prot · GE0918 · 1990-11-06 00:00:00 — Alla som harsysslat med rationaliseringsfrågor vet att det tar tidindragningar och besparingar i administrationinnan man får ett positivt utfall i pengar. Statligadministration är därvidlag inget undantag.Däremot går det utomordentligt snabbt attförhindra genomförande av ett beslut som kostarpengar. Även om en del kostnader redan lagts nedpå folkbokföringens förstatligande borde det varalätt att riva upp det beslutet. Vad säger ?Under rubriken effektivare statligförmögenhetsförvaltning saknas försäljning avstatliga företag. Det som nämns är bolagisering ochkrav på högre avkastning på en del håll. Självklartsaknas också avvecklingen av löntagarfonderna. Viföreslår för vår del att statliga företag säljs ut i enomfattning av 4--. Detkan gälla Nordbanken, , Domänföretagen ABoch delar av domänverkets markinnehav etc.Sådana åtgärder skulle ge resurser för storasatsningar på infrastruktur, t.ex.järnvägsutbyggnader och väginvesteringar, tillnytta för konkurrenskraft och regional utveckling.Så till skrivelsens Europauttalande. visionär ett helt, öppet och fritt . Där är EG enviktig del, men Europapolitik måsteinnebära att vi inte utestänger, eller medverkar tillatt utestänga, de ca 400 miljoner människor sombor i från samarbetet iVästeuropa. Därför blir EGs utveckling -- valetmellan breddning av antalet medlemmar ochfördjupning av samarbetet i en begränsadländerkrets -- av stor betydelse. Av olika skäl --demokratiska och inte minst institutionella -- är enkombination av breddning och fördjupning svår atthantera.Det här lilla problemet m.fl. reduceras iregeringens skrivelse till en begäran om ett nyttriksdagsuttalande om Europapolitiken somtydligare och i mer positiva ordalag klargörSveriges ambitioner att bli medlem av Europeiskagemenskapen. En avsikt med denna markering äruppenbarligen att tillfredsställafinansmarknaderna.Förhandlingsplattformen för EES-förhandlingarnagäller inte längre. uttalande om att''medlemskap inte är ett mål för de diskussionermed EG som förestår'' har inte längre aktualitet.Nu handlar det om både ochmedlemskap i som samtidiga mål.Jag har ingen anledning att kritisera regeringensbeskrivning av den positiva utvecklingen i ,tvärtom. Det är naturligtvis en viktig grund förförändringar. Men det borde inte innebära att manslänger all planering över bord. Det vore därför braom regeringen informerade om vad ni vet omESKprocessen och EGs fortsatta utveckling. Niförutser uppenbarligen mer än vad ni beskriver i erkorta fotnot till krispaketet. Prioriterar också nitidpunkten för en svensk medlemsansökan även omdet innebär att vi inte vet vilket EG sökermedlemskap i?För min del ser jag en parallell i den situation sområdde inför det förra riksdagsbeslutet . Dåpublicerades Werner- och Davignon-rapporterna,vilket påverkade bedömning den gången.Jag vill därför fråga: Saknar EGs framtidautveckling relevans , oavsett hur den ser ut,med eller utan militärt samarbete? Eller skall deninte ens påverka medlemskapsansökansutformning?Anf. 4 ():Herr talman! Låt mig först säga att jag anser atttalet om kris är överdrivet, och det främst avpolitiska skäl. Å andra sidan vill vi frånvänsterpartiet deklarera att den ekonomiskautvecklingen naturligtvis inte kan fortsätta som dengör nu med hög inflation och risk för arbetslöshet.Då blir det kris, förr eller senare.Vi menar att inflationen i hög grad är en följd avdevalveringen , den dyrare importen, dendyrare exporten, de höga vinsterna och avlöntagarnas berättigade krav på kompensation.Devalveringen , när densocialdemokratiska regeringen tillträdde, hade --enligt vad man sade -- som syfte att ge svenskaföretag högre vinst. Två saker blev följden. Högrevinst för företagen. Högre priser för löntagarna.Importpriserna steg. Exportindustrin satsade iutlandet och höjde sina priser och vinster samtidigtsom det fanns brist på produktionskapacitet, och dådrevs även hemmapriserna upp än mer. Det leddenaturligtvis till berättigade krav pålönekompensation. De blev nominellt höga -- men iförhållande till behoven ändå snåla. Devalveringenskapade alltså förutsättningar för den inflation vihar i dag.De ekonomiska problem som finns har naturligtvisbåde ekonomiska och politiska orsaker.Exportindustrin fick fördelar av devalveringen,men tog inte möjligheten att skapa nyamarknadsandelar, utan såg i första hand till att höjasina vinster kraftigt. Kort kan sägas att företagenssätt att utnyttja vinsterna, devalveringens fördelarför dem och deras investeringar, inte varit enbartbra, om man uttrycker sig försiktigt.Nu vill en del företag gärna skylla alla ekonomiskaproblem på löntagarna. Det menar jag är att skyllaifrån sig. Lönerna är inte enda problemet, utanockså hur företagen använder sina resurser.Det finns naturligtvis också politiska orsaker tillden ekonomiska situation vi har i dag.Valutaregleringens avveckling har medfört ökadeutlandsinvesteringar, och det har försämratbytesbalansen. Skatteomläggningen har höjtkonsumentpriserna och därmed inflationstalen. Enförsämrad bytesbalans och en stigande inflation harlett till en oro på räntemarknaden. Hela dennautveckling är regeringen i hög grad medskyldig till.Åtstramningspolitiken med de momshöjningar somförekommit har också drabbat de redanekonomiskt svaga grupperna. Hela denna politikhar lett till den inflation vi har . En del av deninflation som skattereformen bidrar till är kansketillfällig. Men den svenska kronan har också utsattsför ett ekonomiskt spel där olika intressenter ochspekulanter köper och säljer och försöker att tjänapengar i ett läge när det enda som finns kvar eftervalutaregleringens avskaffande är räntevapnet.Kronan utsätts för ett odemokratiskt spel avkapitalet och spekulanter. Detta har tvingat framdåliga lösningar såsom räntehöjningar. I dennapolitik hänvisas till marknadens krav. Men denmarknad man talar om är i hög grad odemokratisk.Från en del håll passar man på atthylla kapitalismen -- ett ekonomiskt system sommånga ser som höjden av perfektionism. Vi tror attmånga som gör det kommer att tvingas tillomprövning av sina åsikter.I regeringsdeklarationen , och i en artikelav , aviserades att om intearbetsmarknaden blev lugnare fanns det risk för atträntan skulle stiga. I sista hand finns alltidmöjligheten att via höja räntan, skrevfinansministern. har räntorna höjts, inte i sistahand, utan som första medel och egentligen somenda medel. Det leder fram till frågan: Vem är detsom styr finanspolitik ? Är detregeringen, eller är det olikaspekulanter?Regeringsdeklarationen innehöll ingaförvarningar om att man skulle skära i nödvändigatrygghetssystem. Då aviserade regeringen i ställetatt det var låg inflation och full sysselsättning somvar regeringens mål. Det säger visserligenregeringen även , men skär regeringen i sinaförslag i trygghetssystemen.Regeringens ord om att åtgärda prisökningar ochlöneökningar har resulterat i sämre sjukersättning.Dessutom skall föräldrar få sämre ersättning förvård av sjukt barn. Vi menar att detta -- IngvarCarlsson -- inte har att göra med det problem somni talar om. Det varken underlättar avtalsrörelsen,hjälper konkurrenssituationen eller pressarprisökningarna. Regeringen drar egentligen ut feltand.De som har lägst lön har ofta de sämsta jobben, densämsta arbetsmiljön och sämst hälsa. är det desom skall betala vad valutaspekulationen haråstadkommit genom att få sämre sjukersättning.Det är de svaga som tvingas betala, men någoneffekt på inflation, löner, priser eller bytesbalansblir det knappast av detta. Regeringens paketåtgärdar inte de problem som regeringen självanger att den vill komma åt.Vilket samband finns mellan sjukförsäkringar ochvalutaspekulation? Är det de sjuka somspekulerar? Vilket samband finns mellan vård avsjukt barn och valutaspekulation? Jag anser attregeringen skall försöka klara ut detta. Det är intebara ett pedagogiskt problem utan någontingmycket värre.Regeringen agerar nästan som om den satt i enluftballong. När ballongen börjar sjunka, slängerman ut allt löst. När ballongen stiger och sjunkerigen slänger man ut fler grejor. Sedan återstår baraatt i hast kasta ut varmluftsaggregatet och till sistkastar man ut alla passagerare också. Närregeringen nu lägger fram sitt krispaket, påstår denatt paketet är ett försök att få ballongen att stiga.För att komma till rätta med inflationen krävs attprisutvecklingen stoppas. Därmed kanlöneökningarna hållas på en lägre nominell nivå,men regeringens förslag löser inte problemen.Herr talman! Det finns ju andra partier som ocksåhar synpunkter på det som jag tidigare talade om.I samband med detta paket har herrarna ochWesterberg begått en artikel i . Detär en artikel i vilken det egentligen inte finns enenda ny tanke, inte ett enda nytt förslag, inte en idéoch inte en enda tankegång som har skapats efter1980. På det viset är artikeln ett fattigdomsbevis.Det enda nya, det enda särskilda är att dessa tvåtillsammans satt sina namn under artikeln. Dettamärkliga har hyllats ochbeundrats i vänligt inställda ledarartiklar.Bildt och skriver i sin artikel attbostadssubventionerna måste minskas och att enavreglering av byggsektorn måste ske. Bildt ochWesterberg är ju inte här , men jag utgår ifrånatt och företräder sina partieroch partiledare. Då undrar jag: Hur mycket skallhyrorna öka? Hur mycket skall nyproduktionenkosta? Hur mycket skall ni tillåtamonopolföretagen att ta ut i form av höjda priser?Vad skall ni säga till de ungdomar som sökerbostad? Hur skall ni lösa situationen för deensamstående som har svårt att betala hyranoch som kommer att få det ännu svårare efter denskatteöverenskommelse som regeringen ochfolkpartiet har träffat?I artikeln skriver Bildt och att de villavreglera den sociala sektorn. Hur, frågar vi då,men det svarar de inte på. Men de använder enmassa fina ord. och kan kanskesvara på den frågan i dag.I samma artikel skriver Bildt och ocksåatt det är dags med en ansökan om medlemskap iEG. ''Flåsigt'', sade om detta.Regeringens nya linje i denna skrivelse är enavsiktsförklaring som skall göra EG-närmande tydligare. Jag tycker att detta också ärflåsigt. Anpassningen till EG går vidare. Jag seregentligen nedskärningarna av sjukförsäkringensom ett resultat av regeringens nya linje.Jag vill också passa på att fråga statsministern omtankarna med den nya jordförvärvslagen. Är dennaockså en anpassning till EG? Den aviseradejordförvärvslagen kommer eventuellt att göra detlättare att köpa jordbruksfastigheter och användadem för annat än näringsändamål.Två mål är centrala för vårt partis politik. Det är fullsysselsättning och låg inflation, eftersom dettaskapar möjligheter för en rättvis fördelningspolitik.För att skapa arbete åt alla krävs bra arbetsmiljöer.Det behövs en utbyggd barnomsorg. För att på siktskapa arbeten med vettigt innehåll måste ocksådemokratin i arbetslivet utvecklas.Förutsättningarna för låga nominella löneökningarär pris- och hyresstopp och en prispress sominnebär stöd åt konkurrens, både inombyggsektorn och inte minst inomlivsmedelssektorn.Jag vill också i detta sammanhang passa på att sägaatt jag tycker att det är rimligt att första och tredjeAP-fonderna får möjlighet att placera sina medel iaktier. Det är visserligen inte mycket till socialism --som somliga partier säger -- men det är ett steg i rättriktning.För att komma ur den kris som vi kanske är på vägin i -- vi är i vart fall på väg att hamna i ett läge dådet finns risk för ökad arbetslöshet och ökadinflation -- krävs flera olika åtgärder. Därför menarvi att det är nödvändigt att hålla nere priserna ochde rekordhöga hyreshöjningarna som delvis berorpå skatteöverenskommelsen mellan regeringen ochfolkpartiet. De lågavlönade måste i dennaavtalsrörelse garanteras vissa förutsättningar, så attde inte blir förlorare på kapitalets bekostnad. Detär inte låglönegrupperna, de sjuka, ensamståendeföräldrar som orsakat valutaspekulation.Vi undrar också om det inte vore rimligt att skjutaupp den skatteöverenskommelse som har träffatsmed för att gå igenom den och göra denmer rättvis och rättfärdig, så att den inte enbartgynnar höginkomsttagarna.Anf. 5 ():Herr talman! fick jag frågan: Hur ärdet egentligen med krisen? Jag valde att svara attden här krisen är inte den som socialdemokraternapresenterar. Den krisen finns inte. Men varför allaräntehöjningar? Jo, därför att det är enförtroendekris för regeringen. Marknaden tror intepå regeringen. Vem är då marknaden? Jo, tillmarknadens prästerskap hör , ,, och allt vad de nu heter.Marknaden har flyttat pengar från . Därförmåste räntan höjas och anslutas till EG.Marknadens spelutrymme har emellertid drastisktökats bl.a. genom avreglering avkapitalrörelserna. Då kunde det låta så här: Påmåndag kl. 9.30 får vi besked från marknaden. Såsade en ödesdiger radioröst som gick. Detär alltså marknaden och inte riksdag somger besked. Vart tog egentligen demokratin vägen?Nu skall ju dessutom utländska intressen få köpaupp . Regeringen planerar enligt skrivelsenen förändring av jordförvärvslagen och även delagar som begränsar utländska medborgares rätt attköpa både svensk mark och svenska företag, eftervad jag har hört. Vart är vi på väg?LO-tidningen skriver: ''Vad vi bevittnar är deliberala ekonomernas och den avreglerade valuta-och finansmarknadens aktörers seger överpolitikens verkningskraft.'' Det är alltså inte längreriksdagen som bestämmer.Den aktuella krisen handlar i stället i första handom överkonsumtion och svikna förväntningar.Krisen är både ekonomisk och ekologisk, menåtstramningsförslag när det gäller den ekologiskakrisen saknas helt.Regeringens enda ''miljöförslag'' i skrivelsen är ettförslag som kommer att öka miljöföroreningarna,nämligen en prutning på den regionalajärnvägstrafiken. I stället borde man ha föreslagitytterligare satsningar på den miljövänliga trafikenoch att momsen tas bort på kollektivtrafiken.Löftet att bli ett miljöparti blev ännu ett av desvikna vallöftena.Den mest anmärkningsvärda punkten i dennaskrivelse är EG-anslutningen ochförfattningsöversynen. Bägge berör i grundendemokratin i . säger attregeringens viktigaste uppgift är att regera.Förvisso, men vill han ansluta tillEG, så att och riksdag mistermånga möjligheter att självständigt styra landet.Sverige kommer alltså ännu mera änhittills att styras av Brysselbyråkratin och anonymakrafter på kapitalmarknaden. Då får IngvarCarlsson ännu mindre att regera över. I Danmarkblev det kvar av de danska lagarna ochregelverken för den danska att bestämmaöver. Resterande bestämmer EG över.De borgerliga partierna och socialdemokratinförenas i allt väsentligt av en materialistisktillväxtpolitik. Den tillåter existensen av enstormrik överklass, och den ''röda''nomenklaturans främsta mål är att få sammamateriella nivå som kapitalisterna. Men de hotas avde gröna och andra politiska rörelser.De grå partierna kan bibehålla sitt maktmonopolbara om det ser ut som om de bekämpar varandra.Deras önskemodell är den amerikanska modellenmed två partier med samma program, vilka somgenom formell konkurrens skapar en illusion avdemokrati. Valdeltagandet i är oftast under50 % och nya partier har nästan ingen chans.Sverige är utsatt för en smygande ''statskupp'' iflera steg.Det grå partiernas mål är:att genom EG binda i entillväxtmaterialistisk utveckling och,att genom nytt valsystem radera ut alla småpartieroch tvinga fram ett tvåpartisystem.Men detta går inte att genomföra utankrisstämning.Därför flyttar kapitalet målmedvetet utomlands.Därför underlättar socialdemokratin utvecklingengenom att avveckla alla effektiva styrmedel.Därför hamnar landet i ett ostyrbart mellanläge --extremberoende av världsmarknaden och EG.Därför förstärker regeringskris och krispaketintrycket av att det går exempellöst dåligt förSverige, trots att vi har högre BNP per capita ännågot annat , möjligen med undantag avDanmark som ligger på samma nivå -- allt enligtOECD-statistik.Därför skyller regeringen framför allt på fyra sakeri sitt krismeddelande:1. ''Oklarheter'' om EG,2. för stor offentlig sektor,3. ''oklar'' energipolitik och4. ett valsystem som