bet · GF01SoU1 · 1991-11-05 00:00:00 — Detta inkluderarockså och hälso- och sjukvårdens arbete med barnsom utsatts för sexuella övergrepp.Med hänvisning härtill och till att utskottet inte villföregripa kommande behandling av förslag på detsocialpolitiska området avstyrker utskottet motionerna1990/91:So222 (fp) yrkande 11, 1990/91:So225 (c), 1990/91:So226(mp) yrkande 4, 1990/91:So250 (c) och 1990/91:So311 (c) yrkande2.BarnombudsmanMotionernaYrkanden om att inrätta en statlig barnombudsman framställs imotionerna 1990/91:So226 av m.fl. (mp)yrkande 1, 1990/91:So247 av m.fl. (mp) yrkande1, 1990/91:So337 av m.fl. (c) och 1990/91:So622av m.fl. (v) yrkande 4.Även i motion 1990/91:So222 av m.fl. (fp)framförs krav på inrättande av en statlig barnombudsman, dockutan något formellt yrkande härom.I motion 1990/91:So311 av och () yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om barnombud (yrkande 1). Föratt bl.a. skydda utsatta barn bör ett barnombud finnas ikommunerna, anförs det i motionen. Ombuden skall ha till uppgiftatt tillvarata barnets rättigheter i varje utredning och iövrigt se till barnets bästa och värna barnets intressen. Detbör enligt motionärerna vara ansvar att inrättaen sådan tjänst. Sådana barnombud blir en bra komplettering centralt tillsatt barnombudsman. Också i motion So247(mp) begärs att en barnombudsman inrättas i varjekommun (yrkande 2).Den 20 december 1990 beslutade regeringen att tillkalla ensärskild utredningsman för att i enlighet med riksdagenshemställan (betänkande 1989/90:SoU17) utreda de närmareförutsättningarna för och behovet av en statligt utseddbarnombudsman. Som tidigare nämnts har utredningen lagtfram sitt betänkande Ombudsman för barn och ungdom, SOU 1991:70.I betänkandet lämnas förslag till en lag om ombudsman för barnoch ungdom. Lagen har till ändamål att ta till vara och främjabarns och ungdomars rättigheter, behov och intressen isamhället. Regeringen föreslås utse en ombudsman för barn ochungdom som skall verka för att lagens ändamål uppfylls.Barnombudsmannen skall också företräda barn och ungdomar i denallmänna debatten och verka för att de ges möjlighet att självadelta i denna och påverka samhällsutvecklingen.Utskottets bedömningBetänkandet om en ombudsman för barn och ungdomremissbehandlas . Utskottet anser att denfortsatta beredningen av betänkandet bör avvaktas innanriksdagen tar ställning till inrättandet av en statligbarnombudsman eller av kommunala barnombud. Motionerna1990/91:So226 (mp) yrkande 1, 1990/91:So247 (mp) yrkandena 1 och2, 1990/91:So311 (c) yrkande 1, 1990/91:So337 (c) och1990/91:So622 (v) yrkande 4 avstyrks därför.FamiljerådgivningMotionenI motion 1990/91:So622 av m.fl. (v) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en plan för utbyggnad avfamiljerådgivningsverksamheten (yrkande 2). Mellan 20 000och 25 000 barn berörs av separationer, anförs det imotionen. Motionärerna anser att familjerådgivning bör finnas ivarje kommun, så att alla kan få stöd vid skilsmässor.BakgrundI uppdrag att utvärdera socialtjänstensinsatser för barn och ungdom m.m. ingick även att undersöka hurverksamheten med familjerådgivning skulle kunna tryggas samt attöverväga huvudmannaskapet för verksamheten. Genom SoS-rapport1989:10, Familjerådgivning, Samarbetssamtal har styrelsenredovisat uppdraget i denna del. Familjerådgivningen arbetar medbehandling av problem, konflikter och krissituationer iäktenskap eller i andra samlevnadsformer. Den vänder sighuvudsakligen till par, men tar också emot ensamstående. Det ärden verksamhet i samhället som är exklusivt inriktad på vuxnamänniskors relationsproblem. Verksamheten bedrivs med bådeprimärkommunal och landstingskommunal huvudman. varantalet byråer 45 stycken, varav 33 hade landstingskommunalthuvudmannaskap. Det är enligt inte ovanligt attfamiljerådgivningsbyråerna är nedläggningshotade. Ett enhetligthuvudmannaskap bör fastställas som ett led i att trygga ochutveckla verksamheten, anförs