prot · GE0936 · 1990-11-30 00:00:00 — Vår egen statligaskogsvårdsorganisation, , har somjag sade gjort undersökningar. Skogsägarbolagenarbetar med att finna nya metoder.Som jag sade i mitt svar är det viktigt att det snabbtkommer ut information om de nya metoder somarbetas fram av skogsvårdsorganisationer ochskogsägare. Det gäller såväl nya plantsystem somandra forskningsresultat. Man menar t.ex. attplantorna bör stå i plantskolan. Manutvecklar också nya plantsystem. RagnhildPohanka nämnde själv Planta 80, som har tagitsfram, där rotutvecklingen blir bättre. Irådgivningen är man noga med att tala om på vilkamarker det är lämpligt att plantera täckrotsplantor.I dag vet man mer om detta än vad man gjorde på70-talet. Det är självfallet också viktigt att användarätt trädslag till rätt marktyp.Arbetet som bedrivs riktar in sig både påskogsorganisationernas rådgivning tillprivatpersoner och skogsbolagens utbildning avsina egna anställda.Vi är överens om problemet, och det som RagnhildPohanka efterlyser pågår redan.Anf. 48 ():Fru talman! Jag vet att det har pågåttundersökningar, men jag menar att det inte räcker.Problemen kanske inte uppträder på allvar förränefter 10--, och tillväxtförlusten förvärras helatiden. När man vet att det ännu sedanplanterades olämpliga planttyper måste man göraundersökningar på ett mycket tidigare stadium föratt inte förlora dessa år.Ibland dör plantorna snabbt, men jag är ocksåmedveten om att om man har god matsäck med sig,som täckrotsplantorna har, äter man upp den först.Om rötterna inte har snurrat redan tidigare, börjarde göra det i den goda jorden.Hur omfattande är problemet? Man har baraundersökt planttyper som är 10--. Manskulle behöva göra en undersökning på mycketbredare bas.Skogsstyrelsens skogsvårdschef sägeratt man inte vet vad som kommer att hända iframtiden. Man vet inte hur stor omfattningen äroch hur stor den kommer att bli. Det är det jagefterlyser.Jag tycker att det är dålig ekonomi och dåligskogspolitik. Det är skadligt för skogsägare.Privata skogsägare blir särskilt hårt utsatta i dettaläge. Kan de över huvud taget få skadestånd? Dehar inte resurser att klara dessa förluster. StefanBucht säger att det kan bli svårt. Om plantanplanterades för 10--kan man kanske intebevisa att planttypen var felaktig. Men det kommer säkert inskadeståndsanspråk från privata skogsägare ochkanske även från bolagen. Det senare känner jaginte till. Jag tycker att man skall göra enundersökning där man studerar olika ålder, olikajordmån och olika planttyper. Den skulle bli ganskaomfattande. Om den skulle kosta några miljoner,medför den kanske en besparing på miljarder. Satsamiljoner och spara miljarder!Anf. 49 Jordbruksminister ():Fru talman! Vi är överens om problemet, RagnhildPohanka. Visst undersöker man olika ålder. Somjag sade har gjort undersökningarunder åren 1970--1983. Lika viktigt som attfortsätta den typen av undersökningar -- manbedömer säkerligen bättre vilka undersökningarman skall göra än vad vi kan göra här i kammaren --är att man arbetar med att komma bort ifrånproblemet.Jag har just belyst på vilket sättskogsvårdsorganisationen, de privata bolagen ochandra arbetar för att få fram andra plantsystem såatt dessa allvarliga problem skulle kunna försvinna.Anf. 50 ():Fru talman! Jag vet att man håller på att ta framandra plantsystem. Det är viktigt och bra. Detutgör naturligtvis det bästa skyddet för framtiden.Framtiden gäller dock även för de plantor somredan är planterade. Vi är då inte överens omvilken form undersökningen skall ha och hur storomfattningen skall vara.Jag har även talat med personer som har arbetat iskogen. Man börjar då fundera om den fjällnäraskogen på höga höjder, som har dålig tillväxt, ärmest utsatt för rotsnurr. Hälften av de fall därträden inte tillväxer kan bero på detta. I dessaområden finns magra jordar och svårt klimat somgör att problemet accelererar och kanske slår uthela hyggen. Där t.ex. kan man börja.En del människor blundar. De planterar ochstruntar i hur det går. De har jobb eller igen med att göra en omplantering. Det ärlitet kortsiktigt. Man måste ta tag i detta på ettmycket mera heltäckande sätt. Vi är överens omproblemet. Det gäller omfattningen, som jag inteheller känner till, men skulle vilja känna till.