bet · GF01KU12 · 1991-11-26 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet:proposition 1990/91:100, bilaga 2, yrkande 2 -- variriksdagen bereds tillfälle att ta del av vad som anförts omutvecklingen av den offentliga sektorn -- såvitt avseravsnitt 5 om regelreformering och delegering,proposition 1990/91:176 om ändring i lagen (1988:205) omrättsprövning av vissa förvaltningsbeslut jämte enföljdmotion,motioner i normgivningsfrågor m.m. från den allmännamotionstiden 1991.Utskottet tillstyrker att rättsprövningslagen förlängs medvissa justeringar. Vidare föreslås att lagen ses över i någrahänseenden. I övrigt avstyrks motionsyrkandena, i flera fall medhänvisning till att utredningar övervägs. Slutligen föreslårutskottet att regeringens redovisning i budgetpropositionen närdet gäller regelreformering och delegering läggs tillhandlingarna.Till betänkandet fogas en meningsyttring av vänsterpartietssuppleant. Proposition 1990/91:100 bilaga 2, yrkande 2 vari riksdagenbereds tillfälle att ta del av vad som anförts om utvecklingenav den offentliga sektorn, såvitt avser avsnitt 5 omregelreformering och delegering.Proposition 1990/91:176 vari yrkas att antar det ipropositionen framlagda förslaget till lag om ändring i lagen(1988:205) om rättsprövning av vissa förvaltningsbeslutbilaga1. Väckt med anledning av proposition 1990/91:1761990/91:K97 av m.fl. (m) vari yrkas1. att hos regeringen begär skyndsam utredning omhur ärenden kan flyttas från regeringen tillförvaltningdomstolarna,2. att beslutar att lagen om rättsprövning skallgälla även beslut av arrendenämnd, hyresnämnd ochövervakningsnämnd,3. att beslutar att avgöranden som kan bli föremålför rättsprövning skall vara försedda med besvärshänvisning påsätt som anges i motionen,4. att beslutar att utrymmet för muntlig förhandlingvid rättsprövning skall ökas på sätt som anges i motionen,5. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om en genomgång av svensk lagstiftning iavsikt att bringa den i överensstämmelse med de krav somSveriges anslutning till konvention om de mänskligarättigheterna medför.Från den allmänna motionstiden 19911990/91:K205 av m.fl. (fp) vari yrkas9. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att förstärka den enskildes möjligheteratt få beslut av regeringen och administrativa myndigheterprövade av domstol genom rättsbesvär,1990/91:K207 av () vari yrkas att riksdagenbeslutar införa en "lag om sunt förnuft" i enlighet med vad somi motionen föreslagits.1990/91:K213 av m.fl. (fp) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om anpassning av svensk lagstiftning tillinternationella konventioner.Motiveringen återfinns i motion 1990/91:Jo705.1990/91:K216 av m.fl. (m) vari yrkas13. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om en genomgång av svensk lagstiftning iavsikt att bringa den i överensstämmelse med de krav somSveriges anslutning till konvention om de mänskligarättigheterna medför,14. att hos regeringen begär skyndsam utredning omvilka ärenden som skall överflyttas från regeringen tillförvaltningsdomstolarna,17. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om principer för lagstiftningen,18. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om tolkningsföreträde för enskild vidtillämpning av ramlag eller generalklausul.1990/91:K219 av och () variyrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om en omvänd generalklausul till skydd förenskilda människor,2. att hos regeringen begär förslag om en omvändgeneralklausul.1990/91:K220 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om startande av ett projekt röranderättsekonomisk kostnads-/intäktsanalys vid lagstiftning.1990/91:K224 av m.fl. (fp) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om lagrådets ställning och betydelse.Motiveringen återfinns i motion 1990/91:Sk636.1990/91:K228 av m.fl. (mp) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om alternativa metoder för konsekvensanalys,2. att hos regeringen