bet · GF01LU6 · 1991-11-12 00:00:00 — 65>Såld auk.87> Köpe- skilling00>Fjuserud 1:56,00>Eda kommun 40>285 000:- 58>1991-01-3184>1991-03-14 (2:a) 98>220 000:-00>Södra Ämterud,00>Eda kommun 40>315 000:- 58>1991-01-1484>1991-03-14 (1:a) 98>250 000:-00>Töckmarks-Bön 1:278,00>Årjängs kommun 40>475 000:- 58>1990-08-1984>1991-03-20 (2:a) 98>275 000:-00>Björby 1:111,00>Torsby kommun 40>345 000:- 58>1991-03-0484>1991-04-16 (1:a) 98>280 001:3000>Sundshagen 1:33,00>Eda kommun 40>100 000:- 58>1991-04-1784>1991-05-14 (3:e) 98>60 000:-00>Solberga 1:71,00>Eda kommun 40>200 000:- 58>1991-04-1784>1991-05-14 (2:a) 98>150 000:-Siffran inom parentes anger vid vilket försäljningsförsök som fastighetenhar sålts.Sveriges industriförbundI de remitterade motionerna begärs en översyn av tillvägagångssättet förvärdering av en konkurshotad persons tillgångar. Bakgrunden till motionernasynes vara ett ärende, där man enligt konkursgäldenären själv undervärderathans egendom och därmed försatt honom i konkurs på oriktiga grunder.Det omtalade fallet har inte kommit till industriförbundets kännedom.Förbundet kan inte heller med stöd av andra erfarenheter uttala sig om huruvidavärderingen av konkurshotade personers egendom utgör ett praktiskträttssäkerhetsproblem. Förbundet utesluter emellertid inte att så kan varafallet och vill därför inte motsätta sig att frågan blir föremål för översyn.Industriförbundet vill emellertid framhålla att försiktighet bör iakttagasbeträffande alla åtgärder som riskerar att öka kostnaderna i samband medkonkurs. Detta gäller oavsett om dessa kostnader är tänkta att bestridas medallmänna medel eller belasta konkursboet och därigenom i slutändan bäras avborgenärerna.Företagarnas riksorganisationDen värdering som motionärerna åsyftar är värdering enligt utsökningsbalken12 kap 3 § avseende exekutiv försäljning av fast egendom.Att värderingen inför en sådan försäljning kan bli för låg och leda till förlågt pris för fastighetsägaren är uppenbart. Detta torde emellertid inte kunnarättas till bara genom ändringar i lagstiftningen utan genom att ifrågavarandevärdering utförs med stor omsorg.Den norska modellen bör härvid kunna övervägas, om det visar sig, att man iNorge uppnått ett större mått av rättssäkerhet.Sveriges föreningsbankers förbundI samtliga motioner föreslås att en översyn och ändring sker avtillvägagångssättet för värdering av en konkurshotad persons egendom. Detföreslås därvid att två av varandra helt oberoende värderingsmän anlitas förbedömning av en egendoms värde inför en hotande konkurs alternativt att --såsom i -- domstol ges möjlighet att utse en särskild gäldsnämnd.I konkurslagen finns inga regler angående värdering av egendom inför enhotande konkurs. Förbundet ställer sig därför frågande till vilkaregelförändringar som åsyftas. Efter det att beslut om konkurs föreliggeråligger det däremot konkursförvaltaren att med iakttagande av bestämmelserna ikonkurslagen se till att erforderlig värdering kommer till stånd. Dåförslagsställarna sålunda inte angivit vilka regler i konkurslagen somförslaget syftar på har förbundet ingen möjlighet att yttra sig över detta.Svenska bankföreningenI motionerna 1990/91:L301, L303 och L304 av m fl, IsaHalvarsson resp hemställs att hos regeringenbegär en utredning och förslag angående tillvägagångssättet vid värdering ikonkursärenden syftande till att en så hög grad av objektivitet ochrättssäkerhet som möjligt kan åstadkommas. I motionerna L301 resp L303hemställs vidare om att reglerna i utsökningsbalken och utsökningsförordningenom värdering skall bli föremål för utredning. Motionärerna pekar härvid i sinaresp motioner på fall där en alltför låg värdering av egendom fått till följdatt personer försatts i konkurs samt redovisar några enligt deras uppfattningalternativa lösningar på problemet såsom att anlita två av varandra oberoendevärderingsmän eller att inrätta en speciell nämnd -- efter modell från --som bl a skulle kunna ta upp frågor om värdering av en konkursgäldenärsegendom.Den