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellation 1990/91:90 omreformeringen av den statliga länsförvaltningenAnf. 51 Civilminister ():Fru talman! har ställt följandefrågor till mig:1. Är regeringen beredd att ta konsekvenserna avden rådande situationen och föreslå attreformeringsarbetet av den statligalänsförvaltningen i nuvarande form avbryts?2. Om inte, avser regeringen att genomförareformeringen av den statliga länsförvaltningenhelt i linje med av fattat beslut?3. Vilka åtgärder är regeringen i så fall bereddvidtaga för att intentionerna i beslutet skallfullföljas?4. Är regeringens uppfattning att de nuvarandelänen skall försvinna och ersättas av storregionalastatliga organ på mellannivån mellan stat ochkommuner?5. Är regeringen beredd att överväga förslaget omnedläggning av länsstyrelsernasorganisationsnämnd ()?Svaret på den första frågan är nej. Den beslutadereformen är ett viktigt led i de åtgärder som syftartill att göra ansvarsfördelningen mellan stat,kommuner och landsting tydligare, förbättrasamordningen mellan offentliga verksamheter ochutveckla formerna för en mer mål- ochresultatorienterad styrning av verksamheten.Följdsvaret på den andra frågan är att regeringenavser att genomföra reformeringen av den statligalänsförvaltningen i linje med de riktlinjer somriksdagen slagit fast.Beträffande den tredje frågan vill jag något meringående redovisa vilka åtgärder regeringen vidtarför att intentionerna bakom beslutet skall fågenomslag.Riksdagen behandlar just nu förslag om deändringar i gällande lagstiftning som föranleds avbeslutet om länsstyrelsereformen (prop.1990/91:27). Det fortsatta arbetet med ett stortantal författningsändringar, som behövs för attgenomföra reformen , pågår inomregeringskansliet.En ny länsstyrelseinstruktion skall beslutas inomkort.Resursfrågorna för den nya organisationen beredsnu inom i samband med åretsbudgetarbete.Statskontoret har redovisat sin utredningom den statliga administrationen på fisketsområde. Förslagen bereds nu inomregeringskansliet. En proposition avses bliframlagd till under våren 1991.Som svar på den fjärde frågan vill jag betona att detinte heller är regeringens mening att de nuvarandelänen och den länsbundna statliga förvaltningenskall utraderas och ersättas av storregionala statligaorgan på mellannivå mellan stat och kommun. Ensådan utveckling leder till minskatförtroendemannainflytande, kan leda till ökadsektorisering av den statliga verksamheten ochstrider även i övrigt mot de intentioner som liggerbakom reformarbetet med en samordnadlänsförvaltning. Däremot kan jag se att det påspecifika områden finns behov av länsövergripandesamverkan mellan flera län när det gällerlångsiktiga strukturella frågor. Det gäller t.ex.Mälardalen och sydöstra det gäller den sista frågan är det oklart vad densyftar på -- Länsstyrelsernas organisationsnämndhar en viktig roll i förberedelserna inför reformenoch är på olika sätt engagerad i arbetet. Men LONär självfallet inte undantagen från generellaöverväganden om omställning och bantning av denstatliga administrationen, liksom omstabsmyndigheternas framtida roll.Avslutningsvis vill jag framhålla att de åtgärder somregeringen avser att vidta är grundade påuppfattningen att det reformbeslut som tagits är ettriktigt och viktigt steg för att effektivisera ochdecentralisera statlig verksamhet. Den nyalänsstyrelsen skall vara det centrala statliga organeti länet och på ett mer sammanhållet sätt verka församordning och ett kraftfullt regionalt agerande.Men det innebär givetvis inte att länsstyrelsernasuppgifter är bestämda en gång för alla. Det är intebra om nya låsningar ersätter gamla. Vi befinneross just nu i ett skede som aktualiserar frågor omuppgiftsfördelningen inom en