prot · GE0943 · 1990-12-11 00:00:00 — De visionersom har är marknadskrafternas ochstorföretagens visioner om . Det är intemedborgarnas visioner. De visioner sommedborgarna har om rättvisa och frihet delar viockså, vilket vet mycket väl.Vem är det som har stått för hela EG-konstruktionen om inte storföretagen ochindustriledarna? Vem är det som har stått för deutredningar som har visat att EG skall leda till detoerhörda välstånd som påstås i rapporterna? Jo, detär storföretagen och industriledarna som för framsina önskemål.Vad är det, , som gör att ni enbartär för EG och emot alla andra organisationer? Ärdet för att EG är speciell på något sätt -- något slagsny stat?Centern får naturligtvis klara ut sin politik själv.Men jag undrar om inte tycker attdet känns litet konstigt att stå här och lyssnapå och och derasjublande segertal.Andre vice talmannnen meddelade att anhållit att till protokollet fåantecknat att de inte ägde rätt till ytterligarerepliker.Anf. 42 Statsrådet ():Herr talman! debatterarriksdagen ett omfattande betänkande om Sverigeoch den västeuropeiska integrationen. Liksomtidigare kan vi konstatera att det råder enmycket bred enighet här i om målen ochriktlinjerna för agerande. Det ärglädjande av flera skäl.Frågan om vårt deltagande i europaintegrationenär ett av våra viktigaste politiska avgöranden underefterkrigstiden. I sådana frågor har det alltid varitsocialdemokratins strävan att finna en linje somkan vinna brett stöd i och i landet somhelhet.Självklart är den breda enigheten också en styrkaför regeringen, när vi skall företräda Sverigesintressen i diskussioner och förhandlingar medandra länder. Våra förhandlingspartner vet att vikan stå för vad vi säger.Det nya i det betänkande vi nu diskuterar ärnaturligtvis att uttalar sig om det merlångsiktiga perspektivet för vårt deltager iEuropaintegrationen.Regeringen klargjorde sin inställning i denskrivelse som överlämnades till i slutet avoktober. Vi skrev: ''Ett svenskt medlemskap i bibehållen svensk neutralitetspolitik ligger ivårt nationella intresse.'' De fyra stora partierna iutrikesutskottet intar samma ståndpunkt.Det som möjliggjort denna breda enighet imedlemskapsfrågan är naturligtvis den positivautvecklingen av den säkerhetspolitiska situationen ivår omvärld. Demokratiseringsprocessen i Central-och har kommit långt på väg. Vid ESKstoppmöte i lades grunden till en nyfredsordning i Europa.Det är alltså, herr talman, stora och avgörandeförändringar som har inträffat , närriksdagen förra gången tog ställning till ettbetänkande om deltagande i denvästeuropeiska integrationen.Det finns en myt som går ut på att socialdemokratini oktober gjorde helt om i sin syn påEuropasamarbetet. Motvilligt, under trycket avden ekonomiska krisen, svängde vi från ''nej'' till''ja'', brukar det heta. Inget av detta är korrekt.Vi har förespråkat svensktdeltagande i den västeuropeiska integrationen sålångt detta varit förenligt med vårneutralitetspolitik. Men inte på bekostnad av den.Socialdemokratin har sett nya möjligheter i ljusetav det senaste årets utveckling i Central- ochÖsteuropa. I sina artiklar i i vårasskrev om dessa nya möjligheter.Det var inte alla som förstod -- eller ville förstå --att avsikten var att peka på de öppningar somkunde finnas för ett framtida svenskt medlemskap iEG.Också i det Europauttalande som antogs av densocialdemokratiska kongressen pekade vi på de nyamöjligheter som kunde skönjas genom densäkerhetspolitiska utvecklingen i vår omvärld, ochdärmed fick också regeringen ett mandat.I årets regeringsförklaring skrev vi att -- jag citerar:''eftersträvar ett så omfattande ochdjupgående samarbete med EG som är förenligtmed vår neutralitetspolitik.'' Ett par rader längrefram i regeringsförklaringen heter det -- jag citerarigen: ''I ett med en ny fredsordning och därblockgränserna försvunnit, skulle det därmed gå attförena ett svenskt medlemskap i med enfortsatt neutralitetspolitik. ''Slutsatsen är klar: Vid öppnande ibörjan av hösten sade vi att svenskt