prot · GE093 · 1990-10-03 00:00:00 — har våra södra grannfolk bliviten nation. Varken murar eller ridåer av järn kundei längden hejda människors längtan efter frihet,demokrati och återförening.På näthinnan har bilderna från naglatsig fast. Tiotusentals östtyskar flydde springandesitt land. , natten till den första oktoberonsdagen 1989, övernattade 5 000 människor underbar himmel utanför västtyska ambassadbyggnadeni . Ett mycket stort antal var barn -- på väg moten oviss, men ljusnande framtid. Vi minns ocksåbilderna från , marscherna för frihet, kvällefter kväll, med ett rakt och tydligt budskap: ''Vivill stanna här, och vi vill ha reformer.'' Människansunika resurser kommer till sin fulla rätt först dåfriheten och demokratin än vunnen.Den 3 oktober 1990 kommer att gå till historiensom en fredens dag. har fåttännu en slutpunkt. Men den här dagen är ingenslutpunkt -- den är början till något nytt. harEuropas folk förutsättningar att på allvar påbörjauppbyggnadsarbetet av ett helt, nytt och öppetEuropa där fria folk och nationer samverkar ochingen skall kunna säga att nationer har spelat ut sinroll i vår värld, där en hållbar utveckling skall varasjälvklar,liksom också respekt för livet i naturen,ett där vi kan börja tro på verkligavspänning. Låt mig gärna när det gällerförhoppningarna understryka vad som framgår avregeringsdeklarationen: förhoppningen att debaltiska republikerna skall nå självständighet iHelsingforsdeklarationens anda och enligt dessbestämmelser.För några dagar sedan deltog jag i Europarådetshöstsession, liksom en del andra i dennaförsamling. Det var en unik session. I den ingickockså ett möte med parlamentariker från deneuropeiska säkerhetskonferensens länderkrets,dvs. hela , utom , men jämteNordamerika. Mötet gav röst åt denparlamentariska opinionen inför iParis omkring . Debatten var enenda stor manifestation av det alleuropeiskaperspektivet, dvs. att inte bygga nya gränser i vårvärldsdel, att inte isolera stater, att vara medvetenom de misstag som begåtts i det avseendet i vårvärldsdel tidigare. Det var visionen om ett avtal förgemensam säkerhet i som har prägladedebatten och nödvändigheten att denna utvecklingär förankrad också i berörda parlament. Detta skallinte enbart upplevas som en angelägenhet förländernas regeringar. Det handlar om att förankradet i folkopinionen.Mot bakgrund av regeringens uttalande omEuropafrågan som en viktig samarbetsfråga förriksdagens partier vill jag erinra om ett tidigareriksdagsuttalande i utrikesutskottets betänkande1987/88:24, gemensamt för , ,och socialdemokraterna och somingår i plattformen för förhandlingarna medEuropeiska gemenskapen om ett :''Öppenheten i det västeuropeiska samarbetet ärviktig för . Integrationsarbetet får inte ledatill att reser murar mot omvärlden. FörSverige är det därför en utgångspunkt att Europainte är liktydigt med EG och den västeuropeiskaintegrationen inte är det enda målet för vårasträvanden. önskar se ett närmaresamarbete mellan östra och västra delar. ''Uttalandet togs av i maj 1988.Händelseutvecklingen därefter i Öst- ochCentraleuropa har ökat, inte minskat , betydelsenoch aktualiteten i detta uttalande. För centernuppfattas det som förpliktande. Vi utgår från att detuppfattas så också av övriga partier.Det har blivit dyrt att leva i , alltför dyrt.Många människor måste använda hela sin inkomsttill det för dagen nödvändigaste: mat, boende,arbetsresor. Det blir allt tuffare dagar i väntan pålönen -- människor ringer och undrar hur vi iriksdagen har tänkt oss att vardagsekonomin skallgå ihop.Sverige håller på att bli ett av jordens dyrasteländer att leva i.Den politik som socialdemokraterna kallade dentredje vägen har i själva verket blivit en klyftornasoch koncentrationens politik. Den har skapatspänningar mellan människor, grupper, regioneroch landsändar. Några har kunnat göra ''storaklipp'' och vaknar nu upp i en verklighet med storalån utan säkerhet.Andra har varken kunnat göra klipp eller enskompensera sig för