bet · GE01FiU30 · 1991-05-30 00:00:00 — Regeringen har inte deltagit--och kommerinte att delta--i förhandlingarna. Statsmakternas ansvar äratt genom sin ekonomiska politik skapa sådana förutsättningaratt lönebildningen blir förenlig med en utveckling motsamhällsekonomisk balans.Finanspolitiken måste fortsatt inriktas på att varaktigtpressa ner inflationen. En fortsatt stark återhållsamhet med deoffentliga utgifterna är nödvändig för att skapa utrymme för enutbyggnad av den utlandskonkurrerande sektorn och att förbättrabalansen i utlandsaffärerna. Det förutsätter att statsbudgetenstyngdpunkt systematiskt förskjuts från transfereringar ochoffentlig konsumtion till insatser för att främja investeringaroch utveckling. Kommunerna och landstingen svarar för den heltdominerande delen av den offentliga verksamheten. Det ärnödvändigt att starkt begränsa expansionen i kommuner ochlandsting för att skapa utrymme för tillväxt i ekonominskonkurrensutsatta delar. Sammantaget är finanspolitiken såavvägd i nuvarande situation att inflationen dämpas snabbt ochhandelsbalansen förbättras, som de offentligautgifterna växer långsamt. Tillgängliga prognoser tyder också påatt tillväxten i den konkurrensutsatta sektorn kommer att skjutafart i slutet av år 1991.Det nuvarande sparandet är inte tillräckligt för attfinansiera ens den förhållandevis låga investeringsnivå sområder . Det tar sig uttryck i underskott i bytesbalansen.Den viktigaste åtgärden för att stimulera sparandet ärskattereformen. Men en väsentlig del av det samhälleligasparandet sker inom den offentliga sektorn. Att upprätthålla etthögt offentligt sparande är nödvändigt mot bakgrund avsparandebristen i ekonomin som helhet och förblir därför ettviktigt mål för finanspolitiken. Befolkningensålderssammansättning innebär att anspråken på sjukvårdens ochomsorgens resurser kommer att öka . För attmöta dessa anspråk måste resurser säkerställas under detnärmaste årtiondet.Regeringen och har medfinans- och penningpolitiska åtgärder med kraft markerat att densvenska valutapolitikens mål ligger fast. Förändringar iväxelkursen skulle allvarligt försvåra arbetet med attstabilisera ekonomin. De skulle också motverka strävandena attfå till stånd ett närmare samarbete med EG. Arbetet med attetablera prisstabilitet är ett väsentligt inslag i regeringensEuropapolitik och skall lägga grunden för ett närmare monetärtoch valutapolitiskt samarbete i linje med strävandena inom EG.Beräkningen av budgetutfallet för innevarande budgetår handen att budgetunderskottet ökar med 15,9 miljarder kronorjämfört med vad som beräknades i budgetpropositionen. Nuförutses ett underskott om ca 18,5 miljarderkronor.Statsinkomsterna för /92 ökar med 4,8 miljarderkronor jämfört med budgetpropositionen. Denna ökning är ihuvudsak en följd av att vissa inkomster på tillsammans ca 10miljarder kronor, som tidigare redovisades under Beräknattillkommande utgiftsbehov, netto, nu förts upp på inkomstsidan.Dessutom har inkomstsidan förstärkts med medel frånarbetsmarknadsfonden som skall finansiera ytterligare utgifterför arbetsmarknadspolitik. I övrigt har inkomsterna minskat.Utgifterna exkl. statsskuldräntor beräknades ibudgetpropositionen till . beräknasdessa utgifter till . Att utgifterna ökarberor huvudsakligen på nämnda justering av Beräknattillkommande utgiftsbehov, netto. Sammanfattningsvis innebärberäkningarna att budgetsaldot för /92 försämrasmed jämfört med beräkningarna ibudgetpropositionen till ett underskott om 10,3 miljarderkronor.Sammanfattningsvis kan konstateras att statsbudgeten försvagasbudgetåren 1990/91 och 1991/92. Det beror på att statensinkomster beräknas växa relativt långsamt somutgifterna fortsätter att öka relativt kraftigt, särskilt under1990/91. Bakom denna utveckling ligger en konjunkturelltbetingad försvagning av inkomstsidan. Dessutom innebär på kortsikt en nedväxling av löneökningstakten en försvagning avbudgeten via en långsammare utveckling av inkomsterna samtidigtsom transfereringarna inte