prot · GE0929 · 1990-11-21 00:00:00 — Närdet gäller valfrihet brukar man också ställa frågan:Valfrihet för vem? Vi tycker att det är viktigt att setill att det finns en god tandvård för alla, och en deli det är ju att man var man än bor skall ha tillgångtill tandläkare.Jag har det inte så bekymmersamt att försvaraetableringskontrollen som säger.Vi har haft etableringskontroll, och ändå har vistörre tillgång till tandläkare i storstadsområdena.Hur skulle det ha sett ut, om vi inte hade haftetableringskontroll?Moderaterna inser tydligen att det kan vara ettproblem att få tandläkare i glesbygdsområden,eftersom de har förslag till stimulansåtgärder iglesbygden. Det är inte så svårt att se att det behövsåtgärder för att fördela tandvården till allamänniskor i landet.Tredje vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 37 ():Herr talman! I det här betänkandet omtandvårdsförsäkringen beskrivs en rapport frånriksförsäkringsverket, vilket på regeringensuppdrag har utarbetat ett förslag till ändringar itandvårdstaxan. Uppdraget gällde ett baspaket,bestående av undersökning, några röntgen,tandpolering och undersökningsformulär i tredelar. Paketet skulle till ett fast pris erbjudas varjesvensk . Kostnaden för dettaföreslogs bäras av försämringar i den övrigatandvårdsförsäkringen.Det skulle vara mycket olyckligt, om man infördedet skisserade baspaketet. Förslaget är fyllt avmycket byråkrati, kontroll och ransonering. Ochdetta i när man på andra samhällsområdenavreglerar. Jag tycker inte att det är riktigt klokt.Så när säger att ett systemenligt skulleinnebära förenklingar och förbättringar, är det heltenkelt inte sant. Tvärtom, patienter med stortbehandlingsbehov skulle få ett sämreförsäkringsskydd och ökade kostnader.Tandläkarna skulle komma att få ägna sig mera åtstatistik och mindre åt patientarbete. Ochförsäkringskassorna skulle få än meradministration.God tandhälsa åstadkommer man inte genomformulär och byråkrati, utan det åstadkommer mangenom personlig påverkan, inte minst genomhandfast instruktion och träning i egen munhygien.För det krävs individuella åtgärder och intestereotypa kallelser, utskickade centralt ifrån med18 månaders intervall.Detta har också påpekats av ,nämligen: ''Från odontologisk synpunkt kan maninte påstå att det finns något lämpligtrevisionsintervall, utan det får man lov att titta påför varje patient för sig.'' Människor är faktisktolika, också i munnen.Riksförsäkringsverket anger i sin rapport attinförande av bastandvård för hela den vuxnabefolkningen skulle innebära en kostnadsökningför tandvårdsförsäkringen i storleksordningen 700milj.kr. , detta egentligen utan att på något vistillföra tandvården någonting positivt. mening bör en sådan förändring helt enkeltinte genomföras, om finansieringen skall skegenom försämrad försäkringsersättning för övrigtandvård.I stället föreslår verket att ett baspaket skallerbjudas dem som lämnat den regelbundnabarn- och ungdomstandvården, 20--29-åringarna.Man kan verkligen ifrågasätta om 20--29-åringarnaskall omfattas av ett sådant paket, eftersom deutgör en grupp som redan har mycket godtandhälsa. Jag skulle tro att inte heller 30--40-åringarna, ja kanske inte ens 50-åringarna utgörnågon resurskrävande grupp för tandvården.Däremot ökar nu antalet betandade patienter högtupp i åldrarna, och de ställer helt naturligt ocksåhögre krav på tandvården. Dessa patienter vill inteha löstagbara proteser. De vill ha fast protetik, ochdet var ju vad som en gång lovades vid införandetav tandvårdsförsäkringen. Alla skulle kunnaerbjudas god tandvård. Det vore ett förfärligt stegtillbaka i utvecklingen, om vi skall återgå till gamlatider, när många människor av ekonomiska skältvingades välja tandutdragning och lösproteser.Det behöver faktiskt inte finnas någon motsättningi det som regeringen anför: ''Trots att det under desenaste åren blivit uppenbart att tandhälsansuccessivt har förbättrats för större delen avbefolkningen och att