bet · GF01SoU3 · 1991-11-14 00:00:00 — Enligtmotionärerna bör kommunernas anställningsvillkor vad gällernärståendevården ses över i syfte att få till stånd merlikartade och generösa anställningsförhållanden.I motion 1990/91:So221 av m.fl. (mp)hemställs att beslutar att ekonomisk ersättning gestill barnkooperativa föräldrahem (yrkande 1). Mångamänniskor med gamla föräldrar skulle vara beredda och hamöjlighet att avsätta regelbundet för att hjälpa tillatt ta hand om sina föräldrar. Motionärerna anser att det börskapas möjligheter att bilda barnkooperativa föräldrahem. Sammastatsbidrag bör utgå för denna vårdform som för ålderdomshemeller . I motionen begärs också tillkännagivande tillregeringen om att vid vård av anhörig ekonomisk kompensationmotsvarande anställning inom skall utges somersättning för inkomstbortfallet (yrkande 2) och om attbehovet av anhörigvård skall prövas enligt samma principer sombehovet av hemtjänst (yrkande 3).I motion 1990/91:So335 av m.fl. (fp)yrkas att ger regeringen till känna vad i motionenanförts om frivilliga sociala insatser (yrkande 1).Motionärerna anför att frivilliga, ideella insatser har en givenplats som komplement i det svenska samhället. Däremot saknasofta en gemensam uppfattning om rollfördelningen i samarbetetmellan professionella och frivilliga krafter. Det är viktigt attsnabbt hitta lösningar hur det frivilliga arbetet skallorganiseras.I motion 1990/91:So527 av m.fl. (m) yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om enskildas, kyrkans och organisationernasinsatser i vård och omsorg om de Alzheimer- och demenssjuka(yrkande 1) samt vad i motionen anförts om att sådanverksamhet bör stödjas även ekonomiskt (yrkande 2).Motionärerna vill peka på värdet av organisationers ochenskildas insatser i vården av Alzheimer- och demenssjuka ochatt statligt stöd bör ges till sådan verksamhet även ifortsättningen.BakgrundPropositionen (1987/88:176) om äldreomsorgen inför90-talet (s. 94) behandlade ingående stödet till närståendevårdare. I propositionen uttalades att kommuner och landstingbör anställa de närstående i yrkesaktiv ålder som frivilligtvill göra en vårdinsats . Till denärståendevårdare som är ålders- eller förtidspensionärerrekommenderades i stället för anställning ett kontantbidrag frånkommunen eller landstinget.1989 års handikapputredning har behandlat frågan omhandikappades möjlighet att välja vårdare m.m.Tidigare behandlingUtskottet har tidigare behandlat frågan om anhörigvårdaressituation. I betänkandet 1990/91:SoU1 konstaterade utskottetatt handikapputredning behandlar frågan om dehandikappades möjlighet att välja vårdare m.m. Senastbehandlades frågan i betänkandet 1990/91:SoU11. Utskottetkonstaterade då att inte lägger hinder i vägenför kommunerna att anställa anhörigvårdare. Utskottet framhöllockså vikten av att de anhörigas insatser tas till vara och attde anhöriga får samhällets stöd genom ersättning för arbetet ochsamma sociala trygghet som andra. När det gäller ersättningentill äldre som gör väntjänster erinrade utskottet om sitttidigare uttalande om att deras engagemang och omtanke måste tastill vara och att äldre kan göra viktiga insatser för andraäldre.I betänkandet SoU 1987/88:15 framhöll utskottet att bådesocialtjänstlagen och hälso- och sjukvårdslagen understrykervikten av att kommuner och landsting samverkar med andrasamhällsorgan, organisationer och enskilda. På många håll ilandet söker de båda huvudmännen stimulera de frivilligaorganisationernas arbete. Utskottet framhöll att av rapportenFrivilliga insatser för de äldre (redovisar1986:1) framgår att en omfattande frivillig verksamhetförekommer där pensionärer