yttr · GE05JuU3 · 1990-12-31 00:00:00 — Justitieutskottetsyttrande /91 :JuU3y l proposition 1990/91:58 om psykiatrisk tvångsvård m.m.har regeringen (och ) föreslagitriksdagen att anta förslag till nya lagar om psykiatrisk tvångsvård, omrättspsykiatrisk vård och om rättspsykiatrisk undersökning samt förslag tilländringar i (BrB) och följdändringar i ett antal andra lagar. Propositionen jämte motioner har hänvisats tillsocialutskottet (bilaga 1) och lill juslitieutskottet (bilaga 2). Efterframställning under hand från socialutskottet överlämnar justitieutskottethärmed lagförslag 17 om rättspsykiatrisk undersökning jämte motion 1990/91:Jul3yrkande 2. har från socialutskottet mottagit motion1990/9l:So500 yrkandena 2 och 3. har berett justitieutskottet tillSlle attyttra sig i ämnet. Med anledning av propositionen har väckts bl.a. motionernal990/91:So30 av Gulfen (), 1990/91:So31 av m.fl. (m),1990/91:So32 av m.fl. (v), 1990/91:So33 av . (s), I990/9I:So35 av och (), 1990/91:So38 av (), 1990/91 :So39 av och (), 1990/91:So40 av och förste vice talman (), 1990/9l:So41 av m.fl. (fp) och l990/9l:So42 av . (c). De under allmänna motionstider väckta motionerna 1989/90:So506 avAgne m.fl. (c, m, fp), 1989/90:So539 av och () och 1990/91:So500 av m.fl. (c) har också samband med denpropositionen. Ärendet föranleder följande yttrande frånjustitieutskottet. 1 1990/91. 1990/91 JuU3y Utskottet l990/91:JuU3y Propositionens huvudsakliga innehåll m.m. 1 propositionen föreslås en ny lagstiftning om psykiatrisktvångsvård som skall ersätta lag om beredande av sluten psykiatriskvård i vissa fell (LSPV). Vidare föreslås ändringar i BrBs påföljdsregler förpsykiskt störda lagöverträdare liksom en ny lagreglering för det medicinskaulredningsförferandet vid straffrättsliga åtgärder mot sådana lagöverträdare.Propositionen innehåller också förslag till ändringar i anknytandelagstiftning. Den nya lagstiftningen föreslås träda i kraft . Den föreslagna lagstiftningen bygger på en delvis ändradsyn på psykiska sjukdomar och därmed jämställd psykisk abnormitet. För aumarkera detta används ett nytt begiepp allvarlig psykbk störning. Syftet medförslagen är att anpassa lagstiftningen på området till den utveckling mot enstarkt begränsad användning av tvångsvård inom psykiatrin som ägt rum underdel . Ändamålet med tvångsvård skall enligt förslaget varaatt se till att den som har ett oundgängligt behov av sådan vård blir i ståndatt medverka lill behandling i frivilliga former. Vidare föreslås en organisatorisk nyordning som innebär aUfrågor om psykiatrisk tvångsvård alltid kan prövas av förvaltningsdomstol medlänsrätt i första instans. Regler för den psykiatriska tvångsvården av lagöverträdareföreslås som framgått bli intagna i en särskild lag om rättspsykiatriskvård. lgen gäller i första hand personer som ges psykiatrisk vård sombrottspåföljd eller, som är häktade eller intagna i kriminalvårdsanstalt. 1lagen regleras bl.a. förutsäuningarna för vård, hur vården skall utformas ochvar den skall bedrivas. En nära anslutning till regleringen av denpsykiatriska tvångsvården i övrigt har eftersträvats. En utgångspunkt för förslaget i den delen är att denstraffrättsliga regleringen även Ii fortsättningen skall ta hänsyn lill denpsykiska statusen hos en person som har begått en straffbelagd gärning. Förslagetinnehåller emellertid ändringar i flera avseenden i den nuvarande regleringenpå området. Bl.a. införs en ordning med särskild utskrivningsprövning som gårut på att länsrätt i stället för chéfeöverläkaren i vissa fell skall prövafrågor om utskrivning och permissioner vid risk för återfell i allvarligbrottslighet. Regeringsförslaget innehåller ockLså en ny reglering avdet medicinska ulredningsförferandet beträffende de psykiskt stördalagöverträdarna. Ett syfte är atl begränsa behovet av rättspsykiatriskaundersökningar. Enligt förslaget skall undersökningar kunna utföras antingenvid statliga undersökningsenheter eller,, efter överenskommelse mellan statenoch