bet · GE01TU22 · 1991-03-26 00:00:00 — Riksfärdtjänst och handikappanpassning av kollektivtrafiken I betänkandet behandlar utskottet förslag ibudgetpropositionen om medelsanvisning för riksfärdtjänst och omvissa riktlinjer enligt vilka riksfärdtjänsten börkommunaliseras. Utskottet tillstyrker regeringens förslag tillmedelsanvisning och de föreslagna riktlinjerna. Emellertid anserutskottet att anslaget bör betecknas som ett förslagsanslag ochinte, som regeringen föreslår, som ett reservationsanslag. Infören kommunalisering betonar utskottet vikten av att man finnerorganisatoriska former som säkerställer att handikappadessynpunkter på riksfärdtjänsten beaktas. Vidare tillstyrkerutskottet ett förslag i propositionen om att trafikverken skallöverta ansvaret för utformning av föreskrifter omhandikappanpassning av kollektivtrafiken från transportrådet.Rådet bör -- enligt ett regeringsförslag som utskottet behandlari annat sammanhang -- avvecklas vid nästa årsskifte.Yrkanden i c-, v- och mp-motioner om en störremedelsanvisning än vad regeringen föreslår avstyrks. Vidareavstyrks yrkanden i s-, fp- och v-motioner enligt vilkamotionärerna motsätter sig den kommunalisering avriksfärdtjänsten som regeringen förordar. Slutligen avstyrkerutskottet yrkanden i c- och mp-motioner om en översyn avlagstiftningen om handikappanpassning av kollektivtrafiken.Till betänkandet är fogat fem reservationer.SJÄTTE HUVUDTITELN Regeringen föreslår i proposition 1990/91:100 bilaga 8()dels i avsnitt G. Kollektivtrafik m.m. under rubrikenG3. Riksfärdtjänst (s. 115--116)1. att till Riksfärdtjänst för /92anvisar ett reservationsanslag på ,dels i avsnitt B. Avveckling av transportrådet underrubriken 7.3 Riksfärdtjänst (s. 166--169)2. att tar del av vad i propositionen anförts omriksfärdtjänsten (mom. 13, s. 182),dels i avsnitt C. Handikappanpassning avkollektivtrafiken (s. 186--193)3. att godkänner de riktlinjer som i propositionenanförts om trafikverkens ansvar (kap. 2.1, s. 188--192),4. att tar del av vad i propositionen anförts omservicelinjer (kap. 2.2, s. 192--193). 1990/91:T215 av m.fl. (c) vari yrkas13. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om överläggningar med kommunerna omutformningen av riksfärdtjänsten,14. att till G3. Riksfärdtjänst för budgetåret1991/92 anvisar ett i förhållande till regeringens förslag med10000000 kr. förhöjt anslag på . medoförändrad anslagsbeteckning.1990/91:T232 av m.fl. (c) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motion1990/91:So283 anförts om förbättringar av kommunikationer.1990/91:T904 av m.fl. (fp) vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär ett förslag till hur ettgemensamt huvudmannaskap för kollektivtrafik och färdtjänstskulle kunna organiseras (rubrik 12).Motiveringen till yrkandet återfinns i motion 1990/91:So223.1990/91:T909 av och (båda s)vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om riksfärdtjänsten som en statligangelägenhet,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om garanti för riksfärdtjänstensgenomförande fullt ut under hela budgetåret,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att en riksfärdtjänstnämnd inrättasunder kommunikationsdepartementet.1990/91:T910 av och (båda s)vari yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om en tillämpning av ansvars- ochfinansieringsprincipen då det gäller kollektivtrafiken förmänniskor med funktionshinder.1990/91:T913 av och (båda mp)vari yrkas1. att beslutar om vad som anförts i motionen omtrafikens handikappanpassning,2. att beslutar öka anslaget till riksfärdtjänstenmed 10 milj.kr.Motiveringen till yrkandena återfinns i motion1990/91:So257.1990/91:T914 av m.fl. (v) vari yrkas1. att till Riksfärdtjänst för /92anslår . utöver vad regeringen har föreslagit,eller således ,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att den som på grund av handikapp ärhänvisad att resa på ett särskilt kostsamt sätt ävenfortsättningsvis utan begränsningar skall ha rätt att resa medriksfärdtjänst,3. att hos regeringen begär förslag till ensärskild nämnd inom enligt vad imotionen anförts om utfärdandet av riktlinjer och kostnadsansvarför riksfärdtjänsten. 