bet · GE01AU22 · 1991-05-14 00:00:00 — Motionärerna framhåller att principen förarbetsmiljöarbetet måste vara att det primära ansvaret åvilararbetsgivaren. Det är emellertid förhastat att utifrånarbetsskadestatistiken dra slutsatsen att arbetsmiljönförsämrats under de senaste decennierna.Folkpartiet liberalerna anser i motion A493 att riktlinjernaför 90-talets arbetsmiljöpolitik bör innebära attarbetsmiljöarbetet decentraliseras. är arbetet alltföruppsplittrat på en rad olika organ, vilket leder till tydligasamordningsproblem. Vidare bör arbetsgivarnas ansvar preciserasoch ekonomiska styrmedel komma in i bilden.I motion A42 instämmer m.fl. (fp) medpropositionen att en viktig förutsättning för arbetslivetsförnyelse är den fulla sysselsättningen, där arbetstagarna harmöjlighet att säga nej till dåliga arbetsmiljöer. Enligtmotionärerna är det dock en förutsättning att det finns fleraalternativa arbetsgivare att gå till. Först när de offentligamonopolen bryts upp, vilket innebär att också kvinnorna fårmöjlighet att välja mellan olika arbetsgivare och att startaeget, blir regeringens resonemang mer tillämpligt.Vänsterpartiet har i motion A206 från den allmännamotionstiden anfört att lagstiftningen på arbetsmiljöns ocharbetsrättens område måste förändras så att makten överarbetsmiljön förskjuts från arbetsgivaren till de anställda ochfackföreningarna. Den nya lagstiftningen måste moderniseras,effektiviseras och bl.a. innebära mer sanktionsbenägentillsynsverksamhet från statens sida. Principen meddifferentierade arbetsgivaravgifter är riktig enligtmotionärerna.Vänsterpartiet anser i motion A41 att regeringens propositionbåde är vag och otillräcklig. Mest oroande är det att läget ärsämre än den officiella ISA-statistiken ger uttryck för.Eftersom många arbetsskador över huvud taget inte anmäls tillförsäkringskassan som arbetsskador kan mörkertalet vara så högtsom . kartläggning är värd alluppmärksamhet. Motionärerna avvisar bestämt att arbetsgivare ocharbetstagare skulle ha ett gemensamt intresse av en förbättradarbetsmiljö. Det är dock bra enligt motionen att arbetsgivarensansvar formuleras tydligare. Vidare beklagar attSAFs utträde ur styrelserna kan leda till minskad offentlighet iarbetslivet -- inflytandet kommer att utövas genom lobbying ochi diskussionsgrupper osv.I motion A211 av m.fl. (mp) anförs att vägentill en bättre arbetsmiljö innebär företag i mänsklig,överblickbar storlek, större valfrihet i fråga om arbetstid,förebyggande hälsovård med goda arbetsställningar, beaktande avsambandet mellan yttre miljö och arbetsmiljö, en produktion icirkulära processer m.m. Den ekonomiska tillväxten som drivkraftmåste enligt motionärerna omformas.Utskottet vill för sin del anföra följande. Resultaten av demånga utredningar som undersökt olika delar avarbetsmiljöområdet har lett till förslag om en revideradarbetsmiljölagstiftning med flera förslag. Utskottet konstaterarmed tillfredsställelse att positionerna inom arbetsmiljöarbetetdärigenom kommer att flyttas fram, bl.a. vad gäller den starkarebetoningen av de psykosociala och arbetsorganisatoriska frågornasamt genom att kvinnornas särskilda arbetsmiljöproblem lyftsfram.Motionssynpunkter angående ett tydligare arbetsgivaransvartillgodoses i stor utsträckning av propositionens förslag om dennya lagfästa skyldigheten för arbetsgivarna att systematisktplanera, leda och kontrollera arbetsmiljöarbetet. Bl.a. skallarbetsgivarna fortlöpande undersöka riskerna i verksamheten,dokumentera arbetsmiljön och upprätta handlingsplaner. Vidareskall arbetsgivarna se till att det finns en på lämpligt sättorganiserad anpassnings- och rehabiliteringsverksamhet.Den av liberalerna och berördafrågan om ekonomiska styrmedel, tas upp i proposition1990/91:141 om rehabilitering och rehabiliteringsersättning,vilken behandlas av socialförsäkringsutskott. Enligtsocialministerns bedömning bör regeringen tillsätta en utredningmed uppgift att se över möjligheterna och konsekvenserna av ettsystem med