bet · GE01LU35 · 1991-05-14 00:00:00 — I betänkandet behandlas förslag från regeringen (prop.1990/91:128) om ändring av sjölagens bestämmelser om onykterhettill sjöss och om en ny straffsanktionerad bestämmelse omstörande sjötrafik.Sjölagens onykterhetsbrott delas enligt förslaget in i tvågrader som kallas sjöfylleri och grovt sjöfylleri. Straffskalanför sjöfylleri föreslås vara böter eller fängelse i högst sexmånader och för grovt sjöfylleri fängelse i högst . Denföreslagna bestämmelsen i sjölagen om störande sjötrafik innebäratt man vid sjöfärder är skyldig att anpassa färdväg, hastighetoch färdsätt i övrigt så att inte omgivningen störs i onödan.Straffet för överträdelse av bestämmelsen föreslås varapenningböter.I samband med förslagen i propositionen behandlar utskottetdels fem med anledning av propositionen väckta motioner, delssju motioner som väckts under den allmänna motionstiden /91.Utskottet tillstyrker bifall till propositionen och avstyrkersamtliga motionsyrkanden.Till betänkandet har fogats sju reservationer och tvåsärskilda yttranden. I proposition 1990/91:128 föreslår regeringen() efter hörande av lagrådet att riksdagenantar i propositionen framlagda förslag till1.lag om ändring i sjölagen (1891:35 s. 1),2.lag om ändring i lagen (1958:205) om förverkande avalkoholhaltiga drycker m.m.Lagförslagen återfinns i bilaga till betänkandet. Motioner väckta med anledning av proposition 1990/91:1281990/91:L19 av () vari hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att det fortsatta utredningsarbetet bl.a.skall inriktas på förslag om promilleregler,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om informationsinsatser.1990/91:L20 av () vari hemställs att riksdagenvid behandlingen av proposition 1990/91:128 fastslår attnormalpåföljd för grovt sjöfylleri skall vara fängelse.1990/91:L21 av m.fl. (s) vari hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om promilleregler för sjöfarande.1990/91:L22 av () vari hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om skyndsam utredning och lagförslag i avsiktatt senast ha infört promilleregler tillsjöss,2. att som sin mening ger regeringen till känna attsjöfylleri och annan vårdslöshet till sjöss skall kunna ledatill att körkort för bil dras in om motsvarande förseelse vidvägkörning skulle ha medfört detta,3. att ovarsam sjötrafik, som kan störa växt- och djurliv ävenutanför områden som formellt förklarats som skyddsvärda, skallvara straffbelagd.1990/91:L23 av () vari hemställs att riksdagenbeslutar om nedanstående ändring i sjölagen (1891:35 s. 1)Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse325 §Är den som framför fartyg eller eljest på fartyg fullgöruppgift av väsentlig betydelse för säkerheten till sjöss såpåverkad av alkoholhaltiga drycker eller annat berusningsmedel,att det måste antagas att han inte på ett betryggande sätt kanutföra vad som därvid åligger honom, döms han till böter ellerfängelse i högst ett år.Är den som framför fartyg eller eljest på fartyg fullgöruppgift av väsentlig betydelse för säkerheten till sjöss såpåverkad av alkoholhaltiga drycker eller annat berusningsmedel,att det måste antagas att han inte på ett betryggande sätt kanutföra vad som därvid åligger honom och uppgickalkoholkoncentrationen till 0,5 men ej , döms hanför sjöfylleri till böter eller fängelse i högst ett år.Till samma straff döms den som var av annat berusningsmedelså påverkad som sagts.Den som framför fartyg eller eljest på fartyg fullgör uppgiftav väsentlig betydelse för säkerheten till sjöss och var han såpåverkad av alkoholhaltiga drycker att alkoholkoncentrationen ihans blod vid tillfället uppgick till och däröverskall han för grovt sjöfylleri dömas till fängelse lägst i sexmånader och högst två år.Motioner väckta under allmänna motionstiden /911990/91:L901 av m.fl. (c) vari hemställs attriksdagen hos regeringen begär förslag om införande avpromilleregler i sjölagen motsvarande reglerna itrafikbrottslagen.1990/91:L903 