1 Riksfärdtjänsten1.1 BakgrundRiksfärdtjänsten utgör ett komplement till den kommunalafärdtjänsten och syftar till att ge svårt handikappademöjlighet att göra längre resor inom landet till normalakostnader. Riksfärdtjänsten inrättades som enförsöksverksamhet. Genom ett riksdagsbeslut år 1984permanentades verksamheten (prop. 1983/84:100 bil. 8, bet. TU23, rskr. Berättigade till riksfärdtjänst är personer sompå grund av sitt handikapp och brist på tillgängliga trafikmedelmåste resa på ett dyrare sätt än normalt. Riksfärdtjänstresorkan ske med flyg, tåg, båt, taxibil eller specialfordon till ettpris som motsvarar kostnaden för att åka andra klass med tåginkl. I vissa fall kan även ledsagaremedfölja. Riksfärdtjänsten bekostas med statliga medel, somtäcker resenärens kostnader exkl. dennes egenavgift. Det äremellertid kommunerna som meddelar tillstånd till riksfärdtjänstoch också anger de villkor som är förknippade med tillståndet,såsom t.ex. val av färdmedel. utfärdarföreskrifter, fördelar medelsramar till kommunerna och betalarersättning för genomförda resor m.m.1.2 Propositionen i huvuddragFöredragande departementschefen framhåller att antaletresenärer inom riksfärdtjänsten ökat från 6600 budgetåret1981/82 till 24900 /91. Antalet resor har ökatännu snabbare, nämligen från 10600 till 48800. Någonpåtaglig tendens till avmattning i resandet kan inte hellerskönjas. I stället sker en viss ökning av antalet resor perresenär. Ett annat problem hänger samman med att inte mindre änen tredjedel av resorna sker på avstånd . Syftet medriksfärdtjänsten är ju emellertid att i huvudsak tillgodosesvårt handikappades behov av längre resor. Statsmakternasintentioner med riksfärdtjänsten var vidare att de flestaresorna skulle vidtas med reguljära fjärrtrafikmedel, dvs. tåg,buss, båt eller flyg. Sålunda räknade man med att endast 10%av resorna skulle komma att göras med taxi eller specialfordon.Sådana resor har emellertid visat sig svara för avdet totala antalet. Statens kostnader har härigenom blivitoväntat höga.Transportrådet aviserar i sin anslagsframställning enfortsatt ökning av kostnaderna. Bara mellan föregående budgetåroch /92 beräknas kostnaderna öka med ,och till mitten av förväntas medelsbehovet mer änfördubblas jämfört med den nuvarande nivån.När det gäller kostnadsutvecklingen ser departementschefenett särskilt problem i att det finns en uppdelning ibeslutsfattande och kostnadsansvar för riksfärdtjänsten. Det ärkommunerna som fattar beslut om resorna, medan det är staten somstår för den allra största delen av kostnaderna. Detta är --betonar departementschefen -- ett grundläggande systemfel iadministrationen av riksfärdtjänsten.Riksdagens beslut om riksfärdtjänsten innebar --framhålls det vidare i propositionen -- ett försök att förenklaregelsystemet och att bromsa kostnadsutvecklingen (prop.1988/89:81, bet. TU17, rskr. Den nya ordningen har kanske-- säger departementschefen -- i en del fall varit återhållandepå kommunernas beslut att bevilja tillstånd för riksfärdtjänst.Fortfarande gäller dock att riksfärdtjänsten finansieras med ettförslagsanslag, vilket i praktiken innebär att de årliga ramarsom tilldelas kommunerna får överskridas.Mot den angivna bakgrunden och i syfte att begränsakostnadsökningarna föreslår regeringen att riksfärdtjänstenfr.o.m. nästa budgetår skall finansieras inom ramen för ettreservationsanslag. Ramarna till kommunerna får därmed inteöverskridas. Medelsanvisningen föreslås omfatta 96,5milj.kr. eller samma belopp som anvisat förinnevarande budgetår.Många skäl talar för -- framhåller departementschefen -- attdet samlade ansvaret för riksfärdtjänsten även i formell meningbör ligga på kommunerna. Överläggningar skall därför tas upp medkommunförbunden om överföring av huvudmannaskapet förriksfärdtjänsten med