rad politikområden.Det viktiga är att verksamheterna på länsplanetsamordnas inom de nya länsstyrelserna.Agne tar också upp planerna förvägverkets framtida organisation. Regeringen haruppdragit åt att redovisa sinaöverväganden med anledning av betänkandet omfinansiering av vägar och järnvägar (SOU 1990:86).Uppdraget skall i sin helhet redovisas senast den 31december 1990. Jag vill därför inte kommenterafrågan på annat sätt än att peka på att vägverketenligt sina direktiv bör utgå från länsstyrelsernasvidgade uppgifter på kommunikationsområdet iden samordnade länsförvaltningen.Anf. 52 ():Fru talman! Jag ber att få tacka civilministern försvaret. Det var ett omfattande och genomtänktsvar. Jag tror att det var nödvändigt för det fortsattaarbetet ute i länen med reformeringen avlänsstyrelserna.Orsaken till att jag ställde de två första frågorna omatt avbryta reformarbetet är det förvirrade ochovissa läge som råder ute i de olika länen. Det somhänder tyder mer på att regeringen inte haravsikten att fullfölja reformen. Men har jag jufått svaret att den skall fullföljas.Som jag framhåller i min interpellation har ingaklara direktiv om organisationsutformningen givitstill länen. De direktiv som har getts har varitmotstridiga. Jag skulle gärna vilja ha ytterligarebesked från civilministern vilka direktiv som hargått ut till länen. Regeringens handlande har inteheller varit konsekvent i linje med beslutet. Mendet kan civilministern inte ensam lastas för.Förslaget från utbildningsministern omnedläggningen av länsskolnämnderna är ett sådantexempel. Förslaget om att länsexperterna inte harlänen utan en större region som bas bygger ju intepå tanken att samordna inom länen.Budgetdirektiv om nedskärningar uppfattas inteheller ute i länen gå i reformens riktning.Jag skulle egentligen inte ha haft något emot attcivilministern hade gett ett besked om attregeringen är beredd att föreslå attreformen stoppas. Enligt min och centernsuppfattning leder reformen inte till de uppsattamålen som civilministern angav. Den leder inteheller till det som också var avsett, och somcivilministern inte angav, nämligen målet attfördjupa demokratin på länsnivå. Den mesteffektiva lösningen är i stället ett reformarbete sominnebär att landstingen omvandlas till verkligalänsparlament och att länsstyrelserna avskaffas.Först då kan ansvar och demokrati framstå tydligtoch klart. Och effektiviteten ökar genom attonödiga dubbelkommandon försvinner.Nu gav civilministern emellertid inte det svaret, ochhan är beredd att fullfölja reformen enligtriksdagens beslut. Då tror jag att det är heltnödvändigt att regeringen ger klarare ochentydigare direktiv till länen. Jag vill fråga omregeringen är beredd att göra det. Det är alldelesnödvändigt för att reformarbetet inte skall spåra ur.I svaret på den tredje frågan pekar civilministern påen rad centrala åtgärder som har vidtagits. Detfinns inte mycket att kommentera i dettasammanhang. Det är det parallella arbetet ute ilänen som måste gå i fas med arbetet centralt. Detär där som det i första hand brister.På vissa punkter följde beslutet i interegeringens proposition, på grund av attsocialdemokraterna hamnade i minoritet underkammarbehandlingen och tvingades göra upp medmoderaterna och folkpartisterna, bl.a. i frågan ominrättandet av de särskilda förtroendenämndernainom länsstyrelsernas styrelse för vissa uppgifter.Civilministern hade själv föreslagit att minst femsådana nämnder skulle tillsättas för att insynenskulle breddas och för att demokratin skullefördjupas. Jag delade den uppfattningen. Beslutetom det som gäller innebär att länsstyrelsernasjälva avgör om nämnder skall inrättas, och om såsker skall länsstyrelserna själva utse ledamöterna.Det visar sig nu att många länsstyrelser inteplanerar att inrätta några nämnder, och i de fall somdetta planeras är det sällan fråga om mer än en. Detinnebär, som jag ser det, en betydande förskjutningmot ökad centralstyrning, minskad insyn ochförsvagad demokrati på länsnivå. Därför hade