prot · GE0923 · 1990-11-13 00:00:00 — För det andra undrarjag om man kan tolka berömmet till dessadelegationer så att regeringen ser positivt på atteventuellt andra delegationer åker om det skulle blinödvändigt. För det tredje vill jag ta upp en frågasom gäller hoppet för de anhöriga. Det har talatsom att de skulle få åka ner till jul. Kanutrikesministern möjligen ge någon antydan om attdet inte skall behövas, att de anhöriga inte skallbehöva åka till i jul utan att saken då skallvara ur världen?Anf. 51 Utrikesminister ():Herr talman! Jag hoppas naturligtvis, utan attkunna ge några garantier för så kommer att ske, attalla svenskar skall vara hemma . Det arbetarvi för på allt sätt.Vi har inte heller något emot att andradelegationer, i likhet med eller Muslimska råd,åker ner. Det viktigaste i detta läge, kanske ocksåför svenskarna, är att vi på allt sätt fortsätter våraansträngningar att hitta eller hjälpa till att hitta enfredlig lösning. De flesta som man talar om det härmed börjar nu bli mycket pessimistiska. Man är klaröver vilka steg som borde finnas med i enfredsprocess, men ingen har ännu kommit på hurman skall ta det första steget.I det avseendet kan möjligen länder som Sverigespela en roll. Det kräver dock dels att parterna villatt skall finnas med, dels att parterna hyserfullt förtroende för . Det krävs åtminstoneatt de hyser mycket större förtroende för änvad de hyser för varandra.Anf. 52 PER ():Herr talman! Jag vill starkt understryka behovet avaktiva insatser för fred. Vi mötte kravet från mångahåll att skall engagera sig mera aktivt.Bland dem som vi pratade med hade en del intetyckt sig uppfatta att det förekommer kraftfullainsatser. har utrikesministern varit ute och restpå ett sätt som jag för min del tycker är mycketpositivt och lovande. Jag skall inte begäranoggranna besked om exakt vad som har tilldragitsig vid dessa samtal. måste man kanske få gådiplomatiskt till väga.Jag konstaterar också att regeringen gärna ser attnya delegationer reser. Jag vill understryka vikten iatt det finns en beredskap för sådana resor om deverkligen skulle behövas. De opinionsbildare somsitter på sina stolar här och var och skriver utan atttänka på människorna ute i världen, kanske bordetänka efter. Det fungerar inte på oss som är mereller mindre proffspolitiker, utan på de människorsom närmast drabbas när de får höra att det är enkombination av fåfänga och stupiditet som har gjortatt man över huvud taget vill hjälpa dem. Jagnoterar att vi i detta avseende har sammauppfattning som regeringen tycks ha.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på fråga 1990/91:109 om åtgärder föratt hindra svenska män att utnyttja barn i AsienAnf. 53 Statsrådet ():Herr talman! har frågatsocialministern vilka åtgärder svenska regeringentänker vidta för att inte svenska män skall utnyttjabarn i . Frågan har överlämnats till mig förbesvarande.Att barn utnyttjas i sexuellt syfte är självklartnågonting som vi med all kraft måste bekämpa. Närdet gäller sexuellt utnyttjande av barn i andraländer är detta en fråga som till största delen kräversamarbete mellan länderna för att kunna lösas. ISverige är det i första hand genom opinions- ochupplysningsarbete som insatser kan ske. Undervissa förutsättningar kan brott som förövatsutomlands bestraffas i , om gärningsmannenär bosatt här. Dessa regler gäller ocksåstraffbelagda övergrepp mot barn.Frågan om sexuellt utnyttjande av barn ochungdomar har fått ökaduppmärksamhet i FN.I konventionen om barnets rättigheter har slagitsfast att det är en mänsklig rättighet för varje barnatt skyddas mot övergrepp och utnyttjande. Detgäller självfallet också exploatering i sexuellasammanhang. Konventionens artikel 32 slår faststaternas skyldighet att vidta åtgärder såvälnationellt som internationellt för att förhindra attbarn utnyttjas för prostitution. Konventionenbildar därför en viktig bas för åtgärder på dettaområde.Vid årets möte med FNs kommission för demänskliga rättigheterna antogs två beslut rörandeexploatering av barn. För det första tillsattes ensärskild rapportör med uppgift bl.a. att studeraförekomsten av sexuellt utnyttjande av barn. Fördet andra beslöt kommissionen att för synpunkterfrån bl.a. stater sända ut ett förslag tillaktionsprogram mot sexuell exploatering av barn.Sverige stödjer helt och fullt antagandet av ettsådant program. Meningen är att kommissionennästa år skall anta aktionsprogrammet, som bl.a.behandlar frågan om åtgärder mot s.k. sexturism.