av motionärerna väckta frågeställningen har diskuterats inombankföreningens juristkommitté. Även om ledamöterna för egen del inte hadekonfronterats med problematiken kring för låg värdering av konkurshotadsegendom uteslöts inte att frågan var förtjänt att utredas i ett störresammanhang. Föreningen ställer sig alltså positiv till att denna fråga blirföremål för utredning i särskild ordning.Konkurslagstiftningen är föremål för översyn av den s kinsolvensutredningen (dir 1988:52 samt 1990:74), som utreder frågor omrekonstruktion av företag vilka har kommit på obestånd eller harbetalningssvårigheter. En kommitté har vidare tillsatts för att utreda frågorrörande konkurser m m (dir 1990:75). Enligt direktiven skall den utredningen bla föreslå åtgärder som kan begränsa konkursfrekvensen samt "prövaeffektiviteten hos olika former av kontrollinriktade åtgärder".Riksskatteverket gör dessutom en utvärdering av utsökningsbalken, som senastredovisats i en delrapport (RSV Rapport 1990:5). Det bör alltså vara möjligtatt låta frågan om värdering av konkurshotads egendom utredas i något av nunämnda sammanhang.Svenska sparbanksföreningenSvenska sparbanksföreningens funktion som branschorgan och företrädare försparbanksrörelsen kommer att övertas av , som ärdet blivande holdingbolaget i den koncern som enligt planerna kommer attomfatta större delen av det nuvarande sparbankssystemet. ,som alltjämt i formell mening företräder sparbankerna i vissa remissfrågor, harunder behandlingen av detta ärende samrått med har förståelse för de problem som motionerna berör, dvsatt en konkursgäldenär helt saknar möjlighet att påverka t ex värdering avkonkursboets egendom inför en exekutiv försäljning. Det är ocksåotillfredsställande att en konkursgäldenär inte har möjlighet att överklaga enexekutiv försäljning av konkursboets egendom. De medel som står till buds äratt klandra konkursförvaltarens slutredovisning samt att påpeka evfelaktigheter vid avläggande av bouppteckningsed.I detta sammanhang vill dock erinra om de utredningar somredan är tillsatta och till vilka direktiv uttryckligen givits att utreda bl afrågan om möjlighet för en konkursgäldenär att överklaga en exekutivförsäljningoch tillvägagångssättet vid värdering av konkursboets egendom. Exempel härpå ärInsolvensutredningen, direktiv 1988:52.Sparbanksföreningen föreslår att man avvaktar resultatet av främstInsolvensutredningens översyn, innan frågan görs till föremål för förnyadutredning. kan således inte tillstyrkaförslaget i motionerna.Föreningen kronofogdarSammanfattningFöreningen avstyrker motionerna. De har alla sinupprinnelse i ett konkursärende i , där den konkursdrabbades egendomblivit felaktigt värderad före konkursutbrottet.För konkurs krävs antingen ansökan av gäldenären själv eller av borgenär. Enborgenär, som ansöker om att någon skall försättas i konkurs, har bevisbördanför att obestånd föreligger. Gäldenären kan sedan i sin tur förebringamotbevisning om att han inte är på obestånd. Det står honom härvid fritt attanlita en eller flera värderingsmän, sakkunniga etc.AllmäntDet kan ifrågasättas om behov föreligger av strängare bestämmelser för denvärdering som skall ske av gäldenärens egendom såväl inom special- somgeneralexekutionen. I utsökningsbalken finns bestämmelser om värdering i 6 kap9 § (lös egendom) och 12 kap 3 § (fast egendom) samt i konkurslagen i 7 kap 13§ (all slags egendom).I praktiken anlitas i exekutiva sammanhang särskild värderingsman när frågaär om sådana objekt som förrättningsmannen saknar kunskap och förutsättningaratt värdera. Värderingen enligt balken har ju i första hand det syftet attutmätning inte skall ske av mer tillgångar än nödvändigt för attexekutionsfordringen skall bli betald och i andra hand att tjäna som vägledningför att egendom vid den exekutiva försäljningen inte skall säljas tillunderpris. Att anlita två värderingsmän för dessa situationer skulle vara bådekostsamt och opraktiskt, framför allt om de kommer till olikavärderingsresultat, då kanske