prot · GE0910 · 1990-10-16 00:00:00 — och harställt varsin fråga till mig om tvångssteriliseringaroch tvångsaborter i och vilka åtgärderregeringen avser vidta med anledning av dessa. Jagavser besvara frågorna i ett sammanhang.Jag utgår från att bakgrunden till frågorna är derapporter som återgivits i svenskpress. Liknande rapporter om tvångsaborter ochtvångssteriliseringar har då och då under åretkommit från andra delar av . Myndigheter,organisationer och enskilda på alla nivåer i dettaland har ansvar enligt lag att medverka iansträngningarna att begränsabefolkningstillväxten. Detta skall i första hand skegenom upplysning och genom ofta mycket kraftigaekonomiska sanktioner. Officiellt skall inte fysiskttvång få förekomma, men man kan räkna med atttrycket på gravida kvinnor som fött mer än ett barnatt genomföra abort är mycket starkt.Minoritetsfolken har i allmänhet tillåtits ha flerabarn, men enligt vissa uppgifter skallbefolkningsprogrammet ha utsträckts till attgälla också Tibet.Vi har från svensk sida förståelse för ochandra strävan att minska sinbefolkningstillväxt, som vi självfalletförutsätter att detta sker på ett sätt som är förenligtmed respekten för individens integritet. Vad Tibetbeträffar, noterar vi med oro de rapporter somkommit om att de kinesiska myndigheterna, somunder sökt komma till rätta med deövergrepp som begicks , nuåter tycks ha slagit in på en repressiv politik.Vi följer från regeringens sida noga utvecklingen iTibet, så långt detta är möjligt med tanke påsvårigheterna att få information. Vi har i samtalmed kinesiska diplomatiska företrädare uttrycktvår oro över situationen i . Vi tog också viddet senaste mötet med FNs kommission för demänskliga rättigheterna upp det läge som då råddei under rådande undantagstillstånd. Detfaktum att , som ett av de förstaeuropeiska länderna, tog emot påregeringsnivå, skall också ses som ett uttryck förvårt engagemang i Tibet-frågan. Vi har noterat attDalai Lama tagits emot på regeringsnivåi ytterligare europeiska länder, och attsammantaget hans möjligheter att framföra sin synpå läget i därmed ökat.Vi överväger nu olika möjligheter att ytterligaremarkera vår oro över läget i beträffandemänskliga rättigheter.Anf. 43 ():Herr talman! Jag får tacka utrikesministern försvaret, och jag är tacksam att utrikesministern ochregeringen delar oron för situationen i . Detfinns dock en del formuleringar som jag tycker ärlitet oroväckande.Det gäller att utrikesministern på flera ställen isvaret tar upp frågan om berättigadesträvan att hålla tillbaka befolkningstillväxten. Jaghar faktiskt färskare rapporter än detidningsnotiser som utrikesministern hänvisar till.Parlamentarikergruppen i för harunder haft besök av tvåflyktingar. Den ene av dem har varit domare iTibet. De redovisade den systematiska repressionsom utövas mot de tibetanska kvinnorna.Kineserna delar t.ex. ut ett visst antal tillstånd attföda barn. Kvinnor som blir med barn utan tillståndarresteras och förs med tvång till sjukhus där deaborteras och steriliseras. I vissa byar samlarsoldaterna ihop alla kvinnor som sedantvångssteriliseras. Arbetslösa kineser fårkortkurser i hur man utför aborter och steriliserar.Det finns många rapporter om hur flera kvinnor hardött av dessa klåpares ingrepp.Det är således inte fråga om berättigadesträvan att hålla tillbaka en onormalbefolkningstillväxt, utan det handlar om helt andrasaker.Den 17 maj skrev utrikesutskottet att regeringenenligt utskottets uppfattning bör fortsätta med attmed kinesiska företrädare ta upp situationer vadgäller de mänskliga rättigheterna. Jag skulle viljafråga vilka olika möjligheter regeringen övervägernär det gäller att uttrycka oro för läget i Tibet.Anf. 44 ():Herr talman! Jag tackar utrikesministern försvaret. har redan redovisatbakgrunden till att frågorna har ställts.När utrikesutskottet behandlade mänskligarättigheter betonade utskottet att strävandena förskyddet av de mänskliga rättigheterna ingår som encentral del i svensk utrikes- och