bet · GF01TU2 · 1991-11-12 00:00:00 — Enligt motionärerna innebär detta attfordonsägaren förutsätts vara trafikfarlig vid fem tillfällen,trots att han av naturliga skäl vid endast ett tillfälle kanköra bort från parkeringplatsen. I yrkande 2 i motionen begärsatt som sin mening skall ge regeringen till känna vadmotionärerna har anfört om föraransvar och ägaransvar ianslutning till förseelse mot huvudregeln i 69§ VTK.Utskottet vill framhålla att parkeringsanmärkning(ar) i sådantfall som beskrivs i motionen är en påföljd för en förseelse moten föreskrift i trafiksäkerhetens intresse. Före införandet avFelPL var förseelser mot föreskrifterna i 69§ VTK belagda medböter. Mot denna bakgrund kan utskottet inte instämma medmotionärerna i den kritik de framför i här aktuell del av motionT444 (m). Utskottet vill emellertid framföra att utskottet intehar något att erinra ifall den ovannämnda åklagarutredningen -90under sin översyn tar upp här aktuell fråga i motionen.Utskottet avstyrker därmed yrkande 2 i motionen.4.2.3 Eftergift av parkeringsanmärkning i jämförelse medbefrielse från ansvar för gärning i nödEnligt 5 § fjärde stycket FelPL får en parkeringsvakt låta bliatt meddela en parkeringsanmärkning, om överträdelsen med hänsyntill omständigheterna i fallet framstår som obetydlig.Beträffande gärning, för vilken straff är stadgat ibrottsbalken (BrB), gäller enligt 24 kap. 4§ BrB att den somför att avvärja fara för liv eller hälsa, rädsla, värdefullegendom eller av annan sådan orsak handlar i nöd skall vara frifrån ansvar för gärningen, om denna med hänsyn till faransbeskaffenhet, den skada som åsamkas annan och omständigheterna iövrigt måste anses försvarlig.Motionärerna i motion T444 (m) framhåller att omparkeringsvakt väljer att meddela parkeringsanmärkning bilägarenhar mycket små möjligheter att erhålla rättelse. Motionärernaredovisar olika fall av parkeringsförseelser som de anser varaursäktliga och kritiserar mot denna bakgrund att bilägaren i häraktuellt avseende har en svag ställning. Motionärerna synes anseatt om hade varit tillämplig påparkeringsförseelserna bilägarens ställning skulle vara starkarepå grund av bestämmelserna i 24 kap. BrB om straffrihet vidvissa nödsituationer. Motionärerna begär i yrkande som sin mening skall ge regeringen till känna vad imotionen anförs om bestämmelser om eftergift av ansvar.Som redovisats ovan kan parkeringsvakt låta bli att meddelaparkeringsanmärkning. Enligt 9§ FelPL får, som också nämntsovan, fordonsägaren hos polismyndigheten skriftligenanmäla att han bestrider betalningsansvar. Han skall därvid angede omständigheter som bestridandet grundas på och den bevisningsom åberopas. skall därefter verkställa denutredning som behövs. Sedan utredningen har avslutats skallpolismyndigheten meddela beslut. Fordonsägarens talan kan, somockså har redovisats ovan, fullföljas hos tingsrätt och hovrätt.Genom de uppgifter polismyndighet sålunda har vid fullföljdav talan mot parkeringsanmärkning har även den i här aktuell delav motion T444 (m) upptagna frågan anknytning till uppdraget föråklagarutredningen -90. Utskottet har inte heller något atterinra mot att utredningen tar upp frågan. Utskottet är inteberett att förorda något initiativ av med anledning avhär aktuell del av motionen, som således avstyrks i denna del.4.2.4 Tillåtet stannande på busshållplatsEnligt 73 § VTK får fordon inte parkeras på markerad hållplatsför buss eller spårvagn. Om det saknas markering vid ett märke,som anger sådan hållplats, får fordon inte parkeras inom tolvmeter på vardera sidan om märket. Där fordon inte får parkerasfår det inte heller stannas annat än för på- eller avstigningsom kan ske utan hinder för buss- eller spårvägstrafiken.Genom lokala trafikföreskrifter kan meddelas förbud attstanna fordon.Motionärerna i motion T444 (m) anför att fordon får stannasför på- eller avstigning och för på- eller avlastning av lättaregods på gata framför bostadsfastighet i ,där stoppförbud gäller på grund av busshållplats eller av