prot · GE0911 · 1990-10-17 00:00:00 — Ett borttagande avrationaliseringsparagraferna kommer möjligen attleda till en långsammare storlekstillväxt förlantegendomarna, men det kommer inte attmedföra en långsammare effektiviseringsprocess.Likaså anser utredningen att all form avprisprövning skall upphöra. Denspecialundersökning av fastighetspriserna somgjorts visar att dessa (i genomsnitt) inte innehållernågra större spekulationselement, utan avspeglarunderliggande reella värden, som rotnetto, ränta,jordbrukssubventioner osv. Den nuvarandeprisprövningen är ett direkt gynnande av de somönskar och får köpa egendomar. I motsvarandegrad missgynnar det nuvarande systemet säljarna,som inte får ut det fulla värdet av sina fastigheter.Systemet hindrar inte spekulation, det endastbegränsar kretsen av människor som tillåtsspekulera. Det finns enligt utredning ingenanledning till att samhället skall ingripa mot prisersom är 'för höga' men inte mot priser som är 'förlåga'. Om någon köpare (av okunskap eller annat)är beredd att betala vad som normalt anses vara ettför högt pris för en fastighet, bör denne köparesjälv få svara för följderna. ''Detta var således citat ur den rapport som jag härhar presenterat och som finns nämnd som grund förett propositionsarbete i departementet. Det är vadsom står i jordbruksutskottets betänkande.Den socialdemokratiska regeringen har såledesbeställt denna utredning, eller översyn som detibland kallas. Den är mycket grundlig. När man,som jag, har läst igenom den finner man att denimponerar. Jag antar att samtliga ledamöter ochsuppleanter i jordbruksutskott ocksåhar tagit del av varje sida. De är ca 120 till antalet.Därtill kommer tabeller. Så långt rapporten ochslutsatserna.Låt mig konstatera att utredningen bekräftar vad vimoderater länge hävdat. Jag är inte, ochförmodligen inte heller mitt parti, till alla delaröverens med utredaren om vissa av deförslag han lägger fram.Jag vill dock tillägga speciellt, herr talman, att vi nuhar en ny jordbrukspolitik. Det föreligger ettmarköverskott. Det påstås allmänt att åkerarealenär för stor, och markanvändningen diskuteras inomjordbruket. Man vet inte vad man skall göra medmarken.Jag har deltagit i åtskilliga diskussioner i mitthemlän . Senast gällde det ettarrangemang av skogsägarna och LRF för ca 14dagar sedan. Det var en heldag som bl.a.bekräftade den vilsenhet som jordbrukarna,åtminstone i , känner förnärvarande. Man frågar om kommunerna kan tavara på den halm som man eventuellt kanproducera eller om man skall plantera gran ellernågon form av energiskog i stället. Ni som befinnerer i kammaren , och förmodligen en del andraockså, känner säkert till detta.Mitt uppe i detta håller vi oss med en stor kader avbyråkrater i lantbruksnämnderna. Det är hederligamänniskor, men de gör i byråkratins namn sitt bästaför att krångla till det vid jordförvärv.Det är icke brist på mark. Marken är i sig och istort en tillgång för evinnerliga tider, men ändockskall man hålla på och peta i dessa förvärv. , åtminstone en majoritet, har givit dessatjänstemän makten att kunna förvägraförvärvstillstånd. Det har, som ochhans medarbetare har konstaterat, bl.a. lett till enavfolkning av landsbygden.Landsbygden behöver nu inte i första handutvecklingsbara jordbruksföretag. Det finns väldigtmånga sådana. Utvecklingsbarheten är ettkriterium. Det behövs i stället framför allt flerutvecklingsbara människor. Låt oss inte hindra demfrån att köpa gårdar, jordbruks- ochskogsfastigheter på landsbygden.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )20 § betänkande1990/91: JoU2 Vattenlagen.Anf. 157 ():Herr talman! Med hänvisning till vad jag anförtunder föregående ärende yrkar jag å utskottetsvägnar bifall till utskottets betänkande.