av och (båda fp) varihemställs att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om lagstiftning som innebär införande aven promillegräns för sjötrafik.1990/91:L904 av () vari hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om lagstiftning med promillegräns vidbåttrafik.1990/91:L910 av m.fl. (v) vari -- med hänvisningtill vad som anförts i motion 1990/91:T631 -- hemställs attriksdagen hos regeringen begär förslag till sådan ändring avsjölagen att de tunga högfartsbåtarna klassas som skepp.1990/91:L911 av och (c, fp) varihemställs1. att hos regeringen begär förslag till sådanändring i lagen att den till lands tillämpade promillelagen ävenkommer att gälla i sjötrafik,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av en bred informationskampanjinför den stundande båtsäsongen, där budskapet om en alkoholfribåttrafik måste vara klart och entydigt.1990/91:L915 av m.fl. (mp) vari -- medhänvisning till vad som anförts i motion 1990/91:T610 --hemställs att beslutar att samma straffbarhetsgränsför sjöonykterhet skall gälla som för rattonykterhet.1990/91:L916 av m.fl. (s) vari hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om lagstiftning rörande promillegräns försjöfylleri. Trafiksäkerhetsfrågor har länge haft hög prioritet i vårtland. Ett viktigt led i strävandena mot en säker och bratrafikmiljö har varit att inskärpa att alkohol och trafik intehör ihop. För landtrafikens del har detta kommit till uttryckgenom att straffbestämmelserna om onykterhet i trafik successivtskärpts och ansvarsområdet utvidgats. Den senaste skärpningenskedde då bl.a. reglerna i lagen (1951:649) om straffför vissa trafikbrott (trafikbrottslagen) ändrades (prop.1989/90:2, bet. JuU2, rskr. Ändringarna, som trätt i kraftden , innebär att trafiknykterhetsbrotten delats uppi två grader, rattfylleri (4§) och grovt rattfylleri (4 a §).Har någon fört motordrivet fordon eller spårvagn efter att haförtärt alkoholhaltiga drycker i sådan mängd attalkoholkoncentrationen under eller efter färden uppgick tillminst 0,2 i hans blod eller per liter i hansutandningsluft skall han dömas för rattfylleri till böter ellerfängelse (den s.k. promilleregeln). Förrattfylleri skall också dömas den som för ett motordrivet fordoneller en spårvagn och då är så påverkad av alkoholhaltigadrycker eller något annat medel att det kan antas att han intepå ett betryggande sätt kan föra fordonet (s.k. klinisktrattfylleri). Denna senare regel är tillämplig dels i fall dådet inte finns någon bevisning om alkoholhalten, dels då någonfört ett fordon under påverkan av något annat medel än alkohol.För grovt rattfylleri är straffet fängelse i högst . Vidbedömningen av om ett rattfylleri är grovt skall särskiltbeaktas vissa omständigheter, nämligen om föraren haft enalkoholkoncentration som uppgått till 1,5 i hans blod eller0,per liter i hans utandningsluft, om förarenannars har varit avsevärt påverkad av alkohol eller omframförandet av fordonet har inneburit en påtaglig fara förtrafiksäkerheten.För sjötrafikens del infördes först en uttryckligstraffbestämmelse om trafikonykterhet. Bestämmelsen finns i325 § sjölagen (1891:35 s. 1) och har inte ändrats i sak sedandess tillkomst. I lagrummet stadgas straff för den som framförfartyg eller eljest på fartyg fullgör uppgift av väsentligbetydelse för säkerheten till sjöss och därvid är så påverkad avalkoholhaltiga drycker eller annat berusningsmedel att det måsteantas att han inte på ett betryggande sätt kan utföra vad somdärvid åligger honom. Straffskalan upptar böter eller fängelse ihögst . Ansvarsbestämmelsen är tillämplig på all sjöfartoch således även på fritidsbåtar. Stadgandet innehåller intenågon särskild brottsbenämning. Brottet brukar emellertidbenämnas onykterhet till sjöss.I propositionen föreslås att sjölagenstrafiknykterhetsbestämmelse utformas efter mönster avtrafikbrottslagens regler om s.k. kliniskt rattfylleri. Enligtförslaget skall trafiknykterhetsbrott till sjöss delas in i