bet · GE01NU35 · 1991-05-16 00:00:00 — I dessamotioner förs resonemang av bl.a. ekonomisk-politisk,skattepolitisk och miljöpolitisk art vilka delvis ligger utanförden ram som propositionen anger. Utskottet kan inte mer änsummariskt behandla de speciella förutsättningar som partiernasålunda anger för sina ställningstaganden.Näringspolitikens förutsättningar och inriktningI propositionens två inledande kapitel redovisar regeringensin syn på näringspolitikens förutsättningar och utgångspunkteroch på dess inriktning och samband med andra politikområden.Det centrala ekonomisk-politiska problemet på kort sikt är,anförs det, inflationen, vilken leder till ökad osäkerhet, ensämre fungerande ekonomi, godtyckliga förmögenhetsomfördelningaroch försämrad konkurrenskraft. Stabiliseringspolitiken hardärför inriktats på åtgärder för att bryta inflationen. Finans-och penningpolitiken bedrivs stramt och valutapolitikenfullföljs i konsekvens med beslutet om en fast växelkurs.Som en utgångspunkt för insatser inom det näringspolitiskaområdet anger regeringen att det gäller att främja en långsiktigekonomisk tillväxt genom att underlätta näringslivets utvecklingoch strukturomvandling. Riktlinjer för hur detta skulle skepresenterades i en näringspolitisk proposition (prop.1989/90:88, 1989/90:NU30).Näringspolitikens uppgift är, sägs det , att genom insatsersom ökar den ekonomiska tillväxten bidra till envälfärdsutveckling kännetecknad av full sysselsättning, socialtrygghet, rättvis fördelning och en god livsmiljö. Näringslivetsutveckling och strukturomvandling skall främjas. En alltmerlångtgående internationalisering, en mer kunskapsintensivproduktion och ökade krav på goda kommunikationer är några av defaktorer som måste prägla näringspolitikens utformning.Näringspolitiken kan därför, enligt regeringens synsätt, inteavgränsas till insatser som är direkt riktade till företag.Arbetet med att stärka och utveckla svenskt näringsliv måste sesi ett vidare perspektiv. Insatser inom olika områden och påolika nivåer skall samverka för att skapa gynnsammatillväxtbetingelser. Regeringen erinrar om att den inom sig harbildat en särskild statsrådsgrupp för samordning av olikanäringspolitiska frågor. Utgångspunkter för detta arbete angavsi den nyssnämnda näringspolitiska propositionen våren 1990.Den avgörande faktorn för en stabil ekonomisk tillväxt är,enligt regeringens bedömning, produktivitetsutvecklingen. Ensärskild delegation (I 1989:02) har tillsatts med uppgift attgranska och analysera produktivitetsutvecklingen i den svenskaekonomin samt komma med förslag till åtgärder som främjarproduktiviteten (dir. 1989:19). Delegationen skall redovisa sinaförslag under hösten 1991.För att en utveckling mot mer effektiv produktion skall kommatill stånd krävs investeringar som skapar möjligheter till ökadframtida avkastning, framhålls det i propositionen. En positivinvesteringsutveckling är beroende av ett finansiellt system someffektivt kan fördela de kapitaltillgångar som finns.För en relativt liten ekonomi som den svenska är frihet ihandeln av stor betydelse för den ekonomiska utvecklingen,poängterar regeringen. Det är också viktigt att genomlagstiftning mot monopol och karteller skapa väl fungerandemarknader och en effektiv inhemsk konkurrens. Till följd av deninternationella utvecklingen har olika typer av strukturåtgärderinom den ekonomiska politiken kommit att få allt störrebetydelse i förhållande till traditionell finans- ochpenningpolitik. I vissa fall kan det finnas skäl att anpassa denäringspolitiska insatserna till en specifik grupp av företageller en bransch. Defensiva branschstöd är dock ingen framkomligväg, anser regeringen.Näringspolitiken har -- förutom med den generella ekonomiskapolitiken, inkl. skattepolitiken -- uttalade beröringspunktermed andra politikområden, främst miljö-, arbetsmarknads- ochenergipolitiken, framhålls det i propositionen. De åtgärder somföreslås har tre huvudsyften, nämligen