och pilotanläggningar inomindustrin (momenten 4, 5 och 6 i propositionen). Utskottet tarockså ställning till regeringens förslag till anslag förtäckande av kostnaderna för det föreslagna stödet. En delkostnader föreslås komma att belasta energiteknikfonden.Hithörande anslagsfrågor behandlas av utskottet i samband medfrågan om riktlinjer för stöd ur energiteknikfonden.Vidare behandlas ett 60-tal motionsyrkanden som antingen ärföranledda av regeringens förslag inom nämnda områden ellerallmänt gäller frågor kring energihushållning.De riktlinjer som regeringen begär att skall taställning till redovisas närmare i propositionen främst iavsnitt 5, Program för effektivare energianvändning(s.36--54), men i någon mån också i avsnitt 8.3, En utvidgadenergiteknikfond (s.62--65). Dessa redovisningar innehållerockså redogörelser för ställningstaganden från regeringens sidasom inte bedömts kräva något beslut av riksdagen.För att så långt möjligt få framställningen överskådlig harutskottet funnit det lämpligt att först ta upp ett antalyrkanden i motioner som innebär krav på ett väsentligtannorlunda sätt än regeringens att angripa frågorna kringenergisparande och energieffektivitet. Härefter följer engenomgång av de olika konkreta förslagen i propositionen och deändringsförslag som föreligger. De resterande motionsyrkandenautgörs till större delen av förslag som väckts 1990.Allmänt om programmet för effektivare energianvändningEn av utgångspunkterna för det program för effektivareenergianvändning som ingår i trepartiöverenskommelsen är debedömningar av potentialen för elhushållning som redovisas ipropositionen. Enligt dessa bedömningar finns en tekniskt ochekonomiskt realistisk elhushållningspotential istorleksordningen 10vid måttliga elprishöjningar under1990-talet. Även med ett framgångsrikt elhushållningsprogramkan det emellertid inte uteslutas att den totala elanvändningenökar, framhålls i propositionen.En alltmer effektiv energianvändning och en ökadenergihushållning är enligt trepartiuppgörelsen (prop.1990/91:88 s.11) en förutsättning för att viktiga energi- ochmiljöpolitiska mål skall kunna uppnås. En effektivenergianvändning bör prägla samtliga verksamhetsområden isamhället. Det innebär för elmarknaden att den s.k.balansprincipen bör gälla och att investeringar ieleffektivisering och hushållning således bör genomföras sålänge kostnaderna per kWh inte överstiger kostnaderna för nyelproduktion.I propositionen erinras (s.36) om att år 1988beslöt om ett program för effektivare användning och ersättningav el (prop. 1987/88:90, NU 1987/88:40). bör, anserregeringen, ett nytt program för effektivare användning avenergi genomföras. Detta program innebär, framhålls det(s.39), att programmet för effektivare användning ochersättning av el förstärks på en rad punkter och utvidgas. Femår anges vara en lämplig tid för programmet. Medelsbehovet underdenna period bedöms vara ca 1000 milj.kr. Programmet består avföljande punkter:Teknikupphandlingsprogrammet ges ökade resurser och breddastill att omfatta hela energianvändningsområdet.Ett stöd införs för demonstration i större skala av nyenergieffektiv teknik i statliga, kommunala och privatägdalokaler samt bostäder.Statligt stöd införs för energieffektiva demonstrations- ochpilotanläggningar inom industrin.Den energiinriktade informationen till icke-energiintensivaföretag utvecklas.Arbetet med energideklarationer av bl.a. hushållsapparaterintensifieras och utvidgas.Statens energiverk ges kompletterande uppgifter utöver de nuaktuella avseende bl.a. samordning och utvärdering avprogrammet.Härutöver bör, sägs det i propositionen, en förstärkning skeav bl.a. den samhälls- och beteendevetenskapliga forskningen omimplementering av ny energiteknik.Moderata samlingspartiet kritiserar i partimotionen1990/91:N88 innehållet i praktiskt taget samtliga delar avprogrammet. Utskottet redogör för denna kritik och för deyrkanden som den utmynnar i när de olika delförslagen behandlaslängre fram i detta avsnitt.I motion 1990/91:N73 (v) görs bedömningen att regeringenssatsning med 1000 milj.kr. på energieffektivisering kan vararimlig, men, sägs det i motionen, kommer attnoggrant överväga om ytterligare medel skall tillföras kommandebudgetår. Motionärerna understryker att energikonsumtionen måstehållas tillbaka och att teknik och processer måste görasenergisnåla. De önskar bl.a. att i ett uttalande skallrikta kritik mot regeringen för bristande offensiva satsningarvad gäller miljöteknik. Enligt motionärerna bör idetta uttalande också begära att regeringen lägger fram förslagom hur energisnåla processer, varor och konstruktioner skallgynnas. Vidare bör regeringen, anser motionärerna, utarbeta enhandlingsplan för hur energikonsumtionen kan minskas inomtransportsektorn. I detta sammanhang bör även nämnas ett förslagi partimotionen 1989/90:N478 (vpk) att skall begäraatt regeringen lägger fram ett förslag om en nationellenergieffektivitetsplan.I partimotion 1990/91:N68 diskuteras deteknisk-ekonomiska möjligheterna för energieffektivisering ochhushållning inom olika samhällssektorer samt lämnas förslag tillstyrmedel för att dessa mål skall uppnås. Motionärernaunderstryker att effektivare energianvändning kan vara ettbilligt och bra alternativ till att bygga nya kraftverk ochkraftledningar för att möta ökade behov. De vill bl.a. att den ipropositionen (s.13) nämnda balansprincipen skall tillämpas påenergimarknaden. Detta innebär att kraftbolagen förväntas väljainvesteringar i eleffektivisering och hushållning för attfrigöra elenergi, så länge kostnaderna för det inte är högre perkWh än att bygga nya kraftverk. Motionärerna föreslår attriksdagen skall uttala att koncession för nya kraftanläggningarej skall beviljas om inte balansprincipen tillämpas och attstora energiförbrukare skall upprätta energibalanser som en delav underlaget för koncessionsansökningar. Motionärerna anser attden i propositionen föreslagna kostnadsramen är heltotillräcklig.