allt talar för att dennautveckling kommer att fortgå, fortsätter emellertidsjukförsäkringens utgifter för tandvård att öka påett otillfredsställande sätt.'' Viktiga orsaker tilldetta är helt enkelt dels att vi svenskar lever ,dels att vi har flera egna tänder kvar i högre ålder.Regeringen påstår frankt: ''Mycket talar för attantalet av försäkringen ersatta behandlingar sominte är odontologiskt nödvändiga successivt ökar. ''Varken regeringen eller harpå minsta sätt underbyggt detta påstående, ochriksförsäkringsverket vidarebefordrar barauttalandet utan några som helst analyser, trots attsocialstyrelsen i sitt yttrande verkligen uppmanarverket att kommentera påståendet.Socialstyrelsen i sin tur nämner några, helt andra,förklaringar till ökningen avtandvårdsförsäkringens kostnader under senare år:ökad andel vuxentandvård inom folktandvården,ökad produktivitet framför allt inomfolktandvården, ökad användning avtandhygenister inom vuxentandvården, en ökadambitions- och kvalitetsnivå inom tandvården i taktmed samhällets krav i övrigt samt en minskadanvändning av amalgam med åtföljande ökadanvändning av dyrare ersättningsalternativ.När det gäller amalgam intar myndigheterna enmycket inkonsekvent attityd. s.k.tungmetallgrupp skall bl.a. behandla frågan om hurtandvårdspersonal skall kunna påverkas att imindre utsträckning använda amalgam. Samtidigtsäger regeringen att kostnaderna för tandvårdmåste minska, och man ger iuppdrag att lägga fram ett förslag som begränsarbehandlingarna. föreslår attkronterapi bakom premolarerna skulle kunna utgåur vad som ersätts av försäkringen -- och detta i ettläge där det inte finns någon annan ersättning föramalgam i sidopartierna än just de merresurskrävande terapierna med kronor eller inläggav keramik, titan eller guld. Jag skulle vilja säga atthär saknas verkligen både enverklighetsuppfattning och en helthetssyn.Inkonsekvens och storebrorsmentalitetkännetecknar också synen på och behandlingen avpatienter som vill byta ut sina amalgamfyllningar.Att man vill byta ut dessa beror på att man starktupplever att man har blivit sjuk av dem eller befarar att man skall bli sjuk av dem. Här gerförsäkringen i princip patienten täckning för allteller intet.Den möjlighet att få ersättning för amalgamutbytesom infördes är mycket byråkratist,tidskrävande och kostsam. Dessutom kräver deninsatser av specialister på både läkarsidan ochtandläkarsidan. Inte minst upplever berördapatienter detta som både krångligt och stötande.Nu har alltså chans att ge dessa patienteren möjlighet att omfattas av huvudregeln omersättning inom tandvårdsförsäkringen. Det verkarsom om oppositionen kommer att kunna enas.Det blir faktiskt fullt möjligt om partier som i förstahand kräver en helt kostnadsfri amalgamsanering iandra hand förmår sig till realistiskt tänkande. Detär speciellt roligt för mig, eftersom jag förra åretmotionerade i just den här frågan och eftersommina tankar från verkar geresultat i form av ett beslut i riksdag.Christina har alltså fel när hon säger attallt är sig likt i detta ärende, att det år harvarit på samma sätt, och att det inte behövs någondebatt.Herr talman! Jag ställer mig helt bakom det somSigge Godin har anfört i den här debatten.Också jag yrkar bifall till reservationerna 1 och 9.Anf. 38 ():Herr talman! Jag vill bara helt kort kommenteraIsa Halvardsons inlägg. Det gäller rapporten frånriksförsäkringsverket och den oro som IsaHalvarssontalade om. När det gäller vissa områdenkan jag hålla med . Jag förstår känner oro. Det är här alltså fråga om enrapport, och man tar upp olika områden. Mendärmed är det inte sagt att beslut kommer att fattasi enlighet med rapporten.I mitt anförande var jag också inne på detta med attdet pågår olika projekt. Det finns alltså storaregionala skillnader, och man försöker anpassatandvården mera regionalt och individuellt. Detfinns exempelvis ett projekt i . Jag harsagt att det vore intressant att följa projekten ochutvecklingen här. Även om det alltså finns enrapport som man har behandlat är det inte säkertatt alla beslut fattas i enlighet med den rapporten.