bet · GF01SoU5 · 1991-11-14 00:00:00 — Styrelsen ansersammanfattningsvis att det finns sakliga skäl att införa skyddför såvitt nu är i fråga yrkesbeteckningen psykolog.Socialstyrelsens förslag har remissbehandlats och beredningpågår i regeringskansliet.Legitimation för socionomerMotionI motion 1990/91:So318 av m.fl. (s) begärsett tillkännagivande till regeringen om vad som anförts imotionen om legitimering av socionomer. Legitimationen är avseddsom en garanti av kvalitativ miniminivå för professionelltsocialt arbete. Motionärerna anknyter till de senaste årensdebatt om och socialarbetarna, vilkenaktualiserats av ett antal uppmärksammade och i några fall djupttragiska händelser. Debatten har, enligt motionärerna,tydliggjort svårigheterna i det sociala arbetet och de följdermissbedömningar kan få men också visat hur lätt det är attutpeka en hel arbetsgrupp som syndabockar.UtredningarI direktiven (dir. 1991:50) till den tillkalladeparlamentariska kommittén, vilken skall göra en allmän översynav socialtjänstlagen (1980:620), nämns under rubrikenÖvriga frågor bl.a. att kommittén bör förbereda en kommandeöversyn av socionomutbildningen bl.a. mot bakgrund av att den ärutsatt för stark kritik från såväl kommuner i deras egenskap avarbetsgivare som från de fackliga organisationerna.Tillsynsutredningen har i betänkandet (SOU 1991:63)Tillsynen över hälso- och sjukvården något berört personalen isocialtjänsten (s. 144 f.). Utredningen är dock för sin del inteberedd att föreslå att personalen inom i all sinyrkesutövning bör omfattas av tillsynslagen. Som skäl därtillframhåller utredningen att till övervägande delinnefattar aktiviteter som inte är att beteckna som hälso- ochsjukvård. Betänkandet remissbehandlas för närvarande.Återkallelse av läkarlegitimationMotionI motion 1990/91:So467 av m.fl. (c, s, m, fp,v, mp) begärs ett tillkännagivande till regeringen om vad somanförts i motionen om översyn av lagstiftningen om återkallelseav läkarlegitimation. Motionärerna pekar på att läkareshandlande även utanför tjänsten kan föranleda återkallelse avlegitimation. Motionärerna anser att ett så allvarligt ingreppsom att frånta en läkare legitimation måste kräva mycket starkaskäl, men det får inte leda till att läkare som människor intekan ha något förtroende för, eller till och med känner rädslainför, får ha kvar sin legitimation.BakgrundReglerna om återkallelse av legitimation finns itillsynslagens 15 §. Legitimationen kan återkallas om denlegitimerade1. varit grovt oskicklig vid utövning av sitt yrke eller påannat sätt visat sig uppenbart olämplig att utöva yrket,2. på grund av sjukdom eller någon liknande omständighet intekan utöva yrket tillfredsställande,3. begär att legitimationen skall återkallas och hinder motåterkallelse inte föreligger från allmän synpunkt.Den s.k. tillsynsutredningen har överlämnatsitt betänkande Tillsynen över hälso- och sjukvård (SOU1991:63). I betänkandet berörs bl.a. återkallelse avlegitimation, och legitimerades handlande utanföryrkesutövningen behandlas särskilt på s. 236--237. Utredningenanför följande.Eftersom ett beslut om interimistisk återkallelse avlegitimation kan leda till ett beslut om definitiv återkallelsemåste de möjliga orsakerna till återkallelsen vara desamma.Tillsynsutredningen erinrar därför om hur lagstiftaren enligtspecialmotiveringen i prop. 1978/79:220 tänkt sig att reglerna i15 § första stycket tillsynslagen bör tolkas.Att någon visat sig uppenbart olämplig för yrket är denövergripande bestämningen. Den legitimerade kan ha ådagalagtsådan olämplighet genom grov oskicklighet i yrket, t.ex. genomatt ha begått ett allvarligt misstag eller gjort sig skyldigtill flera förseelser av mindre allvarlig art. I det sistnämndafallet blir alltså summan av de mindre fallen = ett allvarligtfel = grov oskicklighet = ådagalagd uppenbar olämplighet föryrket.De nyssnämnda situationerna tar som sagt sikte på denlegitimerades handlande i yrkesutövningen. Men även i sitthandlande