biståndspolitik.Sverige är medlem i FNskonvention för de mänskliga rättigheterna, somutrikesministern berör i sitt svar. Vi har allamöjligheter att där påtala så grova brott mot demänskliga rättigheterna som sker i mot detibetanska flickorna och kvinnorna på uppdrag avde kinesiska myndigheterna.Det är beklagligt att det framtagnaresolutionsförslaget beträffande situationen i Kinaoch inte kom upp till behandling vid . Sverigeprotesterade då mot det med hänvisning till attsituationen när det gäller mänskliga rättigheter iKina är en angelägen fråga. Det är positivt att vigjorde så.Det är också positivt att vid olika samtalmed kinesiska diplomatiska företrädare uttrycktoro för situationen i Tibet.Även jag vill dock fråga vilka möjligheterutrikesministern har tänkt sig . Enmöjlighet skulle t.ex. kunna vara att låta någon avde tematiska rapportörer som redan finns inom FN-systemet för bl.a. religiös ofördragsamhet, inomramen för ett allmänt studium av denna form avkränkningar av de mänskliga rättigheterna ävenstudera förhållandena i ett enskilt land, t.ex. Kinaoch . Är utrikesministern beredd attmedverka till att ett sådant initiativ tas?Anf. 45 Utrikesminister talman! Låt mig till att börja med säga att närjag uttalar svensk förståelse för strävandena atthålla tillbaka befolkningstillväxten avser jagnaturligtvis inte sådana brutala och omänskligametoder som finns redovisade i rapporten eller somdet har lämnats uppgift om här. Däremot är det intebara av intresse för de berörda länderna utan ävenför av försörjningsskäl och ekologiska skälatt vi klarar detta. I drev vi en kampanj medsexualupplysning. Det är naturligtvis sådanametoder som skall användas. De andra är, som jaghar sagt, förkastliga.Vad har vi för möjligheter? Vi försökte, som sagt,att aktualisera behandlingen av frågan om demänskliga rättigheterna i i FNs kommissionför de mänskliga rättigheterna. Där led vi ettnederlag. Vi överväger att försöka igen. Jag trorinte, uppriktigt sagt, att möjligheterna till framgångär särskilt mycket större . Men det förhindrarinte att vi överväger att göra ett försök.Anf. 46 ():Herr talman! Jag noterar att utrikesministern intelämnar några konkreta svar på vilka möjligheterdet finns att ytterligare markera oron över läget iTibet. Det vore intressant att få några konkretauppgifter om vad utrikesministern har tänkt attgöra. Det handlar ju inte bara ombefolkningsövergrepp, steriliseringar och aborter,utan det handlar även om systematiskt utplånandeav den tibetanska kulturen. Det finns uppgifter omatt ungefär 30 000 munkar har mördats och attungefär 6 000 kloster har förstörts. Dessa munkarhar i stor utsträckning varit bärarna avkulturtraditionen.Jag skulle alltså vilja ha litet mer konkreta uppgifterom vad utrikesministern tänker göra.Anf. 47 ():Herr talman! Det är positivt att vi återigen försökerta upp till diskussion i kommissionen för demänskliga rättigheterna. Jag uppskattar det.Tyvärr fick jag emellertid inget svar på min frågaom huruvida vi skulle kunna använda de tematiskarapportörer som redan finns inom FN-systemetsram. Detta påpekade utrikesutskottet i sittbetänkande, och utskottet sade också att det voreönskvärt att agerade på det sättet. Därförfrågar jag återigen: Är utrikesministern beredd attta ett sådant initiativ?Anf. 48 Utrikesminister talman! Jag kan säga att jag också önskar attvi kunde få ett beslut i för demänskliga rättigheterna, en rapportör och enrättelse av missförhållandena i . Men då managerar på det diplomatiska området är det oerhörtviktigt att man sonderar terrängen och att man hörsig för med andra länder om vad som är möjligt attgöra.Dess värre är det på det sättet att om man talaralltför tydligt alltför tidigt, så blir det ingentinggjort. Det är en situation som en utrikesministerofta hamnar i. Men eftersom jag anser att det är såviktigt att det blir någonting gjort, så följer jag denhär regeln.Anf. 49 ():Herr talman! Jag vill återkomma till vadutrikesutskottet skrev när det gällde attregeringen bör fortsätta med