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )21 § betänkande1990/91:JoU3 Kemikaliekontroll.Anf. 158 ():Herr talman! I jordbruksutskottets betänkande1990/91:3 behandlas 34 motionsyrkanden från denallmänna motionstiden . Dessa gällerkemikalieinspektionen, lagstiftningsarbetet ochförbud mot miljögifter. Samtliga yrkanden haravstyrkts av utskottet.Herr talman! Vi moderater i utskottet har i tvåreservationer, nr 9 och 18, markerat våruppfattning när det gäller användningen av vissamiljögifter samt forskning om klorföreningarsskadeverkningar.Vi har i partimotion nr 773 krävt dels omfattandeforskningsinsatser för att miljöproblemen skallkunna upptäckas på ett tidigt stadium, delsytterligare åtgärder för att olika miljögifter skallkunna minimeras. Vi anser att strängare regler ärmotiverade när det gäller användning av t.ex.klorerade kolväten och tungmetaller. Kvicksilver ifebertermometrar och klorerade kolväten ihushållskemikalier är exempel på ämnen som kanersättas av andra ämnen med mindremiljöpåverkan. Därför bör de också kunnaersättas.Användning av klorerade kolväten ochtungmetaller bör i princip tillåtas endast dårealistiska ersättningsämnen eller alternativaproduktionsmetoder saknas.Vi vill i reservation nr 9 ge regeringen detta tillkänna.Herr talman! I reservation nr 18 följer vi upp vårtförslag i en kommittémotion med nr Jo883. Vi anseratt bör få möjligheter attintensifiera forskningen om olika klorföreningarsskadeverkningar. Det vore en av de mestvälmotiverade satsningar vi kunde göra för attdärmed snabbt kunna öka takten när det gällerförbättringar i den miljön.Herr talman! Jag nöjer mig med att yrka bifall tillreservation nr 9 för att spara tid, men jag stödergivetvis reservation nr 18 som vi har lagt fram och iövrigt utskottets hemställan.Anf. 159 ():Herr talman! Så står vi åter i samma situation somförut. En hel rad förslag för att på olika sätt värnamiljön har lagts fram av de olika politiska partiernaoch kommer att avslås, därför att densocialdemokratiska regeringen saknarhandlingskraft på miljöområdet. I ett vakuum frittfrån visioner, framåtanda och hårt arbete för miljönfrodas interna maktkamper, och utredandet rullarvidare i . Så länge inte regeringenhar en miljöpolitik i sak, utgörs densocialdemokratiska politiken av ett nej. Här finnsmed något enda undantag, som jag kommer tillsenare, inga öppningar för nya förslag.Kemisamhället är en företeelse på gott och ont.Den ''kemiska revolution'' som vi genomgått underde senaste årtiondena har inneburit att åtskilligatusen kemiska ämnen används -- ofta medokända miljö- och hälsoeffekter. Denna utvecklinghar inneburit att människan ibland utsätts föroacceptabla risker och konsekvenser. ärdet klart att mycket av det som vi omges av ochtycker är bra finns tack vare denna ''kemiskarevolution''. Många produkter och verksamheterbygger på möjligheterna att syntetisera nya ämnen,t.ex. mediciner, samt skapa nya material, t.ex.nylon.Vi varken kan eller skall avsäga oss''kemikaliesamhället'', men vi får inte blunda förde -- ibland mycket allvarliga -- problem det kaninnebära. Kemikalierna är ett allvarligtbekymmer och kommer enligt många forskare attbli ett av framtidens stora problem. Det ärfolkpartiets uppfattning att de kemikalier ochmiljögifter som hotar miljön, och i förlängningenmänniskans existens, måste prioriteras högre iregeringens politik. Delar denuppfattningen?Herr talman! har i många årunderstrukit vikten av att materialbalanserupprättas för de mest farliga och använda ämnena.På så sätt kan kemikalieflödet följas ochidentifikation av problem göras. Efter en lång ochseg vandring för detta viktiga förslag tillgodoses vårmångåriga motion med information om attutformningen av materialbalanser nu pågår iregeringen. Det gäller, , attmiljöminister slutar gräma sig över attförnuftet fått in en fot i kärnkraftshandläggningenoch sätter fart på detta ärende. Så värst länge tillkan vi knappast vänta.Herr talman! Socialdemokraterna ställde ivalrörelsen ut många tomma löften. I och medbehandlingen av detta betänkande kansocialdemokraterna inte längre slingra sig undan attytterligare att sådant avslöjas. Alla s.k. Sverigenyaämnen