bet · GE01FiU21 · 1991-03-26 00:00:00 — Då det dessutom i december 1988tillkommit ett nytt ungdomsbosparsystem knutet till banker ochsparkassor finns det än mindre anledning att biträda den avmotionärerna föreslagna lösningen. Med det anförda avstyrkerutskottet motionerna Fi601 (m), Fi602 (m) yrkande 6 och Fi607(m).StartsparandeI motionerna Fi602 av m.fl. (m) ochFi610 av m.fl. (fp) föreslås också att enny sparform, kallad startsparande, införs för barn ochungdom.Enligt den lösning som skisseras i motion Fi602 (m) skallföräldrar och släktingar vardera kunna sätta in upp till5000kr. på barns bankkonton som är spärrade föruttag intill . Gåvoskatt utgår inte på sådanainsättningar, men någon form av tak bör dock övervägas. Allavkastning på kontot bör vara skattefri medleninte får disponeras. I motion Fi610 (fp) anges ingenbeloppsgräns för insättningarna. I denna motion förordas ocksåatt avkastningen skall beskattas med samma skattesats som gällerför individuella pensionsförsäkringar, dvs. 15 procent.Utskottet får med anledning härav anföra följande. Moderatasamlingspartiet och liberalerna har under en följdav år förespråkat att startsparande införs. Ursprungligen vardenna sparform tänkt att premieras genom att någon gåvoskattinte skulle utgå på insättningarna och genom att avkastningenhelt eller delvis skulle undantas från skatt.Vid ingången av 1991 höjdes grundavdraget vidgåvobeskattningen . Tvåföräldrar kan därmed överföra . till vart ochett av sina barn utan att gåvoskatteplikt föreligger. Därmedhar ett av de villkor som ursprungligen var tänkt att bära uppstartsparandet blivit tillgodosett. Vid samma tidpunktavskaffades också den nedre åldersgränsen i allemanssparandet.Eftersom högsta tillåtna månadsinsättning i allemanssparandetnumera är . har föräldrar och andra anhöriga möjlighetatt för ett barns räkning spara /år i ettskattepremierat sparande utan att gåvoskatt utgår. mening är det med hänsyn härtill inte påkallat att nuinföra sparformer för barn och ungdomar av det slag som förordasi motionen. Utskottet avstyrker därför motionerna Fi602 (m)yrkande 3 och Fi610 (fp) yrkande 7.Antalet andelsägare i allemansfonderI motion N372 av () anförs att högstatillåtna antalet andelsdelägare i en allemansfond bör minskasfrån 150000 till 50000. En sådan förändring bör åstadkommasför att de enskilda delägarna skall få ökade möjligheter attutöva inflytande på fondernas förvaltning. Det blir då ocksåfler fonder och fler personer som kommer att sitta i fondernasstyrelser, vilket enligt motionärern kommer att bidra tillmaktspridning och pluralism.Hösten 1987 beslutade (FiU 1987/88:9, rskr. 105) attgränsen för högsta tillåtna antalet andelsägare i enallemansfond skulle höjas från 75 000 till 100 000. Vid dentidpunkten hade sparandet i allemansfonderna nått en sådanomfattning att man i vissa fonder börjat närma sig taket förantalet delägare. För att nya sparare skulle kunna få tillträdetill allemansfonderna måste därför ytterligare fondbolag bildasoch nya fonder sättas i gång, vilket skulle föra med sigkostnader för administration och förvaltning. En höjning avgränsen för högsta tillåtna antalet sparare innebar emellertidatt dessa kostnader kunde undvikas. Den tillströmning av spararesom skedde gjorde att (1988/89:FiU30, rskr. 327) ånyo beslutade justera den övregränsen för antalet andelsägare, till 150000personer.Erfarenheterna av de beslutade höjningarna av högsta antaletandelsägare har varit goda. Några påtagliga inskränkningar iinflytandet från andelsägarna har inte påvisats. Höjningarna harmedfört att kostnader för administration och förvaltning harkunnat begränsas, vilket bidragit till att öka avkastningen påspararnas insättningar. Det finns därför enligt utskottetsmening inte några skäl för att överväga en sänkning av högstatillåtna antalet andelsägare i en allemansfond. Motion N372yrkande 1 bör därför avslås av riksdagen.Avveckling av spardelegationenI budgetpropositionen föreslås att spardelegationen skallavvecklas och