tvågrader, sjöfylleri (325 §) och grovt sjöfylleri (325 a §). Vidbedömningen av om brottet är grovt skall särskilt beaktas omgärningsmannen har varit avsevärt påverkad av alkohol ellernågot annat medel, om den uppgift gärningsmannen haft attfullgöra varit särskilt krävande till följd av fartygetsegenskaper eller andra omständigheter eller om framförandet avfartyget har inneburit en påtaglig fara för säkerheten tillsjöss. Straffskalan för sjöfylleri föreslås vara böter ellerfängelse och för grovt sjöfylleri fängelse ihögst ett år.Propositionen innebär vidare att 325 § sjölagen skall anpassastill trafikbrottslagen på så sätt att det för ansvar ärtillräckligt "att det kan antas" att gärningsmannen inte på ettbetryggande sätt kan utföra vad som åligger honom. Enligt dennuvarande lydelsen krävs, såsom tidigare redovisats, attgärningsmannen är så påverkad "att det måste antagas" att haninte på ett betryggande sätt kan utföra sina uppgifter.Slutligen föreslås i propositionen att i sjölagen införs enstraffbestämmelse om störande sjötrafik.Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 juli 1991.Propositionen grundar sig på en inom justitiedepartementetupprättad promemoria (Ds 1990:52) Sjöfylleri m.m. Promemorianhar remissbehandlats.Som framgår av den lämnade redogörelsen läggs i propositioneninte fram något förslag om införande av promillegränser försjöfarten. Departementschefen gör bedömningen att det nu intefinns ett tillräckligt beredningsunderlag för ett sådantförslag. Hon anser det angeläget att frågan snarastblir föremål för förnyade överväganden och att en utredningdärför bör få i uppdrag att behandla frågan. Utredningensuppdrag bör omfatta även frågor om behovet av kompetenskraveller behörighetsvillkor för vissa typer av sjötrafik liksomvissa andra frågor som kan ha samband med, eller vara avbetydelse för, frågan om promilleregler.Frågor som gäller promilleregler för sjötrafiken tas upp i tiomotioner. I motion L23 av yrkas (delvis) attriksdagen beslutar införa sådana regler som innebär att ansvarför sjöfylleri skall inträda vid minst 0,5 samt för grovtsjöfylleri vid 1,0 och däröver. Enligt motionären innebärsådana regler bl.a. att övervakningen kan effektiviseras.I motion L915 av m.fl. (mp) yrkas attriksdagen beslutar om samma promillegränser för sjöfylleri somför rattfylleri. Motiveringen till yrkandet återfinns i motion1990/91:T610, vari motionärerna pekar på att någon straffbarhetför alkoholpåverkan hos den som för båt inte finns enligtgällande bestämmelser.Avsaknaden av promillegränser för sjötrafiken kritiseras äveni motion L901 av m.fl. (c). Motionärerna anför attnär promillereglerna för vägtrafiken infördes dettamedförde förbättrade möjligheter att bekämpatrafiknykterhetsbrott och att det mot denna bakgrund finns skälatt införa motsvarande regler även till sjöss. Motionärernahänvisar vidare till att alkoholförtäring är en väsentlig orsaktill många båtolyckor och att denna utveckling motiverar attkravet på fullständig nykterhet måste inskärpas ytterligare.Enligt motionärerna har önskemålet om promilleregler försjötrafiken vunnit ett allt starkare stöd i olika sammanhang. Imotionen yrkas att hos regeringen begär förslag ominförande av promilleregler i sjölagen motsvarande dem itrafikbrottslagen.I motion L911 anför och (c, fp) attsjösäkerheten kräver en helt alkoholfri trafik och attinförandet av promilleregler möjliggör en enklare och klararehandläggning för polisen. Avsaknaden av sådana regler innebärbl.a. problem med bevisningen, vilket får till följd att endastkraftigt berusade personer blir föremål för ingripanden ochlagföring. Vidare anför motionärerna att det är ett känt faktumatt man vid långt mindre alkoholpåverkan än där man uppträdermärkbart berusad har påtagligt försämrad förmåga att lösakomplicerade uppgifter jämfört med när man är nykter -- ettförhållande som får antas gälla även sjötrafiken. I motionenyrkas att hos regeringen begär förslag till sådanalagändringar att de