annananledning. Motionärerna framhåller att -- då bilägaren i detenskilda fallet har att på eget ansvar avgöra om stannandetskall betraktas som tillåten på- eller avstigning eller tillåtenpå- eller avlastning av lättare gods -- han inte i förväg kanveta om ett stannande föranleder parkeringsanmärkning ellerinte. Motionärerna anför att enligt vad som har inhämtats frånStockholms stads trafiknämnd får föraren inte lämna bilen vidtillåten på- eller avstigning. Motionären anger bl.a. ledsagandeav ett barn mellan bostad och bil och avlastning av tvättmaskineller TV-apparat som exempel på tillfällen då bilägaren riskeraratt bryta mot gällande bestämmelser för att det dagliga livetskall fungera. Motionärerna begär i yrkande 4 att somsin mening skall ge regeringen till känna vad i motionen haranförts om oklarheter i tillämpningen av parkeringsregler.På plats för vilken stoppförbund gäller genom lokaltrafikföreskrift får fordon inte stannas över huvud taget.Från trafiknämnd har under hand inhämtatsatt, när annat fordon än buss stannas på busshållplats förpassagerares på- eller avstigning, föraren får gå ut ur fordonetendast för att låsa upp bagageutrymmet i fordonet. På- elleravlastning av gods i annat fall är inte är tillåten.För att syftet med 73 § VTK skall uppnås skulle allt stannandevid busshållplats kunna vara förbjudet. Utskottet är därförinte berett att föreslå ytterligare uppmjukning avföreskrifterna beträffande stannande vid sådan hållplats utöverden som medges. Utskottet avstyrker därmedyrkande 4 i motion T444 (m).4.3 Storleken på felparkeringsavgiftens beloppEnligt 3 § FelPL anger regeringen det högsta och det lägstabelopp som felparkeringsavgifter får fastställas till. Avgiftensbelopp fastställs av regeringen eller den myndighet eller kommunsom regeringen bestämmer. Enligt 2a§ förordningen(1976:1128) om felparkeringsavgift (FelPF) fastställer kommunenfelparkeringsavgiftens belopp i de kommuner som svarar förparkeringsövervakning enligt lagen (1987:24) om kommunalparkeringsövervakning. I andra kommuner fastställs beloppet avlänsstyrelsen. Avgiften får enligt paragrafen fastställas tilllägst . och högst 500 kr.I förordningen (1986:210) om felparkeringsavgifter i vissafall har regeringen föreskrivit att utan hinder avbestämmmelserna om högsta avgiftsbelopp i 2a§ FelPF avgiftenfår fastställas till i och kommuner 700 kr.i följande fall, nämligen för överträdelser av föreskrifter (1)om förbud att stanna, (2) om förbud att parkera på markeradbusshållplats samt (3) om rätt att parkera på parkeringsplatseravsedda för handikappade.De nämnda högsta beloppen höjdes från300 kr. resp. 500 kr.I motion T443 (m) anser motionärerna att enfelparkeringsavgift på . är alltför hög. Motionären begäratt felparkeringsavgift skall få fastställas till högst enhundradel av basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmänförsäkring (vilket belopp för har fastställts till32200 kr. ).Utskottet anser inte att en avgift på . i ochGöteborg är alltför hög som påföljd för en allvarligfelparkering.Utskottet avstyrker således motionsförslaget.5 Övriga vägtrafikfrågor m.m.5.1 Anpassning av vägtrafikregler till de cyklandeI motion T206 (mp) anförs bl.a. att cykelns kapacitet försnabba förflyttningar i städerna inte kan utnyttjas i denutsträckning som skulle vara möjlig på grund av atttrafikreglerna är anpassade i första hand tillmotorfordonstrafiken. Motionärerna anför vidare att mångacyklister upplever detta som ologiskt och omotiverat och sättersig följaktligen över många av de trafikregler som i självaverket har tillkommit på grund av motorfordonstrafikens villkormen som gäller generellt för alla trafikanter. Motionärernabegär i yrkande 2 förslag om ändringar i VTK och VMF så atttrafikreglerna anpassas till de cyklande så att cyklingunderlättas.Motionärerna anger inte vilka trafikregler det är som böranpassas till de cyklande. Det har emellertid hävdats attcykling skulle underlättas om trafikreglerna inte förbjödcykling mot enkelriktad trafik och