växlas ner i samma takt.Det omfattande besparingsarbete som regeringen har genomförtunder har förhindrat en än mer negativutveckling. De underliggande problemen i den svenska ekonominmotiverar en fortsatt stram finanspolitik, med omprövning avexisterande utgiftsåtaganden. Utrymmet för nya utgiftsåtagandenfrån statens sida är nu mer begränsat än . Reformerkan endast komma till stånd genom effektiviseringar ochbesparingar inom befintliga områden.MotionernaModerata samlingspartiets och liberalernasgemensamma motion Fi36I motion Fi36 (m, fp) framhålls att en ekonomi där dentotala tillväxten i stort sett uteblir och därarbetslösheten stiger till nya rekordnivåer inte, vilket hävdatsi propositionen, kan sägas vara på rätt väg. Nedgången kommeratt bli både längre och djupare än i omvärlden. Med den fördaekonomiska politiken kommer avmattningen att förstärkas under år1991. Orsaken till att drabbas särskilt hårt är att våraproblem inte bara är konjunkturellt utan även strukturelltbetingade. Enligt motionärerna saknas flertalet av degrundläggande och strategiska beslut som behövs för att uppnå enpositiv ekonomisk utveckling. Det gäller framför alltEuropapolitiken, skattepolitiken, den offentliga sektorn ochutbildningspolitiken. Förutsättningen för att en återhämtningskall komma i gång är en kraftfull omläggning av den ekonomiskapolitiken, som återställer framtidstron i näringslivet. Detsyftet tjänar inte regeringens skönmålning av de ekonomiskautsikterna i den reviderade finansplanen, som i stället kan tassom ursäkt för att inget görs.De centrala delarna av riktlinjerna för den ekonomiskapolitiken som förordas i motion Fi36 (m, fp) kan sammanfattas påföljande sätt.EuropapolitikenI motionen understryks att det främsta motivet till att blifullvärdig och aktiv medlem i EG är den starka idémässiga ochkulturella samhörighet som finns med de fria demokratierna iEuropa. Men till detta kommer allt starkare ekonomiska argument.Med den allt snabbare ekonomiska integrationen sedan mitten av1980-talet har det blivit en tvingande nödvändighet för Sverigeatt komma med i samarbetet. Om den svenska ekonomin skall uppnåen stabil tillväxt är det nödvändigt att vi blir delaktiga i EGsgemensamma inre marknad med fri rörlighet för varor ochtjänster, människor och kapital som kommer att förverkligasfr.o.m. år 1993.Ambitionen måste vara att ett avtal om medlemskap kanundertecknas i så god tid att det, i den ordning regeringsformenföreskriver, kan godkännas i anslutning till de allmänna valenår 1994. Då måste också de nödvändiga förändringarna avregeringsformen godkännas. Dessa frågor bör bli föremål för enfolkomröstning som anordnas parallellt med de allmänna valen år1994. Denna tidsplan skulle möjliggöra ett fullt svensktmedlemskap i år 1995.Det kommande medlemskapet i EG ställer stora krav på Sverige.Det är viktigt att redan nu inrikta politiken på att möta dessa.Det gäller så skilda områden som utrikes- och skattepolitiken.Det gäller t.ex. arbetet att successivt skapaen ekonomisk och monetär union med alla de förpliktelser dettainnebär. Den svenska kronan bör så snabbt som möjligt anslutastill det europeiska valutasamarbetet. Ett steg i denna riktningär att anknyta kronan till ecun. Med denna inriktning ärvarje form av devalveringspolitik utesluten ochinflationsbekämpningen måste ges högsta prioritet, bl.a. för attklara konkurrenskraften och därmed sysselsättningen.Främjande av marknadsekonomin, enskilt ägande och sparandeEtt ekonomiskt system som bygger på marknadsekonomi ochenskilt ägande utgör förutsättningen för demokrati ochindividuell frihet. Det betyder konkret att den enskildeshandlingsutrymme måste vidgas samt att ekonomin avregleras ochatt konkurrens införs varhelst monopol eller monopolliknandevillkor förekommer. Det enskilda sparandet måste uppmuntras.