till lands tillämpade promillereglerna ävenkommer att gälla i sjötrafik (yrkande 1).I motion L916 av m.fl. (s) anförs att kravenpå en båtförare i många fall kan vara större än på en bilförare.Enligt motionärerna finns det många argument för att införapromilleregler till sjöss, och i motionen yrkas tillkännagivandeom sådan lagstiftning.I motion L903 av och (båda fp)anförs att en oacceptabelt stor del av olyckorna medfritidsbåtar har samband med alkoholförtäring. Enligtmotionärerna är det klarlagt att alkoholförtäring försämraromdömet och ökar risken för olycksfall. Även små mängder alkoholkan inverka negativt på prestationsförmågan och omdömet.Motionärerna menar att det borde vara lika naturligt att ha enpromillegräns till sjöss som att ha en sådan gräns för trafik påland. I motionen yrkas att som sin mening ger regeringtill känna vad som sålunda anförts om införande av lagstiftningom promillegräns för sjötrafik.Liknande synpunkter förs fram i motion L904 av (). Enligt motionären visar utvecklingen av sjötrafiken ochden ökade olycksfrekvensen att det måste ställas strängare kravän de nuvarande på nykterhet till sjöss. Eftersom lagstiftningsaknas som överensstämmer med reglerna för vägtrafiken uppfattasdet av många som om det är tillåtet att förtära alkohol isamband med sjötrafik. En särskild lagstiftning ompromillegränser bör införas, vilken skulle medföra att olyckornapå sjön minskade. En sådan lagstiftning skulle rädda liv ochdessutom leda till en minskning av den totalaalkoholkonsumtionen i landet. Samhällets mål måste vara 0 itrafiken -- både på land och på vatten. I motionen yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad somsålunda anförts.I motion L21 av m.fl. (s) anförs att det ären stor brist att den föreslagna ändringen av 325 § sjölageninte innehåller någon fast promillegräns för sjöfylleri resp.grovt sjöfylleri. Bortsett från fall där det föreliggerpåtagliga påverkanssymtom är möjligheterna att i den praktiskatillämpningen göra en tillförlitlig, individuell bedömning avförares nykterhetstillstånd starkt begränsade. Flera studier harvisat att kliniska läkarundersökningar och vittnesmål för attbedöma graden av påverkan är förhållandevis otillförlitliga.Även om det finns vissa skillnader mellan sjötrafik ochvägtrafik finns ingen anledning att inte använda någonpromillegräns i sjölagen. Den föreslagna lydelsen av 325 a §komplicerar enligt motionärerna rättstillämpningen vidbevisningen av sjöfylleribrottet och underlättar inteansträngningarna att förbättra säkerheten till sjöss.Motionärerna anser att efter erforderlig beredning sjölagen börkompletteras med promilleregler och yrkar att som sinmening ger regeringen till känna vad som sålunda anförts.Också i motion L22 av () kritiseras attpropositionen inte innehåller några förslag om promilleregler.Om regeringen låtit utreda frågan skulle det hainneburit att lagstiftning om promilleregler kunnat vara i kraftredan i sommar. Enligt motionären riskerar man nu ytterligare eneller två somrar med intensiv båttrafik utan några regler ompromillegränser. I motionen yrkas ett tillkännagivande om enskyndsam utredning och lagförslag i avsikt att senast till nästasommar ha promilleregler till sjöss (yrkande 1).I motion L19 av () anförs att det finns ettstarkt opinionsstöd för en lagstiftning som likställeronykterhet till sjöss med onykterhet i vägtrafiken när detgäller promilleregler. Tekniska kontrollmöjligheter har dessutomförbättrats radikalt genom att luftutandningsprov kan användas ipraktiken. Enligt motionären borde detta ha avspeglats ipropositionen genom ett bestämt uttalande om inriktningen av denutredning som förordas. I motionen yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om attdet fortsatta utredningsarbetet bl.a. skall inriktas på förslagom promilleregler (yrkande 1).Som utskottet framhöll vid behandlingen av bl.a. enmotion om påföljden vid onykterhet till sjöss (se bet. LU1987/88:23) är alkoholförtäring i samband med