kostnadsutvecklingen. , närden stora skattereformen skall betalas, läggs stenpå börda. Effekten av att skattereformen skallfinansieras genom mervärdeskatter på nödvändigkonsumtion -- ca -- blir attmånga människor med låga och normala inkomstertvingas betala skattesänkningar som främstkommer höginkomsttagare till del.Många pensionärer kommer inte alls att få del avskattesänkningen 1991. Deras pensioner är alltförlåga. Men de kommer i allra högsta grad att få varamed och betala notan för skattereformen, i form avökade levnadskostnader. Det är inte rimligt.Redan 1990 kan vi märka hur barnfamiljer medmåttliga inkomster och låginkomsttagare kommer ikläm. De får inga skattesänkningar som räcker tillför att kompensera pris- och hyreshöjningar. Ikombination med ökande bensin- ochresekostnader står allt fler inför det konkreta hotetatt tvingas flytta, att tvingas bryta upp från den dyranyproducerade lägenheten eller från villan. Fråganär då: Flytta vart? Eller: Var finns en rimlig bostadtill ett rimligt pris? Vi kan påminna oss att iStockholmsregionen väntar 160 000 människor ibostadskön.Centern deltog i skatteöverläggningarna, men närsocialdemokrater och folkpartister gjorde upp omden nu gällande finansieringen valde vi attpresentera en annan finansieringsväg. Vi står fastvid vårt förslag. vill göra skattereformentill ett verktyg för att fördela rättvist, och därför villvi ha lägre moms på livets nödtorft.Vi vill ha låg skatt på boende, på mat, på resor ochäven på turism -- i annat fall motverkarskattereformen sitt eget syfte. I stället väljer vihögre punktskatter på sådan miljöskadlig energisåsom olja- kol och uran, som vi vill minskaanvändningen av.På så sätt gör vi vardagsekonomin lättare för deallra flesta. På så vis låter vi skatte- ochenergipolitik gå hand i hand som det miljövänliga energin en chans. Det är enekvation som går ihop och som ger en rättvisfördelning av välfärden, nya jobb ochframtidsutsikter för hela landet.Men fakta är att framför oss ligger politisktbeslutade kostnadsökningar: dubblad moms påbyggen och ny, hög moms på resor med tåg, buss,båt och flyg.Fakta är också: hög räntenivå och en snabbarekostnadsutveckling än i våra konkurrentländer --mätt i konsumentprisindex på tolv månader.Orderingång och investeringar har försämratskraftigt och försäljningen till utlandet avtar.Konjunkturen viker och flera industriorterdrabbas. Underskottet i bytesbalansen äralarmerande stort, och det ökar.Oron och krigshoten i späder nupå prisstegringarna ytterligare. De hemmagjordaekonomiska problemen förvärras av händelserna ivår omvärld. Läget är ett annat och allvarligare ändå samlades till beslut omskatter och ekonomisk politik.Låt mig starkt betona nödvändigheten av attregeringen inte deltar som part i de kommandeavtalsförhandlingarna. Därför ärRehnbergkommissionen ett viktigt instrument. Isin rapport från i förrgår understrykerRehnbergkommissionen hur allvarlig situationenär. Den skriver bl.a.: ''-- -- -- om intekostnadsinflationen hejdas, blir det en utdragenoch plågsam process som leder till hög arbetslöshetoch sjunkande reallöner -- -- -- det kan komma attröra sig om en djup stagnation . ''Totalt sett innebär skattereformen ökatkonsumentprisindex med cirka fyra procentenheteri år och ungefär lika mycket nästa år.En skattereform utan rättvis fördelning lederofelbart till krav på kompensation i form av ökadebidrag och ökade löner. Finansieringen avskattereformen är därför i rådande konjunkturlägeinflationsdrivande. Det medför en ytterligareförsämring av relativa kostnadsläge och avkonkurrenskraften. Beslutet att höja momsen påhotell- och restaurangtjänster skadar ocksåekonomin genom ett försämrat turistnetto ibytesbalansen. Svenskar turistar mer utomlandsoch utländska turister flyr , vilket nu harbekräftats av statistiken. I båda fallen är det avkostnadsskäl. Detta är samhällsekonomiskt dumt.I detta läge föreslår vi i en radikalkursändring. Det är tid för besinning. Vi måstedämpa kostnadsutvecklingen, annars kan vi aldrigdämpa