Ägandet är ständigt utsatt för nya socialistiska hot. Ett stegi en fortskridande urholkning av ägandet utgjorde införandet avkollektiva löntagarfonder. De syftade till att öka detkollektiva ägandet på det enskildas bekostnad. Samma motivligger bakom det nu aktuella förslaget att tillåta AP-fondernaatt använda för att köpa aktier isvenskt näringsliv. Detta skulle sannolikt innebära dödsstötenför enskilt direktägande i svenska börsnoterade företag.Motionärerna avvisar bestämt detta socialistiska förslag. Detenskilda ägandet måste stärkas. Löntagarfonderna bör avskaffasenligt den plan som de borgerliga partierna har upprättat. Atttrygga framtidens pensioner är förvisso en av de viktigastepolitiska frågorna. hotas ATP-systemet av den dåligatillväxten i svensk ekonomi. Pensionerna kan baratryggas genom att vi åter får fart på tillväxt och företagande.Budgetpolitiken och skattetrycketMed hänsyn till de grundläggande obalanser som präglarSveriges ekonomi måste finans- och budgetpolitiken inriktas påatt bemästra de strukturella problemen. Stabiliseringspolitikenblir därför främst en uppgift för penningpolitiken, varvid måletatt bevara den fasta valutakursen skall vara vägledande. För attfå ned inflationen och lägga en god grund för ekonomisk tillväxtmåste budgetpolitiken hållas stram. Statsbudgeten bör inormalläget vara balanserad och summan av förändringar i denoffentliga ekonomin finanspolitiskt neutral.En viktig princip är att inrikta budgetpolitiken påkontinuerligt minskande utgifter och skatter. Motionärerna anserdet helt nödvändigt att den kontinuerliga skärpningen iskattetrycket bryts och omvandlas till sin motsats. Dettaställer i sin tur krav på minskande utgifter.Det svenska skatteuttaget är högre än i alla jämförbaraländer. Mycket talar för att tillväxten i ekonomin hämmas av dethöga skattetrycket. Behovet av att sänka skattetrycket förstärksockså av internationaliseringen av ekonomin. Individernas ochkapitalets rörlighet påverkas av skillnader i skatteuttag mellanländerna men--särskilt när det gällerpersoner--naturligtvis också av skillnader i välfärdssystem,miljö m.m. Arbetet att sänka skatterna måste ske stegvis, mendet måste påbörjas . Som motionärerna ser det måste deskatter som är mest skadliga för utveckling och tillväxt sänkasförst. Den pågående investeringsflykten visar att bättre villkorbehöver skapas för sparande och företagande. Skatten påarbetande kapital i små och medelstora företag skall avskaffasoch kapitalbeskattningen måste även i övrigt lindras. Närgränserna mot successivt öppnas genom först EEA-avtaletoch sedan svenskt medlemskap i , måste en anpassning ske. Detgäller framför allt mervärdeskatten, som successivt bör sänkasfrån dagens till omkring 18--. Det är ännu oklart om,och i så fall i vilken utsträckning, EG kommer att ställaformella krav på harmonisering av skatter. Självklart måste detfinnas beredskap att om nödvändigt anpassa de svenska skatternaefter sådana krav.Sänkningen av här nämnda och övriga skatter måste vadbeträffar takt och inriktning avvägas mot de krav som denfortgående europeiska integrationen och världsekonominsutveckling ställer på , men också mot kraven på att kunnafinansiera angelägna offentliga utgifter, t.ex. pensioner ochandra välfärdsåtaganden. Detta gör det nödvändigt att också fråndenna utgångspunkt diskutera omfattningen och utformningen avvissa bidragssystem. Många bidragssystem fungerar inte somde en gång var tänkta. Ett exempel var länge sjukförsäkringensom gav upphov till orimligt hög korttidsfrånvaro och som ivissa fall gav en kompensation som översteg lönen vid närvaro påarbetsplatsen. Ett annat exempel är den nuvarande utformningenav arbetsskadeförsäkringen som bl.a. motverkar rehabilitering.Arbetsmarknaden och lönebildningenEn grundläggande orsak till ekonomiska problem är attlönekostnadsökningstakten överstigerproduktivitetsförbättringarna. Det är uppenbart att enutveckling där lönekostnaderna stiger med 8--menproduktiviteten med i längden är ohållbar.Motionärerna understryker att en samhällsekonomiskt acceptabellöneutveckling måste bygga på en klar arbetsfördelning mellanden politiska makten och arbetsmarknadens parter. Statligaingrepp