begär att samhällsekonomiskabedömningar -- konsekvensanalyser -- skall göras för delagförslag, propositioner och remisser som regeringen föreläggerriksdagen och andra organ,3. att beslutar att betänkanden som föreslårändringar i regler och lagar eller föreslår helt nya regler ochlagar skall innehålla konsekvensanalyser.1990/91:K230 av Hans Leghammar m.fl. (mp) vari yrkas1. att begär att regeringen tillsätter en utredningmed uppgift att utreda formerna för lobbyism i enlighet med vadsom anförts i motionen,2. att beslutar att regeringsföreträdare skall varaskyldiga att föra tjänsteanteckningar vid sina möten med olikaintressenter/lobbyister.1990/91:K232 av m.fl. (m) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts angående utvärdering av konsekvenserna avlagförslag.Motiveringen återfinns i motion 1990/91:N254.1990/91:K235 av och (båda m) vari yrkas att som sin mening ger regeringentill känna att frågor om rättssäkerhet och konstitutionellkontroll bör utredas och prövas i ett sammanhang inom den ramsom har angivits i motionen.1990/91:K240 av m.fl. (m) vari yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en svensk EG-anpassning vad gällerbeslutsnivåer.Motiveringen återfinns i motion 1990/91:A809.1990/91:K242 av tredje vice talman m.fl. (c)vari yrkas att hos regeringen begär tillsättandet aven parlamentarisk utredning om ökat rättsskydd genomdomstolsprövning av förvaltningsbeslut i enlighet med vad somanförts i motionen.1990/91:K311 av () vari yrkas2. att beslutar att ärenden skall kompletteras meden konsekvensanalys enligt vad som anförts i motionen.1990/91:K503 av m.fl. (s) vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom demokratisk styrning av statsförvaltningen och affärsverken.1990/91:K703 av m.fl. (m) vari yrkas2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts angående subsidiaritetsprincipen.Motiveringen återfinns i motion 1990/91:U504. RättsprövningsinstitutetInledningI pågår en utveckling mot att förvaltningsärenden iallt större utsträckning överprövas av domstolar, särskilt ifall där inslaget av rättslig prövning överväger. Utskottet tarnärmare upp dessa frågor senare i detta betänkande. Denutvecklingen stämmer väl överens med principerna i Europarådetskonvention angående skydd för de mänskliga rättigheterna och degrundläggande friheterna ().En av bestämmelserna i konventionen gäller den enskildes rättatt få sina civila rättigheter och skyldigheter prövade inför eninhemsk domstol. Enligt artikel 6 skall nämligen envar, bl.a.när det gäller att pröva hans civila rättigheter ochskyldigheter, vara berättigad till en opartisk och offentligrättegång inom skälig tid och inför en oavhängig och opartiskdomstol som har upprättats enligt lag.Vid tiden för anslutning till 1952ansågs att bestämmelserna i artikel 6 om rättegångsgarantier ifull utsträckning var täckta av . Detförutsattes att artikeln endast åsyftade sådanacivila rättigheter och skyldigheter som traditionellt brukaderäknas till civilrätten.Utvecklingen har emellertid efter hand visat att deneuropeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna anser attäven tillämpningen av vissa regler i den offentliga rätten, somrör förhållandet mellan enskilda människor och det allmänna,gäller civila rättigheter och skyldigheter i den mening somavses i konventionen. I avsikt att anpassa den svenskalagstiftningen till praxis i fråga om artikel 6antogs därför lagen (1988:205) om rättsprövning av vissaförvaltningsbeslut (prop. 1987/88:69, KU38, rskr. Lagenträdde i kraft . Den är tidsbegränsad och skalltillämpas på beslut som meddelats frånikraftträdandet till utgången av . Genom lagen har detöverlämnats åt regeringsrätten att i vissa fall pröva om ettförvaltningsbeslut står i överensstämmelse med gällanderättsregler. Om domstolen finner att beslutet strider mot någonrättsregel skall den upphäva beslutet.Lagen upphör således att gälla med utgången av innevarande år.Det förutsattes vid dess tillkomst