lönekraven. Vi måste sätta stopp förkostnadsspiralen, och då måste vi börja medkostnaderna för det som ingen har råd att mista:maten, bostaden, resorna till och från jobbet.Det är dags för uppvaknande och omprövning.Centern begärde i går i en partimotion till riksdagenen omprövning av skattereformens finansiering ivad avser mervärdesbeskattningens principiellautformning, momsen på energi inkl. bensin ochandra drivmedel samt momsen påpersontransporter.Efter det vi har fått uppleva de senaste månadernahoppas vi i att det skall finnas enriksdagsmajoritet för en omprövning i dessa delar.Det är dags att lägga prestige åt sidan och geutrymme för en finansiering av skattereformen somdämpar kostnadsutvecklingen och minskar riskernaför en snabbt ökande arbetslöshet i Sverige.Den socialdemokratiska oförmågan att slå in på rättväg i miljöpolitiken inger oro. Det är långsiktigtallvarligt om regeringspartiet sätter vår generationsödesfråga på undantag. Därför går nu tillförnyad offensiv på miljö- och energiområdet.Vi måste utveckla en ny livsstil som tar hänsyn tillnaturen. Om vi använder kunskapen rätt, kan viutveckla välfärden utan att förstöra miljön. Som jagså har sagt är ekologi och ekonomiinte skilda åt. Ekologi och ekonomi är två sidor avsamma sak. Det är inte fråga om vi får betala notanutan vem som skall betala, dessutom när och hur.Därför ställer vi bl. a. krav på ett miljövänligtenergisystem, där energin används effektivare, därfjärrvärmeverken eldas med biobränslen och därsol och vind har roller att spela.Vårriksdagens beställning av en etanolsatsningmåste expedieras. Vi har inte råd att misshushållamed den miljöresurs som jordbrukets åkermarkutgör.Nu är det att ta ansvaret för folkomröstningensbesked. Det kräver politiska beslut. skallsvenska folkets beställning --kärnkraftsavvecklingen -- fullföljas. Omställningenav energisystemet skall förverkligas enligtriksdagens målsättning /81 -- som allapolitiska partier står bakom -- om ett ''systemgrundat på uthålliga, helst förnybara och inhemskaenergikällor med minsta möjliga miljöpåverkan''.Det är nödvändigt för miljön och för politikenstrovärdighet. Politik är viktigt och det gäller att idet här sammanhanget visa det. Med rätt medel kandet energipolitiska målet förverkligas.Hushållning, sparande och effektivitet måstedominera energipolitiken lika väl som denekonomiska politiken. Det som hör framtiden tillskall premieras. Därför skall det förnyelsebarautvecklas och kärnkraften avvecklas.Barnen ger löften om framtiden. Därför måste virädda barnen och vara rädda om barnen. FNsbarnkonvention kan då bli ett viktigt redskap. Ikrigshotets skugga, i det ockuperade , pågårett krig som drabbar barnen hårt. För tidigt föddabarn slits ur kuvöserna och berövas sinalivschanser -- utrustningen skall skickas till Irak.Barn ställs mot barn i ohyggligaverklighet, där varken liv eller folkrätt respekteras.Sverige måste fortsätta att stå på barnens sida.Varhelst mänsklig värdighet och mänskligarättigheter förtrampas måste illdåden med kraftfördömas.Anf. 5 ():Herr talman! förenades Väst- ochÖsttyskland, eller rättare sagt: DDR uppgick iFörbundsrepubliken. Med viss rätt har det sagts attdetta markerar slutet på både det varma och detkalla kriget. får nu en större och ännumäktigare granne i söder. Vi uttrycker en starkförhoppning om att det förenade kommeratt bli en stabil och fredlig demokrati.Två gånger under vårt sekel har förödandevärldskrig utgått från tysk mark. delningefter var en följd av hitlerismensförbrytelser och sammanbrott. hoppas vi att detförenade utan murar skall spela en positivroll för fortsatt avspänning i Europa.Vårt parti kommer att försöka utveckla ett aktivtsamarbete med alla krafter i det nya somstår för demokratiska fri- och rättigheter ochföreträder en framstegsvänlig politik. Vårförhoppning står till ett som präglas avarbetar-, freds- och miljörörelsens krafter, och inteav tyskt storkapital, dess reaktion ochfrämlingsfientlighet.Herr talman! Jag går över till svenska