att vissa frågor som ombesörjts av delegationenskall föras över på andra myndigheter. Så t.ex. kan enligtpropositionen marknadsföringen av allemansspar överlåtas åtriksgäldskontoret resp. fondbolagen. På motsvarande sättföreslås att ansvaret för den information som spardelegationentagit fram om avkastning och villkor för olika sparformer skallföras över till bankinspektionen.Det senare förslaget avvisas i motion Fi602 av LarsTobisson m.fl. (m). Motionärerna ser den tilltänktauppgiftsöverföringen som en bristande tilltro tillmarknadshushållningen. Enligt deras mening är det en naturliguppgift för konkurrerande kreditinstitut att informera om olikaspar- och avkastningsvillkor.Utskottet har i annat sammanhang (1990/91:FiU18) redantillstyrkt förslaget att skall ta överansvaret för marknadsföringen av allemansspar. Utskottet delarföredragandes uppfattning att någon form av objektiv informationom villkoren för olika sparformer alltjämt bör tas fram ioffentlig regi. För den enskilde spararen har marknaden med årenblivit alltmer svåröverblickbar. Kreditinstitutensmarknadsföring inriktas i första hand på att lansera nyaattraktiva sparformer medan informationen om försämringar sominförs för äldre sparformer får en mer underordnad plats.Utskottet tillstyrker med hänsyn härtill propositionens förslagoch avstyrker motion Fi602 (m) yrkande 2.Vissa ändringar av vinstsparandetI budgetpropositionen föreslås också vissa förenklingar itillståndsgivningen för vinstsparandet samt att beskattningen avvinster i vinstsparandet anpassas till de nivåer som gäller idet nya skattesystemet. Sålunda föreslås att skallöverlåta till regeringen att fastställa nivån på högsta tillåtnamånatliga insättning i vinstsparandet. I propositionenifrågasätter föredraganden om en sådan övre gräns försparbeloppet verkligen behövs. Han anser dock att frågan börövervägas ytterligare. Skatten på vinster i vinstsparandetföreslås bli sänkt från till som skattenföreslås utgå generellt även på de skattebefriadesmåvinsterna.Utskottet har för egen del inget att erinra mot propositionensförslag i denna del. Utskottet tillstyrker således att riksdagenantar det till betänkandet fogade förslaget till lag om ändringi lagen (1928:376) om skatt på lotterivinster. beträffande sparstimulanser och ägandespridningatt avslår motionerna 1990/91:Fi602 yrkandena 1 och7, 1990/91:Fi608 yrkande 2, 1990/91:Fi610 yrkandena 1, 2, 3, 4och 5,res. 2 (m, fp, c)2. beträffande vinstandelssystematt avslår motionerna 1990/91:Fi226,1990/91:Fi602 yrkande 8, 1990/91:Fi603, 1990/91:Fi604,1990/91:Fi605 yrkande 1 och 1990/91:Fi610 yrkande 6,res. 3 (m, fp, c)3. beträffande sparavdragatt avslår motionerna 1990/91:Fi609 och1990/91:Sk627 yrkande 17,res. 4 (mp)4. beträffande långsiktigt personligt sparandeatt avslår motionerna 1990/91:Fi602 yrkande 4,1990/91:Fi606, 1990/91:Fi608 yrkande 1 och 1990/91:Fi611,res. 5 (m,fp)res. 6 (c)5. beträffande försäkringssparandeatt avslår motion 1990/91:Fi602 yrkande 5,res. 7 (m, fp,c)6. beträffande bosparandeatt avslår motionerna 1990/91:Fi601,1990/91:Fi602 yrkande 6 och 1990/91:Fi607,res. 8 (m)res.9(fp) -motiv.res. 10(c) -motiv.7. beträffande startsparandeatt avslår motionerna 1990/91:Fi602 yrkande 3 och1990/91:Fi610 yrkande 7,res. 11 (m, fp)8. beträffande antalet andelsägare i en allemansfondatt avslår motion 1990/91:N372 yrkande 1,9. beträffande avveckling av spardelegationenatt med bifall till proposition 1990/91:100bilaga 9 i denna del och med avslag på motion 1990/91:Fi602yrkande 2 bemyndigar regeringen att vidta de åtgärder som behövsför att avveckla spardelegationen,res. 12 (m)10. beträffande vissa ändringar i vinstsparandetatt med bifall till proposition 1990/91:100bilaga 9 i denna deldels godkänner vad som förordas i propositionen omvinstsparandet,dels antar det i propositionen framlagda förslaget tilllag om ändring i lagen (1928:376) om skatt på lotterivinster.Stockholm den 26 mars 1991På finansutskottets vägnarHans GustafssonNärvarande: (), (), RolandSundgren (s), (), (), Per OlofHåkansson (s), (), (), LisbetCalner (s), (), (), (), (), (), (), () och (). InledningenLars , och (alla m) anseratt den del av utskottets yttrande på s. 6 som börjar med "Detnya skattesystemet" och slutar med "till 1,5--2," bort haföljande lydelse:Mot denna bakgrund är det djupt olyckligt att beskattningen avkapital i samband med senare års skatteomläggningar har skärptsmed ca . Höjda skatter på boende ochpensionssparande kan väntas minska intresset för långsiktigtbundet sparande i egen bostad och inför ålderdomen. Ävenriskvilligt sparande i aktier missgynnas, framför allt genom enevig, nominell kapitalvinstbeskattning. Sparandet kan under denärmaste åren väntas få en passiv karaktär och främst ta sigformen av amorteringar på tidigare upptagna lån. En förstaanpassning till det nya skattesystemet kunde noteras redan underförsta då hushållens bruttoupplåning minskade. För1991 förutses åter en positiv om än låg sparkvot på ca 0,5%.Nästa år väntas sparkvoten stiga till 1,5--2,0%.2. Sparstimulanser och ägandespridning (mom. 1)(), (), (), RuneRydén (m), (), () och IvarFranzén (c) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 7 börjarmed "Av vad" och på s. 8 slutar med "yrkande 5" bort ha följandelydelse:Bakom den totala sparandebristen i svensk ekonomi ligger bl.a.ett allt sämre hushållssparande. -- ändafram till 1960 -- var hushållens sparande i tämligennormalt för ett utvecklat industriland, låt vara att det intenådde upp till så höga nivåer som i t.ex. och Italien.Sedan 1960-talet har det emellertid skett en trendmässignedgång.Ett sjunkande hushållssparande i kombination med ett ökandeoffentligt sparande innebär att det enskilda ägandet minskar.Det är olyckligt. Det är angeläget med ett enskilt, sprittägande. Tendensen har emellertid gått mot en allt störrekoncentration och institutionalisering av ägandet inäringslivet. Utskottet anser därför att förmögenhets- ochsparandepolitiken bör användas aktivt för att uppnå en störreägandespridning.Det enskilda ägandet är en förutsättning för en fungerandemarknadsekonomi. Omsorg om den egna egendomen, oavsett om det ärett aktieinnehav som skall förräntas, ett eget företag som skallgå med vinst, en egen bostad eller ett fritidshus som måsteunderhållas, är en grundpelare för ett samhälles möjligheter attskapa, utveckla och vårda resurser. I avsaknad av privat äganderiskeras att resurser slösas bort, egendom inte förvaltaseffektivt eller tillåts förfalla. Detta är inte till gagn förnågon.Hushållens sparande är också av betydelse i ett rentprivatekonomiskt perspektiv. Den buffert som en sparad slantinnebär ger -- som komplettering till vårasocialförsäkringssystem -- en större trygghet. Det ligger ettstort värde i detta, eftersom den enskilde då får ett ökatoberoende av företag och myndigheter. Möjligheterna att kunnamöta risker och gripa chanser i livet blir större.Hushållssparandet har också stor samhällsekonomisk betydelse.Varje ekonomi i balans måste, för att kunna upprätthålla en vissnivå av resurser och välstånd, avsätta medel för sparande ochdärmed investeringar. Det krävs således investeringar i ekonominäven om ambitionen endast skulle vara att upprätthålla nuvarandekapacitet. För att skapa nya resurser och öka välståndet behövsföljaktligen sparandet i än högre grad.Alla de skäl som utskottet nämnt, dvs. ägandespridning, bättrefungerande marknadsekonomi, privatekonomisk trygghet ochsamhällsekonomins behov, talar för att hushållens sparande måsteöka.Orsaker till det låga sparandetEnligt utskottet härrör en rad orsaker till det sjunkandesparandet från den politik som den socialdemokratiska regeringenför. Kanske viktigast bland dem är den tilltagande osäkerhet omsparandets framtida avkastning som politiken framkallat. Somexempel kan nämnas de många försämringar av aktiebeskattningensom genomförts. På samma sätt riskerar genomdrivandet avengångsskatten på pensionssparande och beslutet att kraftigthöja beskattningen av företagsanknutna vinstandelssystem