sjötrafik inteförenlig med de krav sjölivet ställer och leder till ökaderisker för allvarliga olyckor. har antaletfritidsbåtar ökat kraftigt, och trafiken på vattnet har därmedkommit att bli allt tätare. Till bilden hör också att mångafritidsbåtar numera utrustas med starka motorer som medger attbåtarna framförs i hög hastighet. Det kan numera med fog hävdasatt särskilt trafikförhållandena tillsjöss alltmer kommit att likna dem på våra vägar. Båtlivetställer därför högre krav än tidigare på reaktionssnabbhet, gottomdöme och andra för säkerheten viktiga egenskaper. mening har utvecklingen medfört att betydelsen avnykterhet till sjöss ökat i väsentlig mån.Överväganden av denna art föranledde utskottet att våren 1988uttala att man i högre grad än förr måste inskärpa kravet pånykterhet till sjöss. Utskottet hänvisade till att högstadomstolen 1987 avgjort mål om ansvar enligt 325 §sjölagen (NJA 1987 s. 237) anfört att det med hänsyn tillnöjesbåtstrafikens starka utveckling fanns anledning att sesträngare än tidigare på brottslighet av nu ifrågavarande slag.I målet ansåg dock högsta domstolen att den åtalade gärningeninte var av så allvarlig natur från sjösäkerhetssynpunkt attfängelse borde ifrågakomma. Enligt utskottet avvek en sådanpraxis i fråga om påföljdsvalet som kommit till uttryck i domeni väsentlig mån från vad som tillämpades för rattfylleri, därfängelse var normalstraffet och böter utdömdes endast i renaundantagsfall. Det anförda ledde utskottet till att man bordeöverväga om inte en strängare syn på onykterhet till sjöss bordekomma till uttryck genom en ändring av 325 § sjölagen så attbestämmandet av påföljd för brottet närmare anpassades till vadsom gäller enligt trafikbrottslagen. Vid en sådan anpassningmåste emellertid, fortsatte utskottet, hänsyn tas till attsjölagens bestämmelse har betydligt vidsträcktaretillämpningsområde än trafikbrottslagens. Sålunda gäller regelni sjölagen inte endast den som för fartyget utan också andrapersoner som utför viktiga uppgifter ombord. Vidare är desstillämpningsområde inte inskränkt till motordrivnafortskaffningsmedel utan omfattar även andra farkoster, t.ex.segelbåtar och roddbåtar. Också i övrigt måste skillnadernamellan förhållandena till lands och till sjöss beaktas.Utskottet påpekade härvidlag bl.a. att det till sjöss ofta kanuppkomma situationer då det får anses mindre straffvärt attnågon fört båt i alkoholpåverkat tillstånd. Ett betydandeutrymme för utdömande av böter som påföljd vid onykterhet tillsjöss liksom eljest för en nyanserad bedömning av varje enskiltfall måste således finnas även i fortsättningen. Utskottet ansågatt det borde ankomma på regeringen att i lämpligt sammanhangnärmare överväga spörsmålet och lägga fram förslag tillerforderliga ändringar i sjölagen. Det anförda gav somsin mening regeringen till känna.Regeringens nu framlagda förslag till straffbestämmelser omsjöfylleri ligger helt i linje med vad utskottet anförde år1988. Genom att onykterhet till sjöss delas in i två graderkommer det således till klart uttryck att vissa gärningar börbedömas strängare än och föranleda annan påföljd änböter. innebär förslaget att det kommer att finnasutrymme för en nyanserad bedömning i varje enskilt fall avpåföljdsfrågan. Utskottet vill vidare peka på att förslaget ipropositionen innebär en skärpning även så till vida attförutsättningarna för ansvar vidgas. Som tidigare berörts skalldet nämligen efter mönster av trafikbrottslagen i fortsättningenvara tillräckligt att någon varit så påverkad att det kan antasatt han inte på ett betryggande sätt kunnat fullgöra sinaåligganden. Enligt utskottets mening ligger det också ettsärskilt värde i att bestämmelserna i trafikbrottslagen fåtttjäna som förebild för de föreslagna ändringarna i sjölagen.Genom en sådan lagstiftningsteknik markeras att dengrundläggande synen på trafiknykterhetsbrott till sjöss och tilllands är enhetlig och att samma principiella krav på nykterhetuppställs för landtrafiken