att förbättraförutsättningarna för tillväxt, att främja tillväxt genomförnyelse och återväxt samt att öka utbytet av insatta resurser.Alla de fem oppositionspartierna har i partimotioner,framlagda med anledning av propositionen och tidigare under denallmänna motionstiden, angett sin syn på näringspolitikensinriktning.I moderata samlingspartiets partimotion 1990/91:N34uppmärksammas den låga tillväxten i den svenska ekonomin som etttecken på att denna inte fungerar tillfredsställande. Sverigehar haft den sämsta ekonomiska tillväxten blandde industrialiserade länderna, konstateras det. Krisen är nuuppenbar för alla -- inflationen stiger, arbetslösheten ökar ochindustriproduktionen sjunker. Bakom denna utveckling ligger densocialdemokratiska "tredje vägens politik".För att den ekonomiska utvecklingen skall vända måstetillväxtförutsättningarna för den svenska ekonomin förbättras,sägs det i motionen. Den viktigaste enstaka åtgärden är härvidatt skattetrycket minskas. Motionärerna har ett program för hurdetta skall ske. Skattetrycket bör successivt sänkas till vad debetecknar som den europeiska nivån genom att följande åtgärdervidtas: sänkning av arbetsgivaravgifterna med minst 4,5procentenheter, införande av sparstimulanser genom sänktafastighets- och förmögenhetsskatter samt sänkt skatt påavkastning av pensionssparande, avskaffande avomsättningsskatten på värdepapper, anpassning av reglerna förbeskattning av kapitalvinster till dem som gäller i huvuddelenav , successivt slopande av dubbelbeskattning avaktieutdelningar, slopande av förmögenhetsskatten och medgivandeatt enskilda företag och personer kan lämna villkorslån ochvinstandelslån. Andra tillväxtfrämjande åtgärder är, enligtmotionärerna, åstadkommande av bättre villkor för företagen --se det följande avsnittet om småföretagspolitiken (s. 31 f.) --,ökad satsning på högre utbildning och forskning samt bättrekommunikationer.Sveriges ekonomi är redan till stor del integrerad med deninternationella ekonomin, fastslås det vidare i motionen.Sverige måste ansöka om medlemskap i innevarande år. Ettsådant medlemskap kommer att kräva avregleringar på ett antalområden. Det finns, enligt motionärerna, ingen anledning attdröja med viktiga avregleringsåtgärder, t.ex. när det gällerutländskt ägande av företag i . I en marknadsekonomi är,betonar motionärerna, statsmakternas viktigaste roll iförhållande till näringslivet att bestämma spelreglerna förverksamheten. Någon detaljstyrning bör inte förekomma.Tidigare i år har en rad synpunkter på de allmännaförutsättningarna för näringsverksamhet i framförts frånmoderata samlingspartiets sida i motion 1990/91:N357 (m).Eftersom vårt land är mycket utrikeshandelsberoende får dessaförutsättningar inte i väsentliga avseenden avvika från vad somgäller i omvärlden, betonas det i denna motion. Det högaskattetrycket, vilket har ett direkt samband med den offentligasektorns storlek, har enligt motionärerna lett till lågproduktivitet, låg tillväxt i ekonomin, högt kostnadsläge, höginflation, orealistisk lönebildning och försämradinvesteringsvilja. Osäkerhet om såväl energipolitiken somEuropapolitiken har ytterligare försämrat det svenskainvesteringsklimatet. Begreppet näringspolitik ger, sägs det imotionen, intrycket att politiker, genom ett antal åtgärderspecifikt inriktade på företag, skulle kunna påverkanäringslivets betingelser. Deras uppgift bör i stället vara attdra upp ramar för verksamheten och tillse att samhällets olikagemensamma funktioner fungerar. Marknadsekonomin är, hävdarmotionärerna, det enda ekonomiska system som kan skapa tillväxtoch välståndsutveckling.