sjukvårdshuvudmännen, inom hälso- och sjukvården. Redan här kan nämnas aU regeringen i proposition1990/91:120 om den rättspsykiatriska undersökningsverksamheten m.m. harförslagit bl.a. att bemyndiga regeringen att godkänna avtal enligt ipropositionen angivna riktlinjer i fråga om uppdrag för sjukvårdshu- vudmännenatt utföra rättspsykiatriska undersökningar samt att god- 1990/91:JuLf3y känna atträttsmedicinalverket (se prop. 1990/91:93) lar över ansvaret för denrättspsykiatriska undersökningsverksamheten från fr.o.m. den Ioktober 1991. Propositionen har hänvisats till socialutskottet. De frågor som aktualiserats i ärendet och som ligger inomutskottets beredningsområde gäller i första hand straffrättsliga ochprocessuella frågor. Utskottet begränsar sitt yttrande till sådana frågor. 1 propositionen föreslås att den nuvarande organisationenmed utskrivningsnämnder och psykiatriska nämnden som överprövningsinstansskall upphöra. Den rättsliga prövningen av frågor om psykiatrisk tvångsvårdskall i stället göras av de allmänna förvaltningsdomstolarna med länsrätt somförsta instans. Länsrätt skall därvid vara domför i den sammansättning somanges i 17 § lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar lagfarendomare med nämndemän om inte en lagferen domare ensam enligt regleringen i 18§ är behörig. Vid handläggningen i kammarrätt av mål som överklagats dit skallnämndemän enligt förslaget som regel ingå i rätten (38 § förslaget till lag ompsykiatrisk tvångsvård och 21 § förslaget till lag om rättspsykiatrisk vård). Förslaget innebär i denna del att det införs elt systemmed ansökan om obligatorisk domstolsprövning fråninlagningsbe-slutet. Länsrättens beslut får omfetta en vårdtid på högst fyramånader; härefter skall frågan om fortsatt vård prövas var sjätte månad. Patientenges möjlighet att få överprövning i domstol såväl av intagningsbe-slulet som avbeslut om avslag på ansökan om upphörande av vården. I motionerna So35, So42, So539 och So500 förordas att dennuvarande organisationen behålls. I motionerna So35 och So500 ifrågasättsockså de kostnadsberäkningar som presenteras i propositionen såvitt avser denföreslagna organisationen. I motionerna So32 och So42 utgår motionärerna, iandra hand, från den föreslagna organisationen och begär att domstolarna skallkompletteras med psykiatrisk expertis. Bakom förslaget om domstolsprövning ligger i första handöverväganden om åtaganden genom tillträde till internationellakonventioner. Enligt om medborgerliga och politiskarättigheter, som för del trädde 1976, skall var och en som berövats friheten tillförsäkras rätt att föra talan i domstol så att domstolen utan dröjsmål kan fetta beslut i frågan om frihetsberövandet är lagligt och beordra hans frigivning i annat fell. har gjort ett motsvarande åtagande genom att tillträda Europakonvention angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. 1* 1990/91. Utskottetdelar socialministerns bedömning (s, 179) atl del kan antas 1990/9l:JuU3y attreglerna om förferandel i utskrivningsnämnderna och psykiatriska nämnden i deflesta fall tillämpas på ett sådant sätt att skillnaderna gentemot en prövningi tingsräti; eller länsrätt blir föga märkbara. Redan risken att en prövning ien nämnd i etl vissl fall inte skulle uppfylla åtaganden enlif;tEuropakonventionen (eller andra konventioner) är emellertid ett motiv förreformer. Del kan, som socialministern anför, till och med hävdas att detsaknas anledning att i onödan ha ett regelsystem som i något hänseende ens kantangera de yttre gränserna för det konveniionsmässigl tillåtna. I och för sig skulle problemen kunna lösas genom attnämndorganisationen byggs ut. Detta skulle emellertid i sin lur, somsocialministern påpekar, komma i konflikt med det allt oftareframförda önskemålet alt undvika specialdomslolar. Härtill kommer attutskrivningsnämnderna och psykiatriska nämnden frånsett övervakningsnämnderna är de enda organ utanför domstolsväsendet som beslutar om frihetsberövandensom