skulle minsann förhandsgranskas. närden här valperioden snabbt går mot sitt slut harregeringen inte lämnat något förslag som uppfyllerdetta löfte. Varför uppfyller inte regeringen dettavallöfte, ?Brister som upptäcks i dne nuvarandemiljölagstiftningen måste enligt snabbttäppas till. Biologiska bekämpningsmedel, vilkasrisker och effekter kan jämföras med de kemiskabekämpningsmedlens, omfattas inte avförordningen om kemiska bekämpningsmedel.Därför borde enligt vår uppfattning regeringenlägga fram ett förslag här i om en lag ombekämpningsmedel.Kemikaliekontrollutredningen har visat vägen.Men socialdemokraterna avslår naturligtvis vårtförslag. Hur lång är långbänken i den här frågan,?Herr talman! Jag vill till slut säga följande. Kläderoch textilier behandlas med formaldehyd för att deskall se släta och snygga ut när vi köper dem. Menmedlet ger allergier. Formaldehyd är en gas somfrigörs i luften när den kommer i kontakt medvärme. Människans känslighet varierar, menspädbarn ligger extra illa till. T.o.m. ökad cancerhar kunnat påvisas för den som ofta exponeras fördetta. Kemikalieinspektionen har publicerat enkartläggning av produkter och varor som innehållerformaldehyd. Länder som t.ex. och Finlandhar därför infört gränsvärden. Allergiutredningenhar faktiskt föreslagit att gränsvärden införs även iSverige. Men inte så med en socialdemokratiskregering. , varför avstyrkersocialdemokraterna förslag omgränsvärden för formaldehyd för kläder?Folkpartiet står bakom reservationerna 2, 6 och 8,men av hänsyn till kammarens arbetsbelastningnöjer jag mig med att yrka bifall till reservation 8.Anf. 160 ():Herr talman! Vi lever i ett samhälle där vi använderväldigt mycket kemikalier, räknat i både kilo och iantal kemikalier. Det är väl mycket sagt att vi vethur alla dessa kemikalier påverkar oss människor.Många människor lider av allergisjukdomar,överkänslighet, osv. som säkerligen har sin grund iatt vi använder en mängd ämnen som inte är bra föross och som vi reagerar negativt på. Det måstealltså vara en ambition att vi så långt möjligtförsöker få bort dessa ämnen och preparat så att vislipper dessa bekymmer.Som sade finns det mångakemikalier som är nyttiga och bra, och det finns förden delen även kemikalier som inte är farliga. Alltsom vi har runt omkring oss är ju på sitt sättkemikalier. Men vi måste anstränga oss väldigtmycket mer för att använda kemikalier som kan gåin i det naturliga kretsloppet och som inte förstör deekologiska systemen utan som kan finnas med i deekologiska systemen utan att de förstörs över tiden.I det här betänkandet behandlas en mängd olikaförslag som i och för sig är mycket bra. Mycket avdet som står i betänkandet kommer att behandlas ivår igen när regeringen lägger fram en propositionom miljön. En utredning är tillsatt för att utredalagstiftningen på kemikalieområdet och som ocksåkommer med förslag.Mot denna bakgrund anser vi från centerpartietssida att det inte har funnits anledning att ställa ossbakom alla krav i detta sammanhang, vilka i och försig kunde ha varit bra och vettiga.Det har , då vi fick en samladmiljöproposition, inte hänt så förfärligt mycket.Socialdemokraterna har väntat och avstått från attlägga fram förslag på grund av att de skall läggafram dem i vår för att på det sättet samla ihop detsom de eventuellt vågar göra. Vi får se vad det blirav dessa förslag. Men jag lovar att vi fråncenterpartiets sida kommer att vara mycket aktivaför att vi då skall kunna fatta de beslut som ärnödvändiga för att skapa en bättre miljö och enbättre atmosfär för människorna.Centerpartiet har fogat två reservationer tillbetänkandet, vilka vi anser vara mycket väsentliga,och de gäller freonutsläppen. Koldioxidutsläppenär ett bekymmer som vi diskuterar mycket, men detär inte bara koldioxid som förorsakar bekymmermed ozonet, utan det är även freonerna. Tack varecenterinitiativ här i har vi fått till ståndett beslut om avveckling av användningen av freon.Men