Även i liberalernas motion 1990/91:N33 riktasuppmärksamheten på den låga tillväxten i . Som endaOECD-land kommer att få en negativekonomisk tillväxt. Tillväxt åstadkoms främst, sägs det imotionen, genom en fast ekonomisk politik baserad påmarknadsekonomi, konkurrens, frihandel och fri etableringsrätt.Vidare krävs statliga investeringar i infrastruktur samtavreglering och avmonopolisering av den icke konkurrensutsattadelen av ekonomin. Motionärerna utvecklar närmare den ekonomiskatillväxtens betydelse för allmän välståndsutveckling, förenskilda människors välfärd, för en stabil ekonomi, förbestående sysselsättning, för värnande av miljön och förregional utveckling.De förslag som läggs fram i propositionen är, hävdarmotionärerna, inte tillräckliga för att råda bot på allt sombrister. Regeringens politik för att främja den ekonomiskatillväxten har misslyckats av följande skäl,säger motionärerna: utebliven förnyelse av och hinder förkonkurrens inom den offentliga sektorn, en vacklandeenergipolitik, som sprider osäkerhet, en vacklande, tvehågsenoch motsägelsefull Europapolitik, höjt skattetryck, senfärdigaoch otillräckliga satsningar på infrastruktur, alltför långsamavreglering, utebliven reformering av socialförsäkringssystemetoch en alltför slapp finanspolitik med högt ränteläge som följd.I kontrast mot regeringspolitiken ställer folkpartietliberalerna sitt eget program för att främja tillväxten. Detinnebär åtgärder på en rad områden. En målmedveten satsning föratt skall bli en fullvärdig medlem i EG måste ske. Under1990-talet måste stora insatser göras på infrastrukturens område-- såväl vägar, järnvägar etc. som kunskapskapitalet. Förfinansiering av detta hänvisas i motionen till olika källor --kapital som kan frigöras genom försäljning av statliga företagoch andra statliga tillgångar, skattemedel och privatfinansiering. En målmedveten kraftfull och uthållig satsning påhögre utbildning och forskning är nödvändig, sägs det imotionen, om skall behålla sin ställning som avanceradindustrination och välfärdsstat.En effektiv konkurrens i näringslivet förutsätter delsetablerings- och näringsfrihet, dels en effektivkonkurrensbefrämjande politik från statsmakternas sida, sägs detvidare i motionen. Förslag framförs på olika områden --telemarknaden, postmarknaden, energimarknaden, domänverket,flygsektorn, livsmedelssektorn, bank- och försäkringssektorn,bygg- och bostadssektorn, utländska investeringar ochfondbörsen. En effektivt fungerande arbetsmarknad och ettreformerat socialförsäkringssystem är nödvändiga förutsättningarför ekonomisk tillväxt, anför motionärerna vidare.Ytterligare sådana förutsättningar är ett sänkt skattetryckoch ett ökat enskilt ägande och sparande, sägs det i motionen.Förmögenhetsskatten och arvs- och gåvoskatterna bör sänkas.Framför allt bör skatten på arbetande kapital i små ochmedelstora företag och omsättningsskatten på aktier avskaffas.Förmögenhetsskatten bör också göras proportionell. Därefter bören sänkning av arbetsgivaravgifterna och mervärdeskattengenomföras, säger motionärerna. Ett ökad enskilt ägande ochprivat sparande bör åstadkommas dels genom ett sänktskattetryck, dels genom en förutsägbar och konsekvent ekonomiskpolitik, anför motionärerna avslutningsvis.Tidigare har i sin motion 1990/91:N292understrukit betydelsen av marknadsekonomi och frihandel som basi ett välfärdssamhälle. Det bästa sättet att hävdakonsumenternas intressen är, sägs det i denna motion, attupprätthålla en marknadsekonomi med fri etableringsrätt, frikonkurrens och fri handel med omvärlden. Marknadsekonomin skaparvalfrihet, ger utrymme för enskilda människors initiativ och gerkonsumenterna en stark ställning. Det är ytterst dessa som genomsina köpbeslut styr produktionen. I ett litet land som Sverigeär, sägs det vidare i motionen, en fri handel med omvärlden avavgörande betydelse för att upprätthålla konkurrens och för attskapa ett brett utbud av varor och tjänster.Näringspolitiken skall, sägs det i motion1990/91:N32, inriktas på att ge förutsättningar för ett starktnäringsliv som ger hög sysselsättning, anställningstrygghet ochresurser för välfärdsutveckling i hela landet. Detta tillgodosesbäst i ett ekonomiskt system som bygger på marknadsekonominsprinciper och präglas av socialt ansvar, god resurshushållningoch