det i rapporten. Styrelsensförslag är att primärkommunerna skall vara huvudmän förverksamheten. Förslaget har remissbehandlats och bereds förnärvarande i . Enligt uppgift prövas frågan ianslutning till departementets beredning av betänkandet (SOU1990:48) Samhällsstöd till underhållsbidragsberättigade barn.I direktiven till den kommitté som tillkallats för att göra enöversyn av socialtjänstlagen (dir. 1991:50) framhållsfamiljerådgivningens viktiga roll bland samhällets förebyggandeinsatser. Enligt direktiven bör kommittén bl.a. utreda behovetav och formerna för allmänt inriktade ochförebyggande insatser.Tidigare behandlingFamiljerådgivningen behandlades i betänkandet SoU1986/87:22. Utskottet uttalade attfamiljerådgivningsverksamheten är av mycket stort värde, bådedirekt för de hjälpsökande och indirekt genom den handledningsom kan ges t.ex. till de socialsekreterare som har i uppgiftatt leda samarbetssamtal. Det var enligt utskottets meningnödvändigt att verksamhetens fortlevnad garanterades. Utskottetbeslutade därvid att föreslå att ge regeringen tillkänna att den skyndsamt borde ta upp frågan om hurfamiljerådgivningsverksamheten skulle tryggas. Riksdagenbeslutade enligt utskottets hemställan.Med anledning av motioner (s) och (vpk) behandladesfamiljerådgivningen även och i utskottetsbetänkanden SoU 1987/88:14 och 1990/91:SoU7. Utskottetbetonade att familjerådgivningen är av stort värde och vidhöllatt regeringen skyndsamt borde ta upp frågan om hur verksamhetenskulle kunna tryggas. Detta gavs regeringen till känna både 1988och 1990.Utskottets bedömningEnligt uppgift prövas frågan om familjerådgivningsverksamheteni i anslutning till beredningen avunderhållsbidragskommitténs betänkande. Utskottet anser attden fortsatta beredningen av betänkandet bör avvaktas. Motion1990/91:So622 (v) yrkande 2 avstyrks därför.Barn- och ungdomspsykiatrinMotionernaI motion 1990/91:So222 av m.fl. (fp)yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om barn- och ungdomspsykiatrin när det gälleransvar och samarbetsrutiner (yrkande 7). Motionärerna anföratt omstruktureringen av psykiatrin medfört att platser försluten vård ofta saknas när ungdomar, som befinner sig igränsskiktet mellan socialtjänst och psykiatri, behöver slutenvård. Barn- och ungdomspsykiatrins ansvar behöver enligtmotionärerna klargöras och samarbetsrutiner måste utarbetas, såatt ungdomarna garanteras en adekvat vård.I motion 1990/91:So333 av m.fl. (fp)yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om PBU-team (yrkande 1). Flyktingbarn bärofta på mycket svåra upplevelser, och de kan behöva särskilduppmärksamhet och behandling för att bearbeta dessa känslor ochupplevelser. Därför behövs speciella vårdteam eller andrainsatser av specialutbildad personal, anser motionärerna.Särskilda PBU-team med specialisering på flyktingbarn börinrättas i landstingen och i anslutning tillflyktingförläggningarna. (Motiveringen återfinns i motion1990/91:Sf646. )I motion 1990/91:So440 av m.fl. (mp) yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts dels om att tonårsbyråer enligt beskrivenmodell inrättas i varje landsting (yrkande 1), dels om attspecialiteten tonårspsykiatri bör införas även i (yrkande 2). I andra länder finns enligt motionärernatonårspsykiatri som specialitet sedan flera decennier.Barnpsykiatrin som disciplin har unika förutsättningar att sättain tidiga åtgärder. Utan slutenvårdsplatser för långtidsterapioch utan tonårspsykiatriska enheter har barnpsykiatrin docksvårt att nå de mest vårdbehövande och deras anhöriga. Man börenligt motionärerna satsa på barnpsykiatri som förebyggandeverksamhet mot ungdomsbrottslighet. Vidare anser motionärernaatt tonårsbyråer borde inrättas. En tonårsbyrå arbetar med sammateam i öppen-, dag- och eftervård i form av en obrutenvårdkedja. En sådan tonårsbyrå har enligt motionärerna funnits iÖstergötlands läns landsting och kunnat visa positivarehabiliteringsresultat.BakgrundUtredningen om