inriktningen att verksamhetenkommunaliseras . En sådan överföring avansvaret till kommunerna förutsätter lag. Departementschefensavsikt är att föreslå regeringen att under innevarandekalenderår återkomma till med de lagförslag och med deförslag till ekonomiska ramar som kommunaliseringen föranleder.Tills vidare disponerar transportrådet anslaget.1.3 MotionsförslagI motion T215 (c) framhålls (yrkande 13) att regeringensförslag om en kommunalisering av riksfärdtjänsten innebär enkostnadsövervältring på kommunerna som dessa i rådandeekonomiska läge har svårt att bära. Det finns också risk för atthandikappade drabbas på ett sådant sätt att deras socialaisolering förstärks. Regeringen bör hantera denna fråga efteröverläggningar med kommunerna genom Svenska kommunförbundet.Möjligheterna att inrymma stödet iskatteutjämningssystemet bör därvid beaktas.I avvaktan på att överläggningarna leder till resultat böranslaget -- enligt yrkande 14 i sammma motion -- tillförasytterligare 10 milj.kr. Anslaget bör även fortsättningsvis varaett förslagsanslag, betonar motionärerna.Även i motion T913 (mp) begärs (yrkande 2) en höjning avanslaget med 10 milj.kr. utöver det belopp regeringenföreslagit.I motion T904 (fp) framhålls att färdtjänsten, såväl den somför närvarande utgår enligt socialtjänstlagen somriksfärdtjänsten, bör ges samma huvudman som den övrigakollektivtrafiken. Regeringen bör återkomma till medförslag till hur ett samlat huvudmannaskap för färdtjänst ochövrig kollektivtrafik skall genomföras.I motion T909 (s) framhålls (yrkande 1) att det ärprincipiellt felaktigt att överföra det samlade ansvaret förriksfärdtjänsten från staten till kommunerna. Riksfärdtjänstenhar tillkommit för att kompensera att trafiken på riksnivå intefungerar för handikappade. Samma villkor måste därför gälla föralla i hela landet.Vidare föreslår motionärerna (yrkande 3) att enriksfärdtjänstnämnd, med ansvar för trafiken i stort, inrättasdirekt under kommunikationsdepartementet.Omvandlingen av nuvarande förslagsanslag till ettreservationsanslag befarar motionärerna kan leda till att medelsaknas för riksfärdtjänstresor mot slutet av ett budgetår. Engaranti bör därför finnas för att riksfärdtjänsten kangenomföras fullt ut under hela budgetåret (yrkande 2).Även i motion T914 (v) förordas (yrkande 3) inrättandet av ennämnd direkt under medkostnadsansvar för riksfärdtjänsten. Motionärerna motsätter sigatt detta ansvar överförs till kommunerna.Vidare framhålls i motionen att anslaget ävenfortsättningsvis bör vara ett förslagsanslag. Under allaförhållanden bör den som på grund av handikapp är hänvisad tillatt resa på ett särskilt kostsamt sätt också framgent ha rättatt utan begränsningar resa med riksfärdtjänst (yrkande 2).Slutligen yrkar motionärerna (yrkande 1) att underanslaget anvisar 142 milj.kr. eller 45,5 milj.kr. utöver detbelopp som regeringen föreslagit.I motion T232 (c) framhålls att handikappades kostnader förresor inte får överstiga andra gruppers. Merkostnaderna börbetalas av samhället. Detta gäller alla transportmedel, betonarmotionärerna.1.4 Utskottets ställningstagandeVad först gäller det förslag om en kommunalisering avriksfärdtjänsten som regeringen aviserar, vill utskottet för sindel framhålla att det delar departementschefens uppfattning attett systemfel vidlåder nuvarande ordning, som innebär attkommunerna beslutar om riksfärdtjänstresorna, medan statenstår för den allra största delen av kostnaderna.Departementschefen framhåller att en fjärdedel av resornamed riksfärdtjänsten sker inom länsgränserna. För denna del avresandet finns ett uppenbart samband inte bara med den kommunalafärdtjänsten utan också med sjukresorna och den länsfärdtjänstsom håller på att växa fram. Alla dessa verksamheter syftar tillatt underlätta rörligheten för handikappade och äldre men ärnästan alltid organiserade var för sig och på ett sådant sättatt det som regel inte sker någon samåkning i fordonen trots attresmålen kan vara desamma.En