bet · GE01SoU23 · 1991-05-30 00:00:00 — Därav följer, enligt propositionen, att insatser sommedför att de sämst ställdas situation förbättras bör komma iförsta hand. Om sjukligheten i de mer utsatta grupperna kundeminskas till vad som gäller för de bäst ställda, skullefolkhälsan avsevärt förbättras, heter det i propositionen (s.12).I riktlinjeavsnittet upprepas att skillnaderna i hälsa mellankvinnor och män liksom utvecklingen mot ökande socialaskillnader i ohälsa även bland kvinnor samt insikten om hälsansolika villkor bland barn och ungdom gör att regeringen finnerdet angeläget att särskilt uppmärksamma kvinnor samt barn ochungdomar folkhälsoarbete.Vidare skall åtgärder för att minska konsumtionen av alkoholoch tobak ges hög prioritet. Höjningar av alkohol- ochtobaksskatterna avvisas dock.Det närmare innehållet i riktlinjerna redovisas i det följandei anslutning till de motioner som väckts under detta avsnitt.I motion 1990/91:So83 av m.fl. (fp)hemställs att godkänner de allmänna mål förfolkhälsopolitiken som anges i motionen (yrkande 1).Motionärerna anser det olämpligt och olyckligt att, på det sättsom sker i propositionen, formulera målet för folkhälsoarbetet ijämlikhetstermer. Uppfattar man själva spännvidden i hälsamellan olika folkgrupper som det dominerande problemet skulleman med jämnmod kunna åse en försämring av hälsoförhållandenahos de friskare delarna av befolkningen, anför motionärerna. Istället bör det överordnade målet vara att motverka ohälsavarhelst den än förekommer. Den andra invändningen sommotionärerna vill rikta mot målavsnittet i propositionen gällerden enligt motionärernas mening alltför svaga betoningen avindividens eget ansvar för sin egen hälsa. Motionärerna vill påintet sätt förneka att av individen svårpåverkade levnadsvillkorsåsom arbets- och boendemiljö spelar stor roll för hälsan liksommedfödda sjukdomar och fysiska egenskaper. Så viktigabestämningsfaktorer som kostvanor, drogvanor och motionsvanor äremellertid omständigheter som den enskilde i stor utsträckningsjälv kan påverka. Det främsta målet för folkhälsoarbetet börenligt motionärernas uppfattning vara att stödja enskildamänniskors ansträngningar att bevara och stärka sin egen hälsaoch att höja medborgarnas känsla av ansvar för den egna hälsan.Utskottet delar uppfattningen i propositionen att det inte ären hållbar utveckling att redan stora skillnader i hälsa ökarmellan olika social- och yrkesgrupper. De klassmässigaskillnaderna i sjuklighet är såsom framgår av propositionenalltjämt betydande och när det gäller dödlighet har de fortsattatt öka . Insatser som medför att de sämstställdas situation förbättras bör därför enligt utskottetsuppfattning komma i första hand i folkhälsoarbetet. Såsompåpekas i propositionen skulle folkhälsan avsevärt förbättras omsjukligheten i de mer utsatta grupperna kunde minskas till vadsom gäller för de bäst ställda. Utskottet kan alltså inte ställasig bakom de allmänna mål för folkhälsopolitiken som föreslås imotion 1990/91:So83 (fp), eftersom de inte innebär att degrupper som har den sämsta hälsan prioriteras. Motion So83 (fp)yrkande 1 avstyrks alltså.I motion 1990/91:So90 av m.fl. (v) begärs etttillkännagivande till regeringen om vad som i motionen anförtsom rättvisare fördelningspolitik i syfte att förbättrafolkhälsan (yrkande 1). Enligt motionärerna är hälsan starktknuten till vad man arbetar med. Har man dålig utbildning, ettlågstatusyrke och låg inkomst samverkar detta genomsnittligt medsämre hälsa. Detta är en av anledningarna till attvänsterpartiet enträget kräver ett större mått av omfördelningfrån hög- till låginkomsttagarna. Motionärerna underkänner deborgerliga invändningar som brukar framföras om att deskillnader i hälsa som finns är uttryck för människors fria valoch inte beroende av yrke eller samhällsställning.Enligt motionärerna är det vidare väl dokumenterat att stresspåtagligt ökar riskerna för sjukdom, likaså brist på inflytandeoch kontroll över den egna situationen. Stress