högersväng mot rött ljus.Utskottet är emellertid av följande skäl inte berett attföreslå ändringar av dessa förbud.Kollisioner med motorfordon har inträffat då cyklande harcyklat på cykelbana som är belägen i anslutning till körbana förmotorfordon men med färdriktning motsatt färdriktningen förmotorfordonstrafiken. Motorfordonsförarna har inte räknat medcykeltrafik från motsatt håll och har därför inte haft sinuppmärksamhet riktad åt detta håll.Att medge undantag från förbudet mot trafik mot rött ljus såatt cyklande får göra högersväng mot rött ljus bör inte komma ifråga, då ett undantag bl.a. skulle kunna leda till attrespekten för rött ljus i trafiksignal över huvud taget minskar.Enligt utskottets mening tillgodoses motionförslagets syftebäst med separering av motorfordonstrafiken från cykeltrafiken.Separering görs också av på vägar som verket svararför och främjas av statsmakterna när det gäller kommunala vägargenom det bidrag till cykelvägar som infördes (prop.1978/79:99 s.106--107, bet. TU18 s.74--75, rskr. 419) ochsom finansieras från anslaget till byggande avlänstrafikanläggningar under sjätte huvudtiteln.Motionsförslaget bör sålunda inte föranleda något initiativav . Det avstyrks därmed.5.2 Användning av mobiltelefon i motordrivna fordonAntalet mobiltelefoner i vårt land uppskattades sommaren 1990till drygt 350000. I två motioner påtalas risker fråntrafiksäkerhetssynpunkt med att motorfordonsförare användermobiltelefon som de framför fordonen.I motion T405 (s) begärs regler med förbud mot framförandeav fordon som föraren håller mobiltelefonens mikrofoni ena handen. Enligt motionärerna bör reglerna innebära antingenatt mobiltelefon bara får användas av föraren då fordonet stårstilla eller att det skall krävas att mobiltelefonutrustningenär sådan att "telefonluren" inte behöver hållas med handen vidanvändning.I motion T413 (fp) begärs att TSV skall organisera eninformationskampanj om riskerna med användning av biltelefon itätortstrafik och att man i varje utredning om trafikolyckorskall undersöka om deltagande fordonsförare hade använtmobiltelefon olyckan inträffade.Utskottet behandlade i betänkande 1990/91:TU5 (s.20--21)motionsförslag som var likartade med de här aktuella.I överensstämmelse med vad utskottet har gjort villutskottet peka på att följande regler bör utgöra tillräckligvägledning för användningen av mobiltelefon i fordon, nämligengrundregeln för all vägtrafik (5§ första stycket VTK) attvägtrafikant skall iaktta omsorg och varsamhet i trafiken, densärskilda regeln för trafik med fordon (19§ VTK) attfordonsförare skall kunna föra sitt fordon på betryggande sättsamt de straffbestämmelser som är knutna till dessa regler. också har gjort tidigare vill utskottet framhålla attdet på marknaden finns och efterfrågas mobiltelefoner med sådanamikrofoner och högtalare som medger att fordonsföraren intebehöver hålla i en lur vid användningen av mobiltelefonen (s.k.handsfree-utrustning). Mot nu nämnd bakgrund avstyrker utskottetförslagen i motion T405 (s). Utskottet förutsätter emellertidatt TSV följer frågan om användning av mobiltelefon imotordrivna fordon och tar de initiativ som utvecklingen kanföranleda.Tillräcklig anledning för att uttala sig för ensådan informationskampanj och för sådana undersökningar somföreslås i motion T413 (fp) anser utskottet inte föreligga.Utskottet avstyrker därför också förslagen i denna motion.5.3 Högersväng i korsning med rött ljusI motion T253 (m) yrkande 23 begärs att TSV skall studera ochkomma med förslag i fråga om det -- i en vägkorsning medfordonssignal som visar röd signalbild -- inte ändå skall kunnavara tillåtet att åt höger köra in på den korsande vägen omdenna är fri. Motionärerna framhåller att det bl.a. av miljöskälär viktigt att minska antalet stopp för bilar och att det i USAförekommer att högersväng i korsning med rött ljus är tillåten.Utskottet behandlade senast i betänkande 1990/91:TU5 (s.21)ett likartat motionsförslag. Utskottet har ansett att undantagfrån förbudet att