stödjer andra pensionärer.Medarbetarna i den frivilliga verksamheten får i allmänhet ingenersättning för sitt arbete. Däremot ersätts ibland löpandekostnader för t.ex. resor. Utskottet anförde att engagemangetoch omtanken hos grannar, vänner eller andra frivilliga måstetas till vara inom äldreomsorgen. Äldre kan, anförde utskottet,göra viktiga insatser för andra äldre. Detsamma ansåg utskottetgällde i fråga om organisationers verksamhet.Utskottets bedömningUtskottet har vid ett flertal olika tillfällen framhållitvikten av att de anhörigas insatser tas till vara och attanhöriga får samhällets stöd genom ersättning för arbetet ochsamma sociala trygghet som andra. Utskottet vill också erinra omsitt uttalande att engagemanget och omtanken hos grannar, vänneroch andra frivilliga måste tas till vara inom äldreomsorgen.Utskottet konstaterar att handikapputredning harbehandlat frågan om handikappades möjlighet att välja vårdarem.m. bör, enligt utskottets mening, inte föregriparegeringens kommande förslag i frågan om närståendevård.Motionerna So221 (mp) yrkandena 1--3, So335 (fp) yrkande 1,So446 (c) yrkandena 6 och 7 och So527 yrkandena 1 och 2 avstyrksdärmed.DemenssjukvårdMotionerI motion 1990/91:So206 av m.fl. (m) begärsett tillkännagivande till regeringen om vad i motionen anförtsom nödvändigheten av att den svenska hälso- ochsjukvårdspolitiken bättre anpassas till de ålderssjukas behov(yrkande 6) samt vad som anförts om behovet av länsvisa, fördiagnostik och utredning av ålderssjukdomar ochdemensliknande tillstånd ansvariga, utredningsavdelningar(yrkande 8). Motionärerna begär också tillkännagivande ombehovet av ökade forskningsinsatser i fråga om demenssjukdomaroch demensliknande tillstånd (yrkande 9).I motion 1990/91:So527 av m.fl. (m) begärsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av kuratorer för demenssjuka,särskilt i större kommuner och tätorter (yrkande 3).Tidigare behandlingI utskottets betänkande 1990/91:SoU11 behandlades enmotion om demenssjukvården. Utskottet anförde att det delademotionärens grundläggande uppfattning att de demenssjuka tidigtbör bli föremål för kvalificerad utredning. Utskottet erinradeom att utskottet i olika sammanhang har betonat att det ärnödvändigt med flexibla lösningar när det gäller vård och boendeför människor med demens. Utskottet har också framhållit viktenav samverkan mellan hälso- och sjukvård och socialtjänst när detgäller uppbyggnaden av nödvändiga resurser för vård och boendeför dementa. Utskottet vidhöll denna inställning liksom sintidigare uppfattning att det bör ankomma på hälso- ochsjukvårdshuvudmännen att avgöra vilken organisation som bäst kantillgodose kraven på tidig och kvalificerad utredning för dedemenssjuka. Utskottet förutsatte att kunskaper för utredningoch diagnostik av sådana patienter finns i varje län. Vad gällerbehovet av regionala centra för forskning m.m. vidhöll utskottetsin tidigare uppfattning att inte borde ta ställningtill var forskningen på detta område borde bedrivas. Utskottetansåg att något tillkännagivande från till regeringeninte behövdes. Utskottet avstyrkte motionen. )Utskottets bedömningUtskottet konstaterar att regeringen i regeringsförklaringenbl.a. uttalat att arbetet med att skapa värdiga villkor förgamla och sjuka nu måste intensifieras. Bättre förutsättningarskall, enligt regeringen, skapas för att nya former av vård ochomsorg snabbt skall kunna växa upp. Utskottet vill inteföregripa regeringens kommande förslag på området. MotionernaSo206 (m) yrkandena 6, 8 och 9 och So527 (m) yrkande 3 avstyrksdärför.Förtroendenämndens ansvarsområdeMotionerI motion 1990/91:So208 av och (s) yrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om att den socialahemtjänstens verksamhet bör ingå i den kommunalaförtroendenämndens ansvarsområde.BakgrundSedan den 1 juli 1980 finns i varje landstingskommun på försöken eller flera förtroendenämnder som skall förmedla informationoch ge stöd och hjälp i olika former till patienterna. t.ex. finner att en patient behöver vård skall denmedverka till att sådan vård lämnas. Den skall verka för attpatienternas rättigheter tas till vara och deras integritetskyddas. Nämnden har även till uppgift att för de ansvarigapåpeka eventuella behov av resurser inom ett visst område.Skyldigheten omfattar enbart hälso- och sjukvården enligt hälso-och sjukvårdslagen.I proposition 1990/91:14 om ansvaret för service och vårdtill äldre och handikappade m.m. anfördes att frågan omförtroendenämnder inom den kommunala hälso- och sjukvården bordetas upp i anslutning till att ställning tas till frågan ompermanentning och utbyggnad av nu gällande lagstiftning omlandstingskommunala förtroendenämnder. Utskottet anförde ibetänkandet 1990/91:SoU9 att utskottet inte hade något atterinra mot vad som anförts i propositionen.Frågan bereds i regeringskansliet.Frågan om förtroendenämnder liksom frågan om patientombudsmanbehandlas också i ett kommande betänkande om hälso- ochsjukvårdsfrågor.Utskottets bedömningUtskottet konstaterar att frågan om de landstingskommunalaförtroendenämnderna bereds i regeringskansliet.Utskottet vill inte föregripa regeringens kommande förslag.Motion So208 (s) avstyrks därför.Avgiftssystemen inom vissa delar av och denkommunala hälso- och sjukvårdenMotionerI motion 1990/91:So271 av Margó m.fl. (v)yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om villkor för att ta uthelinackorderingsavgifter i äldreomsorgen (yrkande 3).När sjukhemmen överförs till kommunerna skall det bli möjligtför kommunerna att ta ut avgifter som vid annat boende medhelinackordering. Motionärerna anser att bör uttalaatt helinackorderingsavgift inom äldreomsorgen bara skalltillämpas då det gäller eget boende. Motionärerna begär vidareett tillkännagivande till regeringen om att hemtjänsttaxorna börvara lika i kommunerna (yrkande 5). Motionärerna anför atteftersom taxor och avgifter har nästan lika stor betydelse sompensionens storlek för pensionärernas ekonomi bör avgifternavara lika i kommunerna. Variationerna mellan kommunerna är idagsläget mycket stora.I motion 1990/91:So206 av m.fl. (m) begärsett tillkännagivande till regeringen om att taxor till socialhemtjänst inte bör inkomstprövas (yrkande 7). Motionärernaanför att reglerna för pensionstillskott, skatt och KBT ofta germarginaleffekter på av en pensionsökning. Ärdessutom hemhjälpstaxan differentierad kan situationen bliorimlig. Det är vidare otillfredsställande med en storavgiftsvariation mellan kommunerna. En enhetstaxa är den bästataxeformen.BakgrundKommunernas och landstingens uttag av avgifter från enskildaskiljer sig åt när det gäller olika former av service och vård.För hälso- och sjukvårdens del finns den grundläggandebestämmelsen i 17 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). Denmedger sjukvårdshuvudmannen att ta ut vårdavgifter enligtgrunder som huvudmannen bestämmer, i den mån inte något annat ärföreskrivet.I den öppna hälso- och sjukvården har det tidigare systemetmed statligt reglerade patientavgifter förändrats fr.o.m. den 1januari 1991. Förändringen innebär att sjukvårdshuvudmännensjälva får fastställa avgiften vid öppen hälso- och sjukvård.För personer med omfattande behov av sjukvård och läkemedelfinns ett särskilt högkostnadsskydd. Genom detta uppnåskostnadsbefrielse