inte är rent tillfälliga. Det kan också nämnas att frågan om att överföraövervakningsnämndernas verksamhet till tingsrätterna övervägs avdomstolsutredningen (dir. 1989:56). Sammantaget delar utskottet bedömningen att frågorna ompsykiatrisk tvångsvård i fortsättningen bör prövas av domstol. En sådan prövning bör lämpligen ske i de allmännaförvaltningsdomstolarna, där det redan finns erfarenhet av liknande mål;nämligen mål enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av ungaoch lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall. föreslår att socialutskottet avstyrkerbifall lill motionerna So35, So42, So539 och So500 i här behandlade delar. När det gäller frågan om expertmedverkan idomstolsförfarandet, som tas upp i motionerna So32 och So42, vill utskottetförst erinra om att de nyssnämnda måltyperna handläggs utan särskild expertis.Också i sådana mål handlar det om att efter en muntlig förhandling bedömabehovet av tvångsvård. Normalt styrks vårdbehovet i sådana mål med läkarintygeller förhör med ansvarig läkare (32 § resp. 11 §). Mot den här angivna bakgrunden konstaterar utskottet attfrihetsberövande till följd av en allvarlig psykisk störning inte på elt sågrundläggande sätt skiljer sig från andra administrativa frihetsberövanden bör ha en särskild sammansättning i domstolen för atl pröva dessa frågor. Istället bör, som socialministern framhåller (s. 184 0. ett system med särskildafasta sakkunniga som tillhandagår domstolen med yttranden kunna utvecklas. Somframgår av förslaget skall den sakkunnige också kunna höras i rätten, och detligger inom ramen för sakkunniguppdraget bl.a. att genom frågor tillchefsöverläkaren och patienten verka för en fullständig belysning avföreliggande frågeställningar. Utskottet ansluter sig alltså, lill skillnadfrån lagrådet, till den i propositionen föreslagna modellen. Utskottet vill här tillägga alt, i fall där det finns enentydig bild av patientens psykiska tillstånd och medicinska vårdbehov, uppgiften 4 koncentrerastill att klarlägga och bedöma patientens personliga förhål- landenutifrån andra än rent medicinska aspekter. En ordning med l990/91:JuU3y obligatoriskexpertmedverkan skulle alltså enligt utskottets mening kunna leda till slöserimed de specialistresurser som finns. De kvalificerade resurser det här ärfråga om bör naturligtvis endast tas i anspråk när det behövs. Justitieulskottet föreslår att socialutskottet avstyrkerbifell till nu behandlade yrkanden i motionerna So32 och So42. Utskottet behandlar sist i detta avsnitt yrkandena imotionerna So35 och So500 om en grundligare kostnadsanalys av reformen. I denna del vill utskottet endast anföra att det ställersig naturligt att det är svårt att med någon precision beräkna kostnaderna fören administrativ reform av ifrågavarande omfettning som dessutom förenas medsakliga förändringar i regelsystemet. Detta far accepteras. Utskottet villtillägga att utskottets ställningstagande om domstolsprövning grundar sig iförsta hand på överväganden om konventionsåtaganden. Det framstår motden bakgrunden inte som rimligt att svårigheterna att mer exakt ange de totalakostnaderna skulle tillåtas leda till en utebliven förändring avorganisationen. föreslår att socialutskottet avstyrkerbifell till berörda yrkanden i motionerna So35 och So500. Rätt for chefsöverläkaren att överklaga Enligt 32 § förslaget till lag om psykiatrisk tvångsvård fårpatienten överklaga chefeöverläkarens beslut om intagning för tvångsvård. I 33§ förslaget regleras patientens rätt att överklaga även vissa andra beslut somfettats av överläkaren. Det gäller t.ex. avslag på en begäran om att tvångsvårdskall upphöra eller om tillstånd att få vistas utanför vårdinrättningensområde. Andra än i paragrafen nämnda beslut får inte överklagas. Enligt 33 §får chefeöverläkaren inte överklaga rättens beslut. Mot denna ordning görs invändningar i motion So42.Motionärerna anser att chéfeöverläkaren skall betraktas som part i förferandeloch att rätt för honom