utanför yrkesutövningen kan den legitimerade förfarapå sådant sätt att han bedöms som uppenbart olämplig för yrket.I och för sig kan det vara fråga om en läkare, tandläkare,sjuksköterska etc., mot vilken ingen som helst anmärkning kanriktas för brister i hans eller hennes handlande i egenskap avläkare, tandläkare, sjuksköterska etc. men som förfarit påsådant sätt utanför tjänsten, att vederbörande därigenomundergrävt den tillit allmänheten har rätt att hysa till enlegitimerad yrkesutövare. Som exempel anges i propositionenett allvarligt brott mot annans hälsa. Emellertid får man häravinte föranledas att tro, att om den legitimerade begått ettsådant brott eller gjort sig skyldig till annat förfarande sommedfört allvarligt men för tredje man, så skulle saken därmedvara klar, dvs. I propositionenrekommenderas ett mer nyanserat synsätt. Där sägs:"Förhållandena i det enskilda fallet måste bli avgörande och detkrävs en samlad bedömning av alla de faktorer som inverkar pålämplighetsprövningen. Det torde endast i undantagsfall bliaktuellt att ett handlande utom yrkesutövningen medföråterkallelse enligt denna punkt. Ett olämpligt uppträdande utomyrkesutövningen kan emellertid, liksom händelser som inträffar idenna, tyda på att återkallelse enligt andra punkten bör komma ifråga", dvs. att den legitimerade på grund av sjukdom ellerliknande omständighet inte kan utöva yrket tillfredsställande.Tillsynsutredningen ifrågasätter inte detta synsätt men villbetona vikten av att patienter skall kunna känna fulltförtroende, när de vänder sig till och söker hjälp hoslegitimerade yrkesutövare. Ett sådant förtroendeförhållande harmed rätta alltid betraktats som en av grundpelarna i t.ex.relationen läkare--patient. Det måste anses allvarligt om dettaförhållande rubbas.Betänkandet remissbehandlas för närvarande.Allmänna råd om kiropraktorers verksamhetMotionI motion 1990/91:So401 av () hemställs attriksdagen hos regeringen begär att får i uppdragatt verkställa beslutet om utarbetandet av allmänna rådi enlighet med riksdagsbeslutet om legitimation avkiropraktorer. Motionärerna syftar på allmänna råd som skallvara vägledande för vårdavtal som i sin tur är villkoret för attpatienten skall kunna få ersättning för behandling hoskiropraktor.Tidigare behandlingFråga om ersättning från den allmänna försäkringen förlegitimerade kiropraktorer behandlades i utskottets betänkande1989/90:SoU24 (s. 35). Utskottet anförde bl.a. följande.Frågan om remissrätt för kiropraktorer har visst samband medfrågan om kiropraktorernas inordnande i sjukförsäkringssystemet.Alternativmedicinkommittén föreslog att kiropraktorerna skulleanslutas till den allmänna försäkringen genom upprättande avvårdavtal med sjukvårdshuvudman. När det gällde remissrättenkonstaterade kommittén att kiropraktorernasdifferentialdiagnostiska kunskap gör dem fullt skickade attarbeta självständigt med ett eget medicinskt yrkesansvar. Dettaansågs också vara innebörden av legitimationsförslaget. Omläkarremiss skulle behövas av administrativa ellerförsäkringsmässiga skäl ansågs detta böra regleras ivårdavtalet. Kommittén ansåg bindande remisskrav i principonödiga. Det anfördes dock att ett ömsesidigt remissförfarande ipraktiken ändå kommer att bli en vanlig samarbetsform för läkareoch kiropraktorer. I proposition 1989/90:96 ansågssjukvårdshuvudmännens övergripande ansvar enligt hälso- ochsjukvårdslagen kombinerat med vårdavtalsmöjligheten utgöratillräckliga förutsättningar för att så långt som möjligt mötaefterfrågan på vård och behandling inom den sektor -- ortopedin-- där kiropraktorerna är verksamma. I ett yttrande tillsocialutskottet över propositionen och då aktuella motioner(1988/89:SfU4y) hänvisade socialförsäkringsutskottet också tillmöjligheterna att teckna vårdavtal. Utskottet ansåg sig intekunna tillstyrka att de legitimerade kiropraktorerna skulle fåansluta sig till sjukförsäkringen. hade sammauppfattning som propositionen och socialförsäkringsutskottet.Frågan