bet · GE01SoU11 · 1991-02-05 00:00:00 — Vissa frågor om äldre och handikappade I betänkandet behandlas motioner från den allmännamotionstiden främst om äldre- och handikappfrågor, somursprungligen avsågs bli behandlade tillsammans medpropositionen 1990/91:14 om ansvaret för service och vård tilläldre och handikappade m.m. men som bröts ut från det ärendetför att behandlas i ett eget betänkande.Utskottet anser med anledning av ett motionsyrkande (fp)angående misshandel av äldre i hemmet att det är märkligt attsocialstyrelsen inte har inlett eller under innevarande budgetåranser sig kunna vidta åtgärder för att försöka komma till rättamed detta problem. Regeringen bör därför enligt utskottet uppdraåt att återuppta sitt arbete medäldremisshandelsfrågor. Utskottet anser det också nödvändigt attutbildningen för personal förstärks inom dettaområde. Vad utskottet anfört föreslås ge regeringentill känna.Övriga motionsyrkanden avstyrks.Till betänkandet har fogats fyra särskilda yttranden. 1989/90:So201 av m.fl. (m) vari yrkas5. att som sin mening ger regeringen till känna attinstitutionsplatser inte får avvecklas snabbare än att hemvården-- både social hemhjälp (hemtjänst) och hemsjukvård -- hinnerbyggas ut,6. att som sin mening ger regeringen till känna atten fortsatt nedläggning av enskilda sjuk- och vårdhem börbringas att upphöra och den personella och fysiska resurs somenskild dag- och sjukvårdhemsverksamhet representerartillvaratas,8. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av länsvisa, för diagnostik ochutredning av ålderssjukdomar och demensliknande tillståndansvariga utredningsavdelningar,10. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av regionala centra förforskning och behandlingsutveckling inom neurogeriatriken,12. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om nödvändigheten av att den svenskahälso- och sjukvårdspolitiken bättre anpassas till deålderssjukas behov.1989/90:So206 av () vari yrkas att riksdagenbegär att regeringen tillsätter en utredning med uppgift attundersöka om gamla och sjuka, som vårdas på sjukhem, fårtillgång till sin pension i erforderlig omfattning, även om desjälva inte kan ha hand om den.1989/90:So212 av m.fl. (fp) vari yrkas2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om misshandel av äldre.1989/90:So260 av m.fl. (m) vari yrkas9. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om serviceupphandlingsrätt i syfte att skapafrihet för den enskilde att välja alternativ hemtjänst.1989/90:So263 av () vari yrkas att riksdagenbegär att regeringen tillsätter en utredning med uppgift attutreda förutsättningarna för en kommunalaäldrevården.1989/90:So296 av m.fl. (c) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om utvecklande av nya boendeformer förhandikappade.1989/90:So302 av m.fl. (mp) vari yrkas1. att beslutar att ekonomisk ersättning ges tillbarnkooperativa föräldrahem enligt vad som i motionen anförts,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att vid vård av anhörig skall ekonomiskkompensation motsvarande anställning inom utges somersättning för inkomstbortfallet,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att behovet av anhörigvård prövas enligtsamma principer som behovet av hemtjänst.1989/90:So314 av m.fl. (c) vari yrkas2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om möjligheten för vårdare av anhörig atterhålla vårdbidrag,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om rätten att kunna erhållaomkostnadsersättning vid "väntjänster",4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om ålderspensionärers möjlighet att delta iarbetslivet och samhällsarbetet,5. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om vikten av alternativa boendeformer föräldre och den enskildes inflytande över sina boendevillkor,7. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om de äldres situation i storstäder,10. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kostens betydelse för en god hälsa hosde äldre.1989/90:So425 av () vari yrkas att riksdagenbegär att regeringen lägger fram förslag omkommunernas/landstingskommunernas skyldighet att ställa upp meden begränsad vårdgaranti för svårt långtidssjuka i enlighet medvad i motionen anförts.1989/90:So437 av m.fl. (m) vari yrkas5. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om ökad valfrihet inom såväl hemtjänst ochhemsjukvård som institutionsbunden äldrevård.Motiveringen återfinns i motion 1989/90:Sf259.1989/90:So443 av m.fl. (c) vari yrkas4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om inriktningen av primärvårdens utbyggnad.1989/90:So505 av och ()vari yrkas3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att tidigare försök med mobilapensionärsbostäder bör utvärderas och eventuellt utvidgas.1989/90:So531 av m.fl. (fp) vari yrkas7. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om en begränsad försöksverksamhet om attöverlåta hela det ekonomiska ansvaret för patientens hela hälso-och sjukvård till primärvården. InledningI betänkandet behandlar utskottet vissa motionsyrkanden omäldre och handikappade års allmänna motionstid. Detkan i sammanhanget finnas skäl att erinra om att utskottet ibetänkandet 1989/90:SoU17 behandlat frågor om inriktningen avsocialpolitiken i stort. Vidare bör nämnas att idecember 1990 fattade beslut om en ändrad ansvarsfördelning inomäldreomsorgen m.m. (bet. 1990/91:SoU9, prop. 14, rskr. 97).Huvudmannaskapsförändringen syftar till att skapa klaraansvarsförhållanden och ändamålsenliga organisatoriskaförutsättningar för att utveckla samhällsinsatserna efter demålsättningar som lagt fast i fråga om samhälletsäldreomsorg. Genom reformen, som träder i kraft den 1 januari1992, får kommunerna ett utvidgat ansvar för den långvarigavården till äldre och handikappade.De äldres situationI motion 1989/90:So314 av m.fl. (c)hemställs om tillkännagivanden dels om ålderspensionärersmöjlighet att delta i arbetslivet och samhällsarbetet (yrkande4), dels om de äldres situation i storstäder (yrkande 7).Motionärerna anser det angeläget att ålderspensionärer gesmöjlighet att delta i samhällsarbetet på olika områden. Deåldersgränser som existerar är i många fall omotiverade och börkunna slopas. En ökad medvetenhet om värdet av att äldremänniskor finns med i arbetslivet, samhällsarbetet m.m. skullesannolikt minska behovet av vård- och omsorgsinsatser. Enligtmotionärerna behöver problemet med den isolering som många äldrei våra stora tätortsområden känner uppmärksammas mer. Denbostadsbrist som råder i storstadsområdena bidrar tillsvårigheterna att rekrytera och behålla personal inom vården.I regeringens proposition om äldreomsorgen inför 90-talet(prop. 1987/88:176 s. 29 f.) framhölls bl.a. att de personligakvalifikationerna, och inte åldern, borde vara avgörande vid valav personer till politiska uppdrag. De kommunala pensionärsrådenborde ges reella möjligheter till inflytande i den kommunalaverksamheten. Vidare borde kommunerna underlätta och stödjaverksamheter, som föreningar, kooperativ och andrasammanslutningar bedriver för att tillgodose gemensammaintressen, anfördes det.I betänkandet 1989/90:SoU13 (s. 6 f.) behandladesocialutskottet en motion (c) om att regionalpolitikensmålsättning om likvärdiga levnadsbetingelser i alla delar avlandet också måste omfatta de äldre i storstad. Utskottethänvisade till 1 § socialtjänstlagen (1980:620) och 2§ hälso-och sjukvårdslagen (1982:763) samt konstaterade att det redanenligt gällande lagstiftning finns en uttalad målsättning omlikvärdiga levnadsbetingelser för hela befolkningen, oavsettålder och bostadsort. Utskottet erinrade också om att det vidåtskilliga tillfällen framhållit att vårdresurserna måstefördelas rättvist över hela landet och vara tillgängliga förvar och en oberoende av var man bor i landet. Mot denna bakgrundbehövdes enligt utskottet inget uttalande med anledning av dendå