att överklaga alla rättens beslut skall anges i ifrågavarandelagrum. Utskottet anser för sin del att detta vore en mindrelämplig lösning. Del låter sig visserligen sägas att chefeöverläkarens roll iförferandel liknar åklagarens. Denna likhet är emellertid endast skenbar. Ennärmare analys visar en avgörande skillnad så till vida att åklagaren handlarinom ett regelsystem som är avsett att skydda samhällsmedborgarna mot brottoch underlätta brottsutredning. Det kan sägas att själva förferandel riktas motden misstänkte och åklagarens uppgift är att tillvarata samhällsintresset.Chefeöverläkaren däremot har till uppgift att i första hand välja enhandlingslinje som är till patientens fördel även om patienten inte inserdet. Chefeöverläkaren handlar med andra ord för patientens bästa; detta ärockså domstolens uppgift här saknas i princip en intressemotsättning. Motbakgrund av det sagda kan utskottet alltså dela socialministerns 1990/9l:JuU3y uppfattning(s. 275) alt chefeöverläkaren inte bör ges befogenhet all överklaga beslut avlänsrätt eller kammarrätt. föreslår att socialulskollel med bifalllill propositionen i denna del avstyrker bifall till här behandlat yrkande imotion So42. Utredning av särskild utskrivningsprövning m.m. När en domstol överlämnar en lagöverträdare tillrällspsykiatrisk vård skall den enligt förslaget i vissa fall få förordna attfrågan om vårdens upphörande skall avgöras av länsrätt i första instans istället för av chefeöverläkaren. Åklagaren skall ges tillfälle alt yttra sigtill länsrätlen och får rält alt överklaga elt beslut om atl vården skallupphöra. Förutsättningarna för en sådan särskild utskrivningsprövning är atlbrottet har begålls under påverkan av en allvarlig psykisk störning och att dettill följd av den psykiska störningen finns risk för all lagöverträdarenåterfaller i brollslighel av allvarligt slag. 1 motion So41 görs invändningar mot förslaget.Motionärerna kritiserar bristen på sedvanligt remissförfarande ilagstiftningsärendet i denna del och vill behålla nuvarande materiellaulskrivningsregler i LSPV i avvaktan på all frågan får en grundlig belysning. Förslagen i propositionen vilar till stor del påsocialberedningens betänkande (SOU 1984:64) Psykiatrin, tvånget ochrättssäkerheten samt remissbehandlingen. På grundval av betänkandet ochremissbehandlingen av del upprättades, som framgår av propositionen (s. 442),inom en promemoria med bl.a. en skiss till ny regleringav behandlingen av de psykiskl störda lagöverträdarna. Synpunkter pålagförslagen i promemorian inhämtades vid en av anordnadhearing . Härutöver lämnades skriftliga synpunkter. Företrädare för30 myndigheter och organisationer yttrade sig. Någon avgörande kritik riktadesinte mot förslaget såvitt framgår av sammanställningen i propositionen (s. Vidare kan nämnas atl frågan om behandlingen av psykisklslörda lagöverträdare diskuterats under mycket lång lid strängt tagel harfrågan varil ständigt aktuell i olika sammanhang sedan Bexeliuskom-milténavlämnade sitt belänkande (SOU 1977:23) Psykiskl slörda lagöverträdare. Bl.a.presenterade en arbetsgrupp 1977 ett förslag lill nylagstiftning på området. Frågan har också varit aktuell bl.a. i samband medsocialtjänstlagens (1980:620) tillkomst. Det bör också tilläggas alt socialberedningens förslag ompsykiskt störda lagöveri: ådare byggde på en princip som blev hårt kritiserad.Mot den bakgrunden blev en omarbetning av förslaget i denna del nödvändig. Utskottet kan för sin del mer allmänt uttala förståelseför synpunkterna i motion So4l. Det står enligt utskottets uppfattning klartatl en hearing inte alltid kan eller bör ersätta ett regelrätt remissförfarandeoch att användandet av förfarandet med hearing endasl undanlagsvis bör komma ifråga i mer komplicerade lagstiftningsärenden. sidan ärdel aktuella förslaget resultatet av ell mångårigt utredningsar- 1990/91:JuU3y bete, därfrågan om behandlingen av psykiskt störda lagöverträdare granskats ur allaupptänkliga vinklar. Sammanlaget