service, stöd och vård till psykiskt störda,, skall enligt sina direktiv (dir.1990:71) överväga och föreslå åtgärder vad gälleransvarsfördelning och organisation av stöd och vård tillpsykiskt störda. Utredningen har avlämnat ettdelbetänkande (SOU 1991:47), På väg -- exempel påförändringsarbeten inom verksamheter för psykiskt störda. Enslutredovisning skall ske senast juni 1992.Socialstyrelsen anser att samarbetet mellan socialtjänstoch psykiatri bör förbättras bl.a. genom en bättre målstyrning,aktiva prioriteringar samt genom formaliserade avtal(1990:3 Växa i välfärdsland). I samma rapportbehandlas också frågan om insatser för barn från andra länder.Enligt uppfattning måste behoven av stöd förinvandrarbarn och ungdomar inta en central plats i det framtidaarbetet (s. 110).Regeringen har uppdragit åt att under år 1990närmare följa utvecklingen av det psykiska och fysiskahälsoläget hos landets flyktingbarn och flyktingungdomar.Styrelsen skall även samla information om förläggningars,kommuners, landstings och organisationers verksamheter i frågaom dessa barn och ungdomar. Uppdraget har redovisats iSoS-rapport 1991:22 Flyktingbarn i . Rapportensammanfattar aktuell kunskap och redovisar socialstyrelsensbedömning av tillgångar och brister i flyktingmottagandet. Deninnehåller också förslag till vad som kan göras för attåstadkomma ett bättre mottagande och en bättre omsorg omflyktingbarn och flyktingungdomar. Utredningen kompletterar denkunskapsöversikt som presenterati Flyktingbarns behov av stödinsatser (SoS redovisar 1988:22).Tidigare behandlingI proposition 1989/90:28 Vård i vissa fall av barn ochungdomar anförde föredraganden bl.a. följande (s. 57).Den utveckling som noteras såväl inom barn- ochungdomspsykiatri som inom framför allt § 12-hemsvården när detgäller ökningen av antalet barn och ungdomar med tidigapersonlighetsstörningar är djupt oroande. -- -- -- Det avgörandeär att de enskilda individer det gäller uppenbarligen inte fården hjälp de behöver. Det beror enligt min bedömning både påkunskapsbrist och på organisatoriska brister. Det finns t.ex.stor risk för att dessa ungdomar hamnar mellan olikaverksamheters ansvarsområden.I propositionen påpekades att har det ytterstaansvaret för att barn och ungdomar som far illa får den hjälp debehöver. Om denna hjälp skall ges inom ramen för socialtjänstensegna behandlingsresurser eller inom barn- och ungdomspsykiatrinmåste avgöras från fall till fall. Vidare anfördes följande.När det gäller ungdomar med tidiga personlighetsstörningarmåste behandlingen utformas individuellt, oavsett vilka yttreuttryck störningen tar sig. Detta ställer stora krav påflexibilitet hos de verksamheter som möter dessa ungdomar. Enrad personer och myndigheter måste samverka kring den enskilde.Samtidigt är behovet av personkontinuitet större för denna gruppungdomar än för andra.Utskottet behandlade i betänkandet 1989/90:SoU15 en motion(c) om vikten av ett större antal behandlingsenheter inom denungdomspsykiatriska verksamheten. Utskottet gjorde följandebedömning (s. 37 f.).Utskottet har tidigare framhållit vikten av att socialnämndensutredningar, som ligger till grund för ansökan om vård enligtLVU och planeringen av vården i det individuella fallet, ärallsidiga och noggranna. Detta gäller i särskilt hög gradungdomar som lider av psykiska störningar. Om inte rätt diagnosställs, finns risk att dessa ungdomar inte får den vård ochbehandling som de behöver. Stora krav måste i dessa fall ställaspå landstingens barn- och ungdomspsykiatriska verksamhet. Det ärenligt utskottet av största vikt att ungdomspsykiatrins ansvarför dessa ungdomar klargörs bättre. Denna fråga bör, i lämpligtsammanhang, övervägas närmare.Med det anförda avstyrkte utskottet motionen (res. m, fp, c,mp). följde utskottet.Förra hösten behandlade utskottet en motion (fp) som motsvararden nu aktuella So222 yrkande 7. Utskottet (1990/91:SoU7)hänvisade till det arbete som bedrivs av