medlemskap iEG med bibehållen neutralitetspolitik är vadregeringen eftersträvar. Därför hälsar vinaturligtvis dagens riksdagsuttalande med stortillfredsställelse.Beträffande tidpunkten för när en svenskmedlemskapsansökan bör lämnas in råderfortfarande en viss skillnad mellan de fyra storariksdagspartierna. Man är överens om attregeringen bör kunna lämna in en ansökan efter ensamlad bedömning av de utrikes- ochsäkerhetspolitiska faktorerna, men efter samråd iutrikesnämnden.Moderater och folkpartister är redan nu säkra bådepå när den samlade bedömningen kan ske och hurden skall utfalla. Deras slutsats blir att en svenskmedlemskapsansökan bör lämnas in ,dvs. Socialdemokraterna och centernbedömer det sannolikt att så kan ske, men utesluterinte att utvecklingen kan gå långsammare.Detta avspeglar en grundläggande skillnad. Detfinns de som vill att skall gå med i EG tillvarje pris. Exempelvis ser man iblanddebattartiklar där det hävdas att vi nu borde kastaneutraliteten över bord för att kunna blimedlemmar i liksom säkert en stor majoritetav svenska folket står i stället bakomutrikesutskottets formulering om svensktmedlemskap med bibehållen neutralitetspolitik.Jag hoppas att vi i fortsättningen skall slippadebatten eller vilken månad en svenskmedlemskapsansökan bör lämnas in. Det är en fögainspirerande debatt, och den är inte till myckethjälp för alla dem som vill sätta sig in i vad ettmedlemskap innebär.Ibland har jag haft känslan att de som bedrivit denhär datumexercisen, och som besvarat de flestafrågor med ett slagordsmässigt ''Ja till '', harglömt att göra klart för sig vad det hela handlar omi sak.Det kan vara förklarligt. Har man redan bestämt sigför ett ja behöver man kanske inte besvära sig medfakta och analys. Likadant med dem som bestämtsig för att EG är ett ondskans imperium. De sökerinte fakta, utan de söker argument för att få sinuppfattning bekräftad.De som eventuellt tror att allt blir bra och allaproblem skall lösa sig bara vi går med i EG kommeratt bli besvikna. har t.ex. varnat deföretag som funderar på att flytta till EG för attkomma undan svenska miljökrav. De kommer attbli besvikna -- för miljöpolitiken inom EG gårsnabbt framåt. Och de som hoppas på attEuropaintegrationen skall rulla tillbaka den socialatryggheten eller rasera det socialdemokratiskasamhällsbygget -- ja, de kommer också att bligruvligt besvikna.Vår utgångspunkt är den rakt motsatta. När visöker uppnå ett breddat och fördjupat samarbetemed EG gör vi det från en övertygelse om att ettsådant samarbete är av största vikt för att vi skallkunna bibehålla och utveckla vår välfärd. Detverkliga hotet mot välfärdspolitiken är en dåligsamhällsekonomi. Ett isolerat skulle inteklara av den starka ekonomi som är själva basen förvår välfärd.Sverige är ett litet land. Vi är därför starktberoende av vår utrikeshandel. Av geografiska ochhistoriska skäl är våra kontakter med Västeuropasärskilt omfattande. Det svenska näringslivet ärredan i dag i hög grad inflätat i det övrigaVästeuropa.Den här internationaliseringen har varit enförutsättning för den lyckosamma ekonomiskautvecklingen i . Det ärgenom den vi kunnat upprätthålla en högsysselsättning och finansiera den socialatryggheten.Samtidigt innebär internationaliseringen attåtminstone de större företagen ganska obehindratkan flytta sitt kapital över nationsgränserna. Det ären myt som ibland förekommer i debatten att densituationen inträdde genom att vi avskaffadevalutaregleringen från . I längdenkan inga lagar eller regler tvinga företagen attstanna i eller att investera här.Integrationen bland västeuropeiska företag ärsedan länge ett faktum. I takt med att företageninternationaliseras blir det allt svårare förnationella myndigheter eller fackligaorganisationer att kontrollera deras verksamhet.Det ställer krav på ett ökat samarbete staternaemellan.Därför handlar integrationsarbetet i Västeuropainte minst om att ställa upp regler som begränsaroch styr näringslivet och marknadskrafterna. Detligger i intresse att delta i