det här är inte ett teoretiskt problem, utan detär ett reellt problem, ett problem som finns och somvi faktiskt kan se konsekvenserna av. Det är ettbekymmer inte bara för oss i utan det är ettglobalt bekymmer. Därför spelar det ingen roll vardessa freoner används eller var utsläppen sker. Deblir ett bekymmer för oss alla oavsett var detta sker.Därför är det inte rimligt att vi säger att vi skallavstå från att använda freoner men att vi från andraländer skall importera produkter som innehållerfreoner. Vi måste alltså se till att vi får ett systemoch regler som innebär att dessa varor inte kommerin i från andra länder. Utsläppen blir likaförödande om de sker i andra länder som om desker i . Och de ansträngningar som svenskaföretag gör kanske inte ger de resultat som vartänkt, eftersom deras ansträngningar så att sägaförstörs genom en, som jag skulle vilja kalla det,illojal konkurrens.Herr talman! Vi får anledning att ofta återkommatill dessa frågor , så attvi får en bra lösning på dessa problem och får enminskning av antalet farliga kemikalier och enövergång till fler och fler kemikalier som har ettbiologiskt ursprung.Herr talman! Jag vill med det anförda yrka bifall tillreservation 12. har även fogat en andrareservation till betänkandet, vilken vi naturligtvisstår bakom, men jag yrkar i detta sammanhang intebifall till den.Anf. 161 ():Herr talman! Många av de svårastemiljökatastrofer som världen har upplevt vareffekter av kemikaliehantering, sådana som iSeveso 1976, när en explosion i en kemisk fabrikorsakade stor ödeläggelse. Dioxiner spreds ut, ochstora jordbruksarealer blev obrukbara för lång tid.Detsamma gäller den fruktansvärda olyckan iBhopal 1984, när tusentals människor dog someffekt av att en mycket giftig gas släpptes ut från enkemisk fabrik. Vid Sandozbranden fick flodenRhen ta emot hundratals ton av insektsgifter ochbekämpningsmedel, och vattentäkten förstördesför framåt.Också många av de långsamt växandemiljöproblemen, som vi först har blivitmedvetna om och som inte har drabbat oss somplötsliga katastrofer, har varit effekter avsamhällets kemikaliehantering -- DDT och PCB,för att ta några exempel. Det är produkter som nuär förbjudna, men som trots att det har varit detunder ändå fortsätter att ställa tillproblem, t.ex. i . Klorfluorkarboner ellerfreoner har nämnts här tidigare.Det är utan tvivel så att kemikaliehanteringen är enav vårt samhälles största källor till miljöproblem,och det är ett växande problem, eftersomkemikaliehanteringen i samhället blir mer och meromfattande. släpps ju nya syntetisktframställda ämnen ut på marknaden, eller nyaprodukter som innehåller kombinationer avämnen. Vi saknar effektiva styrmedel. Vihinner från samhällets sida helt enkelt inte med attkontrollera och styra denna process. Vi vet inte hurde här ämnena och produkterna i sig kommer attpåverka människors hälsa eller miljön. Vi vetdefinitivt inte hur de kommer att bete sig när desamverkar, t.ex. i industriprocesser eller när dehamnar tillsammans i avfallet.Om detta vet vi mycket litet. Det enda vi medsäkerhet kan säga är att vi säkerligenkommer att få se många fler miljöproblemorsakade av vår kemikaliehantering.Det finns verkligen anledning för oss att funderaöver vad vi skall göra från samhällets sida för atthitta bättre och mer effektiva styrmedel. Det äruppenbart att de som vi har inte är tillräckliga.I teorin vilar ansvaret för kemikaliehanteringen påden som producerar, importerar, överlåter ellerhandlar med kemikalier, men vi vet alla att det ipraktiken inte fungerar så. Om man går in på enbensinmack och frågar personalen vad som ingår ide produkter som står uppställda där, vet den somregel inte ens detta, ännu mindre vilka effekter dekan tänkas få på miljön eller på människors hälsa.Substitutionsprincipen, som finns inskriven ilagen, har de förmodligen inte ens hört talas om.Den innebär att man skall byta ut produkten, omdet finns någon annan som är likvärdig men inte