attytterligare försämra sparandet.För det andra har många människor reagerat på den kraftigahöjningen av skattetrycket genom att öka upplåningen och dra nedsitt sparande för att hålla uppe konsumtionen.Den försämring som inträffat kandessutom förklaras av att avregleringen på kreditmarknaden ökattillgången på krediter för hushållen. Utskottet är föravregleringen men konstaterar också att den ökade tillgången påkrediter i kombination med höga marginalskatter gjortlånefinansierad konsumtion mindre kostsam än den annars skulleha varit.Avvägningen privat -- offentligt sparandeNär investeringarna inom näringslivet ökar, kan företagen intesjälva finansiera dessa fullt ut utan är beroende avkapitaltillförsel utifrån. Historiskt sett har dettakapitalbehov i huvudsak täckts genom ett sparandeöverskott hoshushållen. föreligger inte något sådant, och då återstårantingen att bygga upp ett sparandeöverskott i den offentligasektorn, att stimulera till ett ökat enskilt sparande ellerkapitalimport från utlandet.Utskottet anser inte att den ekonomiska politiken bör ledatill bestående överskott i den offentliga sektorn. Denna vägleder mot ett successivt överförande av ägande från den privatatill den offentliga sektorn, vilket skulle innebära enfortgående socialisering av ekonomin.Införandet av löntagarfonderna, uttaget av skatten påpensionssparande och inrättandet av den femte AP-fondstyrelsenär konkreta exempel på denna utveckling. Det nu aktuellaförslaget om ändrade placeringsregler för AP-fondens styrelserär ett annat mycket långtgående förslag i denna riktning. Taletom att pensionerna skulle kunna tryggas med större och friareplaceringsregler är fullständigt felaktigt. Den ökade avkastningsom fonderna skulle kunna ge är försumbar jämfört medpensionsutbetalningarnas storlek. Framtidens pensioner kanendast garanteras genom en hög ekonomisk tillväxt, och en sådanfrämjas inte av ett ökat offentligt ägande. bör därföravvisa ytterligare fonduppbyggnad och utvidgning av detkollektiva ägandet.En fortsättning på den inslagna vägen förutsätter ytterligareskärpt skattetryck med åtföljande negativa verkningar på viljanatt arbeta och spara. Därigenom undergrävs den enskilda sektornsproduktionsförmåga, och skattetrycket måste höjas ytterligare.Denna politik leder ekonomin in i en ond cirkel och minskarförutsättningarna för att återta sin ställning somledande välfärdsland.Vad utskottet här anfört med anledning av motion Fi610 (fp)yrkande 3 om att avvisa ytterligare fonduppbyggnad ochutvidgning av det kollektiva ägandet bör som sinmening ge till känna för regeringen.Politik för ett ökat hushållssparandeI motionerna Fi602 (m), Fi608 (c) och Fi610 (fp) beskrivs enlångsiktig politik för att gynna sparandet.Av största vikt för att stimulera till ökat hushållssparandeär en ekonomisk politik, som gynnar en stabil och god tillväxt.En avgörande förutsättning för ett högre hushållssparande ärockså att skattetrycket på hushållen sänks genom att de skattersom indirekt eller direkt belastar sparande och arbete minskar.Dessutom måste medborgarna kunna lita på att de får behålla vadde sparat.När löntagarfonderna avvecklas och deras tillgångar utnyttjassom sparstimulans, på sätt som tidigare föreslagits av deborgerliga partierna i motion 1990/91:Fi213, räknar utskottetmed en ökning av enskilda människors riskvilliga sparande ochdärigenom en kraftig ägandespridning. Dessutom kommer fondernassamlade tillgångar med största sannolikhet att överstiga detbelopp som maximalt avsatts för sparpremier. De medel somhärigenom inte tas i anspråk bör användas till forskning ochandra sparstimulerande och tillväxtbefrämjande åtgärder.Utvecklingen har visat att det inte nämnvärt går att ökahushållens sparande med hjälp av skattemässiga styråtgärder somt.ex. Utan långsiktig bindning leder sådanaarrangemang mest till att människor flyttar sparmedel från ettkonto till ett annat. Inte heller utgör den typ av påkostadeannonskampanjer som spardelegationen genomfört någon