Även inom pågår ett arbete för attkomma till rätta med utnyttjandet av barn förprostitution. Efter gemensamt nordiskt initiativ harEuroparådet tillsatt en arbetsgrupp som skallföreslå åtgärder mot olika former av sexuelltutnyttjande av barn.Jag kan därför konstatera att frågan om sexuelltutnyttjande av barn är föremål för åtskilliguppmärksamhet både inom och utom FN. Sverigekommer att verka för att detta arbete bedrivs såaktivt som möjligt.Anf. 54 ():Herr talman! Jag skall be att få tacka statsrådetLindqvist för svaret. Vi är överens om att detta ären mycket allvarlig fråga, som väl förtjänar attuppmärksammas ännu mer än . Bakgrundentill att jag har ställt den här frågan är att en treårigkampanj har startats, ledd av en pastor från NyaZeeland som har fått pengar från FN:s barnfond.Det är alltså en kampanj för att väckauppmärksamhet runt om i världen för dessa frågor.Framför allt riktar sig kampanjen till länder i denrika världen, i världen, för att väcka opinion och föratt få regeringarna att reagera på något sätt.Jag känner till och vad som görsinternationellt och att detta är en fråga för FN. Menjag tror att en mycket viktig del i detta arbete är attskapa en nationell opinion, att få ett tryck i det egnalandet som blir så starkt att det blir omöjligt förmän, som det företrädesvis är fråga om, att resa tillländer i tredje världen och utnyttja barn på dettasätt. Man kan tänka sig vad som skulle hända omvi hade motsatt trafik, om det kom män från tredjevärlden och utnyttjade våra flickor som är iåldrarna sex---- det finns siffror som visar attdet rör sig om det -- i den enorma utsträckning somdet är fråga om i tredje världen. Jag tror att detskulle väcka ett ramaskrik. Jag menar också attdetta är ett tecken på hur man skiljer på i-värld ochu-värld, och hur man delvis tar lätt på sådana häruppgifter.Jag skulle vilja koncentrera den här debatten tillvad vi kan göra här i för att få upp fråganpå dagordningen -- inte som ett internationelltproblem, det är vi överens om att det är -- utan jagför att få igång den här debatten och för att få framde reaktioner som skulle omöjliggöras att den härtypen av resor över huvud taget arrangeras och somskulle omöjliggöra att detta fortsätter i denutsträckning som faktiskt sker . Jag vill ha litetkonkreta exempel på vad vi kan göra här i Sverigenu.Anf. 55 Statsrådet ():Herr talman! Vi är helt överens om att det behövsåtgärder på olika plan och att åtgärder här i Sverigeär viktiga under förutsättning att vi kan finnaåtgärder som är effektiva och som gör att viverkligen kommer åt problemen. Jag tror alltså attdet är viktigt att man försöker öka kunskapen omvad som pågår, att man kartlägger de här resornaoch att man sprider information av vad som faktisktär på gång, dvs. att man avslöjar den s.k.sexturismens verkliga innehåll och inriktning. Menjag tror att det är en ganska svår uppgift,eftersom dessa länder är attraktiva turistmål i sig.Mycket av den turism som sker i denna riktning ivärlden är naturligtvis fullt legitim och oantastlig.Men vi borde anstränga oss för att försöka görasådana insatser. Kanske är detfrivilligorganisationerna som kämpar för barnsrättigheter, både internationellt och i , somborde engagera sig i att med olika metoder försökaavslöja vad som pågår. Och skulle sådana propåerkomma från det hållet skulle jag söka eftermöjligheter att stödja dessa organisationer.Herr talman! Jag vill också passa på att säga attutöver de internationella aktiviteter som jag redanhar nämnt har också underkommittén