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 14 §. )14 § Trafiksäkerhet och trafikföreskrifterm.m.Föredrogstrafikutskottets betänkande1990/91:TU5 Trafiksäkerhet och trafikföreskrifterm.m.Anf. 39 ():Herr talman! Ingen kan säga annat än att vi iSveriges riksdag bedriver en ambitiöstrafiksäkerhetspolitik. Olycksfrekvensenbeträffande vägarna är jämförelsevis låg, iförhållande till flertalet industriländer. Tyvärr harkurvan, efter att under ha gått ner, nuvänt uppåt. Vi har alltså ett stigande antal olyckor.Trots ansträngningar från bådetrafiksäkerhetsverket och engageradeorganisationer går alltså olyckskurvan uppåt. Berordet på trafikökningen? Nej, denna ärförhållandevis liten. Jag tycker att vi måste frågaoss om vi gör rätt saker och om det vi gör är detbästa för att vända utvecklingen.Jag vill nämna några exempel:Vad betyder vägmiljön i samband med olyckor?Och vad betyder det skyltningsraseri som faktisktfinns eller bristen på bra skyltning? Vad betydertydligheten i skyltningsanvisningarna? Mörker ochdåligt väder, det vet vi, ökar olycksrisken. Tregånger så många olyckor inträffar när det ärmörker, halka och dålig sikt än . Detär självklart svårare att avläsa skyltar i dåligt väderoch i mörker.Vi vet också för litet om de psykologiska orsakernatill olyckor i trafiken. Det gäller irritation isamband med köer, ''väglusar'' resp. ''utbrytare'' ihögerfilen och hur dessa påverkar andratrafikanter. Den jämna trafikrytmens betydelsekänner vi till ur miljösynpunkt men mindre urtrafiksäkerhetssynpunkt.Hur upplever trafikanten hastighetsangivelser?Anses dessa befogade, eller blir trafikantenmestadels irriterad därför att vederbörande tyckeratt det är fel? Men i så fall är det en dålig trafikant.Kanske trafikanten blir irriterad över attinformation om tillfälliga hastighetsbegränsningarinte ändrats då dessa är befogade.Statens väg- och trafikinstitut bedriver en mycketambitiös forskning på flera områden. Frågan ommänniskans ''varseblivningsförmåga'' i olikasituationer eller reaktionsmöjligheter i olika åldrarhar studerats. Men hur tillämpas sedankunskaperna praktiskt?Inte minst viktig är vägmiljön vad gäller goda ellerdåliga vägar, vägbeläggningens kvalitet, eventuellasår och spårbildningar i ytbeläggningen, felaktigdosering av kurvor, farliga korsningar m.m. Omdessa faktorer, som kanske är de viktigaste somföraren har att handskas med, vet vägverketmycket. Man samarbetar givetvis med TSV, ochman motiverar sina anslagsäskanden just mednämnda saker.Men man kan faktiskt fråga sig om det inte sker ettdubbelarbete här. Kanske skulle både enrationalisering och en effektivisering kunnaåstadkommas genom en sammanslagning avtrafiksäkerhetsverket och vägverket.Enligt bl.a. till trafikutskottetförra året i samband med den aktuellautskottsutfrågningen finns det brister i detstatistiska materialet både i fråga om bredd och somunderlag för fortsatt och förbättrad forskning samtför bedömning när det gäller att förebygga olyckor.Statistik skall inte bara användas för att beskrivaomfattningen av antalet olyckor utan också givetvistill att analysera orsakerna. Den statistik som finnskommer främst från polisen , ochden måste förbättras. Hälso- och sjukvårdenskunskaper liksom försäkringsbolagens egenstatistik kan bli en komplettering.Jag förutsätter att TSV och VTI fortsatt kommer attsträva efter att samla kunskaper om olyckornasorsaker och att förbättra samarbetet med andrainstitutioner samt att åtgärderna riktas efter detkunskapsmaterial som insamlas.Herr talman! Vi i moderata samlingspartiet serallvarligt på ökningen av vägtrafikolyckorna. Vihar i såväl en partimotion och en kommittémotionsom i ett antal enskilda motioner kommenteratsituationen och föreslagit en rad åtgärder för attåstadkomma en förbättring.I reservation 1 i trafikutskottets betänkande1990/91:TU5 