om remissrätt behandlades dock inte särskilt vare sig ipropositionen eller under riksdagsbehandlingen.Sammanfattningsvis erinrade utskottet, såvitt gällde frågan omremissrätt, om möjligheterna att träffa vårdavtal samt attfrågan om läkarremiss bör behandlas i sådana avtal.Socialstyrelsens föreskrifter om legitimeradekiropraktorers verksamhet (SOSFS 1991:16) har beslutats tidigarei höst och är nu under tryckning. I föreskrifterna har frågan omvårdavtal inte tagits upp.Läkares rätt att delegera beslut om vaccination tillsjuksköterskaMotionI motion 1990/91:So526 av förste vice talman () hemställs att hos regeringen begärsådana åtgärder att tidigare gällande möjligheter återförs förläkare att delegera beslut om vaccination till sjuksköterska.Motionären anknyter till föreskrifter omvaccinationsverksamhet, SOSFS 1990:20, vilka trädde i kraft den1 och anför att tidigare fastställde erfarnasjuksköterskor det behov av turistvaccinationer som kunde finnashos individen. Vid komplicerade fall rådgjorde sjuksköterskanmed en läkare.BakgrundI SOSFS 1990:20 sägs bl.a.Utöver den vaccinationsverksamhet som sker inom ramen förfastställda generella program erbjuds allmänheten vaccinationoch annan profylax (t.ex. mot malaria) såväl inom offentlig sominom enskilt bedriven hälso- och sjukvård. Enskilt sker dettabl.a. inom företagshälsovården och vid speciella mottagningarför vaccinationsverksamhet. Vid såväl offentlig som enskildvaccinationsverksamhet måste indikationer och kontraindikationeri hög grad baserad bl.a. på en bedömning av personenshälsotillstånd samt risker för smittexponering på grund av t.ex.arbetsmiljöförhållanden, aktuell epidemisk situation ochnationella vaccinationskrav etc. Hela det profylaktiskabehandlingsprogrammet kräver sådan individualisering attmedicinska ställningstaganden till vaccination i dessa fallmåste göras av läkare. Här kan således dessa ställningstagandeninte överlåtas till sjuksköterska.I anslutning till vad nu sagts föreskriver socialstyrelsenföljande beträffande ifrågavarande vaccinationsverksamhet:1. Ansvarig läkare skall på basis av sin särskilda erfarenhetoch med ledning av anamnes och efter bedömning av patientenshälsotillstånd samt smittexponeringsrisken meddela de hälsoråd,som är motiverade av resmål och andra omständigheter, bedömavaccinationsbehovet och fastställa behandlingsplan. Tillförandetav ympämnet kan i allmänhet överlåtas på annan i enlighet medvanliga delegeringsprinciper (kungörelse (SOSFS1980:100) med allmänna råd om delegering av arbetsuppgifter inomhälso- och sjukvården m.m.).2. Journal skall föras vid vaccinationer (patientjournallagen1985:562).3. Före vaccination är vaccinatören skyldig att förvissa sigom vilka komponenter det aktuella vaccinet innehåller samtefterhöra om personen har känd överkänslighet mot någon avdessa.Enligt uppgift har de nya bestämmelserna mötts av kritik. Enarbetsgrupp inom rådgivandevaccinationsnämnd arbetar med en översyn av denya bestämmelserna. Ett förslag från arbetsgruppen väntas senarei höst.LymfterapeutI motion 1990/91:So477 av m.fl. (mp) begärsett tillkännagivande till regeringen om vad i motionen anförtsom att en översyn bör göras av utbildningen till lymfterapeut.Utbildningen bör enligt motionärerna ses över för att få engodkänd, likvärdig utbildning över hela landet. De anför att enpatient med lymfödem (efter t.ex. operation av bröstcancer)måste få omedelbar hjälp för att kunna undvika ett livslångthandikapp med svullen svårrörlig smärtande arm. I råderstor brist på utbildade lymfterapeuter.BakgrundEnligt uppgift från ochsjuksköterskornas fackliga organisation (SHSTF) finns förnärvarande ingen officiell utbildning med benämninglymfterapeut. Utbildningen tillhandahålls iprivat regi vid ett kurhotell i . Lymfterapiinnebär att terapeuten med en viss massageteknik försöker få igång lymfan och därmed ödemet att flytta på sig. För närvarandedrivs projekt med medel från cancerfonden i syfte att studerahur effektiv