god miljö. Särskilt betonas att god miljö är enförutsättning för god ekonomisk utveckling och hållbar tillväxt.Det krävs en ekonomisk politik som skapar förutsättningar förtillväxt i hela landet och därigenom stigande välstånd.Näringspolitiken måste också, säger motionärerna, inriktas påutveckling av ny teknik och nya företag, en ökad differentieringoch mångfald och ett decentraliserat inflytande. Den måstevidare harmonisera med strävan efter en god miljö och balansinom och mellan olika regioner i landet. Staten skall angeramar, mål och inriktning för näringspolitiken. Detaljstyrningoch byråkrati måste bort. Näringslivet behöver fasta spelregler.Skattekvoten och kvoten för offentliga utgifter bör sänkas,anförs det i motionen. För att detta skall åstadkommas föreslåsföljande: differentiering av arbetsgivaravgifterna, införande avsärskild redovisningsmetod för egenföretagare, kvittningsrättför nystartade företag vid taxeringen, utvidgad rätt att göraavsättning till skatteutjämningsreserv, ändrade regler föravdrag vid taxeringen för resor med egen bil samt avskaffande avskogsvårdsavgiften, skatten på arbetande kapital i företag ochomsättningsskatten på värdepapper.Personligt ägande är en viktig drivkraft för att åstadkommaförnyelse och investeringar i näringslivet, sägs det vidare imotionen. Det måste göras långsiktigt intressant om ägandetskall kunna breddas och sparandet stimuleras. Enligtcenterpartiets mening bör personliga investeringskonton införas.Svenskt deltagande i det europeiska samarbetet är av primärbetydelse för möjligheten att upprätthålla välstånd ochsysselsättning i , uttalas det vidare i motionen. Sverigebör dock inte i internationella förhandlingar "ge upp" vissaområden för att hoppas på fördelar inom andra områden.Motionärerna menar att det finns stor risk att de pågåendeEES-förhandlingarna resulterar i betydande nedskärningar inom desektorer som arbetar med de förnybara resurserna, medanstorindustrin, t.ex. verkstadsindustrin, gynnas.I motion 1990/91:N225 har framfört samma synpunkter som i motion 1990/91:N32på en inriktning av näringspolitiken som främjar ettdecentraliserat ägande, anställningstrygghet, regional balansoch god miljö.Den tredje vägens politik har misslyckats, sägs det ivänsterpartiets motion 1990/91:N45. Denna politik syftade tillatt skapa en högre vinstnivå i än i andra jämförbaraländer. Löneläget i kom genom den stora devalveringen år1982 att hamna under vad som kan betraktas som ett långsiktigtjämviktsläge. Detta resulterade i omfattande investeringar iarbetsintensiva verksamheter. Stora delar av industrin står nuinför omfattande omställningsproblem.Den tredje vägen måste, enligt motionärerna, betecknas som enåtervändsgränd. I ett land där full sysselsättning är ettprioriterat mål går det inte att sänka löneläget så som skedde.Ytterligare synpunkter på näringspolitikens ekonomiskaförutsättningar har framfört i motion1990/91:N356 under allmänna motionstiden. Den ekonomiskatillväxten är inte något självändamål; produktion som leder tillonödig lyxkonsumtion, hög energiförbrukning samt nedslitning avmänniskor och miljö är raka motsatsen till ökad välfärd, sägermotionärerna. De efterlyser en ny industri- och näringspolitiksom utgår från de ekologiska betingelser som anges i motionen.Det behövs, menar de, en medveten styrning av näringslivetsutveckling mot produktionsmetoder, teknik och materiel som ärskonsamma mot miljön.Frågan om de krav som miljöhänsynen ställer på företagen tasockså upp i den tidigare nämnda motionen 1990/91:N45 (v). Sågott som all produktion är linjär, sägs det där, vilketbetyder att råmaterial omvandlas till produkter som sedan bliravfall. måste man acceptera nedläggning av verksamhetsom inte har möjlighet att långsiktigt överleva och som inteklarar miljökraven. I motionen nämns som en möjlighet att en delav medlen från miljöavgifter fonderas för att skapa nyaarbetstillfällen som ersätter dem som fallit bort i företag sominte