i själva lönebildningen skall inte förekomma, vare sig iform av mer eller mindre tydliga påtryckningar påarbetsmarknadens parter eller i form av lagstiftning.Ett viktigt komplement till en produktivitetshöjande ochinflationsdämpande ekonomisk politik är en väl fungerandearbetsmarknadspolitik. Denna bör inriktas på att underlätta förarbetssökande och lediga platser att finna varandra.Arbetsförmedlingen måste således fungera smidigt. Det främjas avatt det statliga förmedlingsmonopolet avskaffas. Bristen påarbetstillfällen drabbar vissa grupper särskilt hårt. ungdomar och andra nytillträdande, invandrare,arbetshandikappade och personer med dålig utbildning eller iövrigt en svag ställning på arbetsmarknaden. Erfarenhetsmässigtdrabbas också vissa regioner i landet hårdare än andra, vilketmåste föranleda särskilda åtgärder. När arbetslösheten stigertenderar även andelen långtidsarbetslösa att öka. Människor somär arbetslösa länge tvingas in i hopplöshetens onda cirklar avförlorat självförtroende, social isolering och inte sällanmissbruk. Det är oacceptabelt, såväl mänskligt somsamhällsekonomiskt, att låta arbetslöshet medföra socialutslagning av människor. Till arbetsmarknadspolitikensviktigaste uppgifter hör därför att motverka uppkomsten avlångtidsarbetslöshet. I motionen betonas att den kanskeviktigaste uppgiften för den ekonomiska politiken under denärmaste åren är att klara den nödvändiga övergången tilllåginflationssamhälle utan en kraftigt ökad arbetslöshet.Arbetslöshet får inte användas som medel i den ekonomiskapolitiken.Centerns partimotion Fi37I motion Fi37 (c) konstateras att svensk ekonomi nu ärinne i en lågkonjunktur. Kompletteringspropositionen tecknarenligt uppfattning en alltför ljus bild av utsikternaför och . Regeringen har sålunda en orealistisktoptimistisk syn beträffande den internationella konjunkturen iallmänhet och USA-konjunkturen i synnerhet. Beträffande deinhemska faktorerna underskattar regeringen sparkvotensutveckling och överskattar därför den privata konsumtionen.Konjunkturnedgången i den svenska ekonomin är inte, enligtmotionärerna, endast resultatet av en internationell dämpning iden ekonomiska aktiviteten utan också av en felaktigt fördekonomisk politik i . Den socialdemokratiska regeringenbär ansvaret för den uppkomna situationen.Centerns bedömning är att blir kärva.Utgångspunkter för den ekonomiska politiken måste vara enstram finanspolitik och en fast valutapolitik.Generella efterfrågestimulanser avvisas. Balans istatsbudgeten måste eftersträvas. Det gör att utrymmet förskattesänkningar och reformer är mycket begränsat. Samtidigtkommer det att bli nödvändigt att sänka skattetrycket under1990-talet. Denna utveckling bör underbyggas de närmaste årenbl.a. genom differentierad moms med sänkt skatt på mat ochboende och slopad moms på persontransporter. Andrastrukturåtgärder såsom ökad satsning på utbildning, vägar ochjärnvägar är också nödvändiga. Infrastruktursatsningarna skallfinansieras genom försäljning av statliga företag tillallmänheten, och de offentliga utgifterna måste sänkas. ske genom att välfärdspolitiken i ökad utsträckninginriktas i enlighet med grundtrygghetsprincipen. Vidare måstegod miljö och regional balans vara ett uttalat mål för denekonomiska politiken. I motionen framhålls att kämpatför att få detta erkänt, vilket till slut lyckats. Fortfarandeåterstår för andra partier att på allvar anamma dessa mål genomatt i praktisk politik verka för dem. Det gäller också måletjämn resursfördelning. Den bristande måluppföljningen visar sigi dagens ekonomiska obalanser.Centern anser att följande riktlinjer nu måste gälla förskattepolitiken och den ekonomiska politiken:Ekonomi och ekologi måste förenas. Den ekonomiska politikenmåste nu integrera frågor om god miljö och resurshushållning.Energisystemet måste förnyas.Inflationsbekämpningen skall ha hög prioritet. Lägre inflationskall åstadkommas genom en stram finans- och penningpolitik.Arbetslöshet skall bekämpas genom