ytterligare en tredje värderingsman behövs föratt fastställa värdet.I konkurs är det konkursförvaltaren som har ansvaret för att boets egendomrealiseras på ett för borgenärerna ekonomiskt nöjaktigt sätt. Naturligtvis kanfelaktiga bedömningar av värden på egendom ske inom konkursförvaltningens ram.Om så sker finns tillsynsmyndigheten i konkurs som skall tillse attkonkursförvaltaren sköter sina åligganden och som i förekommande fall kan setill att slarviga förvaltare inte får nya förvaltarförordnanden. I meraallvarliga fall av misskötsel kan en förvaltare drabbas av skadeståndsansvar.Befintliga bestämmelser är enligt föreningens mening tillräckligtverkningsfulla för att garantera rättssäkerheten i konkursmålen. Ytterligarebestämmelser på sätt som motionärerna föreslår skulle endast medföra höjdakonkurskostnader och göra konkursförfarandet mera tungrott.I den norska lagen "Lov om gjeldsforhandling og konkurs (konkursloven)"finns bestämmelser om "gjeldsforhandling" och "gjeldsnemnd". Undergjeldsforhandlingen råder gäldenären fortfarande över sin egendom, men medvissa begränsningar. Enligt föreningens norska kollegor praktiseras förfarandetmycket sällan och kan i det närmaste anses obsolet.Avslutningsvis kan nämnas, att det av (Dir. 1988:52) framgår, att saken redan är under utredning.Konkursförvaltarkollegiernas föreningDen situation, som behandlats i samtliga motioner, avser endast konkurserdär fysisk person eller enskilda firmor är inbegripna. Situationen kan såledesicke inträffa avseende aktiebolag. Om en konkursansökan sker av annan ängäldenären själv, skall enligt konkurslagens 2 kap 8 § bevisning beträffandegäldenärens insolvens företes. Enligt lagens 2 kap 4§ skall det anses attgäldenären är insolvent när det vid verkställighet enligt 4 kapUtsökningsbalken före konkursansökningen harframgått att han saknat tillgångar till full betalning av utmätningsfordringen.Normalt är det kronofogdemyndigheten, som är den som begär fysiska personer ikonkurs och som också då före konkurs verkställt den utredning, somföranstaltas i 4 kap Utsökningsbalken.Normalt avslutas utmätningsförfarandet genom att det upprättas ett s kSUT-intyg (saknar utmätningsbara tillgångar). Denna handling är sedan underlagför bedömning av obeståndet när domstolen behandlar självaobeståndssituationen. Om utredningen skett på ett korrekt sätt med medverkanfrån gäldenären själv, så måste det vara ytterst sällsynt att en person, somskulle vara solvent, bedöms som insolvent med efterföljande intyg. Enligt 2 kap8 § konkurslagen, så är inte bara själva utsökningsförrättningen grund förkonkursbeslutet. Domstolen skall därefter själv ta ställning till frågan ochgäldenären har då möjlighet att vid den förhandling, som sker vid domstolen,bevisa att han har full betalning av utmätningsfordringen. Det är med andra ordingen automatik vid beslut om konkurs. Automatiken inträder endast i de fall,då gäldenären själv inte inställer sig vid domstolen eller förhåller sigpassiv.Enligt de regler, som finns i konkurslagen, har en gäldenär, som ändock blirförsatt i konkurs, möjlighet, om det är så att insolvens icke föreligger, attbegära överprövning av tingsrättens beslut.Vi anser att de skyddsregler som finns, måste bedömas tillfredsställande frånalla parters synvinkel, även om vi självklart också, som motionärerna anför, ärmedvetna om att detta är ett mycket stort ingrepp för den fysiska personen. Attytterligare utöka regelverk i enlighet med den norska modell, som motionärernahänvisar till, regler som ytterligare kommer att utöka kostnader för samhället,synes inte i dagens situation som genomförbart. Eventuellt så bordekronofogdemyndigheten göra intern översyn av de regler man använder i enlighetmed 4 kap 9§ Utsökningsbalken såväl som att domstolarna skulle göra en internöversyn över hur man handlägger frågor av detta slag, allt för att stärkagäldenärens rätt, så att icke eventuella missgrepp blir aktuella.Konkursförvaltarkollegiernas förening får därför härmed avstyrka