lymfterapibehandlingen är.Utskottets bedömningFlera av de frågor som aktualiseras av motionärerna bereds förnärvarande i . bör enligt utskottetsmening inte nu föregripa behandlingen av regeringens kommandeförslag på området.Utskottet avstyrker därför motionerna So318 (s), So401 (m),So404 (fp), So407 (c), So410 (s), So415 (fp), So422 (m), So429(m), So431 (m), So438 (fp), So445 (s), So450 (m), So453 (m),So467 (c, s, m, fp, v, mp), So477 (mp), So478 (m), So505 (s),So518 (v), So519 (m), So524 (c) yrkande 3 och So526 (m).AlternativmedicinMotionerI motion 1990/91:So524 av () begärs etttillkännagivande till regeringen om vad i motionen anförts om enutredning av alternativmedicinens betydelse för samhällsekonomin(yrkande 1). Motionären anser att samhället inte kannonchalera betydelsen som alternativmedicinen har i vårt land.Då nonchalerar man också felaktiga behandlingar både isjukvården och i alternativmedicinen.Samma motionär begär ett tillkännagivande till regeringen omatt borde få i uppgift att se över möjlighetenatt länsläkaren skall bedöma huruvida någon med godkändutbildning (inom alternativmedicin) skall få legitimation(yrkande 4).I motion 1990/91:So506 av m.fl. (s) begärsett tillkännagivande till regeringen om vad som anförts imotionen om alternativmedicin. Motionärerna anser att regeringenbör kunna lägga fram förslag om att t.ex. erkänna deauktoriserade hälsohemmen som komplement och att utgöraremissunderlag i princip för de sjukdomar som redovisas avalternativmedicinkommittén.I motion 1990/91:So449 av m.fl. (mp)hemställs att beslutar att de patienter som vill ha enalternativ behandlingsform under vissa villkor skall kunna fådenna på samma villkor som övrig vård (yrkande 2).Motionärerna hemställer också att skall besluta att enrepresentant för alternativ vård skall ingå i socialstyrelsensstyrelse (yrkande 3).I motion 1990/91:So443 av samma motionärer hemställs attriksdagen ger regeringen till känna att en patient som vill hasaklig information om alternativa behandlingsmetoder skall kunnafå denna och att samarbetet mellan den alternativa vården ochden etablerade skolmedicinen utökas (yrkande 3).I motion 1990/91:So458 av och (båda fp) begärs ett tillkännagivande till regeringen om ensnabb utredning av alternativa medicineringar ochbehandlingsformer i avsikt att ge verksamma inom akupunkturm.fl. discipliner behörighet att utöva yrket inom hälso- ochsjukvården.Tidigare behandlingUtskottet behandlade i sitt betänkande 1990/91:SoU4 en motionliknande So449. Utskottet anförde följande.Socialförsäkringsutskottet behandlade i betänkandet1989/90:SfU5 en mp-motion om att patienter som vill ha enalternativ behandlingsform skall kunna få detta med sammaekonomiska villkor som övrig vård under förutsättning att detrör sig om en behandling som har effekt. Utskottet hänvisadetill alternativmedicinkommittén som inte velat föreslå attersättning från den allmänna försäkringen skall kunna utgå förbehandling hos alternativmedicinska yrkesutövare eftersom detinom den etablerade medicinen finns behandlingsformer som inteersätts av den allmänna försäkringen. Utskottet ansåg, medhänsyn till den beredning som förestår avalternativmedicinkommitténs förslag, att det inte fannsanledning för att göra någon annan bedömning i frågan.Motionen avstyrktes därför.I samband med socialutskottets behandling av regeringensproposition om riktlinjer för framtida roll,uppgifter och inriktning m.m. (prop. 1988/89:130) behandladesbl.a. frågan om organisation och ledning av socialstyrelsen.Därvid förekom även ett motionsyrkande om att en representantför alternativ vård borde ingå i socialstyrelsen.Socialutskottet (1988/89:SoU24) anförde att det enligtutskottets mening inom bör finnas kompetens ifråga om alternativmedicin. Utskottet vill dock inte ställa sigbakom kravet på att det i myndighetens styrelse skall ingå enrepresentant för denna verksamhet. Den då aktuella motionenavstyrktes. )UtredningarDe övriga frågor som motionärerna tar upp