att erfarenheter avtillämpningen borde ge underlag för ett ställningstagande ifrågan om reglerna bör permanentas eller om de bör ändras inågot avseende (prop. 1987/88:69 s. 30).Europadomstolens och kommissionens verksamhet m.m.Riksdagen godkände att erkänner behörigheten för den europeiska domstolenför de mänskliga rättigheterna när det gäller tvister omtolkningen och tillämpningen av (prop.1990/91:79, UU 17, rskr. I samband därmed redovisaderegeringen uppgifter bl.a. om domstolens verksamhet.T.o.m. 1980 riktades klagomål mot i två fall, bådamålen avsåg rätten till föreningsfrihet. Domstolen fannemellertid att någon kränkning av konventionen inte förelegat inågot av målen.Under perioden 1981--1990 har domstolen meddelat dom i 17 målmot . I 14 av dessa mål har konventionsbrottkonstaterats. Sju av de fällande domarna rör enbart avsaknadenav möjlighet till domstolsprövning av beslut som fattats avsvenska förvaltningsmyndigheter eller av regeringen och som haransetts röra den enskildes civila rättigheter enligtkonventionen. Kränkning i detta hänseende av artikel 6konstaterades därutöver i två fall jämte kränkning av annanartikel. Vidare har artikel 6 i två fall kränkts på annat sätt.Två av de fällande domarna rör frågor i anslutning tillomhändertagande av barn enligt lagen (1980:621) med vissabestämmelser om vård av unga. De övriga fällande domarna rörandra rättsområden.Genom en dom mot har ytterligare ettfall av kränkning av artikel 6 konstaterats.Genom den tolkning som domstolen har gett vissa avkonventionens bestämmelser har det, som nämnts, visat sig attsvensk rätt inte i alla delar stått i överensstämmelse med deåtaganden som har gjort genom att ansluta sig tillkonventionen. Domstolens avgörande har lett tilllagstiftningsåtgärder på några områden. Här kan nämnas ändringari expropriationslagen (1972:719) till följd av en dom 1982,ändringar av häktnings- och anhållandereglerna irättegångsbalken samt att det nya prövningsförfarandet,rättsprövning, har införts.Domstolen har fram avkunnat 235domar. Antalet avgjorda mål är emellertid inte lika stort,eftersom domstolen ibland meddelar två domar i ett och sammamål. Den ena avser huruvida kränkning föreligger, den andraskadestånd i de fall kränkning konstaterats. Under perioden1959--1975 avkunnades inte mer än 20 domar. Åren 1976--1990avkunnades 215 domar. Antalet till domstolen hänskjutna målökade markant . Då hänsköts 10 mål till domstolensprövning, 1990 var det 61. De flesta av domstolens fällandedomar har meddelats i mål mot (27), (15), (14), (14), (13) och (13).I detta sammanhang förtjänar också nämnas något ommålutvecklingen i den europeiska kommissionen för de mänskligarättigheterna. Under konventionens fyrtioåriga historia harantalet mål som kommissionen haft att behandla ökat avsevärt.Åren 1955--1984 hade kommissionen att ta ställning till 11295registrerade klagomål från enskilda personer. har antalet sådana klagomål ökat till mer än1000 . Åren 1988--1990 var antalet registrerade klagomål1009, 1445 resp. 1657. Det bör emellertid noteras att intealla klagomål registreras. Kommissionen tillämpar ett summarisktförfarande i sådana fall då framställningarna uppenbart inte kankomma under dess prövning. I sådana fall läggs provisoriskaakter upp. Antalet sådana akter var 1988--1990 mellan 4000 och5000 per år.Av de vid utgången av registrerade klagomålen avsåg detstörsta antalet (248), (236), (159), (154), (146), (125),(109) samt (107). Övriga länder har färreän 100 klagomål registrerade. För del har en kraftigökning av antalet registrerade mål ägt rum . Underåren 1980--registrerades sålunda 11, 8, 18, 46, 51 resp. 64klagomål mot . Åren 1986--1990 var motsvarande tal 68,77, 88, 84 resp. 125.Ett stort antal av de klagomål som riktats mot harprövats av kommissionen utan att något brott mot konventionenkonstaterats. Åtskilliga har också avvisats av kommissionen avformella skäl. I några fall har staten och den klagande träffatöverenskommelse