differentierade arbetsgivaravgifter. Denna utredningbör enligt ministern särskilt uppmärksamma de administrativakonsekvenserna av ett sådant avgiftssystem och vidare beakta attsystemet inte får leda till ökad utslagning av arbetskraft.Vissa övriga frågor som berörts i motionerna finner utskottetvara aktualiserade i föreliggande proposition, i utredningareller i annat sammanhang. Det gäller exempelvis kravet på en merrenodlad kontrollverksamhet från yrkesinspektionens sida, kravetpå beaktande av sambandet mellan yttre miljö och arbetsmiljö(båda dessa frågor behandlas i avsnittet Arbetarskyddsverketsroll) samt kravet på förändrad lagstiftning på arbetsrättensområde. Utskottet har i sitt betänkande 1990/91:AU6 pekat påbehovet av en övergripande arbetsrättslig översyn. I proposition1990/91:150 (kompletteringspropositionen) anförs att denarbetsrättsliga lagstiftningen om fackliga organisationers ochenskilda arbetstagares inflytande över arbetslivet skall sesöver.Beträffande ISA-systemet vill utskottet erinra om attarbetarskyddsstyrelsen fått extramedel för att bearbeta anmälningarna till ISA-systemet. Medhänsyn till att informationsflödet på arbetsmiljöområdetsannolikt kan samordnas och förbättras ser utskottet positivt påatt arbetsmarknadsministern avser att ta kontakt medarbetarskyddsstyrelsen, och statistiskacentralbyrån för en diskussion om hur man kan åstadkommaöverblickbar information om arbetsmiljösituationen (se vidareavsnittet Informationsfrågor).Med hänvisning till vad som ovan anförts bör motionerna A41(v), A42 (fp), A206 (v), A211 (mp), A265 (m) och A493 (fp) iberörda delar inte föranleda någon åtgärd.Propositionen i denna del bör därmed kunna läggas tillhandlingarna.LagstiftningInledningDe ändringar i arbetsmiljölagen och anslutande lagstiftningsom föreslås i propositionen har förberetts i tre utredningar.Arbetsmiljökommissionen har föreslagit ändringar beträffande detförebyggande arbetsmiljöarbetet och partssamverkan. Endepartemental arbetsgrupp med uppgift att se över vissabestämmelser i arbetsmiljölagen har föreslagit ändringarbeträffande produktsäkerhet m.m. i en promemoria och beträffandeansvaret vid projektering av byggnads- och anläggningsarbete ien annan (Ds 1989:48 resp. 1990:6). hararbetsolycksutredningen i ett betänkande (SOU 1988:3)föreslagit bl.a. ändring i beträffande påföljdervid olyckor till följd av brister i arbetsmiljön.Utskottet behandlar regeringens lagförslag och därtillanslutande motionsyrkanden i nu angiven ordning.Ny ändamålsbestämmelse i arbetsmiljölagenArbetsmiljölagen saknar en övergripandemålangivelse. I enlighet med arbetsmiljökommissionensrekommendation föreslår regeringen att en särskildändamålsbestämmelse skall få inleda lagen. Enligt denna (1 kap.1 §) skall lagen säkerställa en arbetsmiljö som inte utsätterarbetstagarna för ohälsa eller olycksfall och som ärtillfredsställande med hänsyn till arbetets natur och densociala och tekniska utvecklingen i samhället. Vidare skalllagen främja att arbetsgivare och arbetstagare samverkar för attåstadkomma en god arbetsmiljö.Den nya bestämmelsen sägs i propositionen inte innebära någramateriella nyheter eller förändringar. Delvis motsvaras den avnuvarande 2 kap. 1 §. I de föreliggande motionerna har inteifrågasatts ändring av regeringens förslag tilländamålsbestämmelse. Den tillstyrks av utskottet.Arbetsmiljöns beskaffenhetÄndringar i arbetsmiljölagens 2 kap. 1 § och 3 kap. 4 §Regeringen föreslår att lagen skall ge generella kriterier förvad som i propositionen benämns "det goda arbetet". Detförutsätts att man i det lokala arbetsmiljöarbetet och i avtalmellan parterna utifrån dessa kriterier preciserar de krav somkan ställas på det goda arbetet efter lokala och branschmässigaförutsättningar. Arbetarskyddsstyrelsen kan också komma attutveckla kraven i de föreskrifter styrelsen utfärdar.Enligt de generella kriterier regeringen föreslår i 2 kap. 1 §införs uttryckliga krav på att teknik, arbetsorganisation ocharbetsinnehåll skall utformas