klarar de skärpta miljökraven.Propositionen präglas av en okritisk och onyanseradtillväxtfixering, sägs det i de grönas motion1990/91:N42. Redan rubriken på propositionen antyder attekonomisk tillväxt är det övergripande målet förnäringspolitiken. Man talar i propositionen om att det ärtillväxtens innehåll som är det eftersträvansvärda, men återgårsnabbt till att diskutera vilka medel som främjar all slagsekonomisk tillväxt. Mycket av den ekonomiska tillväxt somnationalekonomerna och kapitalintressena prisar är emellertid påväg att utarma och förstöra mänsklighetens livsbetingelser.Miljöpartiets politik utgår från följande fyrasolidaritetskrav: solidaritet med djur och natur, med kommandegenerationer, med andra folk, främst , och med vårteget folk, främst svaga grupper. Med politikkommer det att bli både en negativ och en positiv tillväxt. Somexempel på detta nämns i motionen att tillväxten blir negativinom vägtrafiksektorn men positiv inom kollektivtrafiksektorn,negativ inom den traditionella energisektorn, men positiv fördem som levererar energieffektiv utrustning och arbetar medförnybar energi, negativ för dem som tillverkar köp- ochsläng-produkter men positiv för dem som levererar slitstarka,reparerbara och återvinningsbara produkter.I propositionen talas bara, sägs det i motionen, om det man, ilikhet med storindustrin, anser vara internationaliseringenspositiva följder, nämligen specialisering, stordriftsfördelaroch exportmöjligheter. Fördelarna är dock väsentligt överdrivna,och nackdelarna nonchaleras. Också vad gäller entusiasm förEG-harmoniseringen och GATT-utvecklingen är, finnermotionärerna, regeringen påtagligt styrd av starkakapitalintressen. De starkaste betänkligheterna när det gällerEG ligger visserligen enligt uppfattning på andraområden än näringspolitikens, men även beträffandenäringspolitiken finns det betänkligheter. Dessa sammanhängermed den förändring av maktförhållandena som EG-harmoniseringeninnebär och som tar sig uttryck i att regeringenavvisar miljövänliga förslag med åberopande av att de stridermot EG-normer. Vad gäller jordbruksprodukter är det, sägermotionärerna, naivt att tro att man skall kunna ha en öppenvärldsmarknad. Både socialt och biologiskt är jordbruket enmycket speciell verksamhet som måste behandlas varsamt.Vad gäller beskattningen är grundinställning attpriset på arbete har drivits upp till för höga nivåer.Miljöpartiet framhåller att det systematiskt har yrkat på attpriset på arbete skall sänkas och priset på energi och råvarorhöjas genom en omlagd beskattning.I en partimotion från allmänna motionstiden, 1990/91:N317,kräver att närings-, energi- och regionalpolitikeni ökad grad skall inriktas på resurshushållande cirkuläraförlopp i stället för linjära. Det hävdas i denna motion att denekonomiska krisen förmodligen är betydligt allvarligare änregeringen vill medge och att den delvis bottnar i en ekologiskkris. måste komma bort från resursslöseriet och övergåtill en försiktig hushållning med naturresurser präglad aveffektivitet och återanvändning, vad som brukar karaktäriserassom cirkulära förlopp, sägs det i motionen.Sammanfattningsvis kritiseras regeringen från de borgerligapartiernas sida för att inte ha förmåga att skapa deförutsättningar för ekonomisk tillväxt som krävs. Förslag tillåtgärder på olika områden läggs fram i de olika motionerna.Kritiken från sida går främst ut på att dentredje vägens politik har lett till en näringslivsstruktur sominte är förenlig med full sysselsättning. Näringspolitiken bordedessutom styras utifrån ekologiska hänsyn. Miljöpartietkritiserar regeringen för en onyanserad tillväxtfixering ochkräver att näringspolitiken särskilt skall inriktas påresurshushållning och tillskapandet av nya arbetstillfällen.Riksdagen ställde sig bakom de allmänna riktlinjerför näringspolitiken som då angavs i den näringspolitiskapropositionen (1989/90:88). avslogs motionsyrkandenfrån de fem oppositionspartierna med krav