har behandlats avalternativmedicinkommittén i dess huvudbetänkande eller ibilagor till betänkandet (SOU 1989:60). Betänkandet harremissbehandlats och bereds nu i regeringskansliet.Alternativmedicinkommittén hade enligt sitt uppdrag att utredaden alternativa medicinens ställning i vårt samhälle. uppfattning borde det vara tillåtet att användaalternativa behandlingsformer inom hälso- och sjukvården ompatienten har uttryckt önskemål om alternativ behandling, ombehandlingsformen är ofarlig och om den ges först sedan allmäntvedertagna metoder använts eller parallellt med sådana.Kommittén föreslog bl.a. att de hälsohem som bedriver vård ochbehandling skall kallas hälsovårdhem. Om godtagen medicinskindikation föreligger hos en patient som önskar komma tillhälsovårdhem ansåg kommittén att sjukvårdshuvudmannen skullebekosta vistelsen. Kommittén ansåg vidare att legitimering avbl.a. akupunktörer borde anstå tills vidare.Utskottets bedömningI avvaktan på regeringens förslag med anledning avalternativmedicinkommitténs förslag bör inte göranågra uttalanden i dessa frågor. Utskottet avstyrker därförmotionerna So443 (mp) yrkande 3, So449 (mp) yrkandena 2 och 3,So458 (fp), So506 (s) och So524 (c) yrkandena 1 och 4.LäkemedelMotionerI motion 1990/91:So215 av m.fl. (m) begärsett tillkännagivande till regeringen om vad som anförts imotionen om benzodiazepiner och andra lugnande preparat(yrkande 10). Motionärerna anser att bruket av sådanapreparat är ett växande problem som tyvärr kommit i bakgrunden.För många är dessa verkningsfulla och nödvändiga mediciner, menför en växande grupp har konsumtionen förändrats till ettmissbruk.I motion 1990/91:So336 av m.fl. (fp)begärs ett tillkännagivande till regeringen om vad som anförtsom läkemedelsberoende i motionen (yrkande 15). Motionärernapekar på vad utskottet anförde om kraftfulla och snabba åtgärderbeträffande läkemedelsberoende i sitt betänkande 1990/91:SoU4och framhåller att det är viktigt att dessa verkställs utandröjsmål samt att det skall bli möjligt för apotekspersonal attkontakta förskrivande läkare om man misstänkerläkemedelsberoende hos kunden.I motion 1990/91:So436 av () begärsett tillkännagivande till regeringen om vad som anförs imotionen om behov av telefonjour för personer medläkemedelsberoende. Motionären anför att ett sätt att stödjaläkemedelsberoende är att initiera en länkrörelse i likhet medvad man har för alkohol- och narkotikaberoende personer. Ettannat är att skapa en telefonjourverksamhet dit personer medläkemedelsberoende kan ringa för att få råd och hjälp. Vid någraunderavdelningar till åtläkemedelsmissbrukare (RFHL) har man prövat en sådantelefonjourverksamhet.I motionen 1990/91:So437 av samma motionär begärs etttillkännagivande till regeringen om forskning omläkemedelseffekter på män resp. kvinnor. Motionären pekar på attinnan ett läkemedel kan godkännas för användning måste det hagenomgått en noggrann prövning, vilken inrymmer testning pådjur, prövning på friska försökspersoner och därefter påpatienter med de sjukdomar läkemedlet är avsett för.Prövningarna fokuseras normalt inte på eventuella skillnadermellan könen.Tidigare behandlingI sitt betänkande 1990/91:SoU4 efterlyste utskottetåtgärder såväl från regeringen som landstingen, kommunerna ochandra berörda myndigheter när det gäller förskrivning m.m. avberoendeframkallande läkemedel, framför allt de s.k.bensodiazepinerna.I betänkandet s. 64--69 lämnas en utförlig redogörelse förutredningar och tidigare utskottsbehandling. Därefter anfördeutskottet bl.a. följande.Utskottet har uttryckt sin oroöver att läkemedelsberoendet fått en sådan omfattning och ocksåi tillkännagivanden till regeringen efterlyst olika åtgärder.Utskottet har bl.a. i ett tillkännagivande till regeringen år1987 efterlyst åtgärder från regeringens sida när det gällervården av läkemedelsberoende och -missbrukare. Regeringen synesännu inte ha vidtagit någon åtgärd med anledning av dettatillkännagivande. Utskottet finner