motionerna.Ackordscentralen StockholmVi ansluter oss till de synpunkter som framförts avKonkursförvaltarkollegiernas förening och avstyrker således nämnda motioner.Remissyttranden över motion 1990/91:L309Bilaga 2På lagutskottets begäran har yttrande över motionen avgivits avriksskatteverket (RSV), kronofogdemyndigheten i , , , (), akademikers centralorganisation (),i (LO), Föreningen ,och Ackordscentralen Stockholm.RSV har i sin tur inhämtat yttranden från kronofogdemyndigheterna iStockholms, , och . Yttrandet frånkronofogdemyndigheten i är likalydande med det yttrandemyndigheten avgivit till utskottet och har därför uteslutits ursammanställningen. har bifogat yttranden som inhämtats frånCivilekonomernas riksförbund (CR), () ochSveriges tandläkarförbund. Remissinstanserna har därvid anfört följande.RSVI motiven hemställs om viss översyn av lönegarantilagen och andra berördalagar i syfte att begränsa lönegarantibetalningar. RSV har inget att invändamot att frågorna övervägs ytterligare.Lönegarantilagen har gällt i stora delar oförändrat . Betydandeändringar i lagstiftningen har föreslagits av lönegarantiutredningen ibetänkandena Ändringar i lönegarantisystemet (Ds A 1983:15), Ny lönegarantilag(SOU 1986:9) och Lönegarantin och förmånsrättsordningen -- om lönegarantinsbetydelse för det ökade antalet företagskonkurser (SOU 1988:27).Konkursförvaltarens disposition av personalenRSV har yttrat sig över de två förstnämnda betänkandena. I det tredjebetänkandet (SOU 1988:27 s 165 ff) behandlas den fråga som i motiven tas uppunder rubriken . Det betänkandethar inte varit ute på remiss. Under hand har inhämtats att insolvensutredningenför närvarande överväger i betänkandet diskuterade frågor, bl a lönersförmånsrätt. Också skiljelinjen gentemot massafordringar (övertidsersättningunder uppsägningstid) torde tas upp där.Enligt RSVs uppfattning finns det goda skäl för att på denna punkt klargörarättsläget genom lagstiftningsåtgärder. Det bör påpekas att de lönegarantimedelsom kan komma att utbetalas i samband med företagsöverlåtelser uppgår, när detgäller företag med många anställda, till mycket stora belopp. Det är ocksådärför viktigt att lagstiftningen anger hur stor frihet konkursförvaltaren hari sitt agerande. Det vore önskvärt med fastare principer och riktmärken än attsaken får avgöras beroende på om det är fråga om "otillbörligt utnyttjande avgarantin" (SOU 1988:27 s 167).RSV ställer sig dock frågande inför det i motiven presenterade förslaget attkonkursförvaltaren inte skulle få utnyttja de anställda till arbete annat än ikonkursboet.Motionärerna har vidare tagit upp några enskilda frågor angåendelönegarantibestämmelsernas tillämplighet. RSV lämnar följande synpunkter pådessa.Rätt till lönegaranti för den som äger väsentlig andel i företaget och harväsentligt inflytandeEnligt RSVs mening är det olyckligt att myndigheterna tvingas gång efterannan pröva rättsläget med olika aktieposters procentandelar m m. Fördelningenav aktieposter kan variera på så många olika sätt att rätten till lönegarantiofta är osäker trots flera avgöranden av hovrätter och högsta domstol. Förstnär högsta domstolen avgjort en fråga kan man vara säker på vad som gäller näraktierna fördelats på det sätt som varit aktuellt i det av HD prövade fallet.Från KFM, som prövar det helt övervägande antalet lönegarantianspråk,framhålls ofta att det förekommer tveksamma yrkanden från delägare ifåmansbolag. Det hävdas att delägarna och närstående till dem utnyttjarmöjligheter till lönegaranti på ett sätt som lagstiftaren knappast kan haavsett.RSV har inte underlag till att bedöma om, och i så fall i vilkenutsträckning, missbruk av lönegaranti kan förekomma. Verket anser emellertidatt lagstiftaren borde diskutera vissa principiella frågor som rör rätten tilllönegaranti framför allt när ett fåmansbolag med enstaka anställda försätts ikonkurs.Rätt till lönegaranti för personer med ledande ställning i stiftelser ochideella föreningarDet torde finnas skäl att överväga en ändring i vad gäller bedömningen avlönegarantianspråk från personer med ledande ställning i stiftelser och ideellaföreningar. Verket ansluter sig till motionärernas uppfattning att dessapersoner inte alltid bör vara berättigade till lönegaranti.Vilka fordringar skall omfattas av lönegarantinLönegarantins omfattning bestäms genom regleringen i förmånsrättslagen. Dennakoppling har i och för sig inte ifrågasatts. Hur långt arbetstagarnasförmånsrätt skall sträcka sig har bedömts efter allmänna överväganden om hurlångt man ansett att deras intressen bör skyddas. Förmånsrättsbestämmelsernaskonsekvenser för lönegarantin torde inte ha funnits med i bedömningen.RSV vill nu framhålla att lönegarantiprövningen kompliceras avsevärt genomatt anspråken ofta omfattar olika förmåner, både större och ekonomiskt mindrebetydelsefulla. Att bedöma sådana yrkanden kan kräva särskilda förfrågningareller annan ytterligare utredning. Problem har också uppstått när förmånernasekonomiska värde skulle bestämmas. Det är ofrånkomligt att handläggningen avlönegarantiärenden härigenom tar mer tid och resurser. När ärendemängdenökar på sätt som varit fallet finns risk för attutbetalningarna kan försenas på grund härav.Enligt verkets mening bör det övervägas om inte lönegarantins omfattning idessa delar skulle kunna avgränsas på ett enklare och mera entydigt sätt. Detfinns skäl att dessutom särskilt diskutera vissa förmåner, som kan uppfattassom alltför generösa.Kronofogdemyndigheten i länMotionärerna tar upp problem som är välkända för KFM i Malmö.Lönegarantilagstiftningen har gällt . Kostnaderna beräknadesursprungligen till men uppgick till . kan konstateras atten ny flora av löneförmåner vuxit fram i näringslivet vilket medförtsvårigheter för KFM att fastställa vad som egentligen avtalats ianställningsförhållandet och vad som skall utgå i ersättning på grund avavtalet. Från konkursförvaltarhåll har uttalats att lönegarantilagstiftningenär omotiverat generös.I motionen tas inledningsvis upp frågan om andelsägande i juridisk person somär arbetsgivare till delägaren. Det anförda rättsfallet har -- som påpekas imotionen -- underlättat för aktieägarna att avtalsvägen tillförsäkra sigförmånsrätt för sina lönefordringar. Mestadels är frågan aktuell i småbolag medendast få delägare och anställda. Det är angeläget att en översyn nu kommertill stånd och att regelsystemet anpassas till vad som var grundtanken ilagstiftningen, nämligen att endast den som utförde arbete mer för annans änför egen räkning skulle ha förmånsrätt för sin lönefordran.Vad som sägs i motionen om stiftelser m fl bör klarläggas. Även ifråga om vadsom sägs under rubriken är en översynbefogad.Under rubriken berörmotionärerna vissa problem i samband med överlåtelse av konkursboetstillgångar. Frågan har tidigare diskuterats i lönegarantiutredningensbetänkande "Lönegarantin och förmånsrättsordningen -- om lönegarantinsbetydelse för det ökade antalet företagskonkurser", SOU 1988:27. Utgångspunkteni betänkandet är att de anställda får nya anställningar hos köparen (s. 166).Enligt betänkandet förekommer det att köparen och säljaren kommer överens omatt anställningen hos köparen skall ske först sedan de anställdasuppsägningstider i de tidigare anställningarna hos konkursgäldenären löpt ut.Utredningen menar (bet. s. 167) att en framkomlig väg att utmönstra oacceptablarekonstruktionsfall skulle vara att utgå från de nuvarande avräkningsreglerna.I det av utredningen åberopade rättsfallet NJA 1985 s. 50 hade arbetstagarenavtalat om ny anställning med sin tidigare chef som startat ett nytt företag.Högsta domstolen ansåg därvid att avräkning kunde ske med hälften avlöneförmånerna . Kan nämnda rättsfall åberopas i desituationer som beskrivs i motionen? Utgången i rättsfallet byggde påförutsättningen att ett anställningsavtal träffats mellan (arbetstagaren) och Argena (arbetsgivaren). Enligt motionen beordrarkonkursförvaltaren de anställda i konkursbolaget att utföra arbete åt köparen.Kan det då utan vidare presumeras att personalen samtycker till att köpareninträder som ny arbetsgivare? I ett av fallen i motionen anges som skäl förförfaringssättet att köparen inte vill träda in i något anställningsavtal medpersonalen förrän han konstaterat om rörelsen är lönsam.För att ett nytt anställningsavtal skall anses ha kommit till stånd mellanarbetstagaren och köparen av rörelsen bör rimligtvis dels förvärvaren haförpliktat sig att fullgöra den överlåtande arbetsgivarens skyldigheter,dels arbetstagarna ha godtagit förvärvaren som ny motpart i det löpandeavtalsförhållandet. Om så ej är fallet är det osannolikt att avräkningsregelnskall kunna tillämpas.Sammanfattningsvis anser KFM att de problem motionärerna pekar på börutredas. Nuvarande regler ger orimliga effekter och är dessutombetungande ur utredningssynpunkt. Slutligen vill KFM peka på en regel somdärutöver bör ändras vid en översyn av lagstiftningen.Enligt 12 § förmånsrättslagen gäller förmånsrätten om lönefordran, somförfallit till betalning tidigare än innan konkursansökningen gjordes,varit föremål för tvist. Konkursansökningen skall då ha följt inom sex månaderfrån det att tvisten blivit slutligt avgjord. Med detta uttryck torde förståsatt saken kan tas upp till prövning. En tredskodom som inte ärdelgiven svaranden medför således att förmånsrätten kan bestå under en längretid. Enligt 2 kap 6 § konkurslagen anses en borgenär dock vara behörig attsöka gäldenären i konkurs även om avgörandet inte vunnit laga kraft. Det kandärför diskuteras om -- i de fall tvisten anhängiggjorts vid domstol -- inteuttrycket "blivit slutligt avgjord" borde ersättas med "blivit avgjord genomett verkställbart domstolsavgörande".Kronofogdemyndigheten i länMotionen behandlar frågeställningar, som , förmodligenframkallat åtskillig huvudbry hos handläggare av lönegarantiärenden.Regelverket, som styr lönegarantin, är i viss omfattning svårtolkat,förarbetena ger dålig eller ingen vägledning alls och rättstillämpningen ärvacklande.Väsentlig andelMyndigheten ansluter sig till den uppfattning som uttalas i motionen, attbestämmelsen i 12 § 3 st. förmånsrättslagen har en alltför generös utformning,vilket innebär att personer med förhållandevis starkt ägarintresse ikonkursdrabbat företag åtnjuter förmånsrätt för sin lönefordran. Det tordeknappast ha varit lagstiftarens mening att staten även skulle svara fördelägares och företagsledares löner i den omfattning som förekommer.Rättsfallens mångfald och ofta motstridiga bedömningar vittnar om attförfattningstexterna är svårtillgängliga.Ett sätt att försöka komma till rätta med problemet är kanske att strykaordet väsentlig och koppla ihop kriterierna andel och inflytande med 5 kap 2 §KonkL. Bestämmelserna riktar sig mot samma krets av personer och avser attbegränsa dessa individers möjligheter att i konkurs få betalt för sinlönefordran. Tiden bör nu vara mogen för en samordning av dessa paragrafer.Eller varför inte radera ut hela tredje stycket i 12 § FRL och i ställetutvidga personkretsen i 5 kap. 2 § 2 st. KonkL och i övrigt formulera den såatt det endast i undantagsfall blir möjligt för personer med ägarintresseoch/eller företagsledande ställning att göra lönefordran gällande i en konkurs.Föreligger inte betalningsrätt blir frågan om förmånsrätt betydelselös.Vid en ev modernisering av reglerna bör man även titta på lagen omanställningsskydd. Kan den personkrets som enligt 1 § skall undantas frånlagens tillämpning utvidgas?Den förmånsberättigade fordringenSedan lönegarantins tillkomst har i arbetslivet pågått en oavbruten tillväxtav nya förmåner, som utgår till arbetstagaren vid sidan av lönen. finnsdet en uppsjö av förmåner av olika slag. Förutom fri bil och fri bensin,förekommer fri telefon, ersättning för parkeringskostnader -- förkontorsmaterial -- för garagehyra -- för försäkringspremier, måltidskuponger,fri gran och skinka till jul, fria hemresor till t ex 4--5 ggr per årosv.Det säger sig självt att förhållandet försvårar och fördröjer handläggningenav ärendena.