tillkommissionen för de mänskliga rättigheterna, somsysslar med olika minoritetsgrupper, satt i gång ettkartläggningsarbete som handlar om handel medbarn över huvud taget. Jag tror att en avuppgifterna från svensk sida är att se till att de olikakartläggningar som görs verkligen leder till ökadkunskap och till att vi sedan använder denkunskapen både här hemma och i vårtinternationella arbete.Anf. 56 ():Herr talman! Jag är överens med att detta är en svår uppgift. Och det kan mångagånger vara svårt att avslöja den trafik som pågår.Och vi skall vara medvetna om att det är fråga omstora pengar, det finns mycket pengar att tjäna idenna verksamhet, vilket gör denna fråga mycketsvår.Det finns broschyrer på flygplatser och påresebyråer i vilka det ges information ochupplysningar om vad som försiggår ute i världen.Det finns en broschyr som heter Pass upp, somungdomar får när de reser. Syftet med den är atthjälpa dem att inte råka ut för olyckor. Dennabroschyr kan även handla om aids, osv. Det finnsen broschyr som heter Pass på, där det påpekas skall kolla sitt bagage så att man inte ofrivilligtblir langare av knark, m.m.Vi har motionerat i om att staten bordekunna bekosta något liknande där man pekar på attdenna typ av s.k. turism förekommer i dessa länderoch att denna verksamhet är djupt kränkande ocholaglig ur olika synpunkter.Anf. 57 Statsrådet ():Herr talman! Jag ställer mig inte avvisande tillnågot sådant, om vi bara kan finna effektiva formerför det. Om vi skall komma till rätta med detta pånationellt plan här hemma i tror jag att detmåste handla om åtgärder av ett sådant slag somgör att de människor som planerar resor med dennaavsikt verkligen känner ett obehag och känner sigavslöjade. Om det går att åstadkomma på någotsätt är jag positiv till att vidta åtgärder om vi kanfinna formerna för dem. Men jag tror att det är därsom vi måste sätta in stöten.För min del tror jag också mycket på åtgärder blandbarn och ungdomar i de länder det gäller. Vi måsteutveckla vårt stöd till barnen, inte minst tillgatubarnen, slumbarnen, i de stora städerna bådei och i . Om det kunde bli ettmassivt stöd i för sådanainsatser, tror jag faktiskt att vi skulle kunna göranågot i positiv riktning för att komma till rätta meddenna svåra situation.Anf. 58 ():Herr talman! Om detta är vi fullständigt överens.Jag tolkar denna debatt som att när det kommerkonkreta förslag till åtgärder som kan vidtas här iSverige -- vare sig de kommer frånfrivilligorganisationer eller från annat håll eller iform av motioner, kanske t.o.m. i -- såkommer statsrådet att ställa sig positiv till dem ochvara villig att hjälpa till i detta mycket viktigaarbete.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på fråga 1990/91:155 ombilförmånerAnf. 59 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig vad jagavser att göra för att komma till rätta medföretagsbilarna. Han syftar därvid på värderingenav bilförmån.Värderingen av bilförmån är starkt schabloniserad.Någon ändring i det avseendet sker inte genomskattereformen. Detta hänger samman med attförmån av fri bil är mycket vanligt förekommande.Av främst förenklingsskäl tas t.ex. inte hänsyn tillkörsträckans längd i det enskilda fallet.Beskattningen av förmånsbilarna skärptes dockhögst väsentligt i samband med reformen. Jag kantillägga att till grund för beräkningen avförmånsvärdet ligger en antagen privat körsträckapå 1 per år.De regler som skall tillämpas fr.o.m. den 1 januari1991 har som nämnts behandlats ochantagits av . Jag har inteför avsikt att verka för en omprövning av dem.Anf. 60 ():Herr talman! Jag tackar för svaret. Jag tror att detär ett av de kortaste svar som jag någonsin har fåtti ett sådant här sammanhang. Och nöjd är jagnaturligtvis inte, eftersom regeringen tydligen intehar någon avsikt att göra något åt detta.Bilförmånen är, som jag ser den, en ganska märklighistoria som ju innebär att man får en bil till sittförfogande från sitt företag mot att man betalar enviss procentsats av