har också ettsamband med hög tobaks-, alkohol- och psykofarmakakonsumtion.Motionärerna kräver därför ökat inflytande och makt över denegna arbetssituationen och menar att sådana förändringar skullefå effekt på folkhälsan. Vad som i motionen anförts om deanställdas inflytande och makt på arbetsplatsen bör gesregeringen till känna (yrkande 2).Utskottet delar motionärernas uppfattning att levnadsvillkorenpåverkar hälsan. Fördelnings- och arbetsmarknadspolitiskainsatser har naturligtvis stor betydelse när det gäller attminska hälsoriskerna -- detta betonas också i propositionen. Enfolkhälsopolitik som syftar till att minska klasskillnader ihälsa måste därför omfatta alla samhällsnivåer och flertaletsamhällssektorer, heter det. Den ekonomiska utvecklingen ochfördelningspolitiken, liksom exempelvis insatser för attförbättra arbetsmiljön och begränsa långtidsarbetslösheten harenligt propositionen strategisk betydelse för att förbättrafolkhälsan för utsatta grupper. ocharbetsinnehållets betydelse för hälsan understryks också (s.27).Utskottet konstaterar att regeringen är väl medveten omfördelningspolitikens och arbetssituationens effekter påfolkhälsan. Det finns därför inget behov av någratillkännagivanden till regeringen härom. Motion 1990/91:So90 (v)yrkandena 1 och 2 avstyrks därför.I en motion från den allmänna motionstiden , motion1990/91:So530 av m.fl. (v) begärs en hälsopolitiskplan för att förbättra hälsotillståndet för de grupper som harsämst hälsa (yrkande 2). Hälso- och sjukvård (HS 90) bör vara utgångspunkt i det arbetet, heter det imotionen.Utskottet finner att motionen är tillgodosedd genom innehålleti de riktlinjer för att förbättra hälsotillståndet för de mestutsatta grupperna som föreslås i propositionen. Motion1990/91:So530 (v) avstyrks därför såvitt nu är i fråga (yrkande2).I motion 1990/91:So91 av m.fl. (c) begärsett tillkännagivande till regeringen om behovet avresursförstärkning till primärvårdens drogförebyggande arbete(yrkande 7). Genom en väl utbyggd primärvård med särskildinriktning på drogförebyggande arbete kan akut- och slutenvårdenavlastas. Tidig upptäckt och diagnostik av alkoholberoende ochalkoholskador är väsentlig ur behandlingssynpunkt, anförmotionärerna. Alkoholinformation och rådgivning inommödrahälsovården bör ges ökat utrymme.Enligt propositionen (s. 66) har den offentliga hälso- ochsjukvården en strategisk betydelse för ett effektivtfolkhälsoarbete. Hälso- och sjukvårdslagen anger uttryckligenatt verksamheten bl.a. skall inriktas mot att förebygga ohälsa.Regeringen anser att det alkoholförebyggande arbetet i framtidenbör utgå från ett mer uttalat folkhälsoperspektiv (s. 74).Det innebär, enligt propositionen, att de traditionellaalkoholpolitiska styrmedlen kompletteras med åtgärder som inteenbart syftar till att förändra dryckesvanorna, utan som har envidare koppling till livsvillkoren i stort och människorsmöjligheter att välja levnadsvanor som befrämjar god hälsa.Information, opinionsbildning och andra förebyggande åtgärderbör ges en mer framträdande roll.I sitt betänkande om en aktiv alkoholpolitik (1990/91:SoU2)framhöll utskottet betydelsen av de åtgärder i förebyggandesyfte som kan vidtas inom primärvården och underströk betydelsenav en tidig diagnostik. Vad utskottet uttalat gavs regeringentill känna. Utskottet anser inte att det behövs något nytttillkännagivande i denna fråga med anledning av motion So91 (c).Motionen avstyrks därför (yrkande 7).I motion 1990/91:So91 (c) framhålls också behovet avinsatser mot psykisk ohälsa (yrkande 13). I propositionenbeskrivs psykisk ohälsa som ett av de störstafolkhälsoproblemen, anför motionärerna. Trots detta prioriterasinte frågan. Motionärerna anser att psykisk ohälsa bör vara ettområde som ges stor uppmärksamhet i det fortsattafolkhälsoarbetet och att detta kan ske inom socialstyrelsensnuvarande verksamhet.I avsnittet 4 Några stora folksjukdomar i propositionensbeskrivande del uppges att psykisk ohälsa är det