aktuella motionen, vilken avstyrktes.Utskottet delar motionärernas uppfattning om värdet av attäldre människor aktivt deltar i samhället. Utskottet erinrarockså om vad utskottet vid åtskilliga tillfällen framhållit,nämligen att vårdresurserna måste fördelas rättvist över helalandet och vara tillgängliga för var och en oberoende avbostadsort. Utskottet anser att något tillkännagivande medanledning av motion So314 (c) yrkandena 4 och 7 inte behövs.Yrkandena avstyrks därför.PrimärvårdenI motion 1989/90:So443 av m.fl. (c) yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om inriktningen av primärvårdens utbyggnad(yrkande 4). Motionärerna framhåller att en väl fungerandeprimärvård, dvs. vård på nära håll, måste finnas om vi skallkunna förbättra och utveckla den specialiserade länssjukvården.Primärvården är motorn när det gäller samverkan ifolkhälsoarbetet. Vård på rätt vårdnivå ger ett bättre ocheffektivare utnyttjande av de samlade sjukvårdsresurserna.Primärvården har enligt motionärerna godautvecklingsmöjligheter. De tre områden där satsningar måstegöras är tillgänglighet, kvalitet och samverkan. Landstingen börenligt motionärernas mening även i fortsättningen ha ansvaretför en sammanhållen primärvård. Primärvården bör spela en störreroll totalt sett inom sjukvården. Nya former för primärvårdensorganisation -- i andra driftformer och av andra utövare -- börockså diskuteras. Det bör enligt motionen öppnas möjligheter attbilda personalkooperativ eller privatläkarstationer med vilkalandstingen sluter avtal om att bedriva vård.I motion 1989/90:So531 av m.fl. (fp)yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om en begränsad försöksverksamhet om attöverlåta hela det ekonomiska ansvaret för patientens hela hälso-och sjukvård till primärvården (yrkande 7). Motionärernaanför bl.a. att det visserligen kan finnas problem med en modelldär primärvården ges hela det ekonomiska ansvaret för patientenshälso- och sjukvård och vid behov köper specialisttjänster frånsjukhusklinikerna eller från privata specialistmottagningar, menatt det kan finnas anledning att pröva detta i begränsad skala.Även försök med koppling mellan primärvården ochsjukförsäkringen bör enligt motionärerna stimuleras.Inom landstingen pågår ett mycket omfattandeförändringsarbete för att kunna möta de krav som framtidenmedför. I alla landsting pågår arbete för att öka produktivitetoch effektivitet. Landstingen försöker i detta arbete attangripa sådant som ekonomistyrning, organisation och självavården. Sådana förändringsprojekt finns bl.a. iBohuslandstinget och . att primärvården får hela anslaget för sjukvård och köperden vård man inte själv bedriver från de sjukhus eller andravårdinrättningar som befinns bäst och billigast. Bådalandstingen hoppas att det element av konkurrens som därmedinförs skall bringa ned kostnaderna och att primärvårdens ökadeansvar för patienterna skall leda till bättre vård.Landstingsförbundet har i en nyligen publicerad skrift,Landsting i förändring -- Några exempel, redovisat exempel pådet förändringsarbete som pågår. I sammanhanget bör också nämnasatt beslutat att i samarbete medsocialdepartementet och göra en översyn av ettantal för den svenska hälso- och sjukvården grundläggandefrågor. Projektet har fått namnet VÄGVAL. Syftet med översynenär att den skall ge underlag för en positiv utveckling av hälso-och sjukvården med hänsyn tagen till de samhällsekonomiskabegränsningarna. Projektet skall belysa konsekvenserna av skildavägval. Ett samlat material skall presenteras vidLandstingsförbundets kongress 1991.Genom en rekommendation från ärdet patienterna som själva bestämmervilken av vårdcentraler de vill anlita och vidvilket av sjukhus de vill bli behandlade. Den gerockså ökade möjligheter att söka vård utanför det egnalandstinget. Syftet med reformen är att göra hälso- ochsjukvården bättre och mera tillgänglig för patienterna.Den primärvårdsuppföljning 1989 gjort