för den enskilde när hans sammanlagda utgifterför öppenvård och läkemedel av tolv månaderuppgått till . Systemet ger sjukvårdshuvudmännenmöjlighet att besluta om ett högkostnadsskydd som inträder vidett lägre belopp än 1 500 kr.Bestämmelser om uttag av avgifter inom den slutna sjukvårdenfinns i lagen (1962:381) om allmän försäkring. Enligt dessaskall , för som en person med helålderspension får sjukhusvård, ta ut en avgift som utgör entredjedel av pensionen räknat per dag, dock högst . Detsamma gäller för den som har helförtidspension och som förtidspensionär erhållit sjukvård under365 dagar. Den enskilde pensionären har möjlighet att helt ellerdelvis befrias från avgiften om det finns särskilda skäl medhänsyn till hans ekonomiska förhållanden och behov av medel tillbostad eller särskilda rehabiliteringsinsatser. Genom beslut avriksdagen är systemet med ett avgiftsfrittår för förtidspensionärer avskaffat, varför även dessa omfattasav nämnda avgiftssystem.För försäkrade som är berättigade till sjukpenning skallavdrag göras från sjukpenningen för med sjukhusvårdmed , dock högst en tredjedel av sjukpenningens belopp.Av 35 § socialtjänstlagen framgår att varje kommun får ta utskäliga avgifter enligt de grunder kommunen själv bestämmer förbl.a. färdtjänst, social hemhjälp, boende i och annanliknande social tjänst. Avgifterna får dock inte överstigakommunens självkostnader.Av 35 § socialtjänstlagen skall avgifter som avserhelinackordering i för äldre bestämmas så, att deboende förbehålls tillräckliga medel för sina personliga behov.Regeringen meddelar ytterligare föreskrifter om sådana avgifter.I 46 § socialtjänstförordningen (1981:750) föreskrivs attendast den enskildes egna inkomster får läggas till grund föravgiften för helinackordering i . Det belopp som skallförbehållas den enskilde bestäms på det sätt som anges i 47 och48 §§. Av 47 § följer att den enskildes förbehållsbelopp skallmotsvara av folkpensionen för en ogift ålderspensionärjämte pensionstillskottet. Enligt 48 § skall förbehållsbeloppet,om den enskilde har inkomster som är större än detfolkpensionsbelopp som nämns i 47 §, höjas med ett belopp sommotsvarar av skillnaden mellan de sammanlagda inkomsternaefter avdrag för skatt och det nämnda folkpensionsbeloppet.På grundval av propositionen om ansvaret för service och vårdtill äldre och handikappade m.m. har beslutats om ändringar ibl.a. 35 § socialtjänstlagen och 46 § socialtjänstförordningenav innebörd att begreppet utgår ochinryms under det vidare begreppet särskild boendeform förservice och omvårdnad. Regeringen har bemyndigats att meddelaföreskrifter om avgifter vid de sjukhem och andravårdinrättningar som enligt lagen övertas av kommunerna.Den förutvarande regeringen har uppdragit åt en särskildutredningsman att redovisa förslag till system som ger merenhetliga och rättvisa avgiftsregler inom dels de särskildaboendeformerna för service och omvårdnad för äldre människor,dels social hemhjälp och hemsjukvård. Inriktningen av ettframtida avgiftssystem bör, enligt direktiven, innebära att ettsådant kan medge att avgifterna för t.ex. boende med service ochomvårdnad skall kunna variera beroende på insatsernas kvalitet.Utredaren bör även bedöma behovet av åtgärder för att minskaspännvidden i avgiftsuttag kommunerna emellan. Utredarens arbetebör vara slutfört senast den 1 mars 1992.Vidare har handikapputredning fått i uppdrag attanalysera och bedöma vilka effekter avgiftssättningen inomhandikappområdet får för funktionshindrade med omfattande behovav insatser. har fått till uppgiftatt analysera de kommunala avgifternas roll som styrinstrumentoch finansieringskälla. har