mestkostnadskrävande folkhälsoproblemet (s. 37). Förpsykiska sjukdomar är vårdkostnaderna höga då en stor del av demänniskor som drabbas av åldersdemens och psykoser vistasmånga år på institutioner. Direkta mått på psykisk ohälsa visaratt den minskar och att utvecklingen i flera avseenden ärpositiv, men har enligt propositionen förekomsten avolika värktillstånd, som även tycks avspegla vissa psykosocialaförhållanden, ökat. I den samlade bilden av möjliga orsaker till den psykiskaohälsan spelar enligt propositionen en rad psykosocialaförhållanden en betydelsefull roll. Viktiga skyddsfaktorer ärtillgång till socialt nätverk och arbete samt individensupplevelse av mening och sammanhang i samhället. Till dessapsykosociala faktorer finns enligt propositionen rikamöjligheter att knyta insatser med primärpreventiv effekt på denpsykiska ohälsan.Här kan också nämnas att psykiatriutredningen (S 1989:01) inovember 1990 fått i tilläggsdirektiv att bl.a. övervägaåtgärder för att de psykiskt stördas livssituation i ökadomfattning skall kunna präglas av gemenskap och delaktighet isamhällslivet (dir. 1990:71). De psykiskt långtidssjukas behovav boende, sysselsättning och kvalificerat stöd i öppenvårdskall belysas. Kommittén skall också överväga frågor om arbeteoch arbetsrehabilitering för psykiskt störda i arbetsför åldersamt behovet av att förordna stödpersoner åt långtidssjuka.I sitt betänkande 1990/91:SoU13 med anledning av proposition1990/91:58 om psykiatrisk tvångsvård m.m. föreslog utskottet etttillkännagivande till regeringen om vikten av att denpsykiatriska vården utvecklas organisatoriskt och resursmässigt.Utskottet framhöll bl.a. att den öppna psykiatriska vårdenbehöver förstärkas och utvecklas för att behovet av sluten vårdskall kunna minska även i fortsättningen. Även behovet attutveckla innehållet i den slutna psykiatriska vården betonadesav utskottet (1990/91:SoU13 s. 17).Utskottet anser inte att det behövs något nytttillkännagivande i denna fråga och avstyrker därför motion1990/91:So91 (c) yrkande 13.I motion 1990/91:So93 av m.fl. (s)begärs ett tillkännagivande till regeringen om behoven av attytterligare uppmärksamma frågan om kvinnor och alkohol isamhället. Enligt motionärerna är detta område underprioriterati den svenska politiken. I motionen ställs en rad krav som ansessärskilt angelägna när det gäller kvinnor och alkohol, bl.a.följande: I EG-förhandlingarna måste en restriktiv svenskalkoholpolitik hävdas. Behovet av forskning särskilt inriktad påkvinnors missbruk måste tillgodoses. Fler vårdplatser föralkoholberoende gravida kvinnor och andra kvinnliga missbrukarebehövs. Vidare krävs ökad information till flickor om skillnadermellan dem och pojkar när det gäller att tåla alkohol.Kommunerna måste även fortsättningsvis inta en restriktivhållning när det gäller utskänkningstillstånd.Frågor om alkoholinformation till gravida, om EG ochalkoholpolitiken och om utskänkningstillstånd behandlas senare idetta betänkande s. 48, 42 och 56.Som tidigare angetts är kvinnors hälsa ett område somregeringen anser bör ägnas speciell uppmärksamhet i 1990-taletsfolkhälsoarbete. När det gäller kvinnors alkoholkonsumtion harpropositionen bl.a. beskrivit hur kvinnor anammat ett manligtdryckesmönster (s. 26--27). Konsumtionen av alkohol tycks haökat speciellt bland kvinnor med arbetaryrken (s. 17). Denökande alkoholkonsumtionen, särskilt bland yngre kvinnor, ökarrisken för alkoholrelaterade skador också bland kvinnor. Denna,liksom andra negativa utvecklingstendenser vad avser kvinnorshälsa, har enligt regeringens bedömning inte uppmärksammatstillräckligt. Regeringen förordar därför att ett avfolkhälsoinstitutets program inriktas mot utsatta kvinnor (sevidare nedan s. 29). Inom programmet bör enligt regeringen delsen kartläggning göras av hälsan ur ett kvinnoperspektiv, delsstrategiska insatser identifieras som i första hand kanförbättra hälsans villkor för de kvinnor som är utsatta för destörsta hälsoriskerna.Motioner om behovet av