isamarbete med , ochSpri (1990:35) syftar till att ge en helhetsbild avprimärvårdens kapacitet inom olika delar av landet. Utredningenvisar stora skillnader mellan kommuner och huvudmän när detgäller personella resurser och verksamheter inom primärvården.De inrättade allmänläkarbefattningarna har t.ex. ökat ,vilket är en lägre ökning än för andra personalkategorier.Rapporten visar också att det är stora skillnader mellan olikakommuner i antalet invånare per bemannad allmänläkarbefattning.I regeringens proposition 1990/91:44 om ytterligareförsöksverksamhet för förnyelse av den offentliga sektornföreslogs att den s.k. frikommunlagen (1984:382) ändrades så attdet blev möjligt att genomföra försök med en ny organisation förhälso- och sjukvården enligt den s.k. Dalamodellen. att de vårdcentraler som finns i området skall ansvara föratt befolkningens hela hälso- och sjukvårdsbehov tillgodoses,även specialistvård och sluten akutsjukvård. Specialistsjukvårdoch akutsjukvård upphandlas hos sjukhusen eller andra vårdgivarei eller utom länet. Det sker genom att områdesstyrelsen slutervårdavtal med sjukhusgruppen eller någon annan vårdgivare.Sjukhusen eller klinikerna får inte några anslag frånlandstinget. De får i stället sälja sina tjänster tillsjukvårdsområdena. För att tillgodose länslandstings önskemål om att kunna lämna över primärvårdsuppgiftertill kommunerna i länet föreslogs också i propositionen attlagen (1985:1089) om försöksverksamhet inom hälso- ochsjukvårdens område utvidgas så, att alla kommuner inom ettlandsting som ingår i frikommunförsöket kan åta sigprimärvårdsuppgifter. Enligt propositionen gäller överförandetett driftsansvar för primärvårdsuppgifter och handlar alltsåinte om förändringar i huvudmannaskapet. Förslagen skulle trädai kraft . I betänkande1990/91:KU17 tillstyrkte utskottet propositionens förslag idessa delar. följde utskottet (rskr. 52).I regeringens skrivelse 1990/91:50 om åtgärder för attstabilisera ekonomin och begränsa tillväxten av de offentligautgifterna uttalas under avsnittet 4.3 Åtgärder för eneffektivare sjukvård och sjukförsäkring bl.a. följande (s. ).Försök kommer att inledas i några primärvårdsområdenmed befolkningsbaserad resurstilldelning och ansvar för desamlade ekonomiska resurserna för hälso- och sjukvård,läkemedel, sjukresor, sjuk- och arbetsskadeförsäkring samtförtidspension. Något eller några av dessa försök bör ingå i denförsöksverksamhet som skall genomföras med primärkommunalprimärvård. Därigenom kommer primärvårdens verksamhet också attkunna integreras med den kommunala . Försök börockså genomföras i landstingsdriven primärvård. Slutligen bör inågra fall försök där totalkostnadsansvaret läggs på någon ellernågra försäkringskassor också övervägas. Jämförelser kommer dåatt kunna göras mellan olika lösningar och deras förmåga att geunderlag för samverkan mellan olika sektorer.-- -- --En proposition rörande försöksverksamheten inom sjukvårdenkommer att föreläggas under våren 1991.I betänkandet 1990/91:SoU9 över propositionen 1990/91:14om ansvaret för service och vård till äldre och handikappadem.m. behandlade utskottet motioner om primärkommunalt ansvar förprimärvården (s. 74 f.). Enligt utskottet kunde frågan om ettallmänt primärkommunalt huvudmannaskap för primärvården bedömasförst efter genomförd försöksverksamhet. Utskottet ansåg inteatt det var nödvändigt att strikt begränsade försökmed primärkommunalt bedriven primärvård. Omfattningen avförsöksverksamheten borde i stället grundas på intresset ute ikommunerna och landstingen. Försöksverksamheten borde därförgrundas på ansökningar, där kommun och landsting själva äröverens om att starta försök. Utskottet konstaterade attöverförandet av primärvårdsuppgifter till primärkommunernakräver särskilt lagstöd. Enligt utskottet borde regeringenskyndsamt lägga fram förslag till de lagändringar som ärpåkallade för att en sådan försöksverksamhet med primärkommunalprimärvård