harsamma negativa miljöeffekter.Detta fungerar inte alls i praktiken. Det betyder attdet finns all anledning för oss i denna församling attändra på lagstiftning och regler. Vi måste skapa etthelt nytt regelverk för kemikaliehanteringen.Jag har inte yrkat bifall till det förslag somfolkpartiet har framlagt om materialbalanser. Detberor inte på att vi tycker att detskulle vara fel med materialbalanser utan på att vitycker att det är en del i ett större system, sommåste innehålla många fler moment. Man måsteockså göra en produktanalys, inte bara redovisavilka material man från början satt in utan ocksåhurdan effekten av de olika materialen blev, hur deskall användas som produkten skallexistera i samhället och också hur den slutligt skalltas om hand som avfall.Genom denna typ av livscykelspecifikationer ellerproduktanalyser och med miljökonsekvensanalyserav verksamhet, där producenter och de somtillhandahåller produkterna åläggs att redovisasådant här inför samhällets myndigheter, får dessaett underlag för sitt arbete, sin tillsyn och sinkontroll, och för att t.ex. bestämma miljöavgifter.Man får också ett underlag för konsumenterna.När vi kommer in på bensinmacken eller iaffären och ser på produkterna är det intetillräckligt tydligt för oss som konsumenter vad deinnehåller eller vilka effekter de har på miljön ochhälsan. Därför måste det ansvar somproducenterna i teorin har förtydligas, så att detockså kommer att fungera i praktiken.Vi kommer aldrig någonsin att kunna hanterakemikalieutflödet, om vi skall ha det som , dåsamhällets myndigheter, framför alltkemikalieinspektionen, i efterhand skall försökakomma in och stoppa det som redan har gått fel. Dåfår vi den typ av olösliga problem som vi får leva sålänge med och som ställer till så mycket av problemför oss.Det behövs alltså effektivare styrmedel, och vi harlagt fram förslag till sådana ,vilka har behandlats i andra sammanhang och vilkavi skall återkomma med när till vårenskall behandla den samlade miljöpolitiken. Mendessutom måste ett stort ansvar vila på oss somkonsumenter, även om det svårt. Alla av oss tyckteinte att kemi var särskilt lätt eller roligt i skolan.Det är dessutom mycket svårt att förstå de olikabeteckningar som producenterna använder eller attveta vad som döljer sig bakom produkternas mereller mindre fantasifulla namn.Detta ställer i sin tur stora krav på samhället attgenom utbildning och information underlätta förmänniskor att bli kunniga och insatta på det härområdet. Det är därför som vi har krävt att manskall gå ut med en tydlig och bra miljömärkning.Jag yrkar bifall till reservation 1, som handlar omdetta.Vi har också i en annan reservation tagit upp ettförslag som vi inte heller fick gehör för,och det är att man skall görakemikalieinspektionens produktregister mertillgängligt för allmänheten, så att människor skallkunna använda detta register för att få reda på vilkakemikalier som ingår i en produkt. Det användsalldeles för litet. Och vi tror att det beror på attmänniskor upplever detta register som alldeles förslutet.I betänkandet behandlas en lång rad olika ämnenfrån vitt skilda områden. Vi delar frånvänsterpartiets sida uppfattningen att det behövs enlagstiftning för både kemiska och biologiskabekämpningsmedel. Det är också mycket angelägetatt studera det som vi ännu inte harnågot riktigt namn för, nämligen medel elleråtgärder framtagna med avancerad bioteknik, dvs.genteknik. Också detta måste samhället finna ettsätt att hantera.Vi delar vidare uppfattningen att man skall hagränsvärden för formaldehyd i kläder. Vi ansluteross till kravet att importen av freonprodukter måsteupphöra. Vi har kommit så långt att vi i frånårskiftet 1990/91, , förbjuderproduktion av en hel del produkter som innehållerfreoner. Det kan då inte vara rimligt att viforfarande tillåter import av dessa produkter. Detär uppenbart fel och egentligen ganska upprörandeatt man inte från regeringens sida har vidtagitåtgärder för