utökad forskning om kvinnligt missbrukhar behandlats av utskottet tidigare. Hösten 1989uttalade utskottet bl.a. att kvinnor som missbrukare borde ägnasökad uppmärksamhet inom forskningen och föreslog att riksdagensom sin mening skulle ge regeringen detta till känna(1989/90:SoU14 s. 36). följde utskottet (rskr. 91).En motion med samma innehåll behandlades även isamband med forskningspropositionen (1989/90:90). Utskottethänvisade då till gjorda tillkännagivande ochavstyrkte motionen.Utskottet gör följande bedömning.Såsom uppges i propositionen har kvinnors alkoholkonsumtiongenomgått en oroande utveckling. Detta sägs särskilt gällakvinnor med arbetaryrken. Utskottet ser med tillfredsställelseatt regeringen föreslår att kvinnors hälsa skall ägnas specielluppmärksamhet i folkhälsoarbetet och att ett särskiltfolkhälsoprogram kommer att inriktas mot utsatta kvinnor.Utskottet tillstyrker detta förslag. Enligt regeringen måste detockså bedrivas ett fortsatt aktivt arbete för att minska dentotala konsumtionen av alkohol. Utskottet utgår från att fråganom kvinnor och alkohol kommer att uppmärksammas mera även utanden åtgärd som föreslås i propositionen. Motion So93 (s)avstyrks därför.Alkohol- och tobaksprisernas del av folkhälsopolitikenRegeringen hävdar i propositionen (s. 73) att alkoholprisernaföljt den allmänna prisutvecklingen i enlighet med vad somfastlades alkoholpolitiska beslut. Någon motsvarandeuttalad koppling mellan priset på tobak och den allmännaprisutvecklingen finns inte, men även här har enligt regeringenen fortlöpande anpassning skett genom höjningar avtobaksskatten. Såväl alkohol- som tobaksskatten höjdes senast imaj 1990.Regeringen anser bl.a. med hänsyn till de krav på lågalöneökningar och stabila priser som finanspolitiken ställer, attdet inte nu finns tillräckliga skäl att föreslå en ytterligarehöjning av alkohol- och tobaksskatten. Genom höjningar somgjordes följer priset på alkohol ochtobak i huvudsak den allmänna prisutvecklingen, heter det ipropositionen. Sambandet mellan prissättningen på tobak ochalkohol och konsumtionen bör dock noga följas, inte minst vadgäller tobaken där vissa studier pekar på att ungdomar är merpriskänsliga än vuxna. Regeringen anser att prissättningen påtobak och alkohol även fortsättningsvis skall utgöra en aktivdel av den samlade folkhälsopolitiken.Förslag om höjda alkohol- och tobaksskatter och om en aktivprispolitik på alkoholområdet framförs i flera motioner.I motion 1990/91:So87 av m.fl. (m, s,fp, c, v, mp) föreslås en avgift på per cigarett föratt bekosta informationen om tobakens skadeverkningar (yrkande3).För att inte inflationsnivån skall påverkas föreslås atttobakspriserna exkluderas i konsumentprisindex (yrkande 4).I motion 1990/91:So91 (c) föreslås att alkohol- ochtobaksskatterna höjs från (yrkandena6 och 10). Motionärerna anser också att alkoholskatten skallfrigöras från underlaget till konsumentprisindex, dock utan attframställa något yrkande härom.Yrkanden om en aktiv prispolitik på alkoholområdet framförs imotionerna 1989/90:So259 av m.fl. (m) yrkande9, 1989/90:So252 av och (bådas) yrkande 1, 1990/91:So237 av m.fl. (c)yrkande 4 och 1990/91:So239 av () yrkande7. Motionärerna pekar på alkoholbeskattningens avgörandebetydelse för konsumtionsvolym och alkoholvanor och framhålleratt alkoholpriserna minst måste följa den allmännainflationstakten.Motioner om höjda alkohol- och tobaksskatter liksom omsärskilda avgifter för alkohol och tobak avslogs av riksdagenden (res. fp, c, v, mp).Socialutskottet hade i sitt yttrande i ärendet tillskatteutskottet avstyrkt de då aktuella motionerna och bl.a.anfört att lämpligheten av en höjning av alkoholpriserna bordebedömas med hänsyn till utvecklingen i stort på alkoholområdetoch till faran för skadeverkningar, t.ex. i form av ökadhemtillverkning. ansåg också att regeringenskommande proposition på alkoholområdet borde avvaktas innanriksdagen tog ställning till en skattehöjning (1990/91:SoU4y).Skatteutskottet avstyrkte