köra mot rött ljus inte bör kunna komma ifråga, då undantag bl.a. skulle kunna leda till att respektenför rött ljus över huvud taget minskar. Genom att ivägkorsningar, där så är lämpligt, inrätta körfält förhögersvängande trafik liksom genom andra dylika arrangemang kanman, som utskottet också har framhållit, uppnå en smidigavledning av trafik åt höger.Det hävdas emellertid att högersväng mot rött ljus tillåts iUSA och att avledning av trafik där genom en sådan svängfungerar smidigt. Det kan därför finnas anledning för TSV attuppmärksamma frågan om tillåtligheten av en sådan sväng utan attriksdagen tar något initiativ härtill. Motionsförslaget kandärför avslås av riksdagen.5.4 Ökad användning av cykelhjälm bland skolbarnI motion T437 (s) framhålls att användning av cykelhjälm vidcykling är viktig för att skador på huvudet skall undvikas vidomkullkörning. För att användningen av cykelhjälm bland skolbarnskall ökas begär motionärerna att en särskild kampanj för ökadhjälmanvändning skall övervägas liksom ekonomisk stimulans förhjälminköp.NTF bedriver i samverkan med flera av de itrafiksäkerhetsrådet representerade myndigheterna informationför ökad användning av hjälm vid cykling. Att ökahjälmanvändning är ett prioriterat projekt för NTFscykelsäkerhetsråd.Det kan nämnas att flera landsting subventionerar köp avcykelhjälmar åt barn.VTI har i rapporten i Sverige1988--1990 (VTI-meddelande 656) redovisat observationsstudier avanvändningen av cykelhjälm på ett urval platser i Sverige.Studierna visade att av små barn (dvs. barn upptill ) och av grundskolebarn använde cykelhjälm.Andelen hjälmanvändare ökade till resp. ca14% och till resp. ca 20%.Mot bakgrund av nämnda förhållanden synes något initiativ avriksdagen för ökad cykelhjälmsanvändning bland skolbarn intevara påkallat. Motionsförslaget avstyrks därmed.5.5 Transport av barn stående i skolbussarBuss skall vara godkänd vid lämplighetsbesiktning för att fåanvändas för yrkesmässig trafik. Även bussar som har bådesittplatser och platser för stående passagerare -- såsom"stadsbussar" och bussar för annan linjetrafik -- används förskolskjutsning.Den 1 januari 1989 upphörde en tidigare möjlighet att i bussfick transporteras ett större antal mindre barn än det antalvuxna passagerare, sittande och stående, för vilka bussen vargodkänd. För buss och lätt lastbil gäller emellertid attmedgivanden som har lämnats före nämnda datum kan utnyttjas äveni fortsättningen.I motion T404 (s) påpekas att ungefär 200000 av de totalt300000 elever, som får skolskjutsning, åker medordinarie bussar. Motionärerna begär att som sinmening skall ge regeringen till känna att alla barn skall kunnaerbjudas sittplats vid skolskjutsning.I motion T426 (c) i del av yrkande 8 begärs med sammamotivering att som sin mening skall ge regeringen tillkänna att ambitionen skall vara att skolbarnen skall hasittplatser i skolbussarna.Vid behandlingen -- senast i betänkande 1990/91:TU5 (s.26--27) -- av likartade motionsförslag har utskottet framhållitatt en buss ändå genom sin storlek och tyngd m.m. ger en visssäkerhet i trafiken för passagerarna.Fråga om införande av förbud mot att barn transporterasstående vid skolskjutsning togs upp i en framlagdrapport om en översyn av bestämmelserna om skolskjutsning, somen arbetsgrupp inom TSV hade utfört. Frågan har dock ännu inteförts vidare. Gällande verksamhetsplanering inom TSV omfattaremellertid bl.a. utredning av frågan om transport i bussar avstående passagerare. I en sådan utredning torde frågan omtransport av barn som står komma att behandlas vidare.Utskottet vill med skärpa understryka att det är angelägetatt alla barn erbjuds sittplatser vid skolskjutsning i buss.Utskottet förutsätter att förslag i frågan kommer att föreläggasriksdagen . Med hänsyn till det anförda torde häraktuella motionsförslag inte behöva föranleda något särskiltinitiativ från sida. De avstyrks därför.5.6 Förbud att köra om stillastående skolskjuts, m.m.Enligt 5 § förordningen (1970:340) om skolskjutsning