frågor.Med mindre än kvar till nästa val upplever vii dagsläget en politisk situation där mycket är nytt.Att opinionssiffror går upp och ner är i och för siginte nytt. Men att ett regeringsparti före valhar 10--lägre siffror i opinionsundersökningarän vid föregående val är ovanligt. Detta är sagt medall reservation för att opinionsundersökningar inteär val och att kanske rekordmånga människor i daguttrycker osäkerhet om hur de skulle rösta om detvore val i dag.Ett faktum är dock obestridligt: vi upplever ensocialdemokrati i en ny situation. Den är ny framförallt därför att osäkerheten och otydligheten omvilken politik som skall föras märks. Den är nydärför att man nu väljer strategin, eller om detmöjligen är taktiken, att till varje pris sitta kvar iregeringsställning, med stöd från ett eller fleraborgerliga partier. Borta är talet om att ''vi vägrarsitta i regeringsställning och administrera ensönderfallande ekonomi''.Jag uppfattade de orden som ett uttryck för en viljaatt försvara socialdemokratisk politik, och om intedess principer genomfördes ville regeringen intesitta kvar. Det är naturligtvis ingen tillfällighet attgamla socialdemokrater säger: ''Jag känner inteigen partiet.'' Jag säger detta utifrån erfarenhetenatt jag umgås med tillräckligt mångasocialdemokrater.De säger det mot bakgrund av skatteuppgörelsenmed , där tidigare paroller om ökadjämlikhet och rättvisa inte motsvaras av det torrautfallet från olika propositioner.Jag tror att de säger det mot bakgrund avtvetydigheten i fråga om kärnkraftsavvecklingen,uppskjutandet av utbyggnaden avföräldraförsäkringen och förslaget att bygga en broöver . Utfästelserna om att partiet skall blidet största har tyvärr manifesteratsmed beslut att bygga en bilbro över och enökad satsning på bilismen, vilket inte imponerar påmiljömedvetna, varken eller om hundra år.Jag tror att dessa människor säger det motbakgrund av beslutet om kommunalt skattestopp,ställningstagandet i fråga om vapenexport, fråganom besök av kärnvapenbestyckade fartyg ochställningstagandet i JAS-frågan. Listan kan görasmycket längre.Socialdemokraterna i regeringsställning har valt attsom i skattefrågan göra upp med . Nuväljer man att söka göra upp med även iövriga ekonomiska frågor. Man gör det kanskeframför allt i fråga om hur man skall skjuta påkärnkraftsavvecklingen och möjligen också i frågaom EG.Jag vill ställa följande fråga till . Ärdet verkligen en långsiktig linje att ni skall regeramed och , han som nuvill hindra att AP-fonderna får bättreplaceringsmöjligheter? Är det med ochWesterberg ni skall regera för försenadkärnkraftsavveckling och för anpassning till EG?I EG-frågan säger regeringen nu att neutraliteteninte sätter hinder i vägen för ett närmande till EG.Det kan ligga mycket i det. Men handlar verkligenförbehållen om svensk EG-anslutning bara omneutraliteten? Har regeringen inga synpunkter påden odemokratiska uppbyggnaden av EG somorganisation?Vem bestämmer i EG? Fakta är ju att EG-parlamentet har obetydligt inflytande över deförslag som ställs och de beslut som fattas inomorganisationen. Makten ligger hos tjänstemän,ministerråd och välorganiserade lobbygrupper. Dethär är en del av vår kritik av det odemokratiskaEG.I april i år deklarerade regeringen att den tänkteinbjuda till överläggningar om kärnkraften. Aprilgick, maj gick -- ack vad det gick. Vi gick ochväntade. Vi hade förhoppningar om samtal. Vihade framför allt förhoppningar om att en konkretenergiplan äntligen skulle börja diskuteras. Sådanaplaner har man diskuterat i vårt grannland. Ännu ibörjan av oktober har inga överläggningarförekommit. Vi har fått reda på att regeringenframöver skall sätta sig och förhandla med centernoch folkpartiet.Det är intressant att man skall förhandla medfolkpartiet i fråga om kärnkraften. Hur ställer sigdå till kärnkraften? I denallmänpolitiska debatten taladefolkpartiledaren om politisk moral. Han hamradein att inom politiken var det ofta så att''målkonflikter förnekas, sanningar