i uppdrag att göraen allmän översyn av systemet med kommunala bostadstillägg.Avgiftsutredningen skall göra en samlad översyn av principernaför avgiftsuttag inom det kommunala området. harsocialtjänstkommittén tillsatts som har till uppgift att göra enallmän översyn av socialtjänstlagen.Tidigare behandlingUtskottet behandlade frågan om avgifter vid sjukhemmen isamband med Ädelreformen i betänkandet 1990/91:SoU9.Utskottet anförde då att ansvaret för taxesättningen vilar påkommunerna. Det pågår även ett översynsarbete inomregeringskansliet i fråga om avgifterna för kommunala tjänsterinom äldre- och handikappomsorgen. Utskottet avsåg att det iavvaktan på resultatet av pågående arbete inte fanns anledningtill något riksdagsinitiativ då det gällde utformningen avtaxorna för den sociala hemhjälpen. )Utskottets bedömningUtskottet konstaterar att det inom äldre- ochhandikappomsorgen även finns ett flertal pågående utredningarmed inriktning på avgiftsområdet. Det pågåendeutredningsarbetet bör enligt utskottet avvaktas. Utskottetavstyrker därför motionerna So271 (v) yrkandena 3 och 5 ochSo206 (m) yrkande 7.Äldre invandrareMotionerI motion 1990/91:So265 av och () begärs ett tillkännagivande till regeringenom vad i motionen anförts om äldre invandrares speciellaomsorgsbehov. Motionärerna anför att antalet äldre invandrareblir allt fler och att deras omsorgsbehov ofta kompliceras avatt deras svenska språkkunskaper är bristfälliga ellerbortglömda. Situationen skulle avsevärt förbättras om deomsorgsbehövande betjänades av tvåspråkig personal som behärskarderas modersmål. Detta gäller såväl inom som isärskilda boendeformer såsom gruppboende, serviceboende,ålderdomshem och sjukhem. Ansvaret för att äldre invandraresspeciella behov tillgodoses åvilar kommunerna. Motionärernaanför att det speciellt är den uppsökande verksamheten sombrister. Motionärerna anför vidare att det är viktigt att äldreinvandrares speciella behov uppmärksammas i såvälgrundutbildning som vidareutbildning för personal inomäldreomsorgen.I motion 1990/91:So333 av m.fl. (fp)begärs ett tillkännagivande till regeringen om vad i motionenanförts om äldre invandrare (yrkande 3). Motionärerna anföratt äldre invandrare som drabbas av åldersdemens ofta förlorarsin svenska språkkunskap och återgår till att bara förståhemspråk. Det är därför viktigt att öka valfriheten för dennagrupp. Detta innebär bl.a. att äldre invandrare skall hamöjlighet, att om de så önskar, bo nära andra personer med sammakulturella bakgrund på ålderdomshem, i eller sjukhem.Kommuner och landsting bör försöka att tillmötesgå dessaönskemål.BakgrundI proposition 1987/88:176 om äldreomsorg inför 90-taletframhölls att de äldre invandrarna måste uppmärksammas. Antaletäldre invandrare kommer att fördubblas inom de närmaste 15--20åren, vilket kommer att ställa nya och annorlunda krav påsamhällets äldreomsorg. Kommuner och landsting måste ta hänsyntill olika invandrargruppers etniska, språkliga och kulturellasärdrag. Det är viktigt att , där det behövs, harpersonal med särskild kultur- och språkkompetens för arbetetbland äldre personer med annan etnisk bakgrund. Det uttaladesockså att det vid planering och utveckling av nya boende- ochvårdformer finns anledning att särskilt beakta behoven bland deäldre invandrarna.Socialstyrelsen har tillsammans med statens invandrarverk påuppdrag av den förra regeringen kartlagt de äldre invandrarnasbehov av vård och omsorg. Rapporten mångkulturelläldreomsorg som just publicerats fastslår att det allraviktigaste nu är att öka medvetenheten om de äldre invandrarnasförhållanden och behov. I kommuner och landsting måste