ett sådant arbeteoch att skapa ett medborgarnas Europa.Genom att aktivt delta i det europeiska samarbetetkan vi stärka och utveckla den sociala dimensionen.Det gäller t.ex. arbetsmarknadspolitiska frågor,arbetsmiljö, social trygghet, jämställdhet ochfamiljepolitik. Vi vet att man inom EG -- såväl ikommissionen som i enskilda -- ärintresserade av våra erfarenheter på dessaområden.Vi kan vara stolta över vårt socialatrygghetssystem, och vi skall självfallet slå vakt omden svenska välfärdsmodellen. Detta innebär dockinte att våra lösningar och åtgärder i alla avseendenskulle vara unika eller de mest långtgående.Givetvis kan och vill vi också dra lärdom och nyttaav det arbete som bedrivs i andra europeiska länderoch i regi.Man skall vara klar över att EG inte har och inteeftersträvar någon harmoniserad socialpolitik.Utformningen av socialpolitiska, liksomarbetsmarknadspolitiska, åtgärder är till heltövervägande del en fråga för de nationellaregeringarna. Någon harmonisering avsocialavgifterna, som till stor del finansierarvälfärdspolitiken, är inte heller aktuell. Vad mandäremot eftersträvar är att fastställa gemensammaminiminivåer på olika områden. Det framgårexempelvis av en rad åtgärdsförslag ihandlingsprogrammet för genomförandet av EGssociala stadga.I det avsnitt i långtidsutredningen (LU 1990) somdiskuterar fördelningspolitiska frågeställningarinför 90-talet görs följande analys: ''Det som avgörom det går att bibehålla fördelningsambitionerna isocialpolitiken är i ställetfinansieringsmöjligheterna, dvs. att ha ettskattesystem och ett skattetryck som avviker fråndet i andra länder.Det är ett problem som finns -- och isjälva verket har det funnits . Det här ärinte faktorer som är kopplade till en eventuell EG-integration. Utrymmet för en egen skattepolitik ärredan i dag begränsat som en följd av detutvecklade utbytet av varor och tjänster. Detminskar med den pågåendeinternationaliseringen -- men det är inte obefintligtutan avgörs till syvende och sidst av om svenskalöntagare är villiga att i motsvarande mån avstå frånreallöneökningar. ''I detta sammanhang vill jag nämna att frågan omharmonisering av skatter inte omfattas av depågående EES-förhandlingarna.De förslag på skatteområdet som EG interntdiskuterar rör dels de indirekta skatterna --mervärdeskatten och punktskatterna --, delskapitalbeskattningen. Harmonisering påskatteområdet är dock något som visat sig tillhörade allra svåraste frågorna att uppnå enighet kringinom EG. är inriktningen att uppnåen överenskommelse om minimiskattesatser. Ensådan eventuell överenskommelse skulle intehindra ett land från att använda högre skattesatser.När slutliga beslut kan tas är oklart.Detta förklaras bl.a. av att det rör sig omkontroversiella frågor, som dessutom kräverenhälliga beslut i rådet.Metallindustriarbetareförbundet har i skriftenSverige, EG och den sociala tryggheten belyst vadett närmande till EG skulle kunna innebära.Samtidigt som man framhåller att vi inte får blundaför att den pågående utvecklingen kan leda tillproblem, gör man följande, enligt min uppfattningmycket bra, sammanfattande analys:''Ännu felaktigare vore det emellertid att se EG:sutveckling som styrande för de svenskasocialförsäkringarna. Dessas framtid kommer ilångt högre grad att bestämmas av den ekonomiskaoch politiska utvecklingen i . Med en braekonomisk utveckling och en stark ställning förarbetarrörelsen finns goda förutsättningar för ettavancerat, finmaskigt socialt trygghetssystem.Formerna för vårt samarbete med EG måste ses urdetta perspektiv. Avgörande måste vara attsamarbetsformerna ska bidra till att ge ekonomiskaförutsättningar för ett solidarisktsocialförsäkringssystem. ''Jag delar helt uppfattningen att EG-frågan äroerhört viktig för oss kvinnor. Den är viktig för allamedborgare. Däremot kan jag inte hålla med omatt det inte finns ett kvinnoperspektiv i dagens EG-debatt. Det förs faktiskt en debatt om just dessafrågor, både i massmedia och inom partier ochorganisationer. Det tycker jag är