effektivsparpolitik, vilket även regeringen uppenbarligen har insett ioch med att spardelegationen nu föreslås bli nedlagd. mening bör sparandet på allemanskonto främstuppmuntras då det sker i allemansfond, dvs. i aktier.En generell ekonomisk politik som främjar varaktig tillväxtgenom skattelättnader för hushållen, återinförande av fastaspelregler och avveckling av löntagarfonderna är således deviktigaste förutsättningarna för hushållssparandetsåterhämtning. Staten bör bedriva en aktiv politik för attstimulera enskilda människors sparande och ägande. Målet börvara att hushållen skall kunna ha ett sparkapital motsvarandeden genomsnittliga årslönen för en industriarbetare.Det ligger ett stort värde i att den enskilde får en störreekonomisk trygghet och ett ökat oberoende av företag ochmyndigheter. Möjligheterna att kunna möta risker och ta chanserblir större. Den "topphuggande" förmögenhetspolitik somsocialdemokraterna bedrivit anser utskottet börersättas av en "uppbyggande" politik. En ökad sparviljaförutsätter stabila spelregler så att människor vågar sparalångsiktigt. Sparandet bör premieras -- inte motverkas.Vad utskottet här anfört om stimulanser av hushållssparandet,ägandespridning, hushållssparandets betydelse församhällsekonomin, mål för hushållssparandet och vikten avstabila spelregler för att stimulera sparande och investeringarbör med anledning av motionerna Fi602 (m) yrkandena 1och 7, Fi608 (c) yrkande 2 samt Fi610 (fp) yrkandena 1, 2, 4 och5 som sin mening ge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 1 bort ha följandelydelse:1. beträffande sparstimulanser och ägandespridningatt med anledning av motionerna 1990/91:Fi602yrkandena 1 och 7, 1990/91:Fi608 yrkande 2 och 1990/91:Fi610yrkandena 1, 2, 3, 4 och 5 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört,3. Vinstandelssystem (mom. 2)(), (), (), RuneRydén (m), (), () och IvarFranzén (c) anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 8 som börjarmed "När skatteutskottet" och slutar med "yrkande 6" bort haföljande lydelse:Regeringen genomdrev försämringar i denskattemässiga behandlingen av anställdas vinstandelar. Avsiktenmed frivilliga vinstandelssystem är att göra de anställdadelaktiga i företagens resultat, förbättra produktiviteten, ökasparandet, sprida det individuella ägandet och stärka känslan avsamhörighet inom företaget. Regeringens åtgärder på detta områdeinnebär i princip att de anställdas vinstandelar jämställs medlön. Förutom att detta synsätt är direkt felaktigt riskerar mandärigenom att förekomsten av företagsanknutna vinstandelssystemminskar.För det första är vinstandelar till skillnad från lön osäkra.Den anställde vet inte förrän i efterhand om det blir någonvinst och hur stor vinstandelen blir. För det andra kan denanställde inte disponera vinstandelen eftersom dennaär bunden . För det tredje påverkas ATP-systemetpå ett ologiskt och inkonsekvent sätt. En vinstandel belastasmed arbetsgivaravgifter vid själva avsättningen, men motsvarandeandel blir ATP-grundande först när den blirtillgänglig för den anställde och han tar upp den i sindeklaration. För det fjärde bestäms vinstandelen inte ilöneförhandlingar mellan företagsledning och fackligaorganisationer utan beslutas av ägarna i enlighet medaktiebolagslagens regler om disposition av vinsten.Utskottet anser i likhet med motionärerna attvinstandelssystem har gynnsamma effekter för samhälle,näringsliv och anställda. För att stimulera och underlätta enfortsatt utveckling av vinstandelssystem bör därför intevinstandelar beläggas med socialavgifter under förutsättning avatt bindningstiden är fem år.Vad utskottet här anfört innebär således att utskottetbiträder förslagen i motionerna Fi226 (m), Fi602 (m) yrkande 8,Fi603 (m), Fi604 (fp, m, c), Fi605 (fp) yrkande 1 och Fi610 (fp)yrkande 6.dels att utskottets hemställan under 2 bort ha följandelydelse:2. beträffande vinstandelssystematt med anledning av motionerna 1990/91:Fi226,1990/91:Fi602 yrkande 8, 1990/91:Fi603, 