att ta upp dennasituation med de kinesiska företrädarna. Det ärfaktiskt nästan den beställningenkom från . Och såvitt jag kan utläsa avsvaret har det inte förekommit några diskussionermed företrädare för sedan detta uttalandegjordes.Har jag fel, eller utgör det som utrikesministern tarupp i slutet av sitt svar ett svar på utrikesutskottetsbeställning? Vad kommer, och i så fall när?Anf. 50 ():Herr talman! Jag förstår att det kan vara svårt attrent diplomatiskt avgöra när en fråga skall tas upp.Men med tanke på den världsopinion vi nu har ochmed tanke på hur situationen ändå är kanske detjust nu är rätt tidpunkt. Därför uppskattar jag omman från svensk sida nu vill ta detta initiativ.Anf. 51 Utrikesminister talman! Ni känner lika väl som jag till att dediplomatiska relationerna och tillfällena till samtalmed kinesiska företrädare har varit ganskadjupfrysta . tror jagsjälv, och det är många länder som går samma väg,att vi har bättre möjligheter att komma till tals medkineserna också om detta om vi i någon mån på ettlågt plan börjar -- inte normalisera, det är lång tidkvar till dess -- men ändå utveckla relationerna,som , , och andra länder hargjort. Då kan vi också tala med dem om detta.Så sent som för två dagar sedan fördes ett sådantsamtal om detta. Vi har alltså tagit de möjlighetersom har stått till buds att påtala dessamissförhållanden.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på fråga 1990/91:22 omhembudsskyldigheten för bostadsrätterAnf. 52 Bostadsminister talman! har frågat mig omregeringen avser att lägga fram förslag omhembudsskyldighet för bostadsrätter i enlighet meddet beslut som fattades på den socialdemokratiskapartikongressen.Senare i höst kommer förslag till ny bostadsrättslagatt föreläggas . Därvid kommer fråganom hembud att behandlas. Jag är inte beredd att nudiskutera innehållet i en ej avlämnad proposition.Anf. 53 ():Herr talman! Jag tackar bostadsministern försvaret. Jag hade hoppats på ett klart svar . Nufick jag inte det, och det oroar mig.Bakgrunden är ju att den socialdemokratiskapartikongressen har föreslagit att man skallöka hembudsskyldigheten för bostadsrätter. Denenskilde skall , i stället för som i dagunder , kunna hindras från att fritt sälja sinlägenhet vidare. Kommunerna skall inte hellerlängre kunna säga nej till införande av hembud.Bostadsmarknaden skall tydligen enligt densocialdemokratiska partikongressen ytterligareregleras med allt vad det medför i form av minskadvalfrihet och risk för svarta pengar.Herr talman! Det är inte mer utan mindre avplanekonomi och förbud som behövs för att vi skallkomma åt de köer och andra problem som finns påbostadsmarknaden. Vi skall slå vakt ombostadsrätten som boendeform, inte förstöra denmed nya regleringar. Skulle inte bostadsministernredan nu kunna ge ett besked som lugnarmänniskors farhågor för vad densocialdemokratiska kongressen har ställt till med?Anf. 54 Bostadsminister talman! Jag vill upprepa att jag inte är bereddatt gå in på en diskussion om innehållet i en ejavlämnad proposition. Däremot kan jag säga attnågot beslut på den socialdemokratiskapartikongressen om femårigt hembud, som ErlingBager uttrycker det, inte har fattats.Anf. 55 ():Herr talman! Jag har ett utdrag från densocialdemokratiska partikongressen med bl.a.partistyrelsens yttrande. Där svarar man påmotioner från arbetarekommun, frånHelsingborgs arbetarkommun och från . Därskriver den socialdemokratiska partistyrelsen skall slå vakt om hembudsförfarandena och skall utvidga föreningars möjligheter att krävahembud till . Vidare står det att man ocksåskall förbjuda kommunerna att säga nej till attanvända hembud. Och detta skapar stora farhågorför något som den socialdemokratiskapartistyrelsen har sagt.Anf. 56 Bostadsminister talman! När det gäller hembudsskyldighetenslängd bör citera exakt vad som står itexten. Krav i enskild motion på utökningar avhembudsrätten har avslagits i den sista att-satsensom partistyrelsen föreslog kongressen, vilketockså blev kongressens