mentalservicekommittén(nuvarande psykiatriutredningen) och ansåg därför inte att detfanns anledning för att ta något initiativ medanledning av motionen (res. m, fp, c, mp).I samma betänkande behandlades även en motion (m) omflyktingbarnens situation. Utskottet delade motionärernasuppfattning att flyktingbarnen kräver specielluppmärksamhet och omvårdnad från samhällets sida.Socialstyrelsen har uppmärksammat denna grupp och lämnat förslagpå hur man på olika nivåer inom och hälso- ochsjukvården kan underlätta tillvaron för de flyktingbarn somtillåts stanna i , uttalade utskottet. Medel har ocksåställts till styrelsens förfogande för försöks- ochutvecklingsverksamhet på området. Styrelsens uppdrag att följautvecklingen och införskaffa information om de insatser som görspå olika områden kommer att redovisas , konstateradeutskottet vidare och underströk vikten av att kartläggningenföljs av konkreta åtgärder där det behövs. Något behov av attriksdagen tar ett initiativ i frågan förelåg inte, ansågutskottet och avstyrkte den då aktuella motionen.Utskottets bedömningUtskottet anser att regeringens kommande förslag på detsocialpolitiska området bör avvaktas. Motionerna 1990/91:So222(fp) yrkande 7, 1990/91:So333 (fp) yrkande 1 och 1990/91:So440(mp) yrkandena 1 och 2 avstyrks därför.Psykologisk behandling i samband med engagemang i sekterBakgrund och tidigare behandlingI betänkandet SoU 1987/88:22 behandlades en motion (c) omanslag till Föreningen () och om möjligheteratt skapa ett rehabiliteringscenter, där man på ettprofessionellt sätt kan ta sig an de människor som skadats genomen viss typ av organisationer. Utskottet avstyrkte motionen ochuttalade följande (s. 29).Den som önskar vård eller behandling för psykologiska problemtill följd av sin anslutning till religiös eller liknandeorganisation kan själv vända sig till samhällets hälso- ochsjukvård. Även kyrkor och andra frivilliga organisationerarbetar med dessa frågor. Utskottet vill erinra om att den igrundlagen förankrade religionsfriheten sätter gränser församhällets möjligheter att påverka enskilda individersuppfattning i religiösa eller principiella frågor.Förra hösten (1990/91:SoU7) vidhöll utskottet sin tidigareuppfattning och avstyrkte två motioner (s, vpk) om psykologiskbehandling vid engagemang i sekter (res. v).Enligt en undersökning av f.d. elever vid Livets ordsbibelskola uppvisade många av dessa svåra och ofta långvarigapsykiska besvär. Av 43 intervjuade hade nästan hälften haftpsykosliknande symptom och var fjärde hade försökt begåsjälvmord. Ångest, skuldkänslor och emotionella störningar varvanliga. Prognosen för f.d. sektmedlemmar uppfattades dock somgod på lång sikt. De flesta hade kunnat återuppta studier,arbete och normala sociala kontakter med föräldrar, syskon etc.I några fall hade rehabiliteringen varit mycket svår och ännuflera år efteråt ofullständig. (Källa: 24/91 s.2211 f.)MotionenI motion 1990/91:So515 av och () yrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om en kartläggning av behovetav professionell psykologisk behandling efter utträde ur sekter.Motionärerna syftar på sådana sekter som erbjuder olika formerav religiöst färgad livsåskådning och som präglas av en starktauktoritär styrning av de enskilda medlemmarna. När en personönskar lösgöra sig från en sådan sekt behövs ofta kvalificeradpsykologisk behandling för att återuppbygga personlighet ochhälsa. Tillgång till sådan hjälp saknas inom samhällets hälso-och sjukvård. Frågan om hur professionell hjälp till människorsom blivit offer för sekter skall organiseras och finansierasmåste utredas, anser motionärerna, som vill understryka att detgäller personer som själva vill lämna sekterna och att fråganalltså inte berör den i grundlagen förankrade religionsfriheten.Utskottets bedömningUtskottet vidhåller sin tidigare uppfattning att kvalificeradpsykologisk behandling finns att tillgå inom samhällets hälso-och sjukvård för dem som behöver sådan till följd