prot · GE0938 · 1990-12-04 00:00:00 — Det är blodigt allvar.Huvuduppgiften för den ekonomiska politiken nuoch framgent är att få ordning på landets ekonomi,att bringa ned den höga inflationen, som är ett hotmot sysselsättning och välfärd samt mot hela vårsamhällsmodell. Detta är jag övertygad om ocksåär en huvuduppgift för LO, liksom det är det förregeringen och för det socialdemokratiska partiet.Det slopade taket är en åtgärd som syftar till ökadlikformighet. Det finns inga begränsningarbeloppsmässigt när det gäller arbetsgivarnasavdragsrätt. Det finns fortfarande sådanabegränsningar i fråga omfackföreningsmedlemmarnas avgifter, även om detär relativt få som går över taket. Jag menar att detär en självklar rättviseåtgärd att ta bort det taket.Man kan naturligtvis, det medger jag, ha synsättetatt avdragsrätt inte skall medges för någonderaparten. Det är en fullt tänkbar uppfattning.Däremot har jag mycket svårt att förstå ochacceptera dem som hävdar att det skall vara fullavdragsrätt för arbetsgivarna och ingen avdragsrättalls för fackföreningsmedlemmarna. Det är för migen orimlighet att skattesystemet på det sättet skullesystematiskt gynna den ena parten påarbetsmarknaden och missgynna den andra.Jag vill också som svar på frågan omkonfliktersättning skall beskattas säga attavdragsprocenten är satt så att hänsyn tas till attkonfliktersättning inte beskattas. Det är endast20 % i skattereduktion , dvs.betydligt lägre än den generella skattesats somlöntagarna har. Det hänsynstagandet har gjorts pådet sättet.Anf. 111 ():Herr talman! Jag förstår om statsrådet inte vill svara på den sista frågan som jagställde, nämligen hur mycket av de pengar som tasin i fackföreningsavgifter -- och som alltså till vissdel är skattefinansierade -- som hamnar hos detsocialdemokratiska partiet. När man görförändringar och tar bort taket kanfackföreningarna öka sina avgifter utan att detkostar särskilt mycket för dem som är med ifackföreningarna. Hur mycket av dessa pengarhamnar hos det socialdemokratiska partiet? Denfrågan bör gå att besvara, även om statsrådet intevill svara på vilka överenskommelser som finns isamband med det här beslutet.Nu finns alltså inga begränsningar. Här bakar manin kollektiva hemförsäkringar, kollektivabilförsäkringar och andra personliga utgifter ifackföreningsavgiften. Kommer statsrådet att görabegränsningar, så att människor inte får ha den härtypen av kollektiva utgifter via fackföreningen,vilka också är avdragsbara?Anf. 112 Statsrådet ():Herr talman! Jag tänker inte gå med på att föradebatten på det plan som gör medden typen av frågor. Det finns inga som helstöverenskommelser knutna till detta förslag.Det är en illusion, och tyder på okunnighet, att troatt det är fritt fram ute i fackföreningsrörelsen atthöja medlemsavgifterna. Det finns här, som påandra områden, ett mycket starkt motstånd motden typen av avgiftshöjningar. Jag är övertygad omatt mycket stor återhållsamhet kommer att visas pådet området framöver.Jag tycker att också, när retorikenhar skalats bort, kunde ha i åtanke att vi faktiskt omen månad genomför en åtgärd, som innebär attavdragen blir hälften så mycket värda.Skattereduktionen halveras faktiskt med detförslag vi lägger fram. Om man beaktar den sakentycker jag inte att detta onyanserade skall är på sinplats.Anf. 113 ():Herr talman! Fackföreningarna, framför allt LO,bidrar faktiskt i väldigt hög grad till detsocialdemokratiska partiets ekonomi. Min enklafråga är hur mycket av de här subventioneradefackavdragen som hamnar i det socialdemokratiskapartiets ficka. vill inte diskuterapå den nivån. Ni drar er inte för att genomförabeslut som underlättar att det går till på detta sätt.Det tycker jag är värre än att ta upp en diskussionom hur mycket pengar som hamnar i det egnapartiets ficka.Avdragsrätten i sig och borttagandet av taketunderlättar naturligtvis möjligheten att höjafackföreningsavgiften. har jag inte fåttsvar på frågan om det skall vara möjligt även iframtiden att få personliga utgifter inbakade i denfackliga avgiften och därmed få enskattesubvention på hemförsäkringar,bilförsäkringar osv.