satsningar på bl.a. en välfungerande arbetsmarknad, arbetsmarknadsåtgärder med tonvikt påutbildning, utbyggd infrastruktur över hela landet och satsningpå rehabilitering och bättre arbetsmiljö.Lönebildningen måste reformeras för bättre framtidamöjligheter till samhällsekonomiskt ansvarsfulla löneavtal ochför att kunna växla om från inflationslöner till reallöner.Den ekonomiska politiken skall ges en större långsiktighetgenom att strukturpolitiken får ökad vikt i förhållande tillstabiliseringspolitiken.En stram finanspolitik skall bedrivas. Generellaefterfrågestimulanser avvisas.Avsteg från valutapolitikens mål om en fast växelkurs skallinte förekomma.Hela skall leva och utvecklas. Den produktionsförmågasom finns i alla delar av landet måste tillvaratas. investeringar i infrastruktur och satsning på små- ochnyföretagande.Nya företag, små och medelstora företag måste främjas. ske genom att förmögenhetsskatten slopas på arbetandekapital och genom att en särskild redovisningsmetod införs förbättre möjlighet till kapitaluppbyggnad.Den totala skattekvoten och den offentliga utgiftskvoten skallsänkas. Ett mål är att sänka skattetrycket till under1990-talet. För att få acceptans hos en bred allmänhet förnödvändiga sänkningar bl.a. av kapitalbeskattningen är detnödvändigt även med skattesänkningar som kommer alla medborgaretill del.Den offentliga sektorn måste genomgå en omfattandeförnyelseprocess. Förnyelsen måste leda till ökaddecentralisering, personalinflytande och avbyråkratisering.Förnyelsearbetet skall inriktas på att förena ökad valfrihet ochjämlikhet. Det kan ske genom offentligt reglerad och finansieradverksamhet producerad genom olika huvudmän, såväl privata somoffentliga. Den offentliga sektorn skall rikta sina resurser motdet som är kärnan i det offentliga ansvaret. Inslaget avgrundtrygghet i bl.a. socialförsäkringssystemen skall öka.Skatteomläggningens profil, främst dess finansiering, börändras för att bättre främja rättvis fördelning, god miljö,sparande och företagande. Det fördelningspolitiska utfalletskall förbättras genom införande av differentierad moms medlägre skatt på nödvändig konsumtion som mat och boende.Satsningar skall göras på investeringar i infrastruktur,utbildning och forskning.Sverige skall delta i utvecklingen mot en ökadinternationalisering och ett stabilt regelverk för attåstadkomma fri handel i världsekonomin.Det totala sparandet i ekonomin måste öka, främst genom attdet personliga hushållssparandet främjas.Produktivitet och tillväxt måste öka. Det kan bl.a. ske genomförnyelse i den offentliga sektorn, ökad satsning påsmåföretagen samt ökade satsningar på infrastruktur ochutbildning.Konkurrens och mångfald i ekonomin måste öka. Flera marknadersfunktionssätt måste förbättras. En rad statliga företag skallförsäljas till allmänheten.Fasta spelregler skall sättas upp för bedrivande avnäringsverksamhet.Den kommunala skatteutjämningen skall förbättras. Merparten avde specialdestinerade statsbidragen skall överföras tillskatteutjämningssystemet. Statsbidragssystemet måste förenklasoch antalet lagar och tvingande detaljregler från statens sidagentemot kommunerna minskas.Löntagarfonderna skall avvecklas.Socialdemokraternas förslag att ge AP-fonden möjlighet attköpa aktier avvisas. Framtidens pensioner tryggas inte genom ettomfattande förstatligande av näringslivet utan genom en godekonomisk utveckling och en pensionsreform med inriktning mothöjd grundpension i kombination med ökat personligt sparande.Centerns budgetalternativ för /92 hade iutgångsläget i samband med allmänna motionstiden ett positivtsaldo i förhållande till regeringens uppgående till 2168milj.kr. räknat på budgetår. Under vårriksdagen har iparti- och kommittémotioner lagt förslag som enligt motionärernainnebär att budgeten netto i förhållande till regeringensförslag blir 2237 milj.kr. I samband medkompletteringspropositionen föreslås åtgärder som får följandebudgetkonsekvenser:100>Milj.kr.00>Studie- och informationskampanj om