skallfordon, när det används för skolskjutsning, vara försett medsärskild utmärkning som utvisar fordonets användning. Sålundahar TSV i verkets föreskrifter om anordningar för utmärkning avskolskjuts (TSVFS 1985:43) föreskrivit krav på särskilda skyltarmed blinklyktor.Blinklyktorna skall enligt TSVs föreskrifter omskolskjutsning (TSVFS 1988:17) tändas då fordonet befinner sigca från den plats där det skall stanna för på- elleravstigning samt släckas när fordonet befinner sig ca 100 meterfrån den plats där på- eller avstigning har skett.Enligt 2 § förordningen om skolskjutsning gäller bl.a. att denkommunala skolstyrelsen skall verka för att särskilt anordnadehållplatser för skolskjutsning utformas så att olyckor imöjligaste mån undviks. Skolstyrelsen bestämmer -- efter samrådmed trafiknämnd, polismyndighet och väghållare -- förvarje skolskjuts färdväg och de platser där på- eller avstigningbör ske.I motion T426 (c) påpekas bl.a. att barnen i skolskjutsningutsätts för de största olycksriskerna vid avstigning och vidväntan på buss. Motionärerna begär därför i här aktuell del avyrkande 8 i motionen att som sin mening skall geregeringen till känna att omkörningsförbud skall gälla därskolskjuts med blinkande skolskylt har stannat på en plats därdet inte finns bussficka på vägen.Vid behandlingen av propositionen 1987/88:33 om säkerheten förbarn i bil m.m. avslog på förslag av utskottet ettmotionsförslag om införande av stopplikt vid stillaståendeskolskjuts (bet. /88:5 s.12--13, rskr. Utskottetinstämde med föredragande departementschefen i att stoppliktinte borde införas.Enligt propositionen skulle en stopplikt skapa en falsksäkerhet hos skolbarnen, en säkerhet som inte finns på sammasätt då de åker med andra fordon. Det skulle vara svårt förbarnen att ändra sitt beteende med hänsyn till vilket fordon --skolskjuts eller ej skolskjuts -- de har stigit av. Barnen bordedärför lära sig ett beteende oavsett vilket fordon de åker i.Det förhållandet att det framför allt i landsbygdskommunernaförekommer olika blandformer mellan renodlad kollektivtrafik ochskolskjutstrafik för transporter av skolbarn kunde göra det ännusvårare för barnen att anpassa beteendet med hänsyn till vilketslags fordon de åker med. En stopplikt kunde vidare, anfördesdet, medföra komplikationer för andra trafikanter genom atttrafikrytmen störs till följd av köbildning, och man kunde ocksåförvänta sig ett ökat antal omkörningar av skolskjutsfordon irörelse.Som utskottet har gjort tidigare -- senast i betänkande1990/91:TU5 (s.27--28) -- vid behandlingen av förslag omförbud att köra om stillastående skolskjuts instämmer utskotteti de i 1987/betänkande redovisade synpunkterna och ärinte berett att stödja införande av förbud att köra omstillastående skolskjuts. Frågan bör dock följas närmare, vilketutskottet har framhållit tidigare.Utskottet vill, som utskottet också har gjort tidigare,understryka vikten av att kommuner i samverkan med väghållarevid iordningställande av på- och avstigningsplatser fortsättersträvandena att uppnå högsta möjliga säkerhet för barnen.Med hänsyn till det anförda bör motionsförslaget inteföranleda något initiativ av . Det avstyrks således.5.7 Krav på att vissa oskyddade trafikanter använder reflexerI motion T416 (s) framhålls att mörker och dålig sikt är orsaktill många dödsolyckor i trafiken. Motionären pekar på attreflexer på kläder är en liten, ofta bortglömd detalj som dockär mycket viktig för att göra människor synliga på dåligtbelysta och hårt trafikerade vägar. Då det enklaste sättet attfå människor att använda reflexer skulle vara att reflexer finnspå kläderna redan när dessa levereras från konfektionsfabrikernabegär motionären förslag till lagstiftning om obligatoriskreflexanordning i fritids- och sportkläder.I motion T427 (fp) anförs att över 100 oskyddade gåendevarje år dödas i trafiken och att många av dessa olyckor skerdärför att den oskyddade trafikanten inte har upptäckts avbilförare. har enligt motionärernainformation och upplysning