Överläggningen var härmed avslutad.19 § Svar på fråga 1990/91:268 ombeskattningen av dagbarnvårdareskostnadsersättningAnf. 114 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig om jagär beredd att vidta åtgärder så att beskattningen avkostnadsersättning för dagbarnvårdare ifamiljedaghem upphör.Den 13 november besvarade jag en liknandefråga från . Visserligen avsåg denfrågan sådan kostnadsersättning som utges för vårdav person i enskilt familjehem.Som dock framgick av det svar jag då lämnadeinnebär skattereformen i princip attkostnadsersättningar generellt blir skattepliktiga.Detta gäller således även dagbarnvårdareskostnadsersättning.Genom skattereformen införs samma regler i dettaavseende för både offentligt och privat anställda.Kostnadsersättningar skall således tas upp somintäkt, medan avdrag medges för omkostnaderna. Inormalfallet kan antas att ersättningen i sin helhetgått åt till de avsedda omkostnaderna, varföravdrag kan medges med samma belopp somkostnadsersättningen utan att någon närmareutredning i form av kvitton eller liknande behöverlämnas. I sådant fall skall inte heller någonpreliminärskatt betalas på kostnadsersättningen.De nya reglerna innebär således normalt inte någonförsämring för dagbarnvårdarna.Jag är inte beredd att vidta åtgärder för att särskildaregler i detta avseende skall kunna införas för justdagbarnvårdare i familjehem.Anf. 115 ():Herr talman! Jag vill tacka för svaret. Jag hadenaturligtvis blivit betydligt gladare om det hadevarit positivt.I normalfallet skall ersättningen kvittas motkostnader som får dras av, säger statsrådet, och detär ju riktigt. Detta skall då inte ha någon betydelse.Jag vill naturligtvis fråga: Om det inte har någonsom helst betydelse, varför då dra på sig dettaonödiga merarbete som vållar en rad problemgenom att införa krångel i onödan? Det är minförsta fråga.Normalfallen är tydligen få, för jag har från flerafamiljedagbarnvårdare hemma i Västervikskommun fått den reaktionen att de upplever dettasom en klar försämring. De ger exempel på att demot en ersättning på . skall stå förtvå mål mat och dessutom ett mellanmål, leksaker,extra slitage på huset m.m. Det är naturligtvisorimligt. Det går inte ihop.Familjedagbarnvårdarna anser att det är en klarförsämring.Om de ställer upp och upplever att de inte får någonuppmuntran utan ytterligare krångel och slutar,innebär det dessutom att det blir brist pådagbarnvårdare. Man kan få flera som inte ställerupp. Det är till förfång för samhällsutvecklingenoch de egna initiativen över huvud taget.Varför, statsrådet, kan man inte vara beredd attgöra ett undantag och underlätta och främja bådepersonliga initiativ och samhällsnyttig verksamhet?Anf. 116 Statsrådet ():Herr talman! Jag vidhåller att det i de allra flestafall inte innebär någon förändring eller försämringi praktiken för dagbarnvårdarna. Det visar också dereaktioner som jag har mött när jag har haft tillfälleatt framföra de synpunkterna i andra sammanhang.Det innebär inte heller, vilket , ökat krångel. Det finns inga speciellasvårigheter med att genomföra denna ordning,däremot är det ett utflöde av principen omlikformig beskattning att vi gör på det här sättet.Jag menar att det är av stort värde att vi kan ha enså konsekvent syn på olika delar av skattesystemetsom möjligt.Jag vill också påpeka -- vilket jag också gjorde i mittsvar till närnästan exakt samma fråga var uppe i -- attdet står den skattskyldige fritt att visa omkostnaderna har varit högre och på så vis få göraavdrag för detta. Den möjligheten finns fortfarandekvar.Anf. 117 ():Herr talman! För det första måste jag frågastatsrådet hur mycket detta påverkarskattereformens finansiering. Det måste vara denförsta fråga man ställer -- om man skall bibehållakrånglet.För det andra: Får jag tolka statsrådets svar så attdet som sägs om att man skall kunna medge avdragför