mening. Partistyrelsen harangivt att man bör kunna föra en diskussion omhembudsskyldighetens längd. Men det är alltså felatt referera detta på ett sådant sätt som ErlingBager gjorde och säga att det är ett beslut.Anf. 57 ():Herr talman! Jag skall nu läsa ordagrant frånpartistyrelsens yttrande: ''-- -- -- att utvidgaföreningens möjlighet att kräva hembud till femår. ''Detta är alltså ordagrant från partistyrelsensförslag, och detta oroar mig.Herr talman! Jag tycker att det vore utomordentligtolyckligt om den redan starkt regleradebostadsmarknaden skulle drabbas av ytterligareplanekonomiska påbud. Dagens bostadspolitik ärju beviset på hur svarta pengar existerar.Herr talman! Jag hoppas att min fråga och deargument som jag har framfört möjligtvis kanförhindra att lägga fram enproposition, som innebär en utvidgning avregleringarna i den svenska bostadspolitiken. Viskall gå i en motsatt riktning. Om det kommer enproposition med en sådan innebörd kan jag lova attfolkpartiet på allt sätt kommer att kämpa emot ochkritisera införandet av sådant som bara ställer tillproblem ännu mer i den svenska bostadspolitiken.Anf. 58 Bostadsminister talman! Jag upprepar att innehållet i en ejavlämnad proposition är jag inte beredd attdiskutera. citerar baradelar av det som är sagt i partistyrelsens utlåtande.Anf. 59 ():Herr talman! Tiden medger inte att jag läser upphela uttalandet av den socialdemokratiskapartistyrelsen, för det upptar en A4-sida. Det trorjag att bostadsministern förstår, men jag har lästden viktigaste meningen.Det som oroar mig framför allt med densocialdemokratiska bostadspolitiken är att detexempelvis i den senaste propositionen omräntebidrag har förts in som villkor för att kunna fåden nya typen av bostadslån att man skall uppfyllavissa krav vad gäller mark, bostadsanvisningslag,produktionskostnadskontroll osv. Det är fel väg attgå att hänga på ytterligare villkor för att genomföraen bostadspolitik. Jag hoppas att bostadsministernverkligen inte föreslår att man skall förlängahembudet utan att man skall ta bort det heltoch hållet.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Meddelande om svar på interpellationerna1990/91:2 och 21Anf. 60 Bostadsminister talman! Jag vill meddela att ärförhindrad att motta svaren på sina interpellationerden . Svaren kommer att lämnas vid ensenare tidpunkt.12 § Svar på fråga 1990/91:54 om matbristen iLitauen, m.m.Anf. 61 Statsrådet talman! har frågatjordbruksministern om inte det vore lämpligt att geen del av det svenska överskottet inomlivsmedelsproduktionen till behövande människor iLitauen.Frågan har överlämnats till mig.Livsmedelssituationen i är svår och kan bliännu svårare. Detta gäller dess värre också påmånga andra håll i världen. Läget är emellertid intesådant att det är aktuellt medlivsmedelsbistånd till Litauen.Som ansvarig i regeringen för katastrofhjälp tillfattiga länder följer jag noga situationen. Jag villupplysa om att upphandling av livsmedelför katastrofbistånd sker på ett sådant sätt att manfår ut mest livsmedel för anslagen summa.Litauen behöver stöd för att omvandla sinekonomi. är landet ett utpräglatjordbruksland med goda utvecklingsmöjligheteroch borde kunna bli en betydelsefull exportör avvissa produkter.De resurser som har anslagit församarbete med avser insatser förutbildning, erfarenhetsutbyte och miljö.Regeringen har redan inlett ett samarbete på fleraområden med . kommerpremiärminister till på besök,och far en svensk regeringsdelegationtill för att diskutera samarbetet.Vi har alltså rika möjligheter attdiskutera samarbetet med därutbildningsinsatser inom jordbruket kan utgöra entänkbar insats.Anf. 62 ():Herr talman! Jag ber att få tacka så mycket försvaret. Livsmedelssituationen i är svår ochkan bli ännu svårare, säger statsrådet. Enligt deuppgifter som jag har fått är det numera praktiskttaget tomt på affärshyllorna i , ochmänniskor har det över huvud taget väldigt svårt.Vi kan alltså räkna med att det blir betydligt värre.