motionerna, med hänvisning bl.a. tillvad socialutskottet anfört (1990/91:SkU22).Utskottet delar regeringens bedömning att det -- bl.a. medhänsyn till de krav på låga löneökningar och stabila priser somfinanspolitiken ställer -- inte nu finns tillräckliga skäl attföreslå en ytterligare höjning av alkohol- och tobaksskatten.Utskottet avstyrker därför motionerna So87 (m, s, fp, c, v, mp)yrkandena 3 och 4, och So91 (c) yrkandena 6 och 10.En aktiv prispolitik ingår i de riktlinjer föralkoholpolitiken som beslutade om och somutskottet därefter ställt sig bakom. Regeringenföreslår, som framgått av den ovan lämnade redovisningen, attprissättningen på alkohol och tobak även fortsättningsvis skallutgöra en aktiv del av den samlade folkhälsopolitiken. Utskottetdelar denna uppfattning. De motioner, i vilka begärs en aktivprispolitik på alkoholområdet, får därmed anses tillgodosedda.Utskottet avstyrker således motionerna 1989/90:So259 (m) yrkande9, 1989/90:So252 (s) yrkande 1, 1990/91:So237 (c) yrkande 4 och1990/91:So239 (m) yrkande 7.I motion 1990/91:So231 av m.fl. (v) yrkas attalkoholkapitalet, dvs. tillverkare och distributörer, beskattashårdare så att de därigenom får betala de samhällskostnaderalkoholen åstadkommer (yrkande 1).Utskottet uttalade så sent som attspecialdestinering av inkomster för vissa ändamål bör undvikas(1990/91:SoU17). följde utskottet.Utskottet vidhåller sin inställning och avstyrker motion1990/91:So231 (v) yrkande 1.Utskottet tillstyrker de allmänna riktlinjer förfolkhälsopolitiken som föreslås i propositionen, i den mån deinte omfattas av utskottets ovan gjorda ställningstaganden.Inrättande av ett folkhälsoinstitutI propositionen, avsnitt 9, föreslås att ett folkhälsoinstitutinrättas från som en självständig myndighetunder regeringen. Dess uppgift skall vara att drivahälsofrämjande och sjukdomsförebyggande arbete på nationell nivåi nära samarbete med berörda myndigheter, lokala organ ochfolkrörelser. I institutets arbete bör huvudinriktningen varaatt nå de särskilt utsatta grupperna i samhället och att minskahälsans ojämlika fördelning genom att vidta åtgärder för attförbättra deras situation. Institutet bör åläggas ett särskiltansvar för att bidra till att det förebyggande folkhälsoarbetetbygger på vetenskapligt väl förankrat underlag och bör bedrivaviss egen forskningsverksamhet.Institutet skall arbeta i programform med dels tillfälliga,dels permanenta program. Institutet bör inledningsvis arbeta medprogram om alkohol och droger, tobak, olycksfallskador samtprogram mot särskilda grupper -- till att börja med barn ochungdomar samt utsatta kvinnor.Det statliga stöd som utgår till hälso-, alkohol- ochdrogupplysning bör enligt propositionen i större utsträckning äni dag kunna kopplas till de olika folkhälsoprogram som föreslåsbedrivas. Genom att lägga ansvaret för bidragen påfolkhälsoinstitutet bör denna utveckling kunna komma till stånd,heter det i propositionen.Regeringen kommer senare att tillkalla en särskildorganisationskommitté, vars uppgift blir attprecisera uppgifter, arbetsformer ochorganisation samt lägga förslag om alternativa lokaliseringar.Arbetet bör enligt propositionen bedrivas skyndsamt så att vissaav institutets program skall kunna starta redan den 1 januari1992. Målsättningen är att institutet skall kunna verka med fullkraft från och med /93.Folkhälsoinstitutet föreslås ta över vissa uppgifter som i dagutförs av . Det gäller bl.a. det samlade centralaansvaret för statlig droginformation och fördelningen avstatsbidrag till organisationer för olika informations- ellerandra förebyggande insatser. Institutet föreslås också ta översocialstyrelsens olycksfallsskadeprogram.Verksamheten vid den fristående ()föreslås sammanföras med . Därigenom skapasenligt propositionen en viktig kunskapsbas för det föreslagnaalkohol- och drogprogrammet.Avslag på förslaget om m.m.I motion 1990/91:So73 av m.fl. (m) hemställsatt avslår regeringens förslag om ettfolkhälsoinstitut samt medelsanvisningen