hela omkostnaden betyder att man inte skallbehöva redovisa allt i form av kvitton ochverifikationer i övrigtdant? Kan man få ett klart ochentydigt svar på det? I så fall har man naturligtvis inågon mån förenklat saken.Jag har lyssnat på debatten tidigare och diskuteratmed . Kan det vara såfruktansvärt viktigt att bita sig fast som enkrubbitare i principer i stället för att kunnaförenkla, vara praktisk och konstruktiv?Anf. 118 Statsrådet ():Herr talman! alternativ innebäringen förenkling. Det finns inget sådant skäl attgöra en förändring.Beloppsmässigt är det här en mycket obetydlig delav den samlade skattereformen. Det kan ju intevara ett ensamt skäl till att man skall överge allaprinciper och införa en mängd särbestämmelser ochundantag. Det finns många små detaljer ireformen, men om vi skulle ha det synsättet skullevi snart ha ett mycket komplicerat och oenhetligtskattesystem med alla problem det medför.Det finns all anledning -- med en krubbitaresenvishet eller på annat sätt -- att hålla fast vid vissaprinciper. Dessa principer attackeras ständigt avAgne och hans partivänner och andrapartier i som på olika sätt försöker rivasönder olika delar av skattereformen. Det gårnaturligtvis i varje enskilt fall att säga att det går braatt göra på ett visst sätt, men om vi inte hade visaten viss ståndaktighet hade det inte blivit någonskattereform.Anf. 119 ():Herr talman! Det påverkar inte finansieringen,säger statsrådet. Jag kan inte förstå varför man skallbita sig fast vid principer. Risken är ju att mycketav det goda i skattereformen går förlorat.Mitt förslag innebär ingen förenkling, sägerstatsrådet vidare. Men det måste väl ändå innebäraen förenkling om man struntar i att beskattakostnadsersättningen? Då slipper man ju allaproblem med redovisning och det faktum att mångaupplever detta som en försämring. Eller ärstatsrådet beredd att medge en redovisning avomkostnaderna inte behöver göras avfamiljedaghemsvårdare?AjourneringKammaren beslöt på förslag av andre vicetalmannen att ajournera frågestunden till kl. 18.00.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 18.00.Överläggningen var härmed avslutad.20 § Svar på fråga 1990/91:258 om miljöbrottAnf. 120 Miljöminister ():Fru talman! har frågat mig omregeringen avser att föreslå förändringar imiljölagstiftningen i syfte att åstadkomma likhetinför lagen. Bakgrunden till frågan är enligtfrågeställaren att ett litet företag dömdes förmiljöbrott under det att åtalet mot ett större företaglades ned.Som säkert vet kan jag intekommentera enskilda fall. Min principiellainställning är emellertid självfallet att alla sombegår miljöbrott skall behandlas lika inför lagen.Storleken på ett företag saknar betydelse.Denna princip om likhet inför lagen utgör ocksåden självklara grunden för lagstiftningen ochtillämpningen. Det finns därför ingen anledning attföreslå några förändringar i miljölagstiftningen ifråga om likhet inför lagen.Den av regeringen tillsatta miljöskyddskommitténskall däremot se över andra miljöstraffrättsligafrågor inkl. frågan om regler för ansvar för juridiskapersoner och deras ställföreträdare. Ett förstabetänkande kommer redan i början av år 1991.Anf. 121 ():Herr talman! Jag ber att få tacka för svaret påfrågan.Jag är naturligtvis medveten om att miljöministerninte kan kommentera ett speciellt konkret fall, ochdet är naturligtvis mer de generella och principiellatankarna bakom detta som är de viktiga. Jag harvalt att exemplifiera min fråga med ett konkret fallsom har aktualitet just , men det är inte förstagången som den här typen av händelse inträffar.Det är heller inte någonting som inträffar bara närett ärende går så långt som till åtal. Det kan ocksåfinnas fall i övrigt i tillämpningen, t.ex. miljö- ochhälsoskyddsnämnders miljötillsyn, där man på detkommunala planet kan uppleva att det görs skillnadmellan olika aktörer, t.ex. beroende på derasbetydelse i kommunen. Detta är naturligtvis enmycket beklämmande tendens.Jag är glad att miljöministern