anser utskottet all befogad krilik inte kanriktas mot förfarandet med en hearing i detta fall. Utskottet anser all fråganom särskild utskrivningsprövning inte behöver utredas ytterligare före riksdagensställningstagande. Inteheller i övrigt torde ytterligare utredning krävas. När del gäller de här aktuella lagöverträdarna kanutskottet dela socialministerns uppfattning atl den rätlspsykiatriska vårdenbör fortgå så länge det, lill följd av den psykiska störning hoslagöverträdaren som föranlett beslutet om särskild utskrivningsprövning, finnsrisk att han återfaller i brolt av allvarligt slag. Vården bör inte hellerupphöra så länge del annars med hänsyn lill hans psykiska tillstånd ochpersonliga förhållanden i övrigt är påkallat med rättspsykialrisk vård. Utskottet konstaterar först att i här aktuella fall måsteen avvägning göras mellan de rent medicinska förutsättningarna för psykiatrisktvångsvård och de starka skyddsintressen som gör sig gällande. Utskottet anserför sin del alt förutsättningarna för upphörande av vård som är förenad medsärskild ulskrivningsprövning jämte det särskilda förfarandet, där åklagarenges en betydelsefull uppgift alt bevaka skyddsin-iressena, utgör en lämpligavvägning. Justilieutskotlet föreslår all socialutskottet avstyrkerbifall lill motion So40 i denna del. Enligt régeringsförslaget får chefeöverläkaren besluta omfrigång inom sjukhusområdel också i de fall det finns en dom på särskildulskrivningsprövning. 1 motion So42 hävdas alt detta är en olämplig ordning.Rymningar inträffar ofta vid frigång, anför motionärerna och kräver skärpta regler. Patientens möjlighet all vistas utanför vårdavdelningenbestäms av hans tillstånd och rutinerna vid sjukhuset. I sista hand avgörsfrågan av chefeöverläkaren. När del gäller patienter med särskild ulskrivningsprövningframhåller socialministern (s. 307) all del är särskilt angeläget atl del skeren noggrann prövning innan patienten ges möjlighet att på egen hand vistas inomsjukhusområdet men utanför avdelningen. Del måste också förutsättas att sådanapatienter las in på vårdenheter med tillräcktig grad av säkerhet för atlrymningar skall kunna förhindras. Utskottet delar denna bedömning. Enligt utskoltetsuppfettning faller det sig också naturligt att vistelser utanförvårdavdelningen men inom sjukhusområdet betraktas som elt inslag i vården somchefeöverläkaren beslämmer om. föreslår att socialutskottet med bifalllill propositionen i denna del avstyrker bifall lill här behandlat yrkande imotion So42. Underrättelsetili målsäganden /9l:JuU3y Enligt regeringsförslaget (se 28 §■ förslaget till lag om rättspsykiatrisk vård) skallmålsäganden i vissa fall underrättas om att patienten skrivs ut eller fårpermission. Förslaget avser patienter med särskild utskrivningsprövning. Någonmotsvarande regel föreslås inte för det fall patienten rymmer. I motion So42 kritiseras detta förhållande. Motionärernaframhåller att chefeöverläkaren rimligen äir den som först får kännedom omrymningen och som därmed har möjlighet att snabbast underrätta målsäganden. Bakom förslaget i propositionen ligger överväganden omolika sekretessfrågor. Enligt 7 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) gällersekretess inom hälso- och sjukvården för uppgift om enskilds hälsotillståndeller andra personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kanröjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men. Undantaggörs i 2 § för beslut av bl.a. utskrivningsnämnd eller psykiatriska nämnden. 