Ändå säger statsrådet att läget emellertid inte ärsådant att det är aktuellt medlivsmedelsbistånd. Vi har ett betydande överskottav både säd och kött. Hur kan det då komma sig attläget inte är sådant att livsmedelsbistånd inte kanvara aktuellt? Är inte en förestående hunger underen vinter i ett grannland ett gott skäl nog för attförsöka hjälpa dem?Jag är fullt medveten om hur vi brukar handla upplivsmedelsbistånd, men i det här området finns detuppenbarligen ingenting att handla upp, eftersomdet är brist på varor i hela . Det endasom finns att handla upp är uppenbarligen iSverige, och vi har betydande överskott. Är det intebättre att skänka bort ett stort överskott i stället föratt bränna upp säd, så som har varit aktuellt ochdiskuterats här?Människorna i skall få hjälp, sägerstatsrådet. Men de hjälps inte så mycket i sin akutasituation av ett framtida bistånd när det gällerutbildning och utveckling av jordbruket. Det kännssorgligt att regeringen avvisar en tanke på attfaktiskt ge dessa människor, våra grannar som visäger att vi ömmar varmt för i många andrasammanhang, ett akut bistånd så att de kan klaraoch slipper hunger . Det är inte sålång tid, och sedan kan man komma i gång med deandra verksamheterna för att hjälpa dem och få igång jordbruket. Men här är det en akut situation,och vi har stort överskott. Jag är väldigt förvånadöver att regeringen inte kan ställa sig positiv till ettsådant här förslag.Anf. 63 Statsrådet talman! Dess värre är situationen vad gällertillgång till livsmedel akut i stora delar av världen.Vi ger också livsmedelsbistånd till många länder.Jag är öppen för att ge svenskt livsmedelsbistånd idet här sammanhanget, om vi kan köpa det tillpriser som stämmer med världsmarknadspriserna.Så är det dess värre inte . Skulle man göra somCarl säger, skulle vi alltså betala väldigtmycket mer för vete -- om det är detta det är frågaom -- än om man skulle köpa upp det påvärldsmarknaden. Det skulle vara ett dåligtutnyttjande av katastrofmedel, för det är det vitalar om i så fall.Nu är det inte i första hand den här typen avinsatser som våra samtal med har rört sigom. Det är annat man prioriterar. Skulle man göraen annan prioritering från sida, skall vinaturligtvis ta det till oss och se vad vi kan göra. Änså länge har det alltså rört sig om utvecklingsstödtill -- man har prioriterat det. Vi får jutillfälle att tala om detta de närmaste dagarna.Anf. 64 ():Herr talman! Jag tycker att det är alldeles utmärktatt vi talar om ett utvecklingsstöd för våra närmastegrannländer, som har haft så svårt -- ja, ända sedan jag var litenpå . De är väl värda allt vi kan hjälpa demmed, och jag tror att det är väldigt populärt iSverige att hjälpa. Att det är akut brist på livsmedelpå andra håll i världen borde inte hindra att vifaktiskt försöker göra det vi kan. Blir det såförtvivlat dyrt? Världsmarknadspriserna är mycketlåga, och vi har uppenbarligen svårt att över huvudtaget sälja det stora överskott som vi för tillfällethar i . I stället för att bränna upp säd tyckerjag att det vore mycket finare att ge det till mat tillmänniskor som behöver det. Jag tycker att det finnsall anledning att lyfta fram detta i samtalen medPrunskiene, när hon kommer hit, för att visa att viförutom utvecklingsstöd bryr faktiskt bryr oss omsituationen för människorna i Litauen.Anf. 65 Statsrådet talman! Så som ställde fråganuppfattade jag det som att det gällde att köpasvenskt vete till svenska priser. Då är det alltsåfråga om att använda katastrofmedel på ett väldigtextensivt sätt. Det svenska priset är . per 100kilo, och världsmarknadspriset är . Detta är vad man först måste beakta när mantalar om livsmedelsbistånd. Vi köper upp mycketvete i för katastrofbiståndsändamål, mendet köper vi till världsmarknadspriser. Dennaprincip vill jag slå fast.Anf. 66 ():Herr talman! Jag var ganska övertygad om att viskulle köpa till världsmarknadspriser, inte tillsvenska priser, för något annat kan vi inte få ut överhuvud taget. Så på den punkten är vi uppenbarligenöverens.Min tanke var närmast att vi i stället för att brännaupp kunde vi skänka bort överskottet. Kan vi förkatastrofändamål handla upp en lämplig kvantitetför att hjälpa våra grannar, är jag väldigt positivtinställd. Då hoppas jag att man skall kunna ordnadetta i samband med samtalen med Prunskiene, såatt människorna i slipper att svälta i vinter.