mera övergripande och samordnande syn såväl på riks-,läns- och som på sjukreseverksamheten bör --som departementschefen framhåller -- kunna leda tillrationaliseringsvinster, t.ex. i samband med upphandling avtransporttjänster från taxi och andra transportföretag.Inrättande av moderna, gemensamma beställnings- ochsamordningsenheter synes också kunna medföra sådana vinster.Möjligheterna att styra resandet och rum och att ökasamåkning mellan olika resandekategorier är sannolikt inteobetydliga. Detta bör särskilt kunna gälla om samverkan sker medtrafikhuvudmannen i länet. Genom ökad handikappanpassning avfärdmedel och terminaler och genom att inrätta s.k.servicelinjer bör, som erfarenheterna visar från bl.a ,kostnaderna för handikappades resor kunna minska. En ytterligarefördel med en kommunalisering är att denna medför att beslut ochkostnadsansvar läggs på samma organ. För handikappade som sökertillstånd till riksfärdtjänst innebär detta ett förenklatresande med färre inblandade.Regeringens förslag om en kommunalisering avriksfärdtjänsten öppnar sålunda möjligheter till atteffektivisera denna. Utskottet finner det angeläget att så skeroch har ingen erinran mot de riktlinjer härför som anges ipropositionen. Kommunaliseringen -- som givetvis bör ske i närasamråd med kommunförbunden -- behöver inte innebära en sådanbörda för kommunerna som befaras i motion T215 (c), ommöjligheterna till rationaliseringsvinster enligt propositionentas till vara. Mot bakgrund härav och vad i övrigt nu anförtshar utskottet för sin del ingen erinran mot att regeringen efternämnda samråd förelägger de förslag som erfordras föratt regeringens intentioner skall kunna fullföljas.Utskottet finner det angeläget att regeringen i samband medöverläggningarna med kommunförbunden söker finna organisatoriskaformer för att säkerställa att handikappades synpunkter påriksfärdtjänsten beaktas.Med det anförda finner utskottet syftet med motionerna T215(c) yrkande 13, T904 (fp), T909 (s) yrkande 3 och T914 (v)yrkande 3 tillgodosett eller i väsentlig mån tillgodosett. Dessayrkanden bör därför inte föranleda någon åtgärd ochavstyrks följaktligen. Även motion T909 (s) yrkande 1 avstyrks.Utskottet delar departementschefens uppfattning att eneffektivisering av riksfärdtjänsten kan komma till stånd och attkostnadsökningarna kan begränsas.Utskottet har förståelse för de motionledes uttaladefarhågorna för vad en förändrad anslagsbeteckning skullekunna innebära. Anslaget på 96,5 milj.kr. till riksfärdtjänstbör därför även för nästa budgetår betecknas som ettförslagsanslag.Med det sagda torde syftet med motionerna T909 (s) yrkande 2och T914 (v) yrkande 2 få anses tillgodosett och syftet medmotion T215 (c) yrkande 14 delvis tillgodosett. Motionerna T913(mp) yrkande 2 och T914 (mp) yrkande 1 avstyrks.Som framgår av den inledande redogörelsen kan resor medriksfärdtjänst ske med flyg, tåg, båt, taxibil ellerspecialfordon till ett pris som motsvarar kostnaden för att åkaandra klass med tåg inkl. anslutningsresor. Kostnader somöverstiger priset för en resa med andra klass tåg ochanslutningsresa ersätts med medel från anslaget förriksfärdtjänst. Syftet med motion T232 (c), i den del den gällerkostnaden för handikappades resor, torde med det sagda få ansestillgodosett. Någon åtgärd synes sålunda inteerforderlig, varför motionen avstyrks i den del som är ifråga.2 Handikappanpassning av kollektivtrafiken2.1 BakgrundI trafikpolitiska beslut slogs fast att målet förtrafikpolitiken bör vara att tillförsäkra medborgarna entillfredsställande transportförsörjning (prop. 1978/79:99, bet.TU 18, rskr. Som en del av beslutet antogs lagen(1979:538) om handikappanpassad kollektivtrafik. Av dennaframgår att när kollektivtrafik planeras och genomförs skallhandikappades särskilda behov beaktas så långt det är möjligt.Närmare föreskrifter meddelas av transportrådet.1988 års trafikpolitiska beslut (prop. 1987/88:50, bet.TU15, rskr. 201) innebar bl.a. att det inrättades ett