säger att principenmåste vara likhet inför lagen, och jag hadenaturligtvis inte heller väntat mig att få något annatsvar. Jag tror att alla är fullkomligt överens om densaken.Att den här typen av åsikten florerar och att mandå och då kan uppleva att dessa åsikter bekräftasgenom skriverier i massmedia, föder hos människori vårt samhälle en misstro inför samhälletsmiljöpolitik, och jag tror att det är en mycket farligutveckling. Jag undrar därför: att göra någon analys av hurtillämpningen av lagstiftningen har fungerat, ellerhar man kanske redan gjort en sådan? Man skullepå så sätt kunna få dessa misstankar bekräftadeeller dementerade. Och kommer det i betänkandetatt ingå någon analys av hurdan utvecklingenfaktiskt har varit?Anf. 122 Miljöminister ():Herr talman! Låt mig först än en gång stryka underhur viktigt det är att alla behandlas lika, vare sig detär förtroendevalda, domstolar eller myndighetersom fattar beslut. Det är vidare så att det har varitdåligt med tillämpningen i det förflutna, men ärdess bättre en skärpning på väg, och denunderstödjer vi på allt sätt. Vi har bl.a. utbildatpoliser och åklagare för att de skall bli bättre på attsköta den här typen av mål.Det finns sedan en sorts problem som inte ärspecifik för miljömål, utan som också förekommeri fråga om ekonomiska mål och skattemål. Det ärnämligen så att man när det gäller stora företagibland kan råka i tvivel om vem som är ansvarig. Såskall det inte vara; det är alltid ytterst VD ochstyrelsen som är ansvariga. Det kan vara så attdessa delegerar befogenheter till någon annan. Omden delegeringen är oklar, kan det uppståosäkerhet om vem som skall ställas till ansvar. Oftaväljer då åklagaren att åtala både VD och den tillvilken delegationen eventuellt har skett.När det ibland uppstår problem, har det att göramed detta slag av svårigheter. Detta gäller ocksådet aktuella fallet. Det var därför inte av enhändelse som jag i mitt svar nämnde att kommitténskall se över frågor om regler för ansvar förjuridiska personer och deras ställföreträdare.Anf. 123 ():Herr talman! Jag förstår att det var något sådantsom låg bakom svaret. Jag delar uppfattningen attdet naturligtvis inte skall vara möjligt för ett stortföretag att, genom att man är oklar ibeslutsdelegationen eller i sättet att hanteramiljöfrågor, i förlängningen klara sig undansamhällets sanktioner när ett miljöbrott harbegåtts. Jag ser med spänning fram emot detbetänkande som efter vad jag förstår kommer attinnehålla förslag som omöjliggör denhär typen av missförhållanden.Överläggningen var härmed avslutad21 § Svar på fråga 1990/91:261 om tillsynenenligt lagen om kemiska produkterAnf. 124 Miljöminister ():Herr talman! har frågat mig omregeringen tänker göra något för att klara utansvarsfördelningen mellan kommuner ochlänsstyrelser, t.ex. genom att ändra förordningenom kemiska produkter.Lagen och förordningen om kemiska produkter ärrelativt nya, och det tar tid att få resurser ochkompetens för tillsynen helt på plats. Att denregionala och lokala tillsynen inte fungerar fullttillfredsställande beror enligt min mening inte iförsta hand på en oklar ansvarsfördelning mellan delokala och regionala tillsynsorganen, utan snararepå att uppbyggnaden på tillsynsområdetfortfarande pågår.Som stöd till miljö- och hälsoskyddsnämnderna ideras tillsyn av efterlevnaden av lagen om kemiskaprodukter och föreskrifterna till denna, utarbetadekemikalieinspektionen och år1989 en vägledning för den lokala tillsynen. Dennavägledning uppdateras löpande.Kemikalieinspektionen och naturvårdsverketarbetar nu med att utforma ytterligaretillämpningsföreskrifter och allmänna råd som stödtill de lokala och regionala tillsynsorganen.Kemikalieinspektionen arbetar bl.a. med att tafram föreskrifter om marknadsföringen avmiljöfarliga kemiska produkter ochnaturvårdsverket med generella krav ochrestriktioner från miljöskyddssynpunkt motanvändningen av kemiska produkter.Dessutom tillsatte regeringen en utredaresom skall se över