framhåller vi i moderatasamlingspartiet att hela det svenska vägnätetshastighetsgränser bör ses över. För en efterföljd avangivna gränser för fart är motiveradehastighetsgränser synnerligen viktigt.Det är också för att få en så jämn trafikrytm sommöjligt som detta bör ske. Det finns vägar t.ex.inom där man får köra itimmen och som absolut inte borde ha så högamaxgräns. Å andra sidan borde en högre fart urtrafiksäkerhetssynpunkt kunna tillåtas påmotorvägar, som ju har den absolut lägstaolycksfrekvensen i vägnätet. En EG-harmoniseringbör också ske -- detta framför allt därför att en jämntrafikrytm bör eftersträvas, inte bara inom ett landutan också mellan länder.I reservation 9 påminner vi om att bedömningen avkörkortsåterkallelse måste påverkas avomständigheterna i det enskilda fallet. Det kan intevara rimligt att den som kör överhastighetsgränsen på motorväg bedöms lika hårtsom den som kör över hastighetsgränsen itättbebyggt område.I tillämpas högersväng i korsning med röttljus, vilket medför en smidig trafikföring. Det blirknappast några negativa effekter. Detta börövervägas även i , och det här säger vi ireservation 13.En ungdomsbil att få framföras av en 16-åring kanmycket väl vara ett alternativ till eller enkomplettering beträffande ett s.k. körkort på prov.Också detta bör övervägas.Svensk har säkerligen genom sinakontrollbesiktningar bidragit till en minskadolycksfrekvens. Emellertid måste effekterna avbilprovningen vägas mot kostnaderna för denenskilde när det gäller resor och andra utgifter. Viföreslår därför en licensiering av väl utrustadebilverkstäder, så att resandet och kostnaderna förden enskilde minskas. Dessutom föreslår vi attkontrollen på helt nya bilar minskas. Inte minst iglesbygden är en komplettering av SvenskBilprovnings provanläggningsnät önskvärd. Dettaframhåller vi i reservationerna 25 och 26, som vi harframställt tillsammans med folkpartiet.Slutligen pekar vi på risken med en vägskyltningsom inte är tydlig nog. Det finns många exempelpå -- och det har utskottet fått informationoch demonstration av -- utomordentligt dåligskyltning. Det kan vara fråga om olämplig storlekpå skyltar i samband med vägarbeten, för mångaskyltar, oenhetlighet över landet osv.Som jag inledde med bedrivs det ett ambitiösttrafiksäkerhetsarbete ute i landet från bådemyndigheter och organisationer. Utskottetsbetänkande visar också på en enighet på de flestapunkter här i , trots ett flertalreservationer. Utredningar pågår t.ex. omförarutbildning och frågor i anslutning tillkörkorten. Även om vi strävar mot samma mål häri , har vi en differentierad uppfattning ivissa fall om medlen och effekterna beträffande endel åtgärder.Herr talman! Jag yrkar bifall till reservation 1. Menjag vill säga att jag givetvis står bakomövriga reservationer där moderata namn återfinns.Anf. 40 ():Herr talman! skall vi behandlatrafiksäkerheten. Det innebär också, och detförvånar nog de flesta, förslag omökad trafiksäkerhet i form av att fler, inte färre, av-och påfarter skall kunna anordnas påmotorvägsdelen av E 6-an. Dessutom skallcyklister tillåtas att färdas trots enkelriktning.Och självaste kommunistpartiledaren har förslagom att trafiksäkerheten kan öka om avgifterna förstillastående bilar höjs. Med andra ord skullebegränsningstaket för felparkeringsavgifter tasbort. Det är möjligen inte särskilt lätt att vinnamassornas gillande med sådanatrafiksäkerhetsreformer.Något som vi i anser vara viktigt förtrafiksäkerheten och som vi upplever att människorstöder är att rattfylleriet minskar. Men den sakenbehandlas tyvärr inte.Vägtrafiken skördar allt fler offer. Jag kan inte låtabli att nämna att många av dessa olyckor, kanskebortemot en tredjedel, faktiskt kan hänföras justtill rattfylleri. Dessutom ökar rattfylleriolyckorna --en i sanning skrämmande situation.Vi får aldrig glömma hur fruktansvärt sådant här ärför dem som drabbas. Utvecklingen är tragisk. 