nybilsvärdet i skatt ellerliknande. Problemet är ju inte att man använderbilen i företagets tjänst. Problemet är i stället denprivata körningen som innebär att man får gratisbensin och många andra saker. Det finns därföringa begränsningar för dessa människor när detgäller att köra bil. Dessutom känner de ju inte avskattehöjningar och bensinprishöjningar. Det finnsalltså ingen gräns.Vi har ju också sett att bensinbolagen ger utEuropakort som man kan åka på i och låtaföretagen betala. Då får man åka ganska billigt.Vad detta innebär är egentligen en inledning till enstimulans till ofantligt slöseri med bensin ochåkande. Vi har ju ställt oss bakom olikakonventioner för att begränsa utsläpp avkväveoxider. Vi har sagt att det skall finnas ett takför koldioxidutsläpp osv. Här har man då enverksamhet som i stället accelererar detta. Jagtycker att det är litet beklämmande att man frånregeringens sida inte har uppmärksammat det. Dethär är en sorts miljöfråga. Därför borde man se tillatt vi får bort sådana här bilförmåner och successivtleder oss in i ett sunt tänkande när det gäller miljöoch framtid, så att vi får ner den här typen avverksamhet, som jag dessutom tycker är ganskaorättvis.Vad är det som ligger bakom regeringens oviljaegentligen mot miljö? Den slutsats som man drar avstatsrådets svar är att regeringen struntar i miljön --regeringen har ju fixat en skatterefom.Anf. 61 Statsrådet ():Herr talman! sade att beslutet varinledningen till en stimulans till körande medförmånsbilar. Så är det inte. Som jag sade i mitt svarär det här principiellt inget nytt med anledning avskattereformen, utan dessa regler har vi haft i fleraår. Vad vi gör med skattereformen är att vi kraftigtskärper beskattningen av förmånsbilarna, man tarupp ett större förmånsvärde till beskattning. Detgör att förmånen inte är lika attraktiv som den vartidigare. Detta skall jämföras med kontantlön, sombeskattas lägre . Det gör att vi ipraktiken får en tröskel som gör att för dem somkör litet blir det här inte en intressant förmån. Enviss återhållande effekt tror jag att detta har.Jag skall gärna medge att dessa regler inte ärperfekta. Det beror på att vi i skattesammanhangliksom på andra områden ofta måste en göra enavvägning mellan enkelheter å ena sidan ochprecsionen, millimeterrättvisan, å den andra. Viklarar inte i praktiken -- jag har i varje fall inte settnågot sådant konkret förslag -- att mäta hur långden faktiska körsträckan är. Om man bygger påkörsträckan måste man därför ändå förlita sig påschabloner. Då är vi tillbaka i den typ avproblematik som vi har med dagens system. Sådanapraktiska hänsyn gör att vi tvingas arbeta medschabloner, som inte ger exakt rätt resultat i varjeenskilt fall. Men jag tycker ändå att det blir bättreresultat än med det system vi har.Jag vill vidare säga att betydande ansträngningarhar gjorts från regeringen att få skattereformenockså miljömässigt riktig. Det är inte alltid som vihar fått tillräckligt starkt stöd från andra för attkunna genomföra skattereformen i alla dessa delar.Anf. 62 ():Herr talman! Vad jag menade var alltså att manfaktiskt inleder människor i frestelse att köramycket. Man har en fast kostnad, och sedan finnsdet ingen gräns för privat körande. Jag har träffatfamiljer där hela familjen uttnyttjar bilen och körenormt långa sträckor. Det är verkligen ettfantastiskt sätt att inleda människor i frestelse attköra mycket och därmed aktivt delta imiljöförstöringen.Jag har själv inget förslag, men jag tycker att detvore värt att gemensamt fundera ut sätt att på någotvis få kåll på den här verksamheten, när vi ändå iandra sammanhang uppmanar människor att varaåterhållsamma med användningen av fossilabränslen. Här har vi i stället ett system somuppmanar människor till att göra precis tvärtom.Anf. 63 Statsrådet ():Herr talman! Jag skall inte upprepa mig, men jagvill lägga till att indirekt kan det ändå vara en presspå förmånsinnehavaren. Det är nämligenarbetsgivaren som får betala de kostnader som ärförknippade