i saken.Den rättspraxis som utvecklas av konventionsorganen får alltstörre betydelse för konventionsstaternas interna lagstiftning.I de stater -- de flesta -- där konventionen utgör en del av dennationella rätten påverkar konventionen och rättspraxis dennationella rättstillämpningen direkt. Även i kan iakttasatt konventionsorganens avgöranden i ökad utsträckning tas ibeaktande vid tolkningen av svenska rättsregler. Ilagstiftningsarbetet är det numera inte ovanligt att resonemangförs om konventionsförenligheten av sådana lagförslag som berörden enskildes konventionsskyddade rättigheter. Utvecklingen avpraxis i måste således fortlöpande följas avregeringen, varvid är att notera att det inte enbart är målenmot som har betydelse. Också avgöranden i mål mot andrastater kan innehålla bedömningar och tolkningar som harbetydelse för frågan om svensk rätt står i överensstämmelse medkonventionen.Proposition 1990/91:176 och följdmotionen m.m.Regeringsrätten skall, på ansökan av enskild part i ett sådantförvaltningsärende som rör något förhållande som avses i 8 kap.2 eller 3§ regeringsformen, pröva om avgörandet i ärendetstrider mot någon rättsregel. Rättsprövning kan gälla endastsådana beslut som innebär myndighetsutövning mot den enskilde.Dessutom krävs att beslutet annars kan prövas av domstol endastefter ansökan om resning och inte skulle ha kunnat överprövas iannan ordning. Beslut av vissa nämnder är dock undantagna frånrättsprövning, liksom beslut i vissa typer av ärenden. Avförarbetena till lagen framgår att regeringsrättens prövningskall omfatta inte bara lagtolkning utan också faktabedömningoch bevisvärdering. Även kraven i 1 kap. 9§ regeringsformen omallas likhet inför lagen samt om saklighet och opartiskhet börkunna prövas. Det är däremot inte avsett att rättsprövning skallkunna ske av politiska lämplighetsfrågor i egentlig mening.I den nu föreliggande propositionen lämnas vissa statistiskauppgifter. Av 152 mål om rättsprövning som kom in tillregeringsrätten t.o.m. den 15januari 1991 hade vid den senare tidpunkten 105 avgjorts, varav62 prövats i sak. I sex av dessa fall gjordes ändring med stödav rättsprövningslagen. I ytterligare ett fall avvisadesvisserligen ansökan om rättsprövning, men regeringsrättenbeviljade i stället resning. I fyra av de sex fallen kanregeringsrättens avgörande hänföras till formella brister ellerlagtolkningsfrågor i det överprövade beslutet. I de återståendetvå avgörandena har regeringsrätten även gjort en faktabedömningsom inneburit att domstolen har kommit till ett motsatt resultati sak.I propositionen berörs också den utveckling som innebär attuppgiften att pröva överklagade förvaltningsbeslut på allt flerområden har förts över från regeringen tillförvaltningsdomstolarna (jfr riktlinjer 1984 för ensystematisk översyn av bl.a. reglerna om rätt att överklagaärenden till regeringen, prop. 1983/84:120, KU 23, rskr. 250).Denna fråga har också tagits upp i ett avsnitt i 1991 årsbudgetproposition, vilket behandlas i det följande.Regeringen föreslår att rättsprövningslagens giltighetstidförlängs med . Som motiv för att inte nu ta ställningtill om rättsprövningslagen bör permanentas anförs, attEuropadomstolen ännu inte har prövat något klagomål över beslutsom har meddelats av regeringsrätten med stöd avrättsprövningslagen. En fråga som inte heller kan anses avgjordav är om de nämnder som bl.a. enligträttsprövningslagen jämställs med domstolar godtas som sådanavid tillämpningen av artikel 6. Till detta kommer, bland andraomständigheter, att översynen av olika författningar, syftandetill att svensk rätt skall tillgodose kravpå tillgång till domstolsprövning, ännu inte är avslutad.Efter lagrådets hörande föreslås också de förtydliganden i 1och 3§§ (avgränsningen av den prövning som regeringsrättenskall göra) samt en justering i 5 § rättsprövningslagen(felaktigheter som inte har någon betydelse för beslutet) somframgår av bilaga 1. I dessa delar föreligger inte någramotioner.I motion 1990/91:K97 av m.fl. (m) -- väckt medanledning av proposition 1990/91:176 -- begärs dels en utredningom hur ärenden kan flyttas från regeringen tillförvaltningsdomstolarna och en genomgång av svensk rätt för attbringa den i överensstämmelse med de krav Europakonventionenställer, dels vissa ändringar i rättsprövningslagen. De förrayrkandena (yrkandena 1 och 5) tas upp senare i detta betänkande.Från rättsprövningslagens tillämpning undantas beslut av ensådan nämnd vars sammansättning är bestämd i lag och varsordförande skall vara eller ha varit ordinarie domare (2 §första stycket). Lagen gäller -- vid sidan av andra undantag --inte heller beslut av arrendenämnd, hyresnämnd ochövervakningsnämnd. Motionärerna begär att beslutaratt rättsprövningslagen även skall gälla beslut av dessa senarenämnder, yrkande 2, eftersom de enligt regeringsformensterminologi är förvaltningsmyndigheter. Man kan enligt motionenockså hysa starka tvivel om den europeiska domstolen skullebetrakta dessa organ som domstolar enligt konventionens krav, dåde inte är domstolar enligt svensk rätt.Vid rättsprövningslagens tillkomst avstyrkteutskottsmajoriteten (res. m, fp och c) motsvarandemotionsyrkande (KU 1987/88:38, s.6f. ).Här kan nämnas att reglerna om s.k. intresseledamötersmedverkan i bostadsdomstolen har ändrats (prop. 1990/91:98,Ju26, rskr. 253) med anledning av ett avgörande 1989 iEuropadomstolen.I motion K97 yrkas också att avgöranden som kan bli föremålför rättsprövning skall vara försedda medfullföljdshänvisning, yrkande 3. Motivet är att ansökan omrättsprövning skall göras från beslutet (3 §rättsprövningslagen). Vidare skall den som vill göra enframställning till kommission för de mänskligarättigheterna -- förutom att iaktta en sexmånadersfrist -- förstha uttömt alla inhemska rättsmedel (artikel 26). Vidrättsprövningslagens tillkomst ansåg utskottsmajoriteten (res. moch dåvarande vpk) ett motsvarande motionsyrkande besvarat (KU1987/88:38, s.8). Därvid hänvisades bl.a. till att möjlighetentill domstolsprövning ligger utanför den ordinarieinstansordningen samt att inte heller t.ex. s.k. kommunalbesväromfattades av bestämmelser om fullföljdshänvisning. Utskottetförutsatte emellertid att frågan ägnades stor uppmärksamhet inomjustitiedepartementet sedan erfarenheter vunnits av den nyalagstiftningen.Vidare begärs i följdmotionen att beslutar attutrymmet för muntlig förhandling vid rättsprövning -- somlagrådet har förordat -- skall utökas, yrkande 4, eftersom dennuvarande ordningen sannolikt inte uppfyller Europakonventionenskrav.Också denna fråga var uppe vid rättsprövningslagens tillkomst.Därvid anförde utskottsmajoriteten (res. m, fp och c) medanledning av motsvarande motionsyrkande, vilket avstyrktes (KU1987/88:38, s.7f. ), bl.a. att frågan om utökad möjlighettill muntlig förhandling inte kunde ses isolerad förrättsprövningsinstitutet, utan har betydelse också för andradelar av rättskipningen. Mot bakgrund av att den europeiskadomstolen ännu inte hade prövat frågan ansåg utskottet vidareatt det inte då fanns tillräckliga skäl att föreslå annanordning i ärenden om rättsprövning än som gällde vidhandläggning av andra mål i regeringsrätten.I proposition 1990/91:176 diskuteras åter möjligheterna tillmuntlig förhandling inför regeringsrätten i ett mål enligträttsprövningslagen. Enligt 9 § förvaltningsprocesslagen(1971:291) är förfarandet i regeringsrätten i principskriftligt. I handläggningen får ingå muntlig förhandlingbeträffande viss fråga, när det kan antas vara till fördel förutredningen eller främja ett snabbt avgörande av målet. Fråganom muntlig förhandling avgörs således diskretionärt avregeringsrätten. Enligt lagrådet torde artikel 6 iEuropakonventionen allmänt ha tolkats så att den ger part rätttill en muntlig förhandling inför domstol. De fall som föranlettosäkerhet har enligt lagrådet främst gällt rätten att, efter ettmuntligt förfarande i första instans, påfordra en ny muntligförhandling i överinstansförfarandet. Lagrådet ansåg att en rätttill muntlig förhandling i rättsprövningsförfarandet bör skrivasin i lagen så snart som möjligt.Det föredragande statsrådet erinrar om frågans komplexitetsamt om väntade avgöranden från som kan kommaatt kasta ljus över frågan. Vidare kan inte frågan om rätt tillmuntlig förhandling ses isolerad från förvaltningsprocessen iövrigt. skall enligt sina direktiv (dir.1989:56) slutföra sitt arbete före utgången av 1991. till uppgift att, i belysning av den utveckling som skettnär det gäller tolkningen av , se överreglerna om rätt för part att få till stånd muntlig förhandlingi förvaltningsprocessen. Mot denna bakgrund samt dåförvaltningsprocesslagen ger regeringsrätten utrymme att hållamuntlig förhandling föreslås i propositionen inte någonsärlösning i fråga om möjligheterna till muntlig förhandlingsåvitt gäller rättsprövningsförfarandet.De tre aviserade domarna, alla rörande utebliven muntligförhandling i hovrätt i brottmål, meddelades den 29 oktober1991. I ett fall ansågs ha brutit mot konventionensartikel 6.Utskottets bedömningUtskottet har inte någon erinran vare sig mot atträttsprövningslagens giltighetstid förlängs eller mot föreslagnaändringar i lagen. En av de genom följdmotionen väckta frågornasom -- med anledning av meddelade fällande domar iEuropadomstolen -- kräver närmare överväganden ärförutsättningarna för att få till stånd muntlig förhandling inomramen för rättsprövningsinstitutet. Detta kan emellertid, somutskottet redan tidigare uttalat, inte ses isolerat förrättsprövningslagens del. Ändrade regler vid allmänna domstolaroch förvaltningsdomstolar på denna punkt kan -- beroende på hurde utformas -- få omfattande konsekvenser för domstolarna.Sådana frågor måste analyseras ingående. Domstolarnas uppgifteroch arbetssätt -- däremot inte deras organisation, jfr dir.1991:94 -- övervägs av domstolsutredningen (Ju1989:06).Domstolsutredningen har till uppgift att bl.a. se överreglerna om rätt för part att få till stånd muntlig förhandlingi förvaltningsprocessen, särskilt i belysning av den utvecklingsom skett när det gäller tolkningen av artikel 6 iEuropakonventionen angående skydd för de mänskliga rättigheternaoch de grundläggande friheterna.Enligt utskottets mening bör regeringen -- i anslutning tillbehandlingen av domstolsutredningens förslag eller i annatlämpligt sammanhang -- pröva förutsättningarna att, som ocksålagrådet förordat, vidga möjligheten till muntlig förhandling irättsprövningsförfarandet. Därvid bör även på de i motion K97anförda skälen åter studeras möjligheterna och effekterna av attlåta rättsprövningslagen också gälla beslut av arrendenämnd,hyresnämnd och övervakningsnämnd. Detsamma gäller frågan omfullföljdshänvisning i samband med avgöranden som kan bliföremål för rättsprövning. Vad utskottet nu har anfört börriksdagen med anledning av motion K97 yrkandena 2, 3 och 4 somsin mening ge regeringen till känna.Principer för lagstiftningen m.m.MotionernaI motion K216 av m.fl. (m) begärs etttillkännagivande till regeringen om principer förlagstiftningen, yrkande 17. De enskildas villkor bör i så litenutsträckning som möjligt regleras av det allmänna. Rättssäkerhetoch integritet skall tillmätas största betydelse samt balansföreligga mellan offentliga och enskilda intressen. Lagar skallstiftas i överensstämmelse med grundlagar ochEuropakonventionen.Enligt samma motion, yrkande 18, bör användningen avramlagstiftning och generalklausuler begränsas. Sådana lagar kanvisserligen inte undvikas, men när tvekan uppstår om derastillämpning bör de -- i mål eller ärenden mellan enskilda ochdet allmänna -- tolkas till den enskildes förmån, således etttolkningsföreträde för den enskilde.Görel Thurdin och (båda c) efterlyser imotion K219 yrkandena 1 och 2 ett principbeslut av riksdagensamt ett förslag från regeringen om en omvänd generalklausultill skydd för enskilda människor för att stärkarättssäkerheten.