jagväntat mig att civilministern, i samband med denproposition om författningsändringarna somriksdagen just nu behandlar, skulle återkommamed förslag som bättre tillgodoser insyn ochdemokrati.Mina funderingar gäller om civilministern ärmedveten om vad som pågår ute i länen i dettasammanhang. Är detta något som ocksåcivilministern är oroad över? I så fall, är han bereddatt vidta några åtgärder för att demokratiarbetetskall gå i rätt riktning?Civilministern pekar i sitt svar på att vi just nubefinner oss i ett skede som aktualiserar frågor omuppgiftsfördelningen inom en rad politikområden.Det är möjligt. Frågan är varför. Civilministernsäger vidare att det är viktigt att verksamheterna pålänsplanet samordnas inom de nya länsstyrelserna.Skall jag tolka det som att regeringspartiet nu ärberett att lägga ner landstingen för att minskadubbelkommandona på länsplanet? Ingår det iregeringens effketivitetssträvanden? I så fall skerdet på demokratins bekostnad.Anf. 53 Civilminister ():Fru talman! Direktiven var motstridiga ochotydliga, säger . Det förnekar jag.De bygger helt på det beslut som fattade,och regeringen har följt det. Ett mycket utförligtarbete har bedrivits, både i en central kommitté ochi en kommitté i varje enskilt län underordförandeskap av landshövdingen.När det gäller skolan vill jag erinra att det förslag som regeringen lade fram omuppföljningsorganisation för skolans områdemotsades av partikamrater iutbildningsutskottet som inte ansåg att detta skulleligga på länsplanet i form av en organisation inomlänsstyrelsen. Det beklagar jag. Jag är informeradom att det också har lett till att man iutbildningsutskottet har återgått till en centralorganisation, sammanhållen på detta område. Mendet råder inte jag över, . Men dethade varit bra om hade haft bättrekontakt med sina egna partikamrater i den frågan.Jag menar att den samordnade länsförvaltningen ärmycket central och viktig när det gäller att se till attvi får en enhetlig statlig politik i hela landet och ivarje region. och jag har judiskuterat det här tidigare. Vi har olika syn på det.Jag menar att man blandar ihop olika ting när manargumenterar för en s.k. länsdemokratisklinjeenligt centermodell. Det är angeläget att man harklart för sig vad som är statliga uppgifter och vadsom är kommunala uppgifter. Det kan inte utanvidare ändras utan att både ansvarsregler och annatöver hela området ändras.I detta sammanhang handlar det om statligauppgifter som ligger i länen. Alternativet till att hadem i länen är ofta att de förs tillbaka till dencentrala organisationen, ofta till . Ochdet är jag motståndare till. Det är alltså inte bra närman inte får stöd för det i olika sammanhang.Agne frågade om jag är oroad över vadsom händer ute i länsstyrelserna när man inteinrättar det antal nämnder som jag föreslog i minproposition till . Jag har att följariksdagens beslut. Enligt detta beslut skulle detvara en fri nämndorganisation i den meningen attlänsstyrelserna själva får bestämma vilka nämndersom skall inrättas. Jag kan se att det skiljer sig åtfrån län till län och att det kanske inte blir såmånga, bl.a. inte en länsskolnämnd, som det vartänkt från början. menar jag att det ocksåär viktigt att man på det här sättet får en flexibilitetmellan de olika länen. Jag ser inte det som baranegativt. Det finns möjlighet för varjelänsstyrelse att ha olika typer av organ, rådgivandeeller andra, som skall ingår i . Detankommer på själv att göra denbedömningen.Det som slutligen tog upp omlandstingen förstår jag inte riktigt. Jag har inte härdiskuterat landstingens roll. Det är väl fråga om varnågonstans den kommunala verksamheten så attsäga skall ligga -- ansvarsfördelningen ochuppgiftsfördelningen mellan landstingen ochprimärkommunerna. Det är i och för sig en viktigfråga, men den har inte med detta att göra.Anf. 54 ():Fru talman! Jag har här i debatten pekat på en radområden, och jag tycker att det är väldigt viktigt pålänsplan över huvud taget att man får klarare ochentydigare besked från regeringens sida. När detgäller skolan har jag den informationen att man ienighet i utbildningsutskottet har fattat ett beslutsom innebär att demokratireformer befrämjas pålänsnivå. Där har medverkat.