förvårar ''handlingskraftigaregeringar''.Men B & W -- Bildt och -- skyller på istort sett samma saker!Därför är skillnaderna mellan regeringen ochmoderaterna och marginella. Dethandlar om en strid mellan partier som villdetsamma, men som inte kan samarbeta öppet,eftersom det skulle krossa illusionen av vänster--höger-kampen och öppna vägen för nya, grönaalternativ.Begrep inte regeringen när den framkallade 80-talets exempellösa företagsvinster, att även dessavinster skulle kräva avkastning på samma sätt somdet ursprungliga kapitalet? Eftersom den svenskamarknaden i hög grad är monopoliserad av storaföretag, var det naturligt för kapitalanhopningenatt söka sig utomlands. I det läget avskaffaderegeringen valutaregleringen. Svenskarna blev demest aggressiva uppköparna av företag ochfastigheter ute i . Man kan väl säga attSverige på kort sikt har förköpt sig. Sverigesekonomi kan inte vara särskilt sjuk när den hargenererat sådana övervinster.I maktutredningens huvudrapport sägs att när detsvenska kapitalmarknaden är fullständigtintegrerad med den internationellakapitalmarknaden, kommer avvikelser i form avt.ex. miljökrav, skatter, arbetsvillkor och tekniskastandarder att vara omöjliga. På det här sättet blevavskaffandet av valutaregleringen det första stegetmot en EG-anslutning. EG-anslutningen blevockså ett sätt att få igenom en gammal traditionellhögerpolitik. På det sättet måste vi anpassa oss tillEGs arbetslöshet, skattetryck, offentliga sektor ochfamiljestruktur, vare sig vi vill eller inte.Familjestrukturen bygger på att vården av barn ochgamla huvudsakligen görs av obetalda kvinnor ihemmen. Arbetaren slipper därmed betala denskatt som i betalar bl.a. barn- ochäldreomsorgen. I stället får han i motsvarande gradstörre försörjningsbörda och hustrun blir dessutomekonomiskt beroende av mannen. Är det dit vi villnå?I det här sammanhanget är det viktigt att kommaihåg att storföretagarna och kapitalisterna är totaltointresserade av demokrati. De är fostrade i ettauktoritärt system. Varje aktiebolag är ettauktoritärt system där huvudägaren tillsätterstyrelse, styrelsen tillsätter VD och VD tillsättersina medarbetare. Vad man däremot har erfarenhetav i företagen är maktstrider, intriger ochlobbymetoder. Den erfarenheten kan man få godanvändning av inom EG. Att storföretagen längtarefter EG är lättförklarligt: ofta låga löner och lågasociala avgifter, svagt fack, hög arbetslöshet ochlåga miljökrav.Kommer det att bli så att vi får ett framtida EG, enförbundsstat med ett parlament med 500ledamöter, dit får sända 15 och där senatenhar två medlemmar från varje land? Det blir 17representanter från . Det är riktigt i formelldemokratisk mening, men det är dödsstöten för enverklig demokrati. Skulle sedan enmansvalkretsarinföras, skulle dödsstöten bli fullständig.Just nu bevittnar vi den socialdemokratiskamodellens dödsryckningar. Det vi nu ser är slutet påen saga. Det är slutet på sagan om den svenskamodellen med en skattefinansierad offentligvälfärd, som skulle skänka alla trygghet, socialservice, rättvisa och jämlikhet. Det var förvisso envacker saga, inte utan förtjänster. Men densocialdemokratiska sagan bygger tyvärr -- som deflesta sagor -- på en dröm som inte går att uppfylla:drömmen om en evig tillväxt. Den är omöjlig.På det här sättet bygger den socialdemokratiskamodellen på ett sorts moment 22. Man säger vill förbättra miljön. Men för att klara denvälfärdsmodell man själv har byggt upp måstemateriell produktion och konsumtion hela tidenöka. Det leder till ökat resursslöseri ochmiljöförstöring, hur mycket man än försöker medtekniska reningsåtgärder.En regering som bygger på Bildts och Westerbergsomtalade sexpunktsprogram i har heller intevårt stöd, eftersom den är minst likamiljöförstörande.Som vi ser det borde det finnas underlag för etttredje alternativ: det gröna alternativet som står påtvå ben.1. En realistisk syn på vilken utveckling av våragrundläggande materiella villkor som är möjlig.Detta i en värld som brottas med allt ofantligareresurs- och miljöproblem.2. En ny modell för hur vi skall kunna klara vårsociala välfärd utan att bygga den på drömmen omen ständig tillväxt.Centern, , har börjat komma medoklara ståndpunkter. Ni i fick inte vara medBildt och ,. Ni förhandlar omkärnkraften och ni framför oklara ståndpunkter iEG-frågan. Kan vi , lita på ?