som av utskottet beskrivits skulle kunna inledas. uttalat om en försöksverksamhet med primärkommunalprimärvård borde med anledning av då aktuella motionersom sin mening ge regeringen till känna, anförde utskottet (res.v). följde utskottet (rskr. 97).Utskottet gör följande bedömning.Utskottet vill understryka vikten av en väl fungerandeprimärvård. Inom landstingen pågår ett omfattandeförändringsarbete för att kunna möta de krav som framtidenmedför. Utvecklingen av primärvården följs också av olikamyndigheter. Med hänsyn härtill anser utskottet att det nu intebehövs något initiativ från sida. Motion So443 (c)yrkande 4 avstyrks därför.Utskottet konstaterar att försök redan pågår där primärvårdengivits hela det ekonomiska ansvaret för patientens hälso- ochsjukvård. En proposition om olika försöksverksamheter inomsjukvården, bl.a. primärkommunalt huvudmannaskap förprimärvården, torde också komma att föreläggas undervåren. Motion So531 (fp) yrkande 7 får därmed ansestillgodosedd. Utskottet avstyrker yrkandet.Valfrihet och självbestämmandeI motion 1989/90:So260 av m.fl. (m) yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om serviceupphandlingsrätt i syfte att skapafrihet för den enskilde att välja alternativ hemtjänst(yrkande 9). Motionärerna anser att bidrag motsvarande denkostnad som den offentliga verksamheten har eller skulle ha föratt tillhandahålla den service brukaren har rätt till bör gådirekt till den enskilde. Motionärerna föreslår enserviceupphandlingsrätt som inte består av en kontant summapengar utan kvantifieras i ett antal assistenttimmar vars antalfastställs för varje enskild brukare. Det är detta antal timmarbrukaren bör ha rätt att dirigera antingen hon vill välja denkommunala , ett brukarkollektiv, enskilda personereller kanske ett serviceföretag.I motion 1989/90:So296 av m.fl. (c) yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om utvecklande av nya boendeformer förhandikappade (yrkande 1). Motionärerna framhåller att nyaboendeformer måste skapas för de handikappade. Verksamhetliknande den som bedrivs i independent living-rörelsen (t.ex.STIL) och i andra sådana projekt bör utvecklas, därhyresgästerna kan påverka utformningen av den hjälp som önskas.I motion 1989/90:So314 av m.fl. (c) yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om vikten av alternativa boendeformer för äldreoch den enskildes inflytande över sina boendevillkor (yrkande5). Motionärerna framhåller att det måste finnas mångaalternativa boendeformer för människor när de blir gamla.Bristen på boendeformer med större vårdinslag är enligtmotionärerna ett av de verkliga "flaskhalsproblemen" ivårdkedjan.I motion 1989/90:So437 av m.fl. (m) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ökad valfrihet inom såväl hemtjänst ochhemsjukvård som institutionsbunden äldrevård (yrkande 5). (Motiveringen finns i motion 1989/90:Sf259.) Vården och omsorgenskall enligt motionärernas mening utformas på konsumentensvillkor. Rätten att välja är fundamental. Det är viktigt attkunna välja den läkare, distriktssköterska eller hemsamarit somman känner förtroende för. Även valet av boende- och serviceformsom sjukhem, sjukhus, ålderdomshem eller gruppboende är viktigt.Motionärerna framhåller också nödvändigheten av mångfald ochflexibilitet.I betänkandet SOU 1990:19 av handikapputredningframgår (s. 103) att utredningen genom en enkät bl.a. tagit redapå hur den enskilde upplever sina möjligheter till inflytandeöver den service som ges inom . Av svaren framkommeratt möjligheten att få bestämma över vilken person som skall gehjälp och service tillgodoses i mycket liten utsträckning ().Det är framför allt boende i storstad och i glesbygd som sägersig ha det minsta inflytandet över valet av person. Bättreförhåller det sig med möjligheten att bestämma omfattning ochtidpunkt för hjälpen. I enkätsvar från huvudmännen harframkommit att kommunerna, för att motverka bristerna inomhemtjänsten