detta anmärkningsvärt. Isamband med tillkomsten av det nya läkemedelsverket påtaladeutskottet behovet av åtgärder från läkmedelsverkets ochsocialstyrelsens sida. Utskottet betonade därvid att det nyaläkemedelsverket måste se till att rapporteringen tillbiverkningsregistret verkligen fungerar även när det gällerbiverkningar i form av beroende hos patienter. Behovet avförbättrade utbildnings- och informationsinsatser till läkareoch annan vårdpersonal om de beroendeframkallande läkemedlenansågs vara andra nödvändiga åtgärder. Utskottet framhöll ocksåbetydelsen av att läkarna får information om sinläkemedelsförskrivning. I de aktuella motionerna efterlysesåtgärder på en lång rad olika områden. Det framhålls attåtgärder måste vidtas för att minska förskrivningen avberoendeframkallande läkemedel av typ bensodiazepiner. Åtgärdersom information, utbildning och andra riktade insatser tillläkare framhålls särskilt. Andra åtgärder som nämns berör främstläkemedelsverket och men också apoteken.Utskottet är helt enigt med motionärerna att det krävs åtgärderpå samtliga dessa områden. Synpunkter på vad som måste görasåterfinns också läkemedelsutrednings betänkande.Utskottet erinrar om sina tidigare uttalanden och förutsätteratt berörda myndigheter snabbt vidtar erforderliga åtgärder.Utskottet vill dock i sammanhanget tillägga att utskottet medtillfredsställelse noterat att gett ut allmännaråd som syftar till att förebygga beroende och missbruk avpsykofarmaka och till en bättre vård och behandling förpatienterna. Det är angeläget att råden tränger ut till läkareoch annan vårdpersonal och kommer i praktisk tillämpning.Bl.a. det studiebesök som utskottet gjort inför sin behandlingav motionerna har visat att det behövs betydligt ökadebehandlingsresurser inom primärvården och psykiatrin för dem somhamnat i ett beroende eller missbruk. personalär också viktiga länkar i behandlingskedjan. Utskottet villockså peka på socialläkarnas roll i det förebyggande arbetet.Utskottet är medvetet om att läkemedelsutredningens förslagfortfarande bereds i med sikte på enproposition.Utskottet efterlyste också åtgärder för att förbättra vårdenför dem som hamnat i ett läkemedelsberoende eller -missbruk.Utskottet ansåg det angeläget att en ny läkemedelslagstiftningkommer till stånd. Arbetet med en proposition i ämnet måstedärför bedrivas aktivt i . Åtgärderna när detgäller läkemedelsberoende är emellertid enligt utskottet såangelägna att en ny lagstiftning inte bör avvaktas. Åtgärderkunde enligt utskottet också mycket väl vidtas inom ramen förgällande lagstiftning. Vad utskottet anfört föreslogs riksdagenge regeringen till känna. följde utskottet (rskr. 26).Uppföljande arbeteRegeringen beslutade att uppdra tillsocialstyrelsen och läkemedelsverket att anordna en hearing omlugnande medel och sömnmedel. Hearingen hade först planeratstill men skall nu äga rum i början av decemberi år.En arbetsgrupp har utrett förutsättningarna för attskapa ett läkemedelsepidemiologiskt centrum för att studeraläkemedelsbiverkningar och användning av läkemedel i hälso- ochsjukvården. Syftet med ett sådant centrum är att medverka tillrationell läkemedelsanvändning och motverka läkemedelsmissbruk.Utskottets bedömningUtskottet har i ett tidigare tillkännagivande till regeringenmed skärpa framhållit att åtgärder när det gällerläkemedelsberoende är angelägna samt att arbetet med enproposition med ny läkemedelslagstiftning måste bedrivas aktivt.Vissa åtgärder har också nu vidtagits. Utskottet utgår ifrån attden nya regeringen återkommer till i dessafrågor. Något nytt tillkännagivande behövs inte. Utskottetavstyrker motionerna So215 (m) yrkande 10, So336 (fp) yrkande15, So436 (fp) och So437 (fp).MedicinteknikMotionerI motion 1990/91:So504 av m.fl. (s)hemställs att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om regler för kontroll, användning ochtillsyn av medicintekniska produkter samt tillsättande av för utredning av allvarligare olyckor inomsjukvården.