1988 dödades och skadades över23 000 personer, och det var 4 000 fler än under1981. Vi är nu tillbaka på de nivåer som gällde vidhögertrafikreformens genomförande 1967. Antaletsingelolyckor ökar mest. En del av, men långtifrånhela, olycksutvecklingen förklaras naturligtvis avden ökade trafiken.Som politiker har vi därför ett ansvar att vändadenna utveckling, och jag är övertygad om att detgår att åstadkomma det. Vi som lagstiftare menockså de ideella organisationerna och mångaenskilda människors engagemang spelartillsammans en viktig roll. Det visar ocksåerfarenheterna. En rad beslut alltsedanhögertrafikomläggningen och framåt har skapatförutsättningar för en lugnare och säkrare trafik. Idet sammanhanget kan nämnas ständigaskärpningar av bilbältesreglerna, halvljuslagen,hjälmlagen avseende mopedister, fartgränser ocholika andra förslag.Under lång tid gick också utvecklingen åt rätt håll,trots en ökande trafik.Men när trafiken blir brutalare ökar kraven på allthårdare motåtgärder och restriktioner. De går utöver alla dem som kör lagenligt och framför alltöver dem som är beroende av bilen.Vi i hävdar därför att trafiksäkerhetenoch disciplinen måste förbättras också för attsäkerställa att bilen kan spela rollensom vårt främsta kommunikationsmedel. Här gesdet inget utrymme för bilfientlighet. Då manutnyttjar bilen har man ju möjlighet att välja tid,väg och mål för resandet. För ett liberalt parti somfolkpartiet är det en självklarhet att vi skall slå vaktom denna livskvalitet. Det finns därför ytterligaredimensioner i sökandet efter att öka säkerheten itrafiken.Enligt vår uppfattning erfordras det egentligen enkraftsamling när det gäller att uppnåtrafiksäkerhet. Det görs mycket , menuppenbarligen är det inte nog. En krisplan i syfteatt förhindra trafikolyckor måste innefatta åtgärderpå både lång och kort sikt. Dit hör investeringar ijärnvägar för att i fråga om kommunikationernamellan trafiktäta regioner kunna erbjuda ett gottalternativ till vägtransporter. Dessutom gäller detutbyggnaden av kringfartsleder -- något sommiljöpartiet och har motarbetat,fastän sådana här leder är bra för en säkrare trafiki städerna. Omkörningsfiler, planskilda korsningaroch separerade cykelbanor har också stor betydelsenär det gäller att minska antalet olyckor.Som vi ser detta handlar det egentligen om ett brettprogram, som borde innefatta en rad punkter. Jagskall ge några exempel: bättrehastighetsövervakning, bättre anpassning avhastighetsreglerna till de aktuellavägförhållandena, en höjning avfortkörningsböterna, ett inrättande av , bekämpandet av rattfylleriet,fler trafikpoliser, ett bättre utnyttjande av depolisresurser som faktiskt finns, förbättradutbildning främst för unga bilförare, hälsokontrolloch syntest vid förnyelse av körkort och enstimulans till äldre bilförare avseendevidareutbildning. Dessutom måstetrafiksäkerhetens flaskhalsar så att säga byggasbort.Men, herr talman, arbetsformer ärsådana att vad vi har fått oss förelagt är en s.k.motionsslakt -- ett ''uppsamlings-heat'' för att intestöra den sittande regeringen. Så skall goda ochdåliga förslag buntas ihop och avslås -- rakt av.Därför kommer inte alla de förslag som jag nyssnämnde, och som säkert många kan hålla med omhar med ämnet trafiksäkerhet att göra, ens en gångupp till behandling. Vissa har ryckts loss ochbehandlats tidigare. Andra kommer längre fram.Märkligt nog är inte heller trafiksäkerhetsrådetshandlingsplan ,Trafiksäkerhetsprogram 1990, något som formellthar med denna debatt att göra.Inför behandlingen i utskottet inbjöd vi docktrafiksäkerhetsverket, och vi tolkar det nog så attmånga av de förslag som vi i väckt fickstöd av verket, exempelvis en ombyggnad av 125mil av dagens tvåfiliga vägar för att nåomkörningsmöjligheter på ett säkrare sätt. Deträddar 137 liv . Men man kan också undraom inte även en socialdemokratisk riksdagsmanborde fråga sig hur den socialdemokratiskaregeringen behandlar både betydligt billigare ochmindre kontroversiella insatser. Några exempel