förtigs''. Ja, detförekommer också inom näringslivet. Han byggdeupp bilden att politiker vill människor väl, ''menalltför ofta leder denna välvilja till hyckleri''.Det är i och för sig intressanta resonemang, ävenom detta borde röra fler områden än politiken.Men välvilja kan också ha perspektiv.Vänsterpartiets välvilja är att utan partiegoism taställning för de svaga i samhället. Det är vårtperspektiv när vi försvarar maktlösa och krävervidgad demokrati.Bengt uttalade sig, i samma tal som ompolitisk moral, om koldioxidtaket. BengtWesterberg var, så sent som , skeptisktill att koldioxidtaket skulle . Han sade:''Med en tillväxt på strax kommerdet enligt dessa beräkningar inte vara möjligt attklara koldioxidmålet. ''har hänvisat tillnödvändigheten av att klara koldioxidmålet. Nuanvänder koldioxidmålet som sittfrämsta argument mot en kärnkraftsavveckling.Är detta politisk moral? var koldioxidmåletett mål som knappt skulle nås. , dennapolitiska höst, är koldioxidmålet det främstaargumentet mot avveckling av kärnkraften. Hurkan dessa åsiktsförändringar komma sig? Är detdärför att sanningens minut börjar närma sig, attallt fler människor kräver en plan? , då det ärdags för moraliska politiker att ta ansvar för beslutfattade i folkomröstning och riksdag -- då visarfolkpartiledaren en annan och ny övertygelse.Jag kanske har tolkat folkpartiledaren fel. Kanskefinns det en förklaring till, en hemlig ritning, somförklarar, hur detta pussel av koldioxidmål,avveckling, moral och motstridiga besked passarihop.Det finns dock en annan passus i Westerbergsfebruarital som inte kan missförstås: ''En delhävdar att om vi bara behåller kärnkraften några årextra så skall vi klara målet att inte ökakoldioxidutsläppen. Det är inte sant. ''Detta yttrande lämnar inget utrymme förtolkningar. Att vi behåller kärnkraften medför inteatt vi klarar koldioxidmålet. Det har också vi sagt.Det krävs helt andra insatser och åtgärder, bl.a.mot bilismen. Men i debattartiklar i höstargumenterar mycket bekvämttvärtom: Kärnkraften skall behållas för attkoldioxidmålet skall . Även här är detåterigen nya åsikter på gång. Jag tycker att man harrätt att vara ganska kritisk mot detta spel medopinionen, där det talas om moral och vårframtida energipolitik. Alla energiaktörer talar ombehovet av besked. och moderaternatalar om behovet av att vänta.I regeringsförklaringen och tidigare underpartikongressen har regeringen mångordigt talatom återhållsamhet i lönekraven precis som om allasatt i samma båt. Och det är naturligtvis klädsamtatt som finansministern gå ut och deklarera att förhans egen och statsrådens del behöver lönen intehöjas. Det är ju lätt att säga när man har en lön påden nivån. Detta kunde ju gälla ävenriksdagsmännen.Det är också bra att de direktörer som hartillfrågats har blivit medvetna om att hålla igen sinahöga löner. De flesta tillfrågade direktörer tjänar jumånga gånger lika mycket som 30--40 löntagaretillsammans.Jag menar att det är bra att man vill räta upp svenskekonomi. Det vill säkert alla. Men dessa människorser ju sina extrema höglöner och sitt försprång somhöjden av rättvisa och vill behålla detta försprång.De kräver att löntagarna skall svara för ekonomin.Jag vill bara peka på att löneskillnaderna inte ärrättvisa, och dessa överdrivna inkomstskillnaderkommer att bestå. De som tjänar 11 000--. ser att deras skattesänkningvid nyår i hög grad kommer att ätas upp av höjdaboendekostnader, inte minst i storstäderna därboendekostnaderna är det kanske störstaproblemet. Därför kan ett stopp för höjda lönerinte gälla generellt. Det kan vara naturligt för dehögavlönade men inte för låginkomsttagare ochmedelinkomsttagare.Frågan om den svenska ekonomin diskuteras avmånga. Den beskrivs t.ex. av TCO-ekonomernamed att arbetslösheten är låg, attsysselsättningen ökar, att investeringarna är storaoch att bostadsbyggandet ökar. Men finnsdet varningssignaler. Vakanserna minskar, varslenökar, orderingången minskar ochkapacitetsutnyttjandet sjunker. Allt detta är fallfrån en