uppgifter ochorganisation (Dir.1990:67). En viktig uppgift förutredaren är att analysera hur ansvarsfördelningoch samarbete mellan och inom olika nivåer(centralt, regionalt, lokalt) bör utformas.Utredaren kommer bl.a. att pröva den regionalaorganisationens ändamålsenlighet för ett effektivtarbete i frågor med anknytning till miljö. Iutredarens uppgifter ingår även att analyseranaturvårdsverkets och kemikalieinspektionensansvars- och arbetsfördelning för olikakemikaliefrågor, vidare att analyserasamverkansformer mellan ochkemikalieinspektionen och andra myndigheter somhar uppgifter enligt lagen (1985:426) om kemiskaprodukter. Ett förslag kommer att lämnas redanunder första halvåret 1991.Anf. 125 ():Herr talman! Jag tackar miljöministern för svaret,men tyvärr verkar inte miljöministern så oerhörtoffensiv när det gäller kemikaliefrågorna, trots atthon har sagt att kemikaliefrågorna ärväldigt viktiga miljöfrågor. Jag tycker att lagen omkemiska produkter är en mycket intressant lag,eftersom den utgår från vaggan-till-graven-principen. Den borde enligt min uppfattning därförkunna tillämpas i betydligt större omfattning.Miljöministern säger i sitt svar att huvudproblemetinte är ansvarsfördelningen, utan att uppbyggnadenpå tillsynsområdet fortfarande pågår och att dettaär en ny lag. Men vi har ju trots allt haft enlagstiftning på det här området . Förelagen om kemiska produkter hade vi lagen omhälso- och miljöfarliga varor, som tillkom redan1973. Men givetvis är det också sant att tillsynenstegvis håller på att förbättras.Vi i riksdagsgrupp har skickat ut enenkät om just lagen om kemiska produkter och desstillämpning till 100 miljö- och hälsoskyddsnämnder.Vi tycker nämligen att de här frågorna är mycketviktiga. Där framkom just detta med den bristandeansvarsfördelningen. Man visste inte vadlänsstyrelsen skulle göra och vad kommunen skullegöra, och därför gjorde man inte någonting alls.Man klagade också på informationen från destatliga verken -- den information som ministernhär tog upp i sitt svar. Ofta klagade man dessutompå fel myndighet, eftersom man inte visste vilkamyndigheter som skulle komma med föreskrifteroch råd. I en del kommuner, t.o.m. ganska många,sade man att man aldrig hade tillämpat lagen överhuvud taget.Jag anser att någonting bör göras här. Omregeringen verkligen vill ha så flummigaförordningar som det här är fråga om, tvingasriksdagen i stället att i stor utsträckning lagstifta idetalj, och det kanske inte är bra i alla fall.I förordningen om kemiska produkter står attlänsstyrelsen utövar den närmare tillsynen ochkommunen den omedelbara tillsynen inom varjekommun. Det är ganska svårt att lista ut hur dettaegentligen skall tolkas. Jag skulle vilja se ett snabbtinitiativ från regeringen på detta område.Överläggningen var härmed avslutad.22 § Svar på fråga 1990/91:221 om statliga låntill kommunerAnf. 126 Finansminister ():Herr talman! har frågat mig omGöteborgs och kommuner är de endakommuner som regeringen vill stödja genomgenerösa lån.Jag är medveten om att många kommuner harekonomiska problem. Jag anser emellertid inte attstatliga lån -- vare sig dessa är generösa eller inte --löser problemen. Staten ger i stället stöd på annatsätt, t.ex. genom extra skatteutjämningsbidrag.Vad beträffar kommun så är det riktigt attregeringen inte vidtog någon åtgärd med anledningav kommunens hemställan om lån.Ragunda kommun har emellertid under en långföljd av år fått extra skatteutjämningsbidrag.Bidragen har dessutom ökats kraftigt de två senastebidragsåren. får 4,6 milj.kr.Relaterat till kommunens skatteunderlagmotsvarar detta en utdebitering på ca , vilketär högst i landet.Varken eller får extraskatteutjämningsbidrag. Lånen till ochMalmö får därför betraktas som en extraordinäråtgärd.Anf. 127 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet för svaret påmin fråga.Det som har gjort oss i kommun litetfundersamma, och inte så litet, är dels att vinekades lånet, dels att det inte fanns någonmotivering