statligtengångsstöd till investeringar för ökad handikappanpassning avbefintliga fordon och äldre terminaler. Skälet var att ökaincitamenten för trafikföretagen att vidta åtgärder utöver defastställda kraven. Dessutom ändrades lagen om handikappanpassadkollektivtrafik så att även fordon i beställnings-, turist- ochfärdtjänsttrafik omfattades. Syftet var att skapa flerresealternativ för handikappade. meddelar närmareföreskrifter om handikappanpassning även av nu nämnda slag avfärdmedel.2.2 Propositionen i huvuddragRegeringen föreslår att godkänner de riktlinjer förtrafikverkens ansvar för handikappanpassning avkollektivtrafiken som departementschefen angivit. Vidare beredsriksdagen tillfälle att ta del av vad departementschefen anförtom servicelinjer.Riktlinjerna i fråga om trafikverkens ansvar för enhandikappanpassad kollektivtrafik skall ses mot bakgrund av atttransportrådet, som utfärdar föreskrifter medstöd av lagen om handikappanpassad kollektivtrafik, i en annandel av budgetpropositionen föreslås avvecklas vid nästaårsskifte. Riktlinjerna innebär i huvudsak följande:Trafiksäkerhetsverket (), , luftfartsverket ochsjöfartsverket skall ha ett ansvar för handikappanpassningeninom sina resp. verksamhetsområden genom utformning avföreskrifter vad gäller åtgärder i fordonens och terminalernaskonstruktion och utrustning. I fråga om TSV gäller förslaget iavvaktan på en översyn av det offentliga trafiksäkerhetsarbetetsorganisation.SJ, , luftfartsverket, och skall genomdriftsåtgärder underlätta handikappades resor.Kostnaderna för åtgärder skall rymmas inom trafikverkens ochtrafikföretagens ordinarie ekonomiska ramar.TSVs föreskriftsarbete skall -- i avvaktan på den nämndaöversynen -- ske i samverkan med trafikverkens, ochkommunernas insatser för att underlätta resandet förhandikappade. Arbetet skall präglas av en helhetssyn. I dettaingår att beakta behovet av insatser längs hela resekedjan.Handikappades erfarenheter bör bättre tas till vara i detfortsatta arbetet.Servicelinjer är, framhålls det i propositionen, en formav kollektivtrafik, särskilt avpassad för äldre ochhandikappade, där ett stort steg har tagits mot kravet påintegrering av dessa befolkningsgrupper i samhället. Vidinrättandet av en servicelinje tas särskilda hänsyn tillresenärernas behov i fråga om bl.a. linjesträckning,turintervall och fordonsutformning. Effekterna av en sådanutformning av resandet blir att stressmoment i resandetförsvinner, den personliga servicen ökar och resan upplevs somtryggare, säkrare och trevligare. Att resa med bussar påservicelinjer innebär emellertid också att resenären slipper attbetala färdtjänst, vänta på fordonet och på olika sättsärbehandlas. Servicelinjer är kollektivtrafik, öppen för allaoch tidtabellsbunden med fasta avgångstider. Utbudet avservicelinjer har ökat kraftigt . Förnärvarande finns servicelinjer i ca 20 kommuner. Detta är mycketpositivt, betonar departementschefen, som också framhåller attbrukarnas erfarenheter av servicelinjer kommer att ses över.2.3 Motionsförslag och utskottets ställningstagandeI motion T910 (s) framhålls att färdtjänsten bör ses som enintegrerad del av kollektivtrafiken. Trafikhuvudmännen,kommunerna, SJ, Linjeflyg m.fl. bör ta ansvaret för att bedrivaen kollektivtrafik för alla. En sådan ordning skulle främja enhandikappanpassning av kollektivtrafiken och man skulle kommabort från nuvarande situation där omfattningen av resorna försvårt funktionshindrade regleras av anslag i statens budget.Utskottet anser det vara en riktig princip att de olikatrafikverken skall ha ett ansvar för handikappanpassningen inomsina resp. verksamhetsområden och har följaktligen ingen erinranmot de av regeringen angivna riktlinjerna därom. Genom dettaställningstagande torde syftet med motionen få anses i huvudsaktillgodosett. Någon åtgärd synes sålunda inteerforderlig, varför motionen avstyrks.Utskottet delar departementschefens uppfattning attservicelinjer utgör ett värdefullt komplement till den