Även på andra områden förs diskussioner omstorregioner och sådant. Då tror jag att det ärviktigt att det finns en klar vilja från regeringenssida. Eftersom jag sitter i organisationskommittén imin länsstyrelse, vill jag framhåll att vi fortfarandeupplever en viss osäkerhet. Men jag tror att vi harkunnat skingra en del av denna oro genom den härinterpellationsdebatten, vilket jag noterar medtillfredsställelse, eftersom det var ett av syftenamed min interpellation.Vi har naturligtvis olika uppfattning omlänsdemokratimodellen. Det finns ingen anledningatt fördjupa sig i den debatten här och , för dettjänar inget syfte.Jag delar civilministerns uppfattning att mannaturligtvis inte får se på det här arbetet så, attalternativet skulle vara att centralisera uppgifter.Det är inte min avsikt, och jag tror inte heller detbehöver ske. Jag tror att det finns möjligheter attytterligare decentralisera vissa uppgifter. Det gåratt göra oavsett vilken form man väljer pålänsnivån.Jag noterar att civilministern inte är beredd att gevidare direktiv . Jag tror att det hade varit tillfördel.När det gäller inrättande av nämnder tycker jag attdet, om man vill slå vakt om demokratin, vore braom det funnits riktlinjer centralt om att nämnderskall inrättas. Däremot tror jag att det vore bra omdet fanns möjligheter till flexibilitet. Som det nu ärligger allt helt i hand. Det innebär attvissa länsstyrelser kan centralisera makten till sig,om de har den ambitionen, och det är inte bra.Anf. 55 Civilminister ():Fru talman! Det är givetvis så, , attjag har att följa beslut när det gällernämndeorganisation. Där heter det att det ärfrivilligt för den enskilde att inrättaeller att inte inrätta. Jag tror att länsstyrelsernakommer att hitta former för olika typer avinflytande, ibland nämnd och ibland någon annantyp av förtroendemannaorganisation ellerinflytande.Jag skall avslutningsvis säga att sådana härdiskussioner naturligtvis ute i länsstyrelserna ochbland länsstyrelsernas personal kan varaarbetssamma. Jag har följt sådana diskussioner ocharbetet på det här området på mycket nära håll. Jagtycker att man har utfört ett utomordentligt braarbete. När instruktionerna kommer att redovisastror jag att man får klart för sig hur verksamhetenorganisatoriskt är tänkt. Många har sett utkast tillinstruktionerna. Dessutom kommer regeringennaturligtvis att i budgetpropositionen föreslå definansiella grunderna för att den nya länsstyrelsenskall kunna bli en bra och fint arbetande statligorganisation.Anf. 56 ():Herr talman! Det är ju klart att civilministern skallfölja beslut. Även om jag tillhörminoriteten finns det ingen annan uppfattning frånmin sida.Nämnd frågan har varit ett stort diskussionsämnesom fick sin upplösning först efter en remiss ochbehandling i kammaren. Som jag nämnde skiftademajoriteterna genom att ochfolkpartisterna bytte fot. Utgångspunkten ipropositionen var ju att fem nämnder skulleinrättas i varje län, punkt och slut. har vihamnat i det läget att länsstyrelserna själva fårinrätta nämnder, och det kan få till följd att inganämnder inrättas. Jag vill peka på att det kan fåkonsekvenser för insyn och inflytande från länetssida. Civilministern säger att han skall fullföljariksdagens beslut, och det skall han naturligtvisgöra.Vad jag ville påpeka och möjligen tipsa om var attdet finns möjligheter för civilministern attåterkomma till i det här ärendet. Hankunde ha gjort det i den senare propositionen. Hanborde dra slutsatsen av denna debatt att det kanfinnas ett stöd, i varje fall från min sida, att försökabredda den insyn och demokrati som håller påatt snävas in. Det återstår ett arbete inom det egnapartiet att möjligen fördjupa kunskapen i detavseendet. Då skulle man bättre kunna nå syftet attvidga demokratin med reformarbete än vad man nugör.Slutligen vill jag beröra frågan om . Det ärmöjligt att den frågan inte var särskilt tydlig. Somjag ser det har inte tagit på sig den roll somvar avsikten vid reformarbetets genomförande. Detfinns dessutom en organisationskommitté somskulle arbeta med detta. Och jag tycker att det ärett dubbelarbete. Jag tror egentligen inte att detskulle vara någon större förlust om man inriktadetankarna på att effektivisera. Detta kunde vara ettbra tips till regeringen i besparingstider.