för detta (yrkande1). Förslaget är enligt motionen ännu ett exempel på hur densocialdemokratiska regeringen plottrar bort resurser ochinsatser på hälso- och sjukvårdsområdet. Motionärerna anser attdet i stället bör återskapas en medicinalstyrelse, varshuvuduppgift bl.a. blir att följa utvecklingen påfolkhälsoområdet (yrkande 2). Medicinalstyrelsens arbete fören förbättrad folkhälsa bör enligt motionärerna ske i samarbetemed och dess folkhälsoenhet (yrkande 3).I motion 1990/91:So91 av m.fl. (c)hemställs att avslår förslaget om inrättande av ettnytt folkhälsoinstitut (yrkande 1). Motionärerna anser inteatt den föreslagna omorganisationen skulle göra hälsan merjämlikt fördelad i samhället, något som angetts vara syftet medinstitutet. Dessutom leder tillskapandet av en ny myndighetofrånkomligen till ökad byråkrati och centralisering.Rollfördelningen mellan och folkhälsoinstitutetär dessutom oklar och leder till gränsdragningsproblem.Utskottet gör följande bedömning.En avsikt med att inrätta ett folkhälsoinstitut är enligtpropositionen att förbättra samspelet mellan de offentligaverksamheterna, organisationer och enskilda människor.Institutet föreslås få en samordnande sektorsövergripande roll.Socialstyrelsen, däremot, har ett övergripande ansvar förfolkhälsofrämjande åtgärder inom sin sektor, dvs. inom hälso-och sjukvården och . har också,till skillnad från , ett tillsynsansvar.Utskottet anser att det behövs en bättre samordning avfolkhälsoarbetet såväl mellan olika samhällssektorer som avinsatser som riktas mot individer och samhälle. Utskottet delarockså uppfattningen i propositionen att programarbete somarbetsmetod är en mycket lämplig form för att stimulerasamarbete mellan olika sektorer och samhällsnivåer. Utskottettillstyrker därför att ett folkhälsoinstitut inrättas enligtpropositionens förslag och avstyrker motionerna So73 (m) yrkande1 delvis och yrkandena 2 och 3 samt So91 yrkande 1. Utskottetåterkommer i det följande till institutetsverksamhetsinriktning.Utskottet tillstyrker också den föreslagna medelsanvisningenför /92 och avstyrker motion So73 yrkande 1,delvis.Uppgifter och verksamhetsinriktning för folkhälsoinstitutetI motion 1990/91:So83 (fp) hemställs att riksdagengodkänner de riktlinjer för som anges imotionen (yrkande 2). Motionärerna anser att regeringensfolkhälsoinstitut saknar den bas som är nödvändig för etteffektivt folkhälsoarbete, nämligen ansvaret för denepidemiologiska bearbetningen och analysen av hälsodata påriksnivå. epidemiologiska enhet bör därförenligt motionärernas förslag föras över tillfolkhälsoinstitutet. Man bör också överväga att föra över denepidemiologiska resursen från . bör utöver epidemiologisk forskning också bedrivass.k. Institutet bör också enligtmotionärernas uppfattning ha ett ansvar för forskarutbildning.Den organisationskommitté som skall tillsättas bör enligtmotionen ges i uppdrag att lämna förslag om vilka uppgifter sombör föras över till institutet från andra statliga myndigheter.Motionärerna understryker vikten av att omorganisationen interaserar redan fungerande verksamhet inom dessa myndigheter.Folkhälsoinstitutet måste enligt motionärerna utveckla ettnära samarbete med , som i annat sammanhangföreslagits få ansvaret för den förebyggande hälsovården föralla barn och ungdomar från 6 till 19 år.Motionärerna anser vidare att fler områden än vad regeringenföreslagit bör ingå i bevakningsområderedan från början. De föreslår således att området utökas medkost och motion, sexuallivets hälsorisker, abortförebyggandeinsatser, kunskaper om självmord och deras förebyggande,hälsoupplysning för invandrare, mäns hälsa samt hälsoproblemorsakade av buller.I motion 1990/91:So428 av m.fl. (fp) frånden allmänna motionstiden begärs ett tillkännagivande tillregeringen om vad som i motionen anförts om inrättande av ettfolkhälsoinstitut och dess uppgifter (yrkande 1). Yrkandethar, vad gäller institutets uppgifter, i stort sett sammainnehåll som motion So83 (fp) ovan.