Är beredd att samregera medmoderater och folkpartister och offra avvecklingenav kärnkraften med början 1995/96 och miljön samtacceptera en EG-anslutning? Det är mycketintressanta frågor som vi måste ha besked i.Är beredd att bli statsminister i engrön regeringen?Det är i sanning ett märkligt sätt att lansera en EG-anslutning i en skrivelse om den ekonomiskapolitiken. Men visst vore det naturligt om svenskafolket fick säga sin mening i en folkomröstning påsamma sätt som skett i många andra nya EG-länderföre anslutningen.Statsministern får sällan tillräckligt med tid för attsvara på oppositionens frågor. Vi har ett antalfrågor från . I denna remissdebatt finnsytterligare ett antal talare anmälda frånmiljöpartiet, och de vill ställa frågor. Jag hoppas attstatsministern utnyttjar tillfället nu när han har tidatt svara på de frågor som kommer efter denhuvudsakliga debatten. Jag har dock tre frågordirekt.Är beredd att medverka till att detsvenska folket får säga sin mening i enfolkomröstning i EG-frågan?Ingvar , planerar regeringen verkligen attta bort de begränsningar som finns för utländskamedborgares köp av mark och företag i ochnär kommer dessa förslag? Kommer även juridiskapersoner att få köpa jordbruksfastigheter?För övrigt, , hur är det med en nyförfattningsberedning? Är det ett sätt att få ettreformerat valsystem som utestänger små partieroch banar väg för tvåpartisystem?Anf. 6 Statsminister ():Herr talman! var osäker beträffandesyftet med denna debatt. Får jag då, herr talman,påminna om att när regeringen redovisadeinnehållet i den skrivelse som senare skulleöverlämnas till mötte detta politiskainnehåll en mycket hård kritik från herrarWesterberg och Bildt. Man sade att det förslag vipresenterade inte var tillräckligt långtgående. CarlBildt hade även formella invändningar. Även omhan mumlade innebar det ändå ett hot från hanssida om att förslaget borde granskas avkonstitutionsutskottet.Inte nog med detta. var läget så allvarligt attmoderaterna och folkpartisterna måste samla sigtill ett eget regeringsalternativ -- visserligen bara iform av en artikel, men ändå. Man gick för förstagången på mycket mycket länge tillsammans i ensorts konstellation eller axel. För attregeringsalternativet skulle bli trovärdigt fick intecentern vara med. Uteslutningen av centerngjordes dessutom under ganska förolämpandeformer.På de borgerliga ledarsidorna har det här initiativetfrån och hyllatsentusiastiskt. Man har sagt att nu har verkligentrovärdighet skapats kring den borgerliga politiken.Även på nyhetssidor, i radio och i TV har det härfått stort utrymme.Mot denna bakgrund kunde vi här iriksdagen ha en fört av de mest intressantadebatterna på . Jag har sett fram emot detta,eftersom vi äntligen har fått en tydlig motståndaresom vi skulle kunna debattera med för att få se ettalternativ. Då inträffar det häpnadsväckande attvarken eller infinnersig till dagens debatt. Båda väljer att göra någotannat. För mig är det oförklarligt, men det kannaturligtvis finnas förklaringar.En förklaring kan vara att regeringens förslag så härlångt har visat sig vara mycket verkningsfullare änvad många dysterkvistar räknade med. Dit höruppenbarligen fortfarande , varsinlägg nästan andas en förhoppning om att det skallgå illa för svensk ekonomi. En annan förklaring kanvara att och alternativinte är något annat än en snabbt hopskriven artikeloch inte tål en konfrontation med verkligheten.Har ni, kammarledamöter, tänkt på att LarsTobisson och , när de står införSveriges riksdag och har chansenatt redovisa och debattera sitt gemensammaalternativ, praktiskt taget inte har ett ord att sägaom det? Det var väl inte bara tänkt som ettmassmedialt jippo?