1propositionen aviseras i sistnämnda hänseende en följdändring i sekretesslagensom torde komma att innebära att förvaltningsdomstols beslut i motsvarande fellblir offentligt. Detta är för övrigt en naturlig följd avofiéntlighetsprincipen vid domstol (jfr 2 kap. 11 § andra stycketregeringsformen och 12 kap. 4 § andra stycket andra meningen sekretesslagen). Vid särskild utskrivningsprövning beslutar domstol ompermission och utskrivning. Sådana beslut blir alltså offentliga ochmålsäganden kan utan hinder av sekretessen underrättas. Här bortses från attlänsrätten har möjlighet att beträffende viss patient överlämna lillchefeöverläkaren att besluta om permission. I sådana fall gäller sjukvårdssekretessen.Målsäganden kan emellertid underrättas enligt 28 § förslaget till lag omrättspsykiatrisk vård. I fråga om rymning ställer saken sig något annorlundaeftersom det här saknas ett domstolsbeslut ellsr särskild reglering ochsjukvårdssekretessen i princip gäller. Av visit intresse här är attchefeöverläkaren har möjlighet att, enligt 27 § förslaget till lag omrättspsykiatrisk vård, anlita bistånd av polismyndighet t.ex. för att återföraen patient som lämnat vårdinrättningen utan tillstånd. Även hos polismyndighetgäller dock sekretess i ifrågavarande ärenden, se 7 kap. 19 § första stycket p.2 sekretesslagen. Sekretessen gäller om det kan antas att den enskilde ellernågon honom närstående lider men om uppgiften röjs. Sekrelessen får emellertidenligt I kap, 5 § sekretesslagen brytas om det är nödvändigt för att polisenskall kunna fullgöra sin uppgift; i det här fallet att skydda målsäganden. Det sagda innebär sammantaget, som framgår avpropositionen, atl det tigger mer i linje med regleringen i sekretesslagen attunderrättelse om rymning sker genom polismyndigheten än genom chefeöverläkaren.Med utgångspunkt i den nuvann.le regleringen bör sålunda den lösning somförordas i propositionen -'jas. Utskottetvill emellertid tillägga alt den föreslagna ordningen leder 1990/9l:JuU3y lilltidsutdräkt som med en annan reglering inte skulle uppstå. är del ihög grad önskvärt atl målsäganden snabbt underrättas om en rymning. Utskottetvill erinra om att, så som regleringen byggts upp, en förutsättning förunderrättelseskyldighet är att det föreligger etl beslut om särskildutskrivningsprövning, som bara får meddelas vid risk för återfall i allvarligbrottslighet. Alt som görs i propositionen för särskilt brådskande fall hänvisalill BrBs bestämmelser om nöd (24 kap. 4 § BrB) kan inte ansestillfredsställande. Utskottet förutsätter därför för sin del att denna frågafår en lösning i samband med den översyn av sekretesslagen som blir en följd avett bifall lill förslagen i propositionen. Utskottet förutser därvid också etttillägg till 28 § lagen om rällspsykiatrisk vård. föreslår med dessa uttalanden attsocialutskottet avstyrker bifall till motion So42 i denna del och godtarförslaget i propositionen. Huvudmannaskapet för rättspsykiatriska undersökningar I propositionen föreslås att rätlspsykialriskaundersökningar skall kunna utföras såväl vid inrättningar inom hälso- ochsjukvården som vid särskilda (statliga) undersökningsenheter. Vid deförstnämnda inrättningarna skall även rättspsykiatrisk vård kunna ges.Samtidigt understryks att det är sjukvårdshuvudmännens skyldighet att erbjudahälso-och sjukvård även till dem som vårdas enligt lagen om rättspsykiatriskvård (normaliseringsprincipen, se JuU 1974:2 s. 34 f). Som redan inledningsvis framgått har regeringen härutövernyligen lagt fram en proposition om den rättspsykiatriska undersökningsverksamhetenm.m. 1990/91:120). Förslaget i den propositionen går ut på att statenäven fortsättningsvis skall ha ett huvudmannaansvar för den rättspsykiatriskaundersökningsverksamheten men att sjukvårdshuvudmännen ges möjlighet att drivaundersökningsverksamhet på entreprenad enligt särskilt avtal med staten. 1 motionerna So32, So33, So38, So39, So40 och So506förordas utifrån delvis olika utgångspunkter att huvudmannaskapet för undersökningsverksamhetenalltjämt skall vara statligt. I motionerna So40 och So4l begärs att fråganskall utredas vidare. Utskottet vill först slå fast att det väsentliga somutskottet ser det är atl undersökningarna utförs med hänsyn till de kravrättssäkerheten ställer. Häri lägger utskottet bl.a. alt undersökningarnafyller det syfte som anges i lagstiftningen, att de utförs av personal medtillräcklig kompelens och att de slutförs inom den lagstadgade tidsfristen.