prövats för att öka användningen avreflexer eller ficklampa under vandring, rullskidåkning etc. påallmän väg men med nedslående resultat, då allför många reflexerinte har kommit till användning. Motionärerna begär därförförslag på hur användningen av reflexer och annan personligskyddsutrustning för rullskidåkare m.fl. vid vistelse på allmänväg kan öka.Trafiksäkerhetsutredningen (TSU) -- vars förslag låg tillgrund 1982 godkända riktlinjerna för det framtidatrafiksäkerhetsarbetet m.m. -- framhöll i sitt slutbetänkande(Ds K 1980:6) Trafiksäkerhet -- problem och åtgärder bl.a. attproblemen med övervakning av en lagstiftning om obligatoriskanvändning av reflexanordningar för fotgängare i mörker kommeratt bli betydande och att frågan hur efterlevnaden hos bl.a.barnen skall säkerställas är svårlöst. Då det dessutom enligtTSU rådde ovisshet om vilken effekt ett obligatorium skulle hapå efterlevnaden fann TSU att lagstiftning inte borde förordas.TSU förordade i stället informationsåtgärder för att stimuleraanvändningen av reflexanordningar hos fotgängare.Då utskottet i betänkande /86:1 (s. 12) behandladeett motionsyrkande om reflexer för fotgängare erinrade utskottetom vad TSU anfört. Med hänvisning till att det ankom på TSV attfölja utvecklingen beträffande användningen av reflexer förfotgängare m.fl. och att ta de initiativ som utvecklingen kundeföranleda avstyrkte utskottet motionsyrkandet.I det samordnade trafiksäkerhetsarbetet är NTF huvudansvarigför informationsinsatser för att öka användningen avfotgängarreflexer. NTF gör varje höst satsningar för att ökaanvändandet av sådana reflexer.Utskottet är med hänsyn till vad TSU anförde inte berett attförorda lagstiftning som ett sätt att öka användningen avreflexer utan förlitar sig på att ökad användning skall kunnauppnås genom informationsåtgärder. Utskottet utgår härvid frånatt TSV och NTF tar de intiativ som bedöms erforderliga. De häraktuella motionsförslagen bör därför inte föranleda någotinitiativ av . De avstyrks således.5.8 Uttagande av överlastavgift för utländska fordonGenom ikraftträdandet av lagen (1972:435) om överlastavgiftinfördes en särskild avgift -- överlastavgift-- som oberoende av straffansvar tas ut av ägare till lastbil,buss eller släpvagn som framförs på det allmänna vägnätet medhögre vikt än vad som är tillåtet för vägen eller fordonet.Enligt 8 § lagen om överlastavgift gäller i fråga om bil,som är registrerad här i landet, eller släpvagn, som drages avsådan bil, att överlastavgift påförs genom beslut avlänsstyrelsen i det län där ägaren av bilen har sin adress. Ifråga om andra fordon påförs avgiften av iStockholms län.Genom kungörelsen (1973:786) om inbetalning avöverlastavgift har bemyndigats att meddelaföreskrifter om inbetalning av överlastavgiften. föreskrifter m.m. om överlastavgift (RSFS1982:34) skall avgiften normalt betalas frånmottagandet av beslutet. Om avgiften inte inbetalas i rätt tid,skall den drivas in enligt bestämmelserna i uppbördslagen(1953:272).I motion T901 (s) framhålls bl.a. att svårigheter föreliggernär det gäller att driva in överlastavgifter för utländskafordon. Motionärerna begär därför i här aktuell del av motionenatt tullmyndighet på begäran av polismyndighet skall få förbjudaatt ett fordon som inte är registrerat i lämnar landetinnan överlastavgiften har betalats eller säkerhet förbetalningen har ställts.I proposition 1989/90:17 med förslag till lag om ändring ilagen om överlastavgift och i en motion med anledning avpropositionen togs upp frågor om uppbörd och indrivning avöverlastavgift m.m. -- bl.a. ett förslag som var likartat meddet här aktuella förslaget.Departementschefen framhöll (s. 18) att det var tydligt attnuvarande förhållanden inte var tillfredsställande. Hanförordade fortsatta överväganden i frågorna.Trafikutskottet (1989/90:TU10 s. 9) fann i likhet meddepartementschefen att förhållandena i fråga om uppbörd ochindrivning av överlastavgifter gjorde det nödvändigt att vidtaåtgärder i syfte att åstadkomma en förbättring.