service,omsorg och vård organiseras så att personalens kompetens bättretas till vara, inte minst genom att man använder sig av denflerspråkiga personalen i arbete med sina landsmän.Invandrarorganisationer och samfund är en nästanoprövad partner i äldreomsorgen. Rapporten föreslår därför attnya former för samarbete prövas. T.ex. kan organisationerna ochde olika religiösa samfunden vara med och delta iinformationsarbete och väntjänst samt ordna olikadagverksamheter.Svenska kommunförbundet har publicerat en idéskrift om äldreinvandrares situation, Moderna pionjärer. I boken redovisasexempel från olika kommuner på insatser som gjorts för äldreinvandrare.Socialstyrelsen och kommer medrapporterna som underlag att genomföra ett antal konferenserunder för att stimulera kommunerna till insatser föräldre invandrare.Tidigare behandlingDen nämnda propositionen om äldreomsorg och motioner medanledning av denna behandlades av utskottet i betänkandet1988/89:SoU6. Utskottet anförde att invandrarnas situationskulle uppmärksammas och att det var av mycket stor betydelseatt de invandrarpolitiska och socialpolitiska målen kundeuppfyllas också när det gäller äldre invandrare.Utskottet behandlade också frågan om äldre invandraressituation i betänkandet 1990/91:SoU9. Utskottet vidhöll dåsin tidigare uppfattning att det är angeläget att de äldreinvandrarnas situation uppmärksammas. Utskottet anförde att detvar positivt att de ansvariga myndigheterna var engagerade ifrågan och att det var angeläget att projektkunde leda till konkreta resultat.Utskottets bedömningSocialstyrelsen och invandrarverket har till regeringennyligen redovisat rapporten mångkulturell äldreomsorg medförslag till insatser för äldre invandrare. harSvenska kommunförbundet publicerat en idéskrift om äldreinvandrares situation, Moderna pionjärer. Socialstyrelsenoch kommer med rapporterna som underlagatt genomföra ett antal konferenser för attstimulera kommunerna till insatser för äldre invandrare.Mot denna bakgrund bör enligt utskottets mening integöra några uttalanden i frågan om äldre invandrare. MotionernaSo265 (s) och So333 (fp) yrkande 3 avstyrks därför. beträffande valfrihet ochsjälvbestämmandeatt avslår motionerna 1990/91:So206 yrkandena 1, 3,4 och 5, 1990/91:So271 yrkande 2, 1990/91:So305, 1990/91:So441yrkande 3, 1990/91:So443 yrkandena 5, 6 och 7, 1990/91:So446yrkandena 5, 8 och 9 och 1990/91:So527 yrkande 4,2. beträffande äldres hälsaatt avslår motionerna 1990/91:So335 yrkande 2 och1990/91:So271 yrkande 1,3. beträffande närståendevårdatt avslår motionerna 1990/91:So446 yrkandena 6 och7, 1990/91:So221 yrkandena 1--3, 1990/91:So335 yrkande 1 och1990/91:So527 yrkandena 1 och 2,4. beträffande demenssjukvårdatt avslår motionerna 1990/91:So206 yrkandena 6, 8och 9 och 1990/91:So527 yrkande 3,5. beträffande förtroendenämndens ansvarsområdeatt avslår motion 1990/91:So208,6. beträffande avgiftssystemen inom vissa delar avsocialtjänsten och den kommunala hälso- och sjukvårdenatt avslår motionerna 1990/91:So206 yrkande 7 och1990/91:So271 yrkandena 3 och 5,7. beträffande äldre invandrareatt avslår motionerna 1990/91:So265 och1990/91:So333 yrkande 3.Stockholm den 14 november 1991På socialutskottets vägnarSten SvenssonI beslutet har deltagit:Sten (), (), (),(), (), (),(nyd), (), (),(), My (), (),(), () och AnnaCorshammar-Bojerud (c). Sammanfattning1Motioner1Utskottet4Omsorg och boende4Valfrihet och självbestämmande i omsorgen4Utveckling av boendeformerna6Äldres hälsa9Närståendevård10Demenssjukvård12Förtroendenämndens ansvarsområde13Avgiftssystemen inom vissa delar av och denkommunala hälso- och sjukvården14Äldre invandrare17Hemställan19