prot · GE0925 · 1990-11-15 00:00:00 — Det är en investeringskostnad påungefär 200 milj.kr.Jag förutