bet · GF01KU12 · 1991-11-26 00:00:00 — Det är enligt motionärerna viktigt attsamhället tar sitt ansvar då samhällets företrädare har gjortfel och detta fel orsakat någon medborgare stor skada.Motion K207 av () gäller en lag om sunt förnuft.Motionären begär en lag, till skydd mot orimliga effekter avlagar och regler, som sätter den enskildes bästa före detallmännas.I motion K240 av m.fl. (m) -- medmotiveringen i motion A809 -- begärs EG-anpassning på så sättatt fler beslut tas på en lägre nivå än . Ettmedlemskap i innebär visserligen att vissa frågor måstebehandlas övernationellt. Gemenskaperna har emellertid också ensubsidiaritetsprincip. Den innebär att andra beslut skall tas pålägsta möjliga nivå, således ett slags decentralisering.Den nämnda principen är bakgrunden också till motion K703yrkande 2 -- med motiveringen i motion U504 -- av . (m). De anser att subsidiaritetssynsättet måste präglaomfattningen av politiska beslut. Individer, familjer och andrainstitutioner i samhället skall själva avgöra alla de frågor sombäst sköts utanför den politiska sfären.BakgrundI de senaste årens budgetpropositioner har regeringen lämnatriksdagen redogörelser för arbetet med att begränsa reglerna isamhället och höja reglernas kvalitet. Redogörelserna har ocksåbehandlat strävandena att delegera beslutanderätten iförvaltningsärenden från regeringen till domstolar och andramyndigheter.Som ett inslag i en motsvarande redogörelse i 1991 årsbudgetproposition (prop. 1990/91:100, bilaga 2, avsnitt 5) harstatsrådsberedningen på grundval av uppgifter från departementengjort en sammanställning av resultat som har nåtts och projektsom har inletts efter den förra redogörelsen.I en annan sammanställning, som har gjortoch som gäller regelbeståndet och regelregistreringen, redovisasuppgifter om antalet författningar i (), om antalet regler i myndigheternas regelförteckningar ochom arbetet med att registrera regler i databaser.I propositionen avses med regelreformering såväl att begränsaregelfloran som att höja kvaliteten på regler. Ett program förgod regelkvalitet redovisas. Bl.a. framhålls betydelsen avomsorgsfull konsekvensanalys för att nå god regelkvalitet.Vidare berörs regeringens kontroll av regelgivning med stöd avbemyndiganden på myndighetsnivå. En punkt gällerregeluppföljning i de fördjupade anslagsframställningar sommyndigheterna skall lämna till regeringen. Idessa skall i princip alla regler som har betydelse för enmyndighets verksamhet analyseras med avseende på sinakonsekvenser. Begränsningsförordningen (1987:1347) ochförordningen (1990:986) om tekniska regler ålägger myndigheternaatt göra konsekvensanalyser och att underställa regeringenföreskrifter i vissa fall. Dessutom erinras om de nya villkorenför regelgivningen som följer av anpassning till EGsregelsystem.Vad gäller regelbeståndet och regelregistreringen kan noterasatt registreringen av normgivningsbemyndiganden (jfr senastgranskningsbetänkandet 1990/91:KU30, s.28 f.) successivtutvidgas att omfatta också regeringens bemyndiganden. Här böräven omnämnas en granskning som revisorer förnärvarande gör av informationsbehov i fråga omnormgivningsbemyndiganden.Beträffade omfattningen av samhällets regler framgår avbudgetpropositionen 1990/91:100 bilaga 2, avsnitt 5 (s.82 ff.)att antalet grundförfattningar i stort sett höllsig kvar på samma nivå som föregående år, vilken var den lägstapå , ca3600. De regelförteckningar som myndigheternagav in till regeringen tillsammans med sinaanslagsframställningar innehöll 14400 titlar, enminskning med 1200 sedan hösten 1989.Utskottet har behandlatmotionsyrkanden rörande principer för lagstiftningenmotsvarande det som tas upp i motion K216 yrkande 17 såvitt nuär i fråga. Senast behandlades frågan i betänkandet 1990/91:KU7.Utskottsmajoriteten (res. m) vidhöll sina tidigareställningstaganden att det inte fanns skäl att vidta någonsärskild åtgärd med anledning av motionsyrkandet. hänvisats till att arbetet med att begränsa och förenklareglerna i samhället ges hög prioritet inom regeringskansliet.Med ramlagstiftning avses vanligtvis lagar varigenom detöverlåts åt regeringen och myndigheter att bestämma det sakligainnehållet i en lag genom utfyllande föreskrifter eller åträttstillämpande organ att ge lagen ett närmare innehåll genompraxis. Vid tolkning av ramlagar -- liksom andraförfattningsbestämmelser -- tas hänsyn till olika faktorer,bl.a. spelar förarbeten en viktig roll. När det gäller sådanlagstiftning har utskottet tidigare uttalat (KU 1983/84:24) atten minskad användning av ramlagstiftning bör vara ett led isträvandena att förenkla och rationalisera regelsystemet.Beträffande frågan om tolkningsföreträde harframhållits att en av de principer som redan används ilagtolkningssammanhang är att regler som ålägger bördor ellerpålagor skall tolkas snävt. Utskottsmajoriteten (res. m)avstyrkte i betänkandet 1990/91:KU7 också ett motionsyrkanderörande tolkning av ramlag och generalklausul till förmån förden enskilde motsvarande motion K216 yrkande 18.Här kan nämnas om att regeringen, bl.a. mot bakgrund av ettriksdagsbeslut (1990/91:LU27, rskr. 262), den 17 oktober 1991har beslutat om ersättning ex med 1 milj. kr. till HalvarAlvgard samt att efterge en fordran på . Alvgard får ersättningen, trots att statenenligt domstolsavgöranden inte är skadeståndsskyldig, på grundav vad han fått utstå på grund av myndighetsingripanden mothonom, och hans förhållanden har åberopats som ett exempel imotionerna K207 och K219.Subsidiaritetsprincipen är en EG-rättslig princip avinnebörd att politiska beslut bör fattas på lägsta effektivanivå. Avgöranden som inte behöver träffas övernationellt skallsåledes i stället äga rum på nationell eller lägre nivå. Det hari en rapport till EG-parlamentet föreslagits att principengenerellt skall skrivas in i (jfr artikel 130 R,punkt 4; the Community shall take action relating to theenvironment to the extent to which the objectives referred to inparagraph 1 can be attained better at Community level than atthe level of the individual Member States).Utskottets bedömningVad först angår principerna för lagstiftningen villutskottet erinra om att det i fortlöpandepågår arbete med att begränsa och förenkla regelsystemet. Idetta sammanhang bör också den internationella aspekten hållas iminnet. Redan leder till förändringar av svenskaregler och reser delvis nya krav i samband med regelgivning.Det är enligt utskottets mening angeläget att strävandena attbegränsa och förenkla regelsystemet fortsätter ochintensifieras. Utskottet förutsätter att därvid också beaktasatt de enskildas villkor bör regleras av det allmänna i minstamöjliga utsträckning. Det är enligt utskottet självfallet ocksåav största betydelse att kraven på rättssäkerhet och integritetiakttas i samband med samhällets regelgivning.Med det anförda är enligt utskottets mening motionerna K216yrkande 17 såvitt nu är i fråga samt K240 och K703 yrkande 2tillgodosedda. Något särskilt initiativ från sida medanledning av motionerna är inte erforderligt, varförmotionsyrkandena avstyrks.Användningen av ramlagstiftning och generalklausuler m.m.ger inte sällan upphov till tolkningsfrågor. I några avmotionerna föreslås att sådana författningar och stadgandengenerellt skall tolkas till den enskildes förmån eller att enomvänd generalklausul införs för att stärka rättssäkerheten förenskilda. Med anledning av dessa motioner får utskottetframhålla att ramlagstiftning och generalklausuler inte helt kanundvaras. Emellertid bör, som utskottet har uttalat, enminskad användning av ramlagstiftning vara ett led i strävandenaatt förenkla och rationalisera regelsystemet. Utskottet ärdäremot inte berett att förorda generella reglerom tolkning av generalklausuler etc. eller om en särskild lagtill skydd mot orimliga effekter av lagar och regler. MotionK207 avstyrks således.Utredningen (Ju 1989:03) om det allmännas skadeståndsansvarhar till huvuduppgift att analysera i vilken utsträckning detallmänna bör svara för skador som uppkommer för enskilda isamband med myndighetsutövning. Enligt vad utskottet har erfaritövervägs i till dennautredning, varigenom de synpunkter som kommit till uttryck imotionerna K216 yrkande 18 samt K219 yrkandena 1 och 2 får ansesbeaktade. Någon åtgärd erfordras därför inte ochmotionsyrkandena avstyrks.Beredningen av lagstiftningsärenden m.m.MotionernaI motion K216 yrkande 17 av m.fl. (m) begärsytterligare ett tillkännagivande till regeringen. Det gäller nuatt nya lagar och ändringar i bestående lagar måste vara välförberedda samt åtföljas av en utvärdering av konsekvenser ochkostnader för enskilda, företag och statsmakterna.Med hänsyn till att regleringar är kostsamma och i vissa fallonödiga begär m.fl. (m) i motion K232 yrkande 1 --med motiveringen i motion N254 -- vidare att förekomsten ochkonsekvenserna av regler inom olika områden utreds systematiskt,följt av en avreglering. Dessutom skall även enligt denna motionvarje förslag till ny lag åtföljas av en utvärdering avkonsekvenser och kostnader för enskilda individer, företag ochstatsmakterna.Bengt () beskriver i motion K220rättsekonomins och den samhällsekonomiskakostnads-intäktsanalysens utveckling samt ekonomiska analysersbetydelse som grund för lagstiftning. Kompetensen på dettaområde inom landet borde tas bättre till vara vid lagstiftninggenom ett brett upplagt rättsekonomiskt projekt på vetenskapliggrund och med praktisk inriktning.Även motion K228 av m.fl. (mp) handlar omkonsekvensanalyser. Motionärerna anser att dessa inte har fåtttillräckligt genomslag i . De efterlyser alternativametoder för sådana analyser (yrkande 1), att samhällsekonomiskabedömningar skall göras för regeringsförslag (yrkande 2) samtatt betänkanden om nya eller ändrade regler skallinnehålla konsekvensanalyser (yrkande 3).Också motion K311 yrkande 2 av () gällerkonsekvensanalyser. Ärenden i bör, utöverlagrådsgranskning, innefatta en sådana analys med utgångspunkt ibeslutets eventuella påverkan på miljön, regionalpolitiken,fördelningspolitiken, säkerhetspolitiken, den enskildesintegritet, samhällsekonomin och inom andra områden avövergripande karaktär.Bengt m.fl. (fp) tar i motion K224 yrkande 1 -- medmotiveringen i motion Sk636 -- upp lagrådets ställning ochbetydelse. Det har enligt motionen förekommit fall därkontroversiella lagförslag inte har underställts lagrådetsgranskning och att dess kritik eller t.o.m. avstyrkande intebeaktats. Mot denna bakgrund framhålls det angelägna i attregeringen, i avsaknad av annan opartisk prövning av föreståenderiksdagsbeslut, visar stor respekt för lagrådets synpunkter.I motion K230 av Hans Leghammar m.fl. (mp) begärs dels enutredning av formerna för lobbyism (yrkande 1), dels attregeringsföreträdare skall göra tjänsteanteckningar vid mötenmed lobbyister eller intressenter (yrkande 2). Om inte denökande lobbyismen granskas, kan enligt motionärerna dengrundlagsskyddade fria opinionsbildningen och de demokratiskabeslutsformerna komma i fara.BakgrundKraven när det gäller beredningen av regeringsärendenfinns grundlagsfäst såvitt avser remissväsendet (7 kap. 2 §regeringsformen). Den interna beredningen i övrigt avregeringsärenden inom departementen och regeringen är lika litetsom kommittéväsendet grundlagsreglerat. Ansvaret för beredningenav ett regeringsärende faller på det statsråd som har attföredra ärendet vid regeringssammanträde eller i övrigt beslutai ärendet.I 3 kap. 2 § riksdagsordningen finns bestämmelser som rörinnehållet i vissa propositioner. Bl.a. stadgas att propositionmed förslag om nytt eller väsentligen höjt anslag eller omsådana riktlinjer för viss statsverksamhet som avses i 9 kap.7§ regeringsformen (dvs. princip- och organisationsbeslut) börinnehålla uppskattning av framtida kostnader för det ändamål somförslaget avser.Bostadsutskottet har i ett ärende om vissa bostadspolitiskafrågor (prop. 1986/87:48, BoU7) uttalat att en utgångspunktbeträffande regeringens förslag till bör vara att ipropositionerna beräkningar lämnas avseende de kostnaderförslagen innebär. Att en sådan ordning tillämpas har enligtbostadsutskottet i princip stöd i riksdagsordningen. Enredovisning av kostnaderna får anses motiverad bl.a. somunderlag för en meningsfull riksdagsbehandling. Det fanns enligtbostadsutskottets mening anledning för att underrättaregeringen om vikten av att kommande förslag innehåller sådanauppskattningar som tas upp i det diskuterade avsnittet avriksdagsordningen. beslöt att som sin mening geregeringen till känna vad bostadsutskottet anfört beträffanderedovisning av kostnaderna för förslag i propositioner.I sammanhanget skall också nämnas, att om anser attbeslutsunderlaget bör kompletteras, kan det berörda utskottetenligt 4 kap. 10 § riksdagsordningen inhämta upplysningar ochyttranden. Detta kan äga rum genom regelrätta remissförfarandeneller slutna eller offentliga utfrågningar.Att konsekvensutredningar i regelgivningssammanhang skallbelysa effekterna av regeln, både ekonomiska och andrakonsekvenser, har framhållits i bilaga 2 till 1991 årsbudgetproposition (prop. 1990/91:100). I propositionen sägsbl.a. att konsekvensutredningar är av stor betydelse för ettändamålsenligt beslut, som de blir en grundför jämförelser i den uppföljning av regler som är en väsentligdel i den nya budgetprövningen.Genom verksledningsbeslutet (prop. 1986/87:99, KU29, rskr.226) har dragits upp vissa riktlinjer för hur arbetet med attutforma lagar och andra förskrifter skall bedrivas. beslutas skall man så långt möjligt bedöma vilkakostnader och övriga effekter som tillämpningen kan leda tillför staten, kommunerna och den privata sektorn (prop. ).Behovet av konsekvensanalyser har betonats också i andrasammanhang. Enligt begränsningsförordningen (1987:1347) skallmyndigheterna utreda och dokumentera kostnadsmässiga och andrakonsekvenser av regelförslag. har haft iuppdrag att följa upp detta. Kommittéerna har genom de särskildakommittédirektiven (dir. 1984:5) ålagts att lämna välgenomarbetade kostnadsberäkningar som tar hänsyn till allakostnader för olika intressenter (staten, kommunerna,socialförsäkringssektorn, företagen och enskilda), såväl direktasom indirekta. Även andra viktigare konsekvenser skall belysas.För del finns ett cirkulär (C1989:7) frånstatsrådsberedningen samt finans- och civildepartementen därvarje departement ges ett ansvar för att konsekvensutredningargörs i de författningsärenden som handläggs inom departementet.Konsekvensanalyser kan, som berörts, också ha betydelse vidutvärdering och uppföljning av beslut (jfr bl.a. 1990/91:KU43 omregeringens skrivelse med redogörelse för behandlingen avriksdagens skrivelser till regeringen).För att avge yttranden över lagförslag skall det enligt 8 kap.18§ regeringsformen finnas ett lagråd med domare i högstadomstolen och regeringsrätten. Lagrådsremiss beslutas avregeringen. Möjlighet finns också för riksdagsutskott att höralagrådet med stöd av 4 kap. 10§ riksdagsordningen.Vilka lagförslag som i princip bör lagrådsgranskas anges i8kap. Yttrande bör inhämtas innanriksdagen beslutar lag som tillhör någon av de där angivnakategorierna, dvs. grundlag om tryckfriheten, lag om begränsningav rätten att ta del av allmänna handlingar, annan lag som angårbegränsning av någon av de grundläggande fri- och rättigheterna,lag om beskattning, lag om svenskt medborgarskap ochcivilrättslig lag, offentligrättslig lag som gäller åliggandenför enskilda eller i övrigt avser ingrepp i enskildas personligaeller ekonomiska förhållanden samt lag om rättskipningen ochförvaltningen (11 kap. regeringsformen).Det är inte all lagstiftning som blir aktuell för granskningav lagrådet. Grundlagsregeln om när lagrådet bör höras harförsetts med några undantag. För det första är regeln tillämpligbara om den föreslagna lagen är viktig för enskilda eller frånallmän synpunkt. Vidare kan remiss till lagrådet underlåtas omlagrådets hörande skulle sakna betydelse på grund av frågansbeskaffenhet eller om remissen skulle fördröjalagstiftningsfrågans behandling så att avsevärt men skulleuppkomma. I de fall regeringen, utan att ha inhämtat lagrådetsyttrande, föreslår att stifta lag som tillhör någon avde uppräknade kategorierna skall regeringen redovisaskälen till att lagrådet inte har hörts. Underlåtenhet attremittera ett lagförslag till lagrådet när så bör ske påverkaremellertid inte giltigheten av en lag. En domstol eller annatoffentligt organ kan således inte med stöd av sinlagprövningsrätt underlåta att tillämpa en lag enbart av detskälet att förslaget inte har lagrådsgranskats.Nuvarande system, med skärpta krav på lagrådsgranskning,trädde i tillämpning . Konstitutionsutskottetuttalade i sitt av godkända betänkande (KU 1978/79:39,rskr. 359) att det nya systemet för lagrådsgranskning kundekarakteriseras som ett mellanting mellan ett obligatorisktsystem och ett system med en helt fakultativ granskning.Härigenom kunde enligt utskottet undvikas risken för att ettuteblivet hörande av lagrådet över ett förslag till en lag ledertill att lagen i efterhand genom lagprövning åsidosätts irättstillämpningen. Utskottet underströk att det alltid i sistahand ankommer på att avgöra om lagrådet skall hörasöver ett lagförslag eller inte. Enligt utskottet borde det nyasystemet leda till att lagrådet, inom ramen för sin kapacitet,får granska alla de lagförslag som behöver dess granskning meninga andra.Inriktningen av lagrådsgranskningen regleras också iregeringsformen. Lagrådets uppgift är att undersöka hur ettlagförslag förhåller sig till grundlagarna och tillrättsordningen i övrigt samt hur förslagets föreskrifterförhåller sig till varandra och till rättssäkerhetens krav.Lagrådet skall vidare överväga om förslaget är utformat så attdet kan antas tillgodose angivna syften och vilka problem somkan uppstå vid tillämpningen.Frågor i anslutning till lobbyism har behandlats tidigarei (KU 1982/83:9). Syftet i motioner av företrädare fördåvarande vpk var att få till stånd en granskning samtbegränsning av eller förbud mot lobbyföretag.Utskottsmajoriteten (res. vpk) erinrade om det omfattande arbetesom i etapper bedrivits för att reformera och stärka dedemokratiska fri- och rättigheterna samttryckfrihetsförordningens regler om rätt för enskild att ta delav allmänna handlingar hos myndighet. Ytterligare erfarenheterav dessa reformer borde avvaktas. Särskilt framhölls beträffandetanken på förbud mot lobbyföretag att i ett samhälle som detsvenska -- med dess tradition av en fri och öppen debatt -- börrisken med ett lobbysystem inte överdrivas. De dittillsvarandeerfarenheterna gav inte anledning att överväga åtgärder frånstatsmakternas sida.I maktutredningens framlagda huvudrapportDemokrati och makt i (SOU 1990:44) konstateras, bl.a.mot bakgrund av en undersökning av svenska företag som politiskapåtryckare, att aktiviteten ökar och att påverkansmetodernautvecklas samt att verksamheten professionaliseras. Vidare bliropinionspåverkan allt viktigare. Utredningen noterar en ökadanvändning av lobbying och opinionsbildning. Vidare anges attregeringskansliets kontakter med enskilda företag, såledesutanför intresseorganisationerna, är särskilt omfattande inomområdena miljö, energi, industri och kommunikationer.Vad slutligen angår frågan om dokumentation(tjänsteanteckningar) från möten med intressenter (lobbyister)kan det finnas anledning att skilja på allmän information ochuppgifter som lämnas inför regeringsbeslut iförvaltningsärenden. Av 15 § förvaltningslagen (1986:223) följeren skyldighet för myndigheter att anteckna uppgifter somtillförs ett ärende och som kan ha betydelse för ärendets utgångom ärendet avser myndighetsutövning mot enskild.Förvaltningslagen gäller visserligen inte för ärenden iregeringen, men de bör dock i möjligaste mån handläggas enligtsamma regler som gäller för underordnade myndigheter (prop.1985/86:80, s. 57). I boken, en handbok omförvaltningslagens tillämpning i som utgivitsav statsrådsberedningen, sägs att departementen bör tillämpaförvaltningslagens regler om anteckning av uppgifter även iregeringsärenden samt att det ibland kan vara lämpligt attanteckna också annat än det myndigheterna är skyldiga till,t.ex. uppgifter i ärenden som inte avser myndighetsutövning motnågon enskild. Därutöver anges, beträffande s.k. uppvaktningarhos statsråd, att det ofta är lämpligt att göra anteckningar omvad som då förekommit samt om vilka som varit närvarande.Utskottets bedömningKonstitutionsutskottet har vid fleratillfällen tagit upp frågan om konsekvensanalyser, bl.a. ibetänkandet 1990/91:KU7. Då framhöll utskottet åter vikten avordentliga konsekvensanalyser. Utskottet hänvisade bl.a. tillatt frågan behandlats i statsrådsberedningens checklista förregelgivare (1990:2). Utskottsmajoriteten avstyrkte motionerom konsekvensanalyser (res. m resp. c och mp) med hänvisningtill det arbete som bedrivs i men uttalade attdet kunde finnas anledning att i granskningsarbetet återkommamed en undersökning av konsekvensanalyser i framlagdapropositioner.Som ett led i 1990/granskning bereddekonstitutionsutskottet övriga riksdagsutskott tillfälle attyttra sig om förekomsten och utformningen av konsekvensanalyseri propositioner framlagda . Sammanfattningsvis gavyttrandena uttryck för att det finns behov av bättrekonsekvensanalyser. Det var enligt konstitutionsutskottetsmening angeläget att i första hand propositioner som innehållerförslag till ny lagstiftning innehåller konsekvensanalyser(1990/91:KU30). Mot bakgrund av det arbete som bedrivs inomregeringskansliet för att i större utsträckning åstadkommatillräckliga konsekvensanalyser i propositionerna kunde detemellertid antas att de brister som noterats kommer att minska iframtiden. Det fanns också enligt utskottets mening anledningatt även fortsättningsvis följa frågan i granskningsarbetet.Mot bakgrund av de regler och uttalanden som har redovisatssamt med hänsyn till vad utskottet anfört om principer förlagstiftningen utgår utskottet från att behovet av genomarbetadekonsekvensanalyser följs med uppmärksamhet inomregeringskansliet. Det föreligger enligt utskottets meningdärför inte anledning till ytterligare riksdagensåtgärder med anledning av motionerna K216 yrkande 17 såvitt nuär i fråga och K232 yrkande 1. Inte heller vad angår arten ochomfattningen av konsekvensanalyserna m.m. finner utskottetanledning till något initiativ med anledning av motionerna K220,K228 yrkandena 1, 2 och 3 samt K311 yrkande 2. De angivnamotionsyrkandena avstyrks följaktligen.Ett motsvarande motionsyrkande som det nu aktuella omlagrådet avstyrktes vid föregående (1990/91:KU7).När det gäller lagrådsgranskningens inriktning och omfattninguttalade i betänkandet KU 1978/79:39 attförslaget till nya regler för granskningen borde prövas motbakgrund av vissa utgångspunkter om vilka i stort sett allmänenighet förelåg. En väsentlig sådan utgångspunkt var, anfördeutskottet, att lagrådets verksamhet upplevdes som ett värdefulltled i arbetet på att få fram fullgoda lagförslag. Granskningen ilagrådet hade enligt utskottet setts som en garanti för atträttssäkerhetsintresset och kravet på enhetlighet, konsekvensoch klarhet iakttas. Som en annan utgångspunkt angavs attgranskningen uteslutande borde ägnas åt lagförslagens juridiskasida och sålunda aldrig omfatta deras allmänna politiskagrunder.Enligt utskottets mening har lagrådet som rådgivande organtill regering och riksdag en mycket viktig funktion ilagstiftningsarbetet. Brister i den beredning som föregått enlagrådsremiss har ibland påpekats av lagrådet och i vissa falllett till att regeringen avstått från att lägga fram enproposition. I andra fall har lagrådets yttrande lett tillnödvändiga klarlägganden i propositioner ochutskottsbetänkanden.Som framhållits i motion K224 yrkande 1 är det självfalletangeläget att stor respekt visas för lagrådets synpunkter.