så, att arbetstagaren inte utsättsför fysiska eller psykiska arbetsbelastningar som kan medföraohälsa eller olycksfall. Arbetstagaren skall få möjlighet attpåverka den egna arbetssituationen och medverka i förändrings-och utvecklingsarbete. Arbetstagarens skyldighet att medverka iarbetsmiljöarbetet förtydligas genom en ändring i 3 kap. 4 §första stycket.Vidare innebär de nya kriterierna att starkt styrt ellerbundet arbete skall undvikas. Vid arbetsorganisationensutformning skall beaktas betydelsen av löneformer ochförläggning av arbetstider. Det skall eftersträvas att arbetetger möjlighet till variation, social kontakt, samarbete ochsammanhang mellan enskilda arbetsuppgifter samt att det germöjlighet till personlig och yrkesmässig utveckling liksom tillsjälvbestämmande och yrkesmässigt ansvar.Som framgår av referatet ovan kommer 2 kap. 1 § i sinförändrade form att innehålla bl.a. en föreskrift omhänsynstagande till löneformer och arbetstider. Vänsterpartietanser i motion A41 att föreskriften är för vag och yrkar attackordslön skall förbjudas liksom närvaropremier och liknandebelöningssystem. När det gäller arbetstiden bör paragrafenskrivas om, tillägger , så att det klart framgåratt skiftarbete bara får förekomma om det är helt nödvändigt.En arbetstagare kan enligt 3 kap. 4 § andra stycket vägra attutföra ett farligt arbete i avvaktan på besked frånarbetsledning eller skyddsombud om arbetet skall fortsätta.Detta förutsätter att det gäller ett arbete som innebäromedelbar och allvarlig fara för liv eller hälsa. Vänsterpartietanser att denna regel bör förstärkas, så att den omfattar ävenarbete som medför skador eller sjukdomar. Arbetstagarenbör dessutom inte vara skyldig återuppta arbetet efter beskedfrån arbetsgivaren om arbetets fortsättning.Arbetsmiljökommissionen föreslog i sitt betänkande ettuttryckligt förbud mot löneformer och arbetstider som innebärpåtaglig risk för ohälsa och olycksfall. Arbetsmarknadsministernuttalar i propositionen (s. 34--36) att hon inte kan biträdaförslaget om ett sådant förbud och refererar bl.a. till eninvändning från arbetsdomstolen om att en arbetsgivare kan ha enavtalsenlig skyldighet att tillämpa en viss löneform eller enviss arbetstidsordning. Förbudet kan enligt arbetsdomstolen inteinföras utan en grundlig analys av de rättsliga frågorna.Utskottet godtar i denna del arbetsmarknadsministernsöverväganden, vilket innebär att utskottet avstyrkermotionens ändringsförslag.Den i motionen berörda regeln i 3 kap. 4 § -- som i sak inteberörs av regeringens förslag -- innebär att en arbetstagareutan risk för skadestånd tillfälligt kan upphöra med sitt arbeteför att konsultera en arbetsledare eller sitt skyddsombud i ensituation som arbetstagaren bedömer utgöra en överhängande fara.I de lägen motionärerna syftar på -- att arbetet kanmedföra skada eller ohälsa -- finns rådrum för arbetstagaren attför skyddsombudet eller annan facklig företrädare eller medarbetsgivaren påtala riskerna med arbetet. Den nu aktuella frågan hänger för övrigt nära sammanmed frågan om skyddsombudens s.k. stoppningsrätt, som utskottetåterkommer till i det följande.Vad nu anförts innebär att utskottet med avstyrkande av motionA41 i här behandlade delar föreslår att antar 2 kap. 1§ och 3 kap. 4 § i regeringens förslag om ändring iarbetsmiljölagen.I fråga om tillämpningen av 2 kap. 1 § arbetsmiljölagen idess ändrade form yrkar m.fl. (m) i motion A40 etttillkännagivande till regeringen av vad de anfört omutformningen av förordningar som utfärdas med stöd av dennaparagraf. Motionärerna betonar att frågor om arbetsorganisation,arbetstider och löneformer i första hand skall lösas avtalsvägenav parterna på arbetsmarknaden och således primärt fastställasutanför arbetsmiljölagens ram. De konflikter som kan uppståmellan en generell lagstiftning som t.ex. arbetsmiljölagen ochavtal bör utredas från arbetsrättsliga utgångspunkter. Tillsdetta skett måste regeringen ta ansvar för att de allmännaformuleringarna i lagen inte får