bet · GF01JuU8 · 1991-12-10 00:00:00 — 1991/92JuU8SkrivelsenI skrivelse 1991/92:32 har regeringen ()berett tillfälle att ta del av vad som anförts iskrivelsen om tillämpningen av bestämmelserna irättegångsbalken om hemlig teleavlyssning och hemligteleövervakning vid förundersökning i brottmål. I skrivelsenlämnas också en redogörelse för omfattningen av hemligteleövervakning --. Bestämmelser om hemlig teleavlyssning och hemligteleövervakning som tvångsmedel vid förundersökning i brottmålfinns i 27 kap. (RB). Reglerna byggdes ut ochmoderniserades genom en lagstiftning som trädde i kraft den 1september 1989 (prop. 1988/89:124, JuU25, rskr. 313).Regler om teleavlyssning och teleövervakning finns också iandra lagar, t.ex. lagen (1952:98) med särskilda bestämmelser omtvångsmedel i vissa brottmål vilken innehåller särskilda reglervid förundersökning angående brott mot rikets säkerhet och endel andra grövre brott. Lagen har tidsbegränsad giltighet ochgäller efter den senast gjorda förlängningen till utgången av år1992 (prop. 1991/92:8, JuU5, rskr. Vidare finnsbestämmelser om teleavlyssning och teleövervakning i lagen(1991:572) om särskild utlänningskontroll (prop. 1990/91:118,JuU29, rskr. 298) som fr.o.m. ersatt lagen(1989:530) om åtgärder för att förebygga våldsdåd medinternationell bakgrund (terroristlagen).I enlighet med önskemål (JuU 1981/82:54, rskr. 298)redovisar regeringen hur reglerna om teleavlyssning ochteleövervakning i RB resp. i lagen om särskildutlänningskontroll (se 1990/91:JuU29 s. 32) har tillämpats.Såvitt gäller RBs regler om teleavlyssning lämnade regeringenhösten en redogörelse för tillämpningen till riksdagenavseende (skr. 1990/91:21, JuU6, rskr. 61).I den skrivelse som utskottet nu behandlar lämnar regeringenen redogörelse för tillämpningen av bestämmelserna i dels omteleavlyssning , dels om teleövervakning underperioden fr.o.m. till utgången av år 1990.Redogörelsen, som omfattar samtliga fall av teleavlyssning ochteleövervakning enligt RB , bygger på uppgiftersom har lämnat till regeringen i en skrivelseden 14 oktober 1991.I regeringsskrivelsen redovisas att domstolarna under år 1990meddelade tillstånd att avlyssna samtal (teleavlyssning)till eller från telefonapparat eller andra teleanläggningar sominnehafts eller begagnats av sammanlagt 214 personer misstänktaför grovt narkotikabrott. Antalet sådana fall under åren1969--1990 var följande.00>1969 13>28 32>1977 45>122 65>1985 78>23300>1970 13>39 32>1978 45>102 65>1986 78>21300>1971 13>44 32>1979 45>147 65>1987 78>20500>1972 13>34 32>1980 45>220 65>1988 78>21000>1973 13>46 32>1981 45>277 65>1989 78>21400>1974 13>44 32>1982 45>313 65>1990 78>21400>1975 13>42 32>1983 45>41800>1976 13>64 32>1984 45>414Antalet fall då teleavlyssning enligt RB skett vidförundersökning om andra grova brott uppges ha varit 13. De hargällt förundersökningar rörande mord, grova rån, allmänfarligödeläggelse och grovt sabotage. Som en jämförelse kan nämnas attdet handlat om 24 (1989), 15 (1988), 15(1987), 15 (1986) resp. 6 (1985) fall.Den genomsnittliga avlyssningstiden var år 1990.Motsvarande tid var (1989), (1988), (1987), (1986) resp. (1985).I skrivelsen konstateras att den genomsnittligaövervakningstiden i de enskilda ärendena varierar mycket; detfinns ärenden där avlyssningen pågått endast ochärenden där den pågått eller mer -- i ett fallhar avlyssningen pågått . Av skrivelsenframgår att avlyssningen haftbetydelse för förundersökningen i fråga om den misstänkte i 47 %av fallen , vilket kan jämföras (1989), (1988), (1987), (1986) resp. (1985).Under redovisningsperioden har det inte förekommit något falldär domstol lämnat en ansökan om teleavlyssning utan bifall.Däremot har , vid den förhandsprövning somgörs där, lämnat negativt besked i två fall.I skrivelsen behandlas också hemlig teleövervakning. Sådanövervakning