positivt.Jämställdhetsperspektivet måste finnas med i allade delfrågor integrationsarbetet omfattar. Därförhar jag, tillsammans med jämställdhetsministernMargot , uppdragit åt samtliga de 25arbetsgrupperna inom att göra enredovisning ur det perspektivet. Detta skall varaklart till årsskiftet.Både jämställdhetsministern och jag har, såväl idebattartiklar som i olika anföranden, slagit fast attvi anser att det är av största vikt att de socialafrågorna och jämställdhetsfrågorna drivs framåtoch att kvinnor deltar i debatten om vårt framtidasamarbete med EG.Därför anordnade också och jagi september ett seminarium om just kvinnorna ochEG. Till seminariet hade vi inbjudit personer bådefrån EG-parlamentet, från och frånDanmark, för att belysa kvinnoperspektivet frånolika utgångspunkter.En övergripande slutsats av alla de anföranden ochinlägg som gjordes vid seminariet är att det är avstörsta vikt med ett brett samarbete i dessa frågor.Om vi delar med oss av våra erfarenheter ochsamarbetar över gränserna, har vi störremöjligheter att påverka utvecklingen i hela Europai en för kvinnorna positiv riktning.Det idé- och informationsutbyte som förekom vidseminariet, och den dokumentation sompresenterades, bl.a. en faktaskrift om EG ochjämställdheten som UD och civildepartementetnyligen tagit fram, kan förhoppningsvis tjäna somett underlag för den fortsatta debatten i dessafrågor.Det gäller inte bara debatten här i kammaren, utanockså bland forskare, på arbetsplatserna, ihemmen, inom partier och organisationer. Detgäller naturligtvis inte bara jämställdhetsfrågorna,utan det krävs ett rejält och sakligtinformationsutbyte över huvud taget.Med det sagda har jag nu besvarat deninterpellation (1990/91:67) av står på dagens föredragningslista.Herr talman! Trots att det nu tycks finnas en bredenighet om att ambition bör vara ettfullvärdigt medlemskap i är det EES-förhandlingarna som måste vara vår förstaprioritet.Detta har regeringen understrukit vid ett flertaltillfällen, bl.a. i vår skrivelse (1990/91:50) av den 26oktober. Vi skall med kraft fullföljaförhandlingarna med sikte på ett somskall träda i kraft . Detta är denmöjlighet som står oss till buds om vi vill delta frånbörjan i den inre marknaden och de s.k.angränsande samarbetsområdena.Att detta fortsatt är mål bekräftas i detbetänkande vi nu diskuterar. Utskottetunderstryker den stora betydelsen av att EES-förhandlingarna kan slutföras med gottresultat. Man ställer sig bakom förhandlingsmålen,såsom de formulerats av EFTA-ministrarna gemensamt.Det är mycket tillfredsställande att denuppfattningen kunnat samla samma bredariksdagsmajoritet som . Det innebär attriksdagen sluter upp bakom regeringenskonstateranden att det inte föreligger någonmotsättning mellan ett kraftfullt fullföljande avEES-förhandlingarna och diskussionen om ettframtida medlemskap i är också glädjande att , om manfår döma av texten i deras reservation, nu ställer sigbakom att förhandlingarna om samarbete mellanEG och EFTA skall slutföras så att vi skall få ettEES-avtal.Sedan EES-förhandlingarna formellt inleddes har framsteg gjorts, på en rad viktiga punkter.Det finns en långtgående samsyn om innehållet i ettframtida avtal. Det skall i princip innefatta de fyrafriheterna -- den gemensamma jordbrukspolitikenundantagen -- liksom ett brett samarbete på en radviktiga samhällsområden som forskning,utbildning, miljöfrågor, konsumentskydd och densociala dimensionen. Vidare är EFTA-ländernaoch EG i princip överens om att samarbetet skallbygga på gemensamma konkurrensregler, och manär överens om hur de skall övervakas.Lösningar avtecknar sig också på det rättsligaområdet, som innefattar bl.a. övervakning ochtvistlösning.I oktober, i den allmänpolitiska debatten, sade jagatt EG-sidan i förhandlingarna gjort klart att maninte kommer att kräva att EFTA-länderna sänkersina normer när det gäller hälsa, miljö ochsäkerhet. Diskussionen handlar nu om hur dettaskall förenas med målet om ett avskaffande av detekniska handelshindren -- något som ju