1990/91:Fi604,1990/91:Fi605 yrkande 1 och 1990/91:Fi610 yrkande 6 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört omvinstandelssystem,4. Sparavdrag (mom. 3)() anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 9 som börjarmed "Nuvarande regler" och slutar med "yrkande 17" bort haföljande lydelse:Utskottet vill i likhet med de gröna verka förett aktivt hushållssparande och ett breddat ägande i samhället.Utskottet anser det därför vara fel att i skattereformen helt tabort grundavdrag och sparavdrag i inkomstslaget kapital.Speciellt slog enligt utskottets mening slopandet avsparavdraget alltför hårt mot småspararna. Det borde somutskottet ser det vara möjligt att hitta en metod som ger rimliguppmuntran till småsparare utan att lämna möjlighet tillskattearbitrage.Utskottet föreslår mot denna bakgrund ett sparavdrag på 30%av den del av kapitalinkomsterna (brutto, dvs. före eventuellaavdrag i detta inkomstslag) som understiger 6000 kr.Sparavdraget skulle därmed som mest kunna utgå med ,vilket skulle ge en skatteminskning med . Detta avdrag börersätta den skattepremiering som gäller förallemanssparandet.dels att utskottets hemställan under 3 bort ha följandelydelse:3. beträffande sparavdragatt med bifall till motionerna 1990/91:Fi609 och1990/91:Sk627 yrkande 17 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört om en nytt sparavdrag för småspararei stället för skattereduktion för allemanssparandet,5. Långsiktigt personligt sparande (mom. 4)(), (), (), FilipFridolfsson (m) och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 9 börjarmed "Utskottet har" och på s. 10 slutar med "skattesystemetseffekter" bort utgå,dels att den del av utskottets yttrande på s. 10 sombörjar med "Vad beträffar" och slutar med "Fi611 (m)" bort haföljande lydelse:Enligt utskottets mening bör möjligheterna till egetpensionssparande breddas. Utöver vanligt försäkringssparandeborde det bli möjligt att spara bundet i bank på särskildapensionskonton. Bankerna har goda förutsättningar attmarknadsföra en sådan sparform till en bred allmänhet genom sinaväl förgrenade kontorsnät. Sparformen skulle också uppmuntra ochförstärka en god bank--kund-relation, vilket utskottet ser somangeläget.Såsom föreslås i motion Fi602 (m) bör pensionskontona varaspärrade för uttag intill dess att vederbörande fyllt 55 år.Därefter bör uttag få göras med högst en tiondel av detinnestående beloppet. Avsättning till pensionskonto bör få görasmed upp till ett basbelopp och vara avdragsgill mot attskattskyldighet inträder då beloppen tas ut. Även i övrigt börreglerna samordnas med vad som gäller för pensionssparande iförsäkringsbolag.Det finns som utskottet ser det skäl att pröva om det utifrånbanktekniska överväganden är möjligt att utvidgaplaceringsmöjligheterna till att omfatta även sparande i aktieroch andra värdepapper samt andelar i aktie- ochavkastningsfonder.Ett sparande av detta slag överensstämmer i flera avseendenmed de förslag om personliga investeringskonton som förs fram imotionerna Fi606 (c) och Fi608 (c).I enlighet med vad som förordas i motion Fi611 (m) bör bankeroch försäkringsbolag också utveckla nya sparformer föräldreboende och omvårdnad under ålderdomen, vilka det finnsanledning för det allmänna att skattemässigt stimulera.Vad utskottet anfört om pensionssparande i bank samt sparandeinför ålderdomen bör ges till känna för regeringen.dels att utskottets hemställan under 4 bort ha följandelydelse:4. beträffande långsiktigt personligt sparandeatt med bifall till motionerna 1990/91:Fi602yrkande 4 och 1990/91:Fi611 samt med anledning av motionerna1990/91:Fi606 och 1990/91:Fi608 yrkande 1 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört om pensionssparande ibank och sparande inför ålderdomen,6. Långsiktigt personligt sparande (mom. 4)och (båda c) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 9 börjarmed "Utskottet har" och på s. 10 slutar med "sida"bort ha följande lydelse:Utskottet får med anledning härav anföra följande.