med bensinförbrukningen. Det kanändå ha någon återhållande effekt att ett överdrivetkörande innebär ökade kostnader.Jag vill än en gång understryka att det inte är ettperfekt system. är välkommen medförslag om hur man skall kunna genomföra ett meramiljövänligt system, som är praktisktfungerande och som dessutom har erforderligaförutsättningar att få politiskt stöd i dennakammare.Anf. 64 ():Herr talman! Någon restriktivitet kanske företagenkan ha, men ärligt talat tror jag inte så mycket pådet.Jag skall gärna delta i ett arbete och komma medett förslag som kan vara bra. Omsocialdemokraterna och på någonpunkt kan vara överens i det här, då borde detfinnas politisk majoritet i för attåstadkomma en miljöförbättring av det här slaget.Det tror jag dessutom skulle ha psykologiskaverkningar. Folk är utomordentligt förgrymmadeöver att vissa personer i landet får fara runt utanbegränsningar. Så det finns också en sorts socialsida i det hela, som borde vara uppmuntrande fören socialdemokrat.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på fråga 1990/91:173 omrealisationsvinstbeskattningen av bostadsrätterAnf. 65 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig omregeringen är beredd att ändra reavinstreglerna såatt vid försäljning av bostadsrätter hänsyn inte tastill föreningens skulder.En utgångspunkt i skattereformen är attskattereglerna för egnahem och bostadsrätter skallvara enhetliga och likformiga. För bostadsrätternasdel innebär detta att reavinsten skall beräknas medhänsyn till lägenhetens andel i föreningens skulder.Detta i kombination med en rätt för denskattskyldige att dra av sin andel i föreningensutgifter för ny-, till- och ombyggnadskostnader ochför motsvarande andel av utgifter för värdehöjandereparationer och underhåll föreavyttringen innebär att reglerna för bostadsrätteroch egnahem har fått samma principiellautformning.Mot den bakgrunden är det -- vilket Bo Lundgrengör gällande -- inte riktigt att påstå att enförlustaffär kan leda till reavinstbeskattning. Mittsvar på den av ställda frågan är att jaginte är beredd att föreslå några förändringar när detgäller reavinstbeskattningen av bostadsrätter.Anf. 66 BO ():Herr talman! Det är fullt möjligt att som iskatteomläggningen driva enhetlighetsprincipenväl långt. Man kan inledningsvis konstatera attbostadsrätten innebär en rätt att bebo en lägenhetsom tillhör en förening där man är medlem. Mennär man äger ett småhus, som för övrigt också kanvara bostadsrätt, är det inte så med äganderätten,utan där äger man tillgången i sig själv i dess helhet.Det är alltså ganska klart en skillnad redan iupplåtelseformen.Statsrådet säger att en förlustaffär inte kan leda tillreavinstbeskattning. Jag vill fråga: Är statsrådetberedd att stå här och säga att inte vid något endatillfälle kan en försäljning av bostadsrätt, som geren förlust, leda till reavinstbeskattning?Som statsrådet sade är det mycket kompliceraderegler. Om man är beredd att ändra i dethänseendet skulle man kunna förenkla reglerna ochsamtidigt få bort de tvivelaktiga effekter sominnebär att, inte normalt men i vissa fall, t.o.m. enförlustaffär kan leda till reavinstbeskattning, dåhade man sluppit många problem. För den enskildeär det nämligen fråga om att ha betalat ett pris förrätten att bebo en lägenhet och få ett visst annat prisvid försäljning av bostadsrätten. Det är fulltmöjligt, utan att det blir några som helstskatteflyktsproblem eller annat, att beskatta enreavinst vid försäljning av bostadsrätten, om mannu över huvud taget skall beskatta den. Jag villfråga statsrådet: det verkligen till hundraprocent säkert att det aldrig kan bli en reavinstskattvid en förlustaffär?Anf. 67 Statsrådet ():Herr talman! Det är riktigt, som Bo Lundgrensäger, att det är vissa skillnader i självabesittningsformen mellan bostadsrätten ochäganderätten. Det är också så att vi iskattereformen eftersträvat, och till stora delarockså uppnått, en lika behandling i ekonomiskthänseende. Det har varit kännetecknande försträvandena på det här området, där vi ännu enkort tid har kraftigt olika regler för äganderätt ochbostadsrätt. Jag ser ett stort värde i att vi får sammaskattemässiga behandling, att vi i ekonomiskmening behandlar de olika besittningsformerna sålika som möjligt. Det gör vi med den härförändringen. Då är det nödvändigt att ta hänsyntill förändringarna av skulden ibostadsrättsföreningen. De gamla reglerna leddetill en felaktig beskattning. Det är inte så att enfelaktig beskattning bara slår i den ena riktningen,den kan lika väl slå i den andra riktningen, dvs. i vissa fall kanske beskattar för litet och i andraför mycket. Det är inte så, som det ibland antyds,att den ändring vi gör skulle utfalla entydigtnegativt för bostadsrätterna. Den kan i många fallfå den motsatta effekten. Man får ett ekonomisktriktigare resultat.Jag skall medge att det kan finnas vissa pedagogiskaproblem att sprida insikt om innebörden av de nyaskattereglerna. Men det är då viktigt att vi allahjälps åt att ge korrekta beskrivningar av hurreglerna fungerar och skall tillämpas. Då tror jagatt vi efter hand kommer att få stor förståelse förreglerna, även i det här avseendet.Anf. 68 BO ():Herr talman! Statsrådet svarade inte påfrågan, som jag tycker är rätt central, nämligen omdet kan bli beskattning vid en förlustaffär.Låt mig sedan säga att problemet medreavinstbeskattningen ju är att den generellt är förhög i , både när det gäller bostäder och närdet gäller andra tillgångar. Som den nu är utformadär det också en mycket komplicerad lagstiftningsom inte får avsedda effekter, i varje fall inte enligtmitt sätt att se det. Den pedagogiska uppgiftenhade kunnat förenklas om man hade avstått från dekomplicerande regler som har införts.Men låt mig gå tillbaka till den fråga som jag ställttill statsrådet. Eftersom man bara får dra avvärdehöjande reparationer och underhåll somgjorts före avyttringen, innebärexempelvis en investering att manhar fått en skuldökning, om man har lånat kapitaltill det, men man får inte avdrag för motsvarandekostnad från reavinsten för andelen. Det innebäratt skulden mycket väl kan ha ökat utan attavdragsvolymen ökat på samma sätt, och därmedhar man en förlust. Detta är orimligt. Jag frågaråterigen: Är det korrekt, som statsrådet säger i sittsvar? Om det inte är det, bör det upplysas om detav rent pedagogiska skäl.Anf. 69 Statsrådet ():Herr talman! Femårsregeln har tillkommit avpraktiska skäl. Det föreligger svårigheter att gåalltför tillbaka. Här finns återigen enlikabehandling av bostadsrättsinnehavaren och densom äger sin bostad.Bo Lundgren tycker att reavinstbeskattningen ärför hård. Jag kan bara konstatera att det här är ettutflöde av en princip som jag för min del anser varamycket viktig, nämligen att vi skall ha likabeskattning av arbetsinkomster ochkapitalinkomster. Det är möjligt att Bo Lundgrenanser att inkomster av arbete skall beskattashårdare. Jag har i varje fall inte den uppfattningen.Jag ser ett stort värde i att vi har likabehandling,och det uppnår vi med skattereformen fr.o.m. nästaår.Anf. 70 BO ():Herr talman! När man jämför beskattningen avarbete och beskattningen av kapital bör man, somstatsrådet själv gör i andra sammanhang, säga att vihar för hög kapitalbeskattning i , inte minstmed tanke på den inflationstakt som regeringen defacto har åstadkommit, bl.a. genom finansieringenav skatteomläggningen och genom andra brister iden ekonomiska politiken. Men det är en alltförhög skattesats som gäller, såväl när det gällerkapitalinkomster som när det gällerkapitalvinstbeskattningen. Det är också en myckethög beskattning i förhållande till vad man har iövriga . Det kan väl statsrådet, som haransvaret för detta, knappast förneka!Men den fråga det här gäller är attreavinstbeskattningen, bortsett från att den är förhög, är orimligt och tveksamt utformad.Femårsgränsen är en praktisk regel, sägerstatsrådet. Ja, för skatteförvaltningen i första hand.Det intresserar mig inte att samma sak gäller försmåhusen.