av sinanslutning till religiösa och andra sekter. Motion 1990/91:So515(s) avstyrks därför.VårdnadsöverflyttningarMotionenI motion 1990/91:So222 av m.fl. (fp)yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om vårdnadsöverflyttningar vid långvarigafamiljehemsplaceringar (yrkande 5) samt att hosregeringen begär en utredning om de ekonomiska villkoren vidvårdnadsöverflyttningar (yrkande 6). Möjligheten attöverflytta vårdnaden om ett barn till familjehemsföräldrarna ärenligt motionärerna särskilt viktig om barnet placerats ifamiljehemmet vid mycket späd ålder. Vid mycket långafamiljehemsplaceringar bör socialnämnden med cirka två till treårs intervaller överväga en eventuell vårdnadsöverflyttning.Ofta försämras de ekonomiska villkoren förfamiljehemsföräldrarna när de övertar vårdnaden, eftersom de dågår miste om ersättningen de erhållit som familjehemsföräldrar.Motionärerna föreslår därför att den ekonomiska situationen förfamiljehemsföräldrar, som övertar vårdnaden om barn, utreds.Gällande bestämmelserEnligt 6 kap. 7 § skall rätten besluta omändring i vårdnaden, om en förälder, vid utövandet av vårdnadenom ett barn, gör sig skyldig till missbruk eller försummelseeller i övrigt brister i omsorgen om barnet på ett sätt sommedför bestående fara för barnets hälsa eller utveckling. Ensådan ändring i vårdnaden prövas på talan av socialnämnden. År1983 infördes en möjlighet att flytta över vårdnaden, t.ex. tillfamiljehemsföräldrar i de fall barnet rotat sig i familjehemmet.Enligt 6 kap. 8 § kan vårdnaden om ett barnsåledes flyttas över till den eller dem som har tagit emotbarnet i ett annat enskilt hem än föräldrahemmet, om barnetstadigvarande har vårdats och fostrats i det hemmet och det äruppenbart bäst för barnet att det rådande förhållandet fårbestå. I förarbetena till bestämmelsen framhöll föredragandenatt det torde krävas att barnet har bott i familjehemmet underflera år, innan det kan bli aktuellt att överväga att flyttaöver vårdnaden till familjehemsföräldrarna. Det krävs att barnetfått en så stark bindning till familjehemmet att barnetuppfattar det som sitt eget (prop. 1981/82:168, s. 70).Föredraganden pekade vidare på att den som tagit emot barnet somvårdnadshavare kan få bidrag till barnets försörjning i form avbarnbidrag, underhållsbidrag eller eventuellt bidragsförskott.Vidare har den som är vårdnadshavare för andras barn rätt att ide flesta fall få ersättning av kommunerna för omvårdnaden avbarnet (15 kap. 19 § ). Föredraganden kunde intese att ekonomiska skäl skulle hindra att vårdnaden om ett barnflyttades över till familjehemsföräldrarna men ansåg att detändå kunde finnas anledning att undersöka om de nuvarandeersättningsmöjligheterna till alla delar var tillfredsställande(prop. s. 41).JO konstaterade i beslut (dnr1639--1641/85) att ersättningen till familjehemsföräldrarminskar efter en vårdnadsöverflyttning. JO pekade på möjlighetenatt i vissa fall kompensera vårdnadshavarna med ekonomisk hjälpoch annat bistånd enligt 5 eller 6 § socialtjänstlagen. JO ansågatt frågan borde bli föremål för fortsatta överväganden frånstatsmakternas sida.Enligt (Meddelandeblad nr 29/87) ärsocialnämnden dock skyldig att betala såväl arvode somomkostnadsersättning så länge barnets behov inte kan tillgodosesutan dessa insatser.Tidigare behandlingI propositionen om vård i vissa fall av barn och ungdomar(prop. 1989/90:28) anförde föredraganden bl.a. (s. 94 f.) attdet finns fall, där man redan från början kan förutse enlångvarig placering av barn i familjehem. I sådana situationerbör man skapa förutsättningar för att barnet skall kunna växaupp under trygga och stabila förhållanden. Enligt propositionentorde detta i vissa fall lämpligen kunna ske genom attsocialnämnden tar initiativ till att vårdnaden om barnet flyttasöver till familjehemsföräldrarna. Också i fall där barnet efteren långvarig placering har rotat sig i familjehemmet, börsocialnämnden, enligt föredragandens mening, i högre