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på interpellation 1990/91:85 ombostadsproduktionens omfattningAnf. 57 Bostadsminister ():Herr talman! har frågat mig1. om jag är beredd att ta bort restriktionerna förombyggnadsverksamheten för att möta denomedelbara nedgång i nybyggandet av bostädersom enligt nu oundvikligen kommeratt följa samt2. vilka åtgärder i övrigt som regeringen är bereddatt vidta för att bemästra kostnadsutvecklingen iboendet, undvika ryckighet på bostadsmarknadenoch åstadkomma en riktig avvägning mellantillgång och efterfrågan på bostäder i hela landet.Under år 1989 igångsattes byggandet av drygt58 000 nya bostäder. Det är den högsta siffransedan 1974. --varnivån för påbörjandet av byggandet av nyabostäder högre än den redan höga nivån förår 1989. Besluten om lån till nya projekt har ökatmed . Vidare har ansökningarna om lånför nya bostäder -- den allra tidigaste indikatorn påproduktionsviljan -- ökat med mer än 30 %.Uppgången har kommit inte minst under andra ochtredje kvartalen. Den situation som stämmer inte medverkligheten.De åtgärder som regeringen har satt in för attdämpa överhettningen på byggområdet -- främst istorstäderna -- har lett till att kostnadsutvecklingenhar dämpats. Åren 1986--1988 steg kostnaderna förbostadsbyggandet nära snabbare äninflationen. De första tre kvartalen harkostnaderna stigit mindre än inflationen.Begränsningarna för ombyggnadsverksamhetenkommer att tas bort när överhettningen påbyggområdet är borta.I det förslag till ny bostadsfinansiering som nuligger i ingår åtgärder med verkan redanfrån det kommande årsskiftet som direkt sänkerkapitalutgifterna i förhållande till vad som följde avriksdagens beslut om skattereformensfinansiering. Jag tänker i första hand på den merneutrala behandlingen av kapitalkostnader överden s.k. räntebidragstrappan samt av kostnader förreparationer och underhåll.Jag är angelägen om att framhålla vad förslaget omen ny bostadsfinansiering innebär i denna del,eftersom de som har intresse av att motverkareformen lägger ned stor kraft på att inge en heltannan föreställning om omläggningens omedelbarakonsekvenser. Dessa försök att sprida oro kannaturligtvis -- om de lyckas -- i sig få de följder somAgne redan ser som ett oundvikligtfaktum. Jag kan dock inte se annat än att AgneHansson lika litet som jag har intresse av en sådanutveckling.Jag vill slutligen understryka det ansvar somparterna inom bostadsområdet har för att dämpakostnaderna. Några ytterligare ekonomiskastödåtgärder från samhällets sida är inte aktuella.De som beställer och de som producerar måste nuaktivt medverka genom att bygga till sådanakostnader att folk har råd att bo.Anf. 58 ():Herr talman! Jag ber att få tacka bostadsministernför svaret, som emellertid gör mig orolig. Antingenhar bostadsministern inte riktigt uppfattat vad somhåller på att hända på svensk bostadsmarknad ellerockså vägrar han att inse vilka konsekvenser hansegen politik håller på att få, framför allt för deboende men också för samhällsekonomin.Som jag har framhållit i min interpellation håller enhelt ny och unik problembild på att växa fram påbostadsmarknaden. som vi har storbostadsbrist börjar vi få allt fler tomma lägenheter.Boendet har blivit så dyrt att inte alla längre har rådatt bo i de nya dyraste lägenheterna. Det härfenomenet kommer att bli än mer tydligt när nästahyreshöjning inträffar, , somföljd av skattereformens finansiering och denallmänna kostnadsökningen. De pågåendehyresförhandlingarna visar på hyreshöjningar om1 000--.