reguljärakollektivtrafiken och ser i likhet med denne mycket positivt påutvecklingen av sådana linjer i våra kommuner.I motion T232 (c) framhålls att lag omhandikappanpassad kollektivtrafik måste betecknas somett stort misslyckande. har halkat efter övriga länderpå detta område. De tillgänglighetsskapande åtgärder som skulleha genomförts har inte kommit till stånd annatän i mycket begränsad omfattning. Järnvägs- och busstrafik, somär huvudbeståndsdelarna i den kollektiva trafiken, skiljer siginte nämnvärt från de förhållanden som rådde i slutet på1970-talet, sett ur tillgänglighetssynpunkt. Vidare framhållermotionärerna att det behövs en översyn av lagstiftningen påområdet för att skapa tvingande regler för trafikanordnarna attvidta anpassningsåtgärder. All statsbidragsgivning tillkollektiva färdmedel bör vara förknippad med villkor omtillgänglighet för handikappade. Inom kollektivtrafiken behöveren mängd förbättringar vidtas. Hissar behöver byggas itunnelbanor, spärrarna till stationerna måste göras tillgängligam.m.Även i motion T913 (mp) framhålls att handikappanpassning avkollektivtrafiken behöver förbättras och påskyndas.Enligt vad utskottet erfarit har i ett par rapporter,som behandlar handikappanpassad kollektivtrafik i bl.a. ettflertal västeuropeiska länder och som framtagits inom ramen förEuropeiska transportministerkonferensens (CEMT) arbete,framställts som något av ett mönsterland på ifrågavarandeområde. Av propositionen framgår att transportrådet i en rapport(1990:3) om handikappanpassning av kollektivtrafiken konstateratatt en allmän höjning av tillgängligheten har ägt rum för deallmänna färdmedlen. Bl.a. har en transportstol och enrullstolslyft utvecklats för att underlätta för rullstolsburnapersoner att åka med t.ex. flyg, buss och tåg. Vidare har detutvecklats en teknik för att sänka bussens framvagnsdel iförhållande till gatunivån vid hållplatser så att det blirlättare att komma på bussen. Svårigheter för gravt handikappadeatt färdas med allmänna kommunikationsmedel kvarstår dock,framhålls det i rapporten. Enligt vad utskottet erfarit finnsnumera fullt rullstolstillgängliga bussar i många kommuner.Rullstolsliftar finns på en del järnvägsvagnar, bl.a. i detnya snabbtåget som trafikerar och . om handikappanpassning som transportrådet utfärdarmed stöd av lagen om handikappanpassad kollektivtrafik är,vill utskottet understryka, tvingande. Utskottet erinrar ocksåom att trafikpolitiska beslut innebar att man valde attdriva arbetet med handikappanpassningen genom att prioriteragenerella åtgärder som skulle komma så stora grupper avhandikappade som möjligt till godo. Lagstiftningen omhandikappanpassning av kollektivtrafiken skall ses mot denbakgrunden. Antalet handikappade i trafiken, t.ex. personer medsvårigheter att gå, synskadade, hörselskadade, allergiker m.fl.,är cirka en miljon, medan antalet rullstolsburna uppgår till ca20000. Statsbidragsgivning för rullande materiel inomkollektivtrafiken förekommer endast i en form,som anvisas över anslaget B4. Byggande avlänstrafikanläggningar och avser kollektivtrafikåtgärder somfrämjar miljö, energieffektivitet och samordning. Hissar finnspå av tunnelbanestationerna. De är därmed tillgängligaför rullstolsburna.Med hänvisning till det anförda finner utskottet någotsådant riksdagsuttalande som begärs i motionerna inteerforderligt, varför yrkandena härom avstyrks. beträffande riksfärdtjänstenatt med avslag på motionerna 1990/91:T215 yrkande13, 1990/91:T904, 1990/91:T909 yrkandena 1 och 3 och1990/91:T914 yrkande 3 lämnar utan erinran vad i propositionenanförts härom (Särskilda frågor B.7.3),res. 1 (fp)res. 2 (v, mp)2. beträffande medelsanvisning för riksfärdtjänst m.m.att med anledning av regeringens förslag ochmotionerna 1990/91:T215 yrkande 14, 1990/91:T909 yrkande 2 och1990/91:T914 yrkande 2 samt med avslag på motionerna1990/91:T913 yrkande 2 och 1990/91:T914 yrkande 1 tillRiksfärdtjänst för /92 anvisar ettförslagsanslag på ,res. 3 (c, mp)res.