att förbjuda alla dessa produkter somvi har förbjudit svensk tillverkning av.Men utöver de här åtgärderna att lägga ett tyngreansvar på producenten, att se till att skaffa bättreinformation för allmänheten, finns det också en heldel ämnen som vi redan nu skulle kunna förbjudaoch som vi egentligen måste förbjuda. Vi tycker attdet arbete som pågår löper alldeles för sakta.Kemikalieinspektionen och hartillsammans tagit fram förslag till ämnen som mantycker att man , litet sakta, kanavveckla. Vi tycker att detta arbete måste gåmycket fortare, eftersom dessa ämnen ställer tilloerhört mycket av problem. Det är ämnen somtrikloretan, alkylfenoletoxylater, kadmium,paradiklorbensen, kvicksilver,kvicksilverföreningar och andra kloreradeorganiska lösningsmedel. Vi menar att man mycketsnabbare måste komma bort från dessa medel. Vihar uttalat att denna avveckling skall vara slutfördsenast 1995.Det finns ersättningsprodukter för dessakemikalier, där de nu används i samhället. Detförhållandet att dessa ämnen är ute ianvändning visar allra tydligast attsubstitutionsprincipen tyvärr inte fungerar. Jagyrkar därför bifall till reservation nr 16. I övrigt stårvi från sida bakom de reservationeroch särskilda yttranden som vi har fogat vidbetänkandet.Jag yrkar än en gång särskilt bifall tillreservationerna 1 och 16.Anf. 162 ():Herr talman! Ett stort och dessutom växandemiljö- och hälsoproblem är den omfattandeanvändningen av olika syntetiska, kemiska ämnen.Dagligen används ett stort antal kemiska produktersåsom rengöringsmedel, tvättmedel, drivmedel,limmer, oljor och lösningsmedel.Det är relativt enkelt att framställa nya kemikalierför olika ändamål, men det är betydligt svårare attta reda på negativa miljö- och hälsoeffekter.Kraven för att godkänna kemiska ämnen måsteskärpas och samverkanseffekterna mellan olikakemiska ämnen måste också beaktas ikemikaliekontrollen.Användningen av kemikalier måste begränsas. Enövergång måste ske till miljöanpassade produktersom inte orsakar skador på den yttre miljön. I en övertro på filterlösningar, dvs. att skadligaämnen kan filtreras bort i reningsanläggningar.Detta är fel. Problemen måste angripas från källan.Ämnen som kan ersättas av miljövänligarealternativ skall inte få användas. Alltför mångakemikalier introduceras på marknaden utan atthälso- och miljöeffekter kontrollerats på etttillfredsställande sätt.Någon förhandsgranskning av myndighet görs inteförutom då det gäller införandet av ett nyttbekämpningsmedel. Det åligger den somintroducerar en kemisk produkt på marknaden attsjälv kontrollera att lagens kravregler är uppfyllda.Den som tillverkar eller importerar en kemiskprodukt är enligt lagen skyldig att utreda vilkahälso- eller miljöskador som produkten kan orsaka.Beträffande utredningsskyldigheten ärbevisbördan omvänd.Miljöpartiet de gröna anser att en bestämmelse omförprövningsplikt för införandet av en kemiskprodukt på marknaden måste införas i Lagen omkemiska produkter. Dessutom anser vi att lagentydligt skall visa att omvänd bevisbörda gäller ävenvid tillämpningen av substitutionsprincipen. Detinnebär t.ex. att en tillverkare har bevisbördan föratt hans produkt är mindre skadlig än andraprodukter.Vi anser också att det skall vara en bättre märkningoch redovisning av produkters skadlighet.Kopplas produktionsinformationskravet tillsubstitutionsprincipen i lagens 5 § blir resultatet attinformation om för vilka ändamål produkten intefår användas måste framgå. Denna skyldighetföreligger alltså redan i lagen, men den framgår intetillräckligt klart.Vi anser att lagen om kemiska produkter måsteskrivas om på ett sådant sätt att de som hanterar,importerar, tillverkar och utövar tillsyn enligt lagenklart kan se vilka krav lagen ställer.Kemikalieinspektionen har det centralatillsynsansvaret över tillverkare, importörer ochandra leverantörer. ärcentral tillsynsmyndighet för skyddet av den yttremiljön i samband med yrkesmässig hantering avkemiska produkter.