utgöra grund för alltförlångtgående förordningar.Att frågor om arbetsorganisation, arbetstider och löneformerregleras avtalsvägen innebär inte att arbetsmiljöaspekternaskall lämnas därhän. Som påpekas i propositionen (s. 36) skallarbetsmiljölagen ge riktlinjer inte bara förtillsynsmyndigheternas handlande utan också för arbetsmarknadensparter, inte minst när det gäller att sluta kollektivavtal somberör arbetsförhållanden av betydelse för arbetsmiljön ocharbetstagarnas hälsa. Från den synpunkten är det betydelsefulltatt lagen innehåller en föreskrift om att löneformer ocharbetstider skall beaktas vid utformningen av arbetetsorganisation. Behovet av föreskriften som sådan ifrågasätts inteheller i motionen.Vad sedan beträffar tillämpningen av lagbestämmelsen i denaktuella delen finns restriktioner däri att hänsyn måste tastill "arbetets natur" enligt 1 kap. 1 §. Exempelvis måste ifråga om arbetstid hänsyn tas till att arbete på sjukhus eller iprocessindustrier måste pågå även . En annan restriktionär redan träffade kollektivavtal. En ytterligare restriktion iform av ett riksdagsuttalande om en allmän återhållsamhet vidtillämpningen anser utskottet inte vara befogad. Därföravstyrker utskottet motionen på denna punkt.I anslutning härtill tar utskottet upp motion A253 av EivorHusing (s) om yrkesförarnas arbetsmiljösituation ochlöneformer. Motionären anför bl.a. att de fackligaorganisationernas val av löneform kan ge allvarliga negativakonsekvenser på olika samhällsområden. Ackordslönesystemet inomvarudistributionen sägs sålunda ha en negativ inverkan påtrafiksäkerhetsarbetet.Vad som anförs i motionen illustrerar det ovan berörda behovetatt via arbetsmiljölagen påverka även avtalsbildningen. Medhänsyn till de nya direktiv som lagen kommer att ge omlöneformer och arbetstider bör motionens syfte komma atttillgodoses i betydelsefulla avseenden. Motionen har ocksåtrafiksäkerhetsaspekter. Dessa faller utanför utskottets vanligaberedningsområde, och utskottet är med hänsyn härtill och tillvad i övrigt anförts inte berett att föreslå någon åtgärd medanledning av motionen, som avstyrks med det anförda.Enligt 2 kap. 1 § gäller enligt paragrafens både gällande ochföreslagna nya lydelse att arbetsgivaren skall anpassaarbetsförhållandena till människors psykiska och fysiskaförutsättningar. yrkar i motion A41 att lagenskall byggas ut med möjlighet för den enskilde arbetstagaren atti domstol ställa rättsliga krav på utformningen avarbetstagarens arbetsmiljöförhållanden. Om inte villfatta ett beslut härom nu yrkar motionärerna i andra hand attfrågan skall övervägas i samband med den i propositionenaviserade översynen av det arbetsrättsliga regelsystemet.Motionens förslag innebär bl.a. att de enskilda arbetstagarnafår en i förhållande till skyddsombud och fackligaorganisationer fristående rätt att agera och att de allmännadomstolarna blir en ny instans, som vid sidan avyrkesinspektionen och arbetarskyddsstyrelsen har att taställning till lagens krav på arbetsmiljöstandard på enskildaarbetsplatser. Ytterligare invändningar kan riktas motmotionsförslaget, men utskottet låter det stanna vid det nusagda.Vidare uttalas i samma motion att arbetslösa skall ha rätt atttacka nej till farliga arbeten utan att mista sinarbetslöshetsersättning, att skyldighet bör införas förarbetsförmedlingarna att upplysa om skaderisker i lediga arbetenoch att arbetsförmedlingarna för att få behövliga informationerskall ha möjlighet att inhämta uppgifter om skador påarbetsplatserna.Ett av villkoren för rätt till arbetslöshetsersättning är attden arbetslöse är beredd att ta ett för honom eller hennelämpligt arbete. Såsom lämpligt arbete i arbetsmiljöhänseendedefinieras i lagarna om arbetslöshetsförsäkring resp. kontantarbetsmarknadsstöd att förhållandena på arbetsplatsen skallmotsvara "vad som anges i författning eller myndighetsföreskrifter rörande åtgärder till förebyggande av ohälsa ellerolycksfall". Därtill förutsätts i båda lagarna att skälig hänsyntas till