mycket hög nivå.Professor skriver i : ''Densom ett bra tag gått för fullt har svårt att ytterligareöka takten. ''Om man har dessa olika utgångspunkter blirjämförelser svåra att göra. Gemensamt för deexempel som jag har tagit upp är att utmålandet avSverige som ett land i akut kris är överdrivet.Herr talman! Det kommunala skattestoppet är enav de frågor som kommer att diskuteras mycket ihöst därför att det kommer att innebära attnödvändiga utgifter betalas med nedskärningar påandra områden. Kultur kommer att ställas motvård, kollektivtrafik kommer att ställas motomsorg, och förebyggande verksamheter inom allaområden kommer att skäras ned. Detta skulle vikunna föra en lång debatt om, och det kommer vinog att göra i olika sammanhang.Min fråga är emellertid: Är regeringen beredd attmedverka till att vård och omsorg på något sättundantas från det kommunala skattestoppet?Herr talman! vill jag säga följande: Jaganser, precis som , att det här i kammarenfinns förutsättningar för en annan regeringspolitikän den som signaleras, nämligen enregeringspolitik som bygger på rättvisa ochsolidaritet med de svagaste grupperna i samhället.Men jag menar att detta utesluter ensamverkan med och/eller moderaterna.Anf. 6 ():Herr talman! Minns ni de stolta parollerna imiljövalet ? Minns ni uttryck som t.ex.:Numera är miljön arbetarrörelsens viktigastefråga? Minns ni det heliga löftet om detoåterkalleliga beslutet att börja avvecklakärnkraften ?Valet 1988 dominerades av miljöfrågorna. Chansenfanns att majoriteten av riksdagspolitikerna, eftervalet, skulle ta väljarnas reaktion på allvar och sättamiljöfrågorna i centrum av politiken. Chansenfanns att skulle få en framåtsyftandeenergipolitik, av stolta deklarationer,snömos och floskler.Samma sak kan vi läsa om i den nyaregeringsförklaringen. Den är också bara kryddadmed lösa formuleringar och lösa löften till intetförpliktigande. Här och där har den kryddats medkombinationer av ord som kan låta seriösa men somdet inte ligger något som helst politiskt allvarbakom. Jag skall ge ett exempel. Iregeringsförklaringen står det att 90-talets uppgiftär att ställa om till en ekologiskt uthållig livsform.Inte ens vi i de gröna påstår att ensådan omställning skulle vara möjlig , trots att vi står för radikal politiksom sätter miljö- och naturresursfrågorna icentrum. I ett samhälle där vi lever på ettekologiskt hållbart sätt kan bara miljöanpassadeoch förnyelsebara energikällor användas, alltsåvarken olja, kol, naturgas eller uran. I vårtenergipolitiska förslag har vi presenterat enavvecklingsplan för av de fossila bränslenaunder . Att klara av en sådan kraftigförändring av energiförsörjningssystemet på tio årskulle vi aldrig kunna tänka oss. Detta säger jagbara för att visa på att det som står iregeringsförklaringen inte kan tsa på allvar om manläser vad som verkligen står i den.Den socialdemokratiska kongressen var enuppvisning i masslakt av bra miljömotioner. Manbestämde sig för att en bro till börbyggas -- och på köpet bestämde man sig för attytterligare chanserna för bokskogen att överleva iett av de områden som är värst drabbade avmiljöförstöring i landet. De fjällnära skogarna, somsamtliga partier före valet lovade att skydda med ennaturvårdsgräns, sveks av sossar och moderatergemensamt i riskdagen. Just nu ligger en urvattnadproposition på bord.Skattereformen hade kunnat innebära en rejälomfördelning mellan skatt på mänskligt arbete ochskatt på energi, med betydligt högre skatt på energioch lägre på arbete. Ett förändrat skattesystem iden riktningen hade kunnat bli en hörnsten i en nymiljö- och energipolitik, genom att det skulle skaparejäla incitament till bättre resurshushållning ochhade kunnat förtjäna beteckningen ''århundradetsreform''.Men riksdagsmajoritetens sida har det aldrigfunnits något intresse av att satsa på ny teknik ocheffektivisera energianvändningen. Under i stortsett tillät regeringen oljepriset attsjunka, trots löftet om att hålla oljepriset uppe föratt ge alternativen en chans.