och sjötrafiken.När det gäller motionärernas önskemål om promilleregler delarutskottet departementschefens uppfattning att det för närvarandesaknas ett tillräckligt beredningsunderlag för att sådanabestämmelser skall kunna införas i sjölagen. Med hänsyn till vadsom anförs i propositionen utgår utskottet från att direktivenför utredningen på området kommer att utformas så att arbetetinriktas på frågan om en promillereglering. En lagstiftning ompromillegränser till sjöss är emellertid förenad med åtskilligasvårigheter, vilka bl.a. har samband med att förhållandena tillsjöss i väsentlig mån avviker från dem till lands. Som tidigarenämnts har sjölagens trafiknykterhetsbestämmelse ett betydligtmer vidsträckt tillämpningsområde än trafikbrottslagens. Det ärenligt utskottets mening varken lämpligt eller motiverat attregler om promillegränser får omfatta samtliga fartyg isjölagens mening eller alla de ombordvarande som den nuvarandetrafiknykterhetsbestämmelsen kan tillämpas på. Också andraskillnader mellan trafikförhållandena till lands och till sjössmåste beaktas liksom övervaknings- och kontrollaspekterna.Åtskilliga avgränsningsproblem m.m. måste alltså lösas innansjölagen kan tillföras bestämmelser om promillegränser.Med anledning av vad som anförs i motionerna vill utskottet isammanhanget påpeka att avsaknaden av promilleregler i sjölageninte innebär att alkoholhalten i den misstänktes blod ellerutandningsluft skulle sakna betydelse vid tillämpningen av denya bestämmelserna om sjöfylleri. Som framhålls avdepartementschefen är det en fördel om det i förundersökningarnafinns tillgång till analysbevis om alkoholhalten. I de fall däranalysresultatet visar att alkoholhalten uppgått till 1,5 iblodet resp. per liter utandningsluft tordegärningsmannen -- med hänsyn till vad som är känt om alkoholensinverkan på människan -- i allmänhet få anses ha varit såavsevärt påverkad av alkohol att ansvar för grovt sjöfylleri kanvara motiverat. Avsevärd påverkan kan emellertid, som påpekas ipropositionen, föreligga även vid lägre alkoholhalter. Vidbedömningen av om brottet skall anses som grovt måste dock ocksåandra omständigheter än graden av påverkan vägas in. Det börvidare framhållas att även om gärningsmannen inte varit avsevärtpåverkad förhållandena likväl kan vara sådana att sjöfyllerietskall anses som grovt.Enligt utskottets mening får önskemålet i motion L19 yrkande 1anses i huvudsak tillgodosett genom vad utskottet ovan anförtangående inriktningen av utredningsarbetet rörandepromilleregler. Några uttalanden härutöver i enlighet medönskemålen i motionerna L21, L22 yrkande 1, L901, L903, L904,L911 yrkande 1, L915 och L916 anser sig utskottet inte böragöra. I det sagda ligger också att utskottet inte kan ställa sigbakom kravet i motion L23 i denna del på ett omedelbartinförande av promilleregler i sjölagen. Utskottet avstyrkeralltså bifall till samtliga de nämnda motionsyrkandena.Frågor som gäller påföljden för sjöfylleri och grovtsjöfylleri tas upp i två motioner. I motion L23 av GöranEricsson (m) anförs att sjöfylleri måste anses som betydligtallvarligare än rattfylleri och i motionen yrkas (delvis) attriksdagen beslutar att straffet för sjöfylleri skall vara bötereller fängelse i högst och för grovt sjöfylleri fängelselägst och högst två år.I motion L20 av () yrkas att skallslå fast att normalpåföljden för grovt sjöfylleri skall varafängelse. Motionären anför att om inte gör någrauttalanden i enlighet med yrkandet kommer reformen vad gällersjöonykterhet att få samma konsekvenser som reformen avtrafikbrottslagen, dvs. en lindring av straffen för dem som körmed hög alkoholhalt i blodet.Som utskottet tidigare framhållit bör en enhetlig grundsynprägla utformningen av trafiknykterhetsbestämmelserna itrafikbrottslagen och de motsvarande reglerna i sjölagen. Ilinje härmed anser utskottet liksom departementschefen att sammaprinciper för påföljdsbestämningen bör gälla vid onykterhet tillsjöss som rattfylleri.