innebär bl.a. inhämtande av uppgifter om från vilkatelefonnummer samtal kommer till en viss telefon eller tillvilka telefonnummer samtal går från en telefon samttidsuppgifter för samtal. Domstolarna har lämnat tillstånd tillteleövervakning i åtta fall -- 31december 1989 och i 42 fall . Brottsmisstanken harsom regel avsett narkotikabrott. Den genomsnittligateleövervakningstiden var och år 1990.Teleövervakningen har, uppges det i skrivelsen, haft betydelseför förundersökningen i fråga om den misstänkte i avfallen och i av fallen . --Bestämmelserna om teleövervakning trädde i kraft den 1 september1989. Några ytterligare jämförande uppgifter i nu berördahänseenden kan alltså inte lämnas.Inte heller i fråga om teleövervakning har det underredovisningsperioden förekommit att domstol lämnat en ansökanutan bifall.Regeringens skrivelse föranleder följande uttalanden frånutskottets sida.Utskottet konstaterar först att antalet fall avteleavlyssningar på grund av misstanke om grovnarkotikabrottslighet nu får anses ha stabiliserats på en lägrenivå jämfört med förhållanden . Närdet gäller annan grov brottslighet har antalet avlyssningarlegat på en tämligen , låg nivå. Andelen fall däravlyssningen haft betydelse för brottsutredningen är relativthög.När det gäller teleövervakning vill utskottet understryka attlängre erfarenhet saknas. Regeringens redovisning tyder på attteleövervakningen ofta inte haft någon direkt betydelse förbrottsutredningen. Som justitieministern anför är dettaemellertid knappast förvånande med tanke på användningsområdet;teleövervakningen fyller en viktig funktion, anför hon, främstnär det gäller t.ex. att kartlägga en misstänktnarkotikalangares kontaktkrets och utgör ofta ett effektivtkomplement till teleavlyssningen.Utskottet finner för sin del att såväl teleavlyssning somteleövervakning fyller en viktig funktion, och utskottet delardepartementschefens uppfattning att dessa tvångsmedel inte kanavvaras i kampen mot narkotikabrottsligheten och annan särskiltgrov brottslighet. Utskottet vill emellertid också liksomtidigare betona vikten av restriktivitet när det gälleranvändningen av så ingripande tvångsmedel som det här är frågaom. Av betydelse i det sammanhanget är den praxis enligt vilkenärenden om teleavlyssning anmäls för rikspolischefen (jfr prop.1980/81:76 s. 277 f och JuU 1987/88:4 s. 4). Som utskottettidigare uttalat är det också ett oavvisligt krav att åtgärdernai varje enskilt fall så långt det är möjligt begränsas i frågaom både antalet avlyssnade eller övervakade telefonapparater ochden tid som någon av åtgärderna pågår.Med dessa uttalanden bör regeringens skrivelse läggas tillhandlingarna. Utskottet hemställerbeträffande regeringens skrivelse 1991/92:32att lägger skrivelsen till handlingarna.Stockholm den 10 december 1991På justitieutskottets vägnarBritta BjelleI beslutet har deltagit:Britta Bjelle (fp),(),(),(),(),(),(),(),(),(),(nyd),(),(),() ochChristel ().Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten () närvaritvid den slutliga behandlingen av ärendet.Meningsyttring av suppleantMeningsyttring får avges av suppleant ,eftersom partiet inte företräds av ordinarie ledamot iutskottet.Lars () anför:Vänsterpartiet finner inget skäl att nu inta någon annanståndpunkt än den vi hade i samband med lagändringen på dettaområde och som beslutade om (1988/89:JuU25).Vi krävde då mer restriktiva regler för teleavlyssning ochteleövervakning. Vi vidhåller också att ett offentligt ombudborde inrättas för att tillvarata den misstänktes intressen samtatt särskilda regler borde införas för hur s.k.överskottsinformation skall hanteras. Med strängare regler anservi att rättssäkerheten ökar, och vi förordar ett avskaffande avnuvarande mer lösliga system för teleavlyssning ochteleövervakning. Vi avser att återkomma i saken i ett senaresammanhang.