liggerockså i vårt intresse. Alla problem är alltså intelösta, men ändå måste EG-sidans markering sessom något av ett genombrott på den här punkten.Detta var också ett viktigt skäl till att EFTA-ministrarna vid sitt möte kundeta ett nytt steg. Vi sade att vi är beredda att på vissavillkor avstå från permanenta undantag. Ett villkorär att EG går med på ordentligaövergångsarrangemang, och dessutom påskyddsklausuler som skall kunna användas om detskulle uppstå allvarliga problem på någon punkt.Ett annat villkor är att EG erbjuder oss entillfredsställande lösning på det institutionellaområdet -- alltså när det gäller vårt medinflytandepå de framtida besluten i EES-samarbetet.Nu pågår ett intensivt förhandlingsarbete i alla defrågor som återstår att lösa. Båda sidor är inställdapå att försöka nå principiell enighet i de viktigastefrågorna . har, somordförandeland i EG, tagit initiativ till ettgemensamt ministermöte mellan EFTA och EGden . Ambitionen är att då nå konkretaresultat, även om vi inte kan räkna med att lösa allade frågor vi har kvar.Vi har alltså goda utsikter att nå de förhandlingsmålriksdagen uttalat sig för, och det för att avtaletskall kunna träda i kraft den 1 januari 1993.Vi eftersträvar ett bra och . Detär ett viktigt steg för deltagande iEuropaintegrationen.Europa, eller åtminstone , har genomårhundraden präglats av öppenhet och mångfald.Utbyte av varor, men inte minst av idéer ochkunskap, har legat bakom framstegen på olikaområden. Det som växer framåterskapar och stärker en sådan öppenhet. Vikommer att fortsätta att leva på mångfaldenskontinent -- och vi kommer alla att både kunnabidra till och dra nytta av denna mångfald.Anf. 43 ():Herr talman! Låt mig först börja med att klargöravänsterpartiets syn på , eftersom dettycks finnas några frågetecken, och jag tror ocksåatt tidigare hade några frågor.Vi i säger följande i ett uttalande somvi senast nu har behandlat:''är för ett somrespekterar vårt lands suveränitet, i denbemärkelsen att beslutsrätt över lagaroch skatter och våra domstolars självständighet inteöverlåts till överstatliga, odemokratiskainstitutioner.Ett får inte leda till försämringar avsvenska lagar som skyddar vår hälsa, miljö ochsäkerhet. ska inte tvingas överta EGs redanbeslutade regelverk.Om ett inte kan nå dessa mål föredrarvänsterpartiet ett omförhandlat utvidgatfrihandelsavtal med EG.''Detta är vår inställning, och jag tror inte att den hargenomgått några förändringsfaser. Möjligen har vinu gjort en litet utförligare skrivning.Jag skall i övrigt försöka begränsa mitt inlägg tillsvaret på min interpellation. Denna diskussion harAnita och jag fört i många sammanhang, såvi kan kanske vara litet summariska. Kärnfrågan äralltså: Vid en integrering med ett , ellerännu mer vid ett medlemskap, kommer denekonomiska politiken också med nödvändighet attintegreras. Vi har tidigare här i fulltsamförstånd talat om den ekonomiska ochmonitära unionen. Det innebär att möjligheternaför varje nation att föra en egen ekonomisk politikblir mycket begränsade. Det säger ocksåekonomer.Den integration av skattepolitiken som pågårinom EG -- och som gäller punktskatter, ochvi har här tagit momsen som exempel -- kommer attfå som resultat att det blir omöjligt för länder att haavvikande skattenivåer, oavsett om man fattarpolitiska beslut om detta eller inte.Jag menar att marknadskrafterna i sig kommer attse till att skatten kommer att regleras till engemensam nivå, eftersom den öppna marknadenutan gränser förutsätter att man kan köpa och säljavaror var som helst. Då kan ju jag åka till köpa min diskmaskin om jag kan få den mycketbilligare där än i , och jag behöver inte tasteget via . Nationalekonomen, eller vadhan nu är, , skriver i kan ha varierande skattesatser, att Danmarkkan ha högre än , och sedan kanSverige ha högre än , och på detta sättblir inte inkomstbortfallet så stort. Men detta hållerinte, eftersom jag kan hoppa över ett par länder påvägen och köpa mina kapitalvaror någonannanstans. Marknadskrafterna i sig innebär