och öka möjligheterna till reelltinflytande över den egna situationen, i ökad utsträckningerbjuder personlig assistent som komplement eller alternativtill . Av de tillfrågade 72 kommunerna var det som erbjöd detta och dessa kommuner fanns framför allt istorstadsregionerna. Inför sitt fortsatta arbete framhållerutredningen (s. 332) att det är viktigt att öka den enskildesmöjligheter till inflytande och självbestämmande över såväl sinegen livssituation i stort som möjligheten att välja t.ex.individ för det personliga stödet.Frågor om valfrihet och självbestämmande inom äldreomsorg ochhandikappomsorg har behandlats av utskottet vid åtskilligatillfällen tidigare (se bl.a. 1988/89:SoU6, 1989/90:SoU13 och1990/91:SoU1). Utskottets uttalanden i dessa betänkanden haralla haft samma inriktning, nämligen att de gamla och dehandikappade måste ges ökade möjligheter att själva kunnapåverka sin situation. Det har ansetts viktigt att detta kommertill uttryck både när det gäller valet av boendeform och hur dekonkreta vårdinsatserna skall utformas.Utskottet har ansett att olika försöksprojekt för att utvecklainnehållet i handikappomsorgen borde uppmuntras. Bl.a. harutskottet hänvisat till det s.k. , där människormed funktionshinder själva får ett avgörande inflytande överhjälpens innehåll och utformning (SoU 1987/88:20).I betänkandet 1990/91:SoU1 (s. 11), i samband med attmotioner om valfrihet och självbestämmande behandlades,hänvisade utskottet till att handikapputredningbehandlar frågan om de handikappades möjlighet att välja vårdarem.m. Enligt utskottet borde det pågående utredningsarbetetslutföras innan överväger att göra uttalanden i dessafrågor. De då aktuella motionerna avstyrktes (res. fp och mp).I betänkandet 1990/91:SoU9 (s. 29 f.) behandlade utskottetmotioner om behovet av att utveckla boendeformer för äldre ochhandikappade. Utskottet ansåg att det behövdes en kraftigutbyggnad av alternativa boendeformer inte bara för de äldreutan i stor utsträckning även för människor med handikapp avolika slag såsom rörelsehindrade och psykiskt utvecklingsstörda.Andra grupper som nämndes var de svårt hjärnskadade och de somdrabbats av psykiska störningar. Att få till stånd enkombination av ett stöd som omfattar de berörda grupperna ochett enhetligare huvudmannaskap för de olika boendeformerna varenligt utskottet angeläget. Utskottet ansåg att de ansvarigahuvudmännen, kommuner och landsting, på ett helt annat sätt äntidigare borde prioritera utbyggnaden av sådana boendeformer.Vad utskottet anförde med anledning av då aktuella motionerföreslogs som sin mening ge regeringen till känna.Utskottet föreslog också att skulle göra etttillkännagivande om låneregler och stimulansbidrag tillgruppboende för dementa och psykiskt utvecklingsstörda samt tillgruppboende för psykiskt sjuka och fysiskt handikappade.Riksdagen följde utskottet (rskr. 97).Utskottet gör följande bedömning.Utskottet konstaterar att frågor om valfrihet ochsjälvbestämmande, när det gäller boendeform och vårdinsatserinom äldre- och handikappomsorgen, har behandlats av utskottetvid åtskilliga tillfällen tidigare. Utskottet har då bl.a.framhållit att de gamla och de handikappade måste ges ökademöjligheter att själva påverka sin situation.När motioner om valfrihet och självbestämmande behandlades ihöstas hänvisade utskottet till att handikapputredningbehandlar frågan om de handikappades möjlighet att välja vårdarem.m. Utskottet ansåg då att detta utredningsarbete bordeslutföras innan överväger att göra uttalanden i dessafrågor.I samband med den behandlade propositionen om ansvaretför service och vård till äldre och handikappade m.m. ansågutskottet att det behövdes en kraftig utbyggnad av alternativaboendeformer för bl.a. de äldre och handikappade, vilket mynnadeut i ett tillkännagivande till regeringen.Några nya omständigheter har inte framkommit som enligtutskottet bör föranleda att ändra uppfattning i dessafrågor.