arbetstagarens yrkesvana och förutsättningar i övrigtsamt andra personliga förhållanden. I den mån motionärerna medsina yrkanden avser att ge arbetssökande en längre gående rättatt avstå från arbetserbjudanden med bibehållen ersättningsrättän nu återgivna bestämmelser och tillämpad praxis medger ärutskottet för sin del inte berett att medverka. Inte heller iövrigt vill utskottet föreslå någon åtgärd med anledning av deovan refererade motionsförslagen.Sammanfattningsvis avstyrker utskottet med det anförda motionA41 även i nu behandlade delar.Psykiska trakasserierSonja Rembo m.fl. (m) uttalar i motion A265 att psykiskaarbetsmiljöproblem när de förekommer måste tas på allvar.Problemen bör lösas av företagsledning och anställda, vid behovmed hjälp av företagshälsovården. Däremot anser motionärerna attdet är olämpligt med ingrepp från yrkesinspektionen för attskapa bättre psykiska arbetsmiljöer. Likväl, tilläggermotionärerna, utnyttjas regelverket i arbetsmiljölagen avyrkesinspektionen vid inspektioner på arbetsplatser efter detatt skyddsombud har anmält en skadlig psykisk arbetsmiljö.Lars-Ove m.fl. (v) yrkar i motion A204 att ett tillägggörs till 2 kap. 1 § arbetsmiljölagen som lagfäster skyldighetför arbetsgivare att förebygga psykiska trakasserier ochmobbning. Med stöd av en sådan lagbestämmelse blir det möjligt,fortsätter motionärerna, för arbetarskyddsverket att utfärdapreciserade föreskrifter samt att meddela förelägganden ochförbud i enskilda ärenden.Vidare föreslår motionärerna att 5 kap. 5 § brottsbalkenkompletteras med en bestämmelse som gör det möjligt för åklagareatt åtala för förtal, grovt förtal och förolämpning efteranmälan från yrkesinspektionen. I arbetsmiljölagen bör införasen bestämmelse som ger skyddsombud och facket rätt att stängaarbetsplatser med psykosociala missförhållanden. Med hänsyn tillatt facket kan ha svårt att agera i personalkonflikter, i vilkafackmedlemmar står mot andra fackmedlemmar, böryrkesinspektionen få möjlighet att ingripa som en arbetslivetsmobbningsombudsman, dvs. som en opartisk och från arbetsgivareoch facket fristående instans.Yrkandena i m- och v-motionerna har det gemensamt att de villlägga ett ökat ansvar på arbetsgivarna att hantera problem medpsykiska trakasserier. Därutöver går synsätten isär. Im-motionen förespråkas att problem av denna natur skall lösasinternt på arbetsplatserna, medan v-motionen vill ha ettuttryckligt lagfäst stöd för de inskridanden frånyrkesinspektionens sida som m-motionen motsätter sig.Psykiska trakasserier och vuxenmobbning är problem som intenärmare berörts i vare sig arbetsmiljökommissionenshuvudbetänkande eller i den föreliggande propositionen.Utskottet uttalade sig i frågan (1990/91:AU8 s. 18) ochvidhåller att vuxenmobbning i arbetslivet är ett problem som manmåste se allvarligt på och att det ligger ett stort ansvar påarbetsgivare, facket och arbetskamrater att motverka sådantpsykiskt våld närhelst det förekommer. Från den synpunkten ärdet tillfredsställande att en översyn av den straffrättsligaregleringen av sådant våld har inletts inomjustitiedepartementet (jfr betänkande 1990/91:JuU3 s. 10--11).Det fleråriga forskningsprojekt om vuxenmobbning som bedrivs avarbetsmiljöinstitutet i samarbete med kan geanledning till ytterligare åtgärder.De föreliggande yrkandena i motionerna A204 och A265 och derasmotstridiga synsätt beträffande arbetsledningarnas roll kanenligt utskottets mening inte läggas till grund för ettinitiativ från sida i detta sammanhang. Inte hellerär utskottet berett att föreslå någon åtgärd med anledning avv-motionens övriga förslag. Utskottet avstyrker alltså motionA265 (m) i förevarande del och motion A204 (v) i dess helhet.Sigge Godin och (båda fp) förordar imotion A232 särskilda rehabiliteringsprogram för mobbade föratt motverka utslagning av människor från arbetslivet som sedanofta blir stora vårdkonsumenter.Utskottet anser liksom motionärerna att det är angeläget attpröva nya vägar, så att människor som drabbas