till beslutet. Det konstateras bara heltsonika att regeringen inte vidtar någon åtgärd medanledning av hemställan. Jag tycker att enmotivering hade varit på sin plats.Ragunda kommun befinner sig i en mycketbesvärlig situation, och det tror jag att statsrådetkänner till, och befolkningsstrukturen ärogynnsam. Vi har väldigt många äldre människor,och skatteunderlaget är svagt. Utdebiteringen förår 1990 var sammanräknat för alla typer av skatterför kommun . Detta skalljämföras med som har . I procent av medelskattekraftenvar den egna skattekraften för ,och . VarkenGöteborg eller betalar någonskatteutjämningsavgift på denlandstingskommunala sidan, eftersom de inte ärmed i landstingskommunalt sammanhang.Av svaret fick jag reda på att lånen till Göteborgoch var en extraordinär åtgärd. Jag tyckernog att vi är i behov av extraordinära åtgärderockså i kommun. Vi skulle behöva de 16milj.kr. som vi anhållit att få som lån, och det stårockså i kommunens framställan, eftersom vibehöver bygga gruppbostäder och vidtamiljöåtgärder osv.Anf. 128 Finansminister ():Herr talman! Jag är medveten om att Ragundakommun har en svår situation. Jag anser också attdetta kommer till uttryck i de belopp som utgår tillkommunen i form av extra skatteutjämningsbidrag.När det gäller motiven för insatserna i Göteborgoch har min företrädare redovisat dem iproposition till . Jag har ingenting atttillägga därutöver. Jag vill bara understryka att jagmed den statsfinansiella situation vi har och kanförutse framöver bedömer det som uteslutet att vikan göra liknande insatser i fortsättningen.Anf. 129 ():Herr talman! Det sist sagda var ett klart och raktbesked. Men det finns faktiskt en sak som jag troratt statsrådet kan hjälpa till med, så att Ragundakommun slapp komma med anhållanden om lån,och det är att skyndsamt se till att denregionalpolitiska utredningens förslag om attvattenkraftsvinsterna skall återgå till dekraftproducerade kommunerna genomförs.Ett halvt öre av de vinster som kraftbolagen görmed hjälp av den el som produceras i Ragundakommun -- vi har nio kraftverk -- skulle ge oss 29,7milj. i tillskott varje år.Vi väntar otåligt på ett sådant förslag frånregeringshåll. Vi är litet ledsna och arga över attdetta förslag inte kom med i regeringensproposition. Det hela begravdes för att återigenutredas. Dessutom anser vi att 5,5 miljarder kronortill storstäderna för extraordinära åtgärder förkollektivtrafik och sådant är generöst.Överläggningen var härmed avslutad.23 § Svar på fråga 1990/91:269 om statliga låntill kommunerna i länAnf. 130 Finansminister ():Herr talman! har med hänvisningtill de statliga lånen tll och Malmökommuner frågat mig om jag är beredd att stödjakommunerna i län genom lån med sammagenerösa villkor.I sak hänvisar jag till det svar som har fått om statliga lån till kommuner. Jagär alltså medveten om att många kommuner harekonomiska problem, men jag anser inte att statligalån löser dessa problem.Som jag svarat ger staten i ställetstöd på annat sätt, och även i län finns detkommuner som tillfälligt eller under en lång följdav år har fått extra skatteutjämningsbidrag. För år1991 har och kommuner fåttbidrag med 1,4 milj. kr. resp. 6,6 milj. kr. Bidragettill var nominellt sett bland dehögsta i landet.Slutligen konstaterar jag återigen att varkenGöteborg eller får extraskatteutjämningsbidrag och att lånen till dessakommuner får betraktas som en extraordinäråtgärd.Anf. 131 ():Herr talman! Jag vill tacka finansministern försvaret.Jag förmenar inte och en sådanhär behandling. Jag har inte tänkt mig att jag rentkonkret skall få några pengar hem till länhär . I så fall kunde finansministern lämnatöver dem när han var på besök i länet.Frågan är ställd som ett exempel på att man kan selitet olika på rättvisepolitik. Den är ställd också föratt det finns anledning att lyfta fram de ekonomiskaproblem som vi har i län. noterar jag attfinansministern säger i svaret att dessa problem intelöses med lån. Jag delar den uppfattningen.