gradaktualisera en vårdnadsöverflyttning. Särskilt bör detta ske ifall där föräldrarna begär att få hem barnet ochdet är uppenbart bäst för barnet att få stanna kvar ifamiljehemmet.Möjligheten att få vårdnaden överflyttad tillfamiljehemsföräldrarna föreföll enligt propositionen atthittills ha utnyttjats i liten utsträckning. Föredragandenanförde att möjligheterna att kompensera familjehemsföräldrarekonomiskt torde vara ganska goda och han ansåg det angelägetatt den fortsatta utvecklingen i fråga om överflyttande avvårdnaden till familjehemsföräldrar följdes. Föredragandenutgick från att i sin löpande verksamhetuppmärksammade dessa frågor.Propositionen behandlades av utskottet i betänkandet1989/90:SoU15. I betänkandet behandlades ävenmotionsyrkanden (fp) som motsvarar de nu aktuella. Utskottetdelade bedömningen i propositionen att möjligheterna att fåvårdnaden om barn och ungdomar överflyttad tillfamiljehemsföräldrar borde kunna utnyttjas i störreutsträckning.Utskottet ansåg dock inte att socialnämnden skulle varaskyldig att med vissa bestämda intervaller överväga envårdnadsöverflyttning. När och hur ofta frågan bör aktualiserasborde bedömas från fall till fall. I likhet med föredragandenansåg utskottet att det är angeläget att den fortsattautvecklingen följs, såvitt gäller socialnämndernas benägenhetatt medverka till att vårdnadsöverflyttningar kommer till stånd.Utskottet ansåg att det borde vara en uppgift försocialstyrelsen att göra en analys av orsakerna till attsocialnämnderna i så förhållandevis få fall aktualiserat fråganom överflyttning av vårdnaden och vilka ekonomiskaföljdverkningar en vårdnadsöverflyttning för med sig förfamiljehemmet. Motionsyrkandena avstyrktes och följdeutskottet.Senast behandlades en motion (fp) med motsvarande innehåll ibetänkandet 1990/91:SoU7. Utskottet vidhöll sin tidigareinställning och avstyrkte motionen (beträffandevårdnadsöverflyttningar vid långvariga familjehemsplaceringarres. fp, beträffande de ekonomiska villkoren res. fp, mp).Socialstyrelsen gör en undersökning avförekomsten av vårdnadsöverflyttningar till familjehem. Avundersökningen kommer bl.a. att framgå hur ersättningen eftervårdnadsöverflyttningen ordnats. Resultatet kommer enligtuppgift att publiceras hösten 1991.Utskottets bedömningUtskottet anser att resultatet av socialstyrelsensundersökning om vårdnadsöverflyttningar till familjehem böravvaktas innan tar ställning till förslagen i motion1990/91:So222 (fp) yrkandena 5 och 6. Motionen avstyrks därför,såvitt nu är i fråga.Behovet av dokumentationMotionenI motion 1990/91:So222 av m.fl. (fp)yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att skall omfattas avliknande krav på dokumentation som enligt lagen med särskildabestämmelser om vård av unga, LVU (yrkande 4). Motionärernaanser att det är viktigt att dokumentationen kring ettLVU-ärende är fullständig. Detsamma måste gälla vid placeringarav barn och ungdom enligt socialtjänstlagen. Motionärernapåpekar att missförhållandena kan vara lika stora för den somplaceras enligt socialtjänstlagen som enligt LVU. Eftersomomsättningen av handläggare är så stor kan en bristfälligdokumentation omöjliggöra en långsiktig vårdplanering, heter deti motionen.Gällande bestämmelser m.m.Enligt 50 § socialtjänstlagen skall socialnämnden utandröjsmål inleda utredning av vad som, genom ansökan eller påannat sätt, har kommit till nämndens kännedom och som kanföranleda någon åtgärd av nämnden.I 51 § anges att vad som framkommit vid utredningen och somhar betydelse för ett ärendes avgörande skall tillvaratas på ettbetryggande sätt. Regeln avser att uttrycka att dokumentationenmåste omfatta alla uppgifter som är nödvändiga för enrättvisande bedömning såväl av det enskilda ärendet som avärendets handläggning. Att uppgifterna skall tillvaratas på ettbetryggande sätt innebär att muntliga uppgifter som regel måsteantecknas skriftligen och handlingar av betydelse fogas tillakten i ärendet (prop.