av vuxenmobbningkan återföras till ett givande och effektivt yrkesliv. Avmotionen framgår att de rehabiliteringsprogram de efterlyserredan finns. Frågan blir då närmast vem som i de enskilda fallenskall ansvara för och finansiera programmens genomförande. Detkan då hänvisas till det rehabiliteringsansvar i de enskildafallen som kommer att åläggas arbetsgivarna vid bifall tillförslagen om ändringar i lagen om allmän försäkring i den tillsocialförsäkringsutskottet remitterade propositionen1990/91:141. När det gäller finansiering vill utskottet utöverden rehabiliteringsersättning som föreslås i sammaproposition peka på att arbetslivsfonden är beredd att stödjaintroduktion av nya metoder och system samtattitydpåverkan/information, kopplat till psykosociala insatser.Från fondens sida framhålls särskilt att tendenser tillrelationsproblem, konflikter och social utslagning behöveridentifieras och åtgärdas . Till vad nu sagts kommer detvidgade rehabiliteringsansvar för arbetsgivarna inomarbetsmiljölagens ram som utskottet kommer att behandla i detföljande. Sammantaget anser utskottet att det inte är motiveratatt föreslå någon åtgärd på grund av motion A232, som avstyrksmed det anförda.I 34 § medbestämmandelagen finns bestämmelser som ger denlokala fackliga organisationen s.k. tolkningsföreträde vidtvister med arbetsgivaren om en arbetstagares arbetsskyldighet.Anna m.fl. (mp) yrkar i motion A713 attparagrafen skall tillföras en bestämmelse om förbud motavstängning från meningsfulla arbetsuppgifter.Motionärerna syftar på de fall som förekommer att enarbetstagare sätts åt sidan med bibehållen lön menutan att tilldelas meningsfullt arbete. Utskottet instämmer iatt detta är ett betänkligt sätt att lösa personalproblem mentror att en förbudsbestämmelse reser nya problem och avstyrkermotionens yrkande härom. Det är utskottets förhoppning att denutvidgning av arbetsgivarnas rehabiliteringsansvar som ovanredan berörts skall leda till mer positiva metoder att lösa deofta svåra personalproblem det här gäller.Vänsterpartimotionen A41 innehåller ett yrkande om att JämOskall få i uppdrag att föreslå åtgärder mot sexuellatrakasserier på arbetsplatsen.Utskottet har i betänkande 1990/91:AU17 behandlatfrågan om sexuella trakasserier med anledning av regeringensförslag till ny jämställdhetslag och däröver avgivna motioner.Utskottet anser att det inte finns anledning för attnu åter uttala sig i frågan utan avstyrker yrkandet.MissbruksproblemKarin m.fl. (c) framställer i motion A255 ettyrkande om åtgärder för att förbättra den psykosociala miljön påarbetsplatserna. Vad motionärerna framför allt åsyftar ärbehovet att komma till rätta med alkohol- och andradrogproblem på arbetsplatserna. Motionärerna anser attdrogpolitiska program bör upprättas på varje arbetsplats ochhänvisar vidare till att det kan finnas möjlighet att införahasch- och alkoholtester. I motionen förespråkas också insatserför att hindra mobbning på arbetsplatserna.Utskottet anser liksom motionärerna att drogpolitiska programkan vara ett värdefullt hjälpmedel på arbetsplatserna för attdär uppnå ett gott psykosocialt klimat. Det ligger iarbetsplatsernas eget intresse att anta sådana program, och enmedverkan från statsmakternas sida är enligt utskottets meninginte påkallad. När det gäller användning av tester av det slagsom anges i motionen vill utskottet erinra om de personligaintegritetsproblem som föreligger. Inte heller i denna del elleri övrigt är utskottet berett att föreslå någon åtgärd medanledning av det aktuella motionsyrkandet, som följaktligenavstyrks.Även () behandlar i motion A602missbruksproblem på arbetsplatserna. Motionärerna lägger därvidsärskild tonvikt vid kamratstödjande verksamhet.Liksom vid tidigare behandling av ett motsvarande yrkande (jfr1990/91:AU8) instämmer utskottet i betydelsen av en aktivkamratstödjande verksamhet men vill framhålla attansvaret för att hantera missbruksproblem liksom andraarbetsmiljöproblem primärt åvilar arbetsgivare och chefer.