samarbete i Europa100>-1000>Försäljning av statliga företag, ränteförlust100>-50000>Besparing arbetsmarknad 100>50000>Besparing 100>200>Besparing folkhälsoinstitut 100>1700>Summa 100>9Sammantaget innebär detta att budgetalternativ slutarpå ett i förhållande till regeringens positivt saldo på 2246milj.kr. räknat på budgetår.Vänsterpartiets partimotion Fi38I inledningen till motion Fi38 (v) anförs attvänsterpartiets politik utgår från arbetarrörelsens idéer omrättvisa och solidaritet. Rätten till arbete är ett av de mestcentrala målen för den ekonomiska politiken. Densocialdemokratiska regeringens sista stora proposition underdenna valperiod präglas inte av dessa värderingar. "Arbete åtalla" är inte längre ett självklart förstahandsmål. Regeringenskompletteringsproposition är en fortsatt anpassning till dekapitalistiska marknadsvillkoren. harregeringen brutit vallöften, genomfört en orättfärdigskatteomläggning samt lagt förslag om lönestopp ochstrejkförbud. Till detta kommer en rad eftergifter tillborgerlig politik, bl.a. i form av sänkt sjuk- ochföräldraförsäkring. Regeringens politik är ett svek motlåginkomsttagarna och arbetarrörelsens värderingar.Vänsterpartiet stöder åtgärder som är ämnade att skapatillväxt men det skall vara en tillväxt som inte förstörlivsmiljön för kommande generationer. En ekonomi som emellertidgrundas på dålig arbetsmiljö, utslagning och etttvå-tredjedelssamhälle skapar fler problem än lösningar. Med enrättvist fördelad tillväxt kan vi däremot slå vakt om en svenskvälfärdsmodell. I motionen understryks att man vill ta strid mothögerpolitik och nyliberalism. Huvudlinjerna i vänsterpartietspolitik är därvid att utveckla välfärdspolitiken, styrasparandet till offensiva industriinvesteringar, investera iinfrastruktur, satsa på utbildning och forskning, sänkamatmomsen och återställa progressionen i skattesystemet.I motionen sammanfattas riktlinjerna för den ekonomiskapolitiken på följande sätt.Regeringen förväntar sig en konjunkturuppgång . Andraprognoser är mer pessimistiska. På samma prognosunderlag,dvs. en lägre kostnadsökningstakt i de svenska företagen, görolika institut skilda bedömningar. Detta visar hur osäkerutvecklingen är.Vänsterpartiet är kritiskt till regeringens betoning avlönekostnadskonkurrens. I stället betonas i motionen attdet behövs ett starkt konkurrenskraftigt näringsliv baserat pågedigen kunskap, hög teknisk utveckling och demokratiskarbetsorganisation.Regeringens satsning mot arbetslösheten är alltför begränsad.Vänsterpartiet hävdar att det behövs ytterligare insatsermotsvarande under det kommande budgetåret föratt möta ökningen av den öppna arbetslösheten. Det krävsdessutom ett program för att mer långsiktigt bekämpaarbetslösheten.Vänsterpartiet avvisar regeringens tankar på enarbetsgivarperiod i sjukförsäkringssystemet. Enarbetsgivarperiod riskerar att slå hårdast mot de svagastegrupperna i arbetslivet.Regeringens åtstramning av den kommunala ekonomin är allvarligför den generella välfärdspolitiken och sysselsättningen. Detkrävs i stället ett ekonomiskt stödpaket till kommunernafinansierat av skärpt skatt på höginkomsttagare.Den samordning av arbetsskadeförsäkringen och sjukförsäkringensom anmäls av regeringen avvisas.Regeringen anmäler att det skall komma förslag som underlättarför utländska köp av svenska företag. kräver attlagen om köp och försäljning av svenska företag skall innehållaen vetorätt. De anställda skall genom sin fackförening kunnastoppa ett köp eller en försäljning.Regeringen anmäler ett förslag om att löntagarfonderna skallsamordnas med AP-fonderna. Löntagarfonderna skall göras tillenbart ett system för att garantera framtida pensioner genomutökade möjligheter att placera tillgångar i aktier som germaximal avkastning. Detta är slutpunkten på socialdemokratinsvisioner om ekonomisk demokrati. Förslaget är fjärran frånMeidners tankar om demokratisk makt över företagens utvecklingoch investeringar samt inflytande över arbetslivets innehåll ochutformning.