pådessa, enligt expertisen mest kostnadseffektiva ochsmå, men olycksbesparande åtgärder, är införandetav obligatoriskt högt placerat bromsljus ellerunderkörningsskydd på lastfordon. Men dentröttkörda socialdemokratiska regeringen tar intetag i dessa frågor heller.Ett ämne som med riksdagsordningen hamnarunder trafiksäkerhet är frågorna om fordonsbuller.Det skall bli intressant att se hursocialdemokraterna hanterar detta. För mindre änen månad sedan beslöt nämligen ett enigtjordbruksutskott, på initiativ av , att avden socialdemokratiska regeringen och mot dessvilja beställa en samlad aktionsplan mot buller.Däri ingår också skärpta bullerkrav på motorcyklaroch system för kontroll av fordon och deras bullerbåde i produktion och i trafik. Men när nu dessafrågor kommer upp här fullföljer intesocialdemokraterna den framsynta inställningenutan i stället den hårda avslagslinjen. Ett gott skälför vår del att yrka bifall till reservation nr 23.Herr talman! Slutligen vill jag påminna om att deflesta människor är nöjda med Svensk Bilprovningskvalitet, och något utbrett missnöje finns inte.Ändå menar många bilägare att väntetiderna påbesiktningar kunde vara kortare ochöppethållandet längre. Det finns då skäl attifrågasätta om vi skall ha monopol på ivårt land. Jag instämmer i den gemensammareservation som och har.Rent generellt gäller ju att monopol av olika slagkan medföra sämre service och högre priser än omkonkurrens finns. Om man hade provplatser medolika huvudmän, vilket man faktiskt har i t.ex.Västtyskland, skulle bl.a. väntetiderna kunnaförkortas och bilägarna få bilprovningarna utfördapå närmare håll. Förslag bör därför komma frånregeringen om att släppa fram konkurrens på dettaområde. och andra skullekunna agera inom ramen för de bestämmelser vihar om obligatorisk fordonsbesiktning. Medutgångspunkt från detta vill jag yrka bifall tillreservation nr 26.Herr talman! står naturligtvis ävenbakom de övariga reservationer som vi avgivit menavstår med hänsyn till kammarens arbetsbörda frånatt yrka bifall till dessa.Anf. 41 ():Herr talman! Det betänkande som vi nu skallbehandla rubriceras Trafiksäkerhet ochtrafikföreskrifter m.m., kanske med betoning pådet sista. Det är en mängd detaljfrågor som tas uppinom detta område, och det visar vilket stortengagemang som riksdagsledamöterna har när deväcker motioner under rubriken motioner kanske kan ses som små ochbetydelselösa i sammanhanget, menförhoppningsvis kan de här frågorna i slutändan geen bättre trafiksäkerhet på våra vägar. Jag kommeratt i mitt anförande ta upp två av dessa områden.Det gäller dels hastighetsbegränsningarna, delsskolskjutsarna.Hastighetsbegränsningarna infördes en gång ivärlden av trafiksäkerhetsskäl, och de gällernaturligtvis fortfarande. har dock ävenmiljöskäl kommit med i debatten om vilkenhastighet som skall vara den högsta tillåtna på våravägar.Sänkningen av maximalhastigheten på vissa av våravägar 1989 visar att manfår ett mindre antal olyckor när man sätter en lägremaximal hastighet. Detta är det färskaste beviset påhastighetens inverkan på olycksfrekvensen.Men även miljöskälen talar, som jag sade tidigare,för en sänkt hastighet. Miljöskälen talar också föråtgärder som ger en jämn trafikrytm. Det är bevisatatt ryckig körning ger mer utsläpp av miljöfarligaämnen. har i en motion föreslagit attmaximal tillåten hastighet sänks till100 km/tim på motorvägar och till80 km/tim på andra vägar, dock undantagetNorrlandslänen. Motivet för detta är att det finnsett klart samband mellan hastighet och utsläpp avskadliga ämnen. I bl.a. en utredning somnaturvårdsverket presenterade 1987 och klartbevisas detta samband. Vi säger också atthastighetsbegränsningarna fortlöpande bör prövasur miljösynpunkt. Bl.a. kommer ny teknik ochavgasrening att slå igenom i de bilar som trafikerarvåra vägar längre fram i tiden. Tekniken har i dagmånga möjligheter att göra bilismenmiljövänligare; det gäller bara att låta dem kommatill praktisk användning.