på en sådan inriktningav näringspolitiken som åter förordas i de här redovisadepartimotionerna (1989/90:NU30 s. 24--28). I reservationer -- avföreträdarna för de tre borgerliga partierna gemensamt och avvänsterpartiet kommunisternas och företrädare varför sig -- lämnades stöd för de olika partiernas inställningtill näringspolitikens inriktning.Detta riksdagsbeslut innebar att näringspolitiken fick endelvis ny inriktning och att dess innehåll vidgades. Den nuföreliggande propositionen kan ses som ett led i detomdaningsarbete som inleddes förra våren.Utskottet instämmer i regeringens bedömningar avseendenäringspolitikens inriktning och innehåll och ansluter sig tilldess förslag. Näringspolitiken skall -- i samspel med andrapolitikområden och genom insatser som ökar den ekonomiskatillväxten -- bidra till en välfärdsutveckling byggd på fullsysselsättning, social trygghet, rättvis fördelning och en godlivsmiljö. Detta sker främst genom åtgärder som främjarnäringslivets utveckling och strukturomvandling.Näringspolitiken utformas utifrån marknadsekonominsförutsättningar och innefattar olika åtgärder för att förbättra,stödja och komplettera marknadens funktionssätt. I dettaavseende tillgodoser den av regeringen förda näringspolitikenönskemålen från de borgerliga partierna om att marknadsekonominskall utgöra basen för politiken.En stabil ekonomisk tillväxt är en viktig grund för en ökadvälfärd. Staten kan bidra till att öka tillväxten genom attskapa goda tillväxtförutsättningar. I propositionen läggsfram förslag om ökade satsningar på infrastruktur och påforskning och utveckling. Ett annat viktigt område som ägnasuppmärksamhet i propositionen är förbättringar av olikamarknaders funktionssätt. Även i dessa avseenden blir deborgerliga partiernas önskemål i väsentliga hänseendentillgodosedda.Den ekonomiska politiken, måste, som framhålls ipropositionen, utformas så att balans mellan ekonomisk tillväxtoch omsorg om miljön uppnås. Om miljöeffekterna inte beaktaskommer tillväxtmöjligheterna att försämras på . Föratt de skall säkerställas måste samhällets tillgångar inkl.naturresurserna vårdas. Enligt utskottets mening präglasregeringens allmänna politik, inkl. näringspolitiken, av ettsådant ekologiskt hänsynstagande som efterlyses i vissa av dehär aktuella motionerna, särskilt från ,och sida.Med det anförda avstyrker utskottet samtliga här aktuellamotioner i berörda delar.I detta sammanhang behandlar utskottet också en motion,1990/91:N212 (c), vari begärs en utredning om och förslag tillmetoder för en ekologisk strukturomvandling. De ekonomiskamätmetoder, modeller och teorier som tillämpas runt om ivärlden är, enligt motionären, direkt missledande.Naturtillgångarna ses som fria nyttigheter, som bara får värdenär de förbrukas. Den ekologiska strukturomvandling som måstekomma skulle, anförs det, ha nytta av bättre ekonomiskamodeller, där den naturvetenskapliga grunden för all produktionintegrerades.Utskottet har samma principiella inställning som kommer tilluttryck i motionen och som innebär att man för att kunna fattariktiga beslut måste ha insikt om samspelet mellan ekonomi ochekologi. Ett första steg mot en förbättring av beslutsunderlagetär att den ekonomiska statistiken kompletteras, så att denbelyser miljöpåverkan och resursförbrukning. Regeringen hartillsatt en särskild utredare, riksdagsman (miljöräkenskapsutredningen, Fi 1990:07), med uppdrag att utredafrågan om hur nationalräkenskaperna skall kunna kompletteras.Utredningen lämnade sitt betänkande Räkna medmiljön! Förslag till natur- och miljöräkenskaper (SOU 1991:37).I betänkandet föreslås att skall ansvaraför försök med monetära natur- och miljöräkenskaper och attstatistiska centralbyrån skall få huvudansvar för att utvecklafysiska naturresurs- och miljöräkenskaper. Vidare föreslås attnaturvårdsverket får i uppdrag att utveckla ett miljöindexsystemoch att skogsbrukets sektorsmyndighet skallredovisa tillståndet i skogens ekosystem.