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på fråga 1990/91:67 om universitets-och högskoleämbetetAnf. 67 Utbildningsminister talman! har frågat mig när jagavser att föreslå en minskning av universitets- ochhögskoleämbetet, UHÄ, motsvarande vadskolministern just föreslagit i fråga omskolöverstyrelsen.Låt mig hänvisa till regeringens proposition1988/89:65 om formerna för högskolepolitiken.Propositionen innebar bl.a. att UHÄs roll skulleförtydligas genom att ökade krav ställdes på verketnär det gällde uppföljning och utvärdering och iarbetet som tillsynsmyndighet för högskolan. Vadregeringen då föreslog för högskolan svarar motden uppgift som det nya nu avseskomma att få.Utbildningsutskottet anslöt sig i sitt betänkandeenhälligt till vad regeringen sagt om UHÄ. ÄvenBirger Hagård deltog i utskottets behandling avfrågan (utbildningsutskottets betänkande1988/89:UbU9).UHÄ har 189 anställda, varav 70 arbetar meddet för alla högskolor gemensammaantagningssystemet. Det är med andra ord ingenöver hövan stor myndighet. Men de uppgifter denstår inför när det gäller utvärdering och tillsyn är --liksom det föreslagna för skolan -- avstrategisk betydelse för vår redan mycketdecentraliserade organisation för forskning ochhögre utbildning.Några förslag i fråga om UHÄ är med andra ordinte aktuella , men jag vill samtidigtframhålla att regeringen med uppmärksamhetföljer hur UHÄ lyckas förverkliga vad som sades ipropositionen. Jag kommer därför inte att tvekainför en omprövning av ämbetets ställning om ensådan skulle visa sig befogad.Anf. 68 ():Herr talman! Jag ber att få tackautbildningsministern för svaret på min fråga.Jag vill konstatera att det har gjortsmycket för att åstadkomma en decentralisering avhögskoleväsendet. Vi har också fått ett nytt styr-och anslagssystem, som skall träda i kraft från1993/94. Allt detta är steg i rätt riktning. Vårambition inom moderata samlingspartiet har alltidvarit att stärka högskolornas autonomi ochförenkla högskolans organisation. Det är bra attregeringen ansluter sig till de principerna. Man kangå mycket längre.Det är alldeles riktigt att jag deltog i behandlingenav den proposition som utbildningsministernerinrade om i svaret. Jag framhöll då i debatten --och det gjorde vi också motionsvägen -- att vibehövde en parlamentarisk översyn av de centralamyndigheternas förhållande till högskolorna överhuvud taget: Vilka befogenheter skall de ha? Vilkabefogenheter skall UHÄ ha? Vilken roll skall UHÄha? Vilken roll skall andra myndigheter spela, ochvilken dimensionering skall det vara fråga om? Alltdetta är frågor som inte har fått något svar, trots attvi har efterlyst besked. Min fråga tillutbildningsministern är då än en gång: Omutbildningsministern nu inte vill göra någonting åtUHÄ, vill utbildningsministern då se över den rollsom de här nationella organen har att spela förframtiden över huvud taget?Jag vill i sammanhanget också erinra om den kritiksom riktats från mot vissaförhållanden inom högskolan. Man har bl.a.påpekat att åtskilligt kan uppnås genom en högregrad av decentralisering, inte minst när det gällerantagningssystemet. När det gäller anslagssystemetskall vi hoppas att det ordnar sig, men på denpunkten finns det anledning att säga attutrustningspengarna kanske också borde kommamed i bilden.Alltnog -- steg har tagits i rätt riktning, men ärutbildningsministern alltså beredd att fullfölja dettaoch kanske också hjälpa till att åstadkomma enparlamentarisk översyn?Anf. 69 Utbildningsminister talman! Låt mig först upprepa ochunderstryka att den centrala administrationen iSverige är jämförelsevis liten. Iutbildningsdepartementet är det 20 tjänstemän somarbetar med högskolefrågor.