enharmonisering av skatterna. Att man i dagdiskuterar miniminivåer inom EG beror på att detfinns krafter som inte vill sänka skatterna så lågt.För del, vad jag har förstått, kommer dettaatt innebära 60--i minskadeskatteintäkter. För del kommer det attinnebära 40 miljarder i minskning.Hur skall man finansiera detta inkomstbortfall?Någonstans skall pengarna komma ifrån om vi skallfortsätta att finansiera en offentlig sektor medgenerell välfärdspolitik lika för alla, öppen för alla,med en offentlig sektor som tillfredsställer behovenav barnomsorg, äldreomsorg, skolmat osv. Jagmenar att detta är oerhört väsentliga frågor för osskvinnor. Hur skall detta finansieras i fortsättningennär dessa skatteintäkter saknas? Är vi tillräckligtstarka och har vi en tillräcklig vilja kan vi klaradetta. Ungefär så svarar . Men om viinte kan skattefinansiera detta och ta pengarna frånkapitalet, vilket jag menar att vi har frånhänt ossmöjligheten att göra i och med slopandet avvalutaregleringen, vem skall betala? Då blir detlöntagarna, , som får betala denoffentliga sektorn. Skall detta ske genomreallönesänkningar?Den svenska generella välfärdspolitiken har ändåbyggt på en viss fördelning och en politisk kontrollöver kapital. Den har byggt på en fördelning mellankapital, stat och arbete. Om kapitalet tillåts fritt attetablera sig i andra länder kommer vi att ha svårtatt behålla kontrollen. Då måste finansieringen skepå något annat sätt. På vilket sätt? Med tanke påden politiska majoritet som finns i detta land ,där och har skrivitihop sig om det som står på dagordningen, är det enrasering av den offentliga välfärden. Hur skall dengoda cigarren kunna skapas med en integreradpolitik och ekonomi som inte skall få några somhelst negativa verkningar för den svenska socialavälfärdsmodellen, som vi bl.a. med utgångspunkt iMetallindustriarbetarförbundets skrift mycket välvet ligger långt utöver den generella i ?Den här nöten måste knäckas. Jag tycker inte attjag har fått något svar på denna fråga i vare siginterpellationssvaret eller i debatter som AnitaGradin och jag har haft i A-pressen. Frågan utgörett stort problem, och den berör oss kvinnor på ettmycket speciellt sätt. Vi kvinnor är dubbeltberoende av den generella välfärdspolitiken. Viarbetar inom den, vi är bereonde av den för attbehålla de arbeten vi har, vi är beroende av den föratt kunna leva som de självständiga personer vi äroch vill vara. Detta skiljer oss från den kultur somfinns inom . Det här måste ut,. 44 () replik:Herr talman! Jag har en fråga till . Jaghar ställt frågan tidigare, men jag har inte fått någotsvar. Den gäller de 52 problempunkter som framgårav reservation 4 i betänkandet.Dessa 52 punkter har genomgått enprobleminventering. Av dessa punkter ansågs 35olösbara, och 17 var möjliga att lösa. Bland deförmodat lösbara frågorna fanns 4 där problemetutgjordes av att EG hade mera avancerade reglerän . Det återstår alltså 48 fall där dethandlar om befarade försämringar i svensklagstiftning när det gäller samarbetet ,EFTA och EG. Dessa 48 problem utgör enåterstående innersta kärna efter det att man harbantat ganska ordentligt i de hundratals fall därstatliga verk har avstyrkt en EG-anpassning.Bland dessa 52 problempunkter finns bl.a.kemikalier, bekämpningsmedel, skattekontroll,kollektiva försäkringar, tunga lastbilar,socialförsäkringar osv., och listan har krymptoroväckande. Vad har hänt? Jag skulle vilja ha ettsvar på detta. Jag har inte fått något godtagbartsvar. Jag vill att kommer med enskrivelse till där hon redogör för hurdessa 48 problem har fallit bort.Vidare har vi kvinnoperspektivet och EG. Det varalldeles utmärkt av och att ordna detta kvinnoseminarium iseptember. Jag var också där. Det vi fick redovisatdär var till en del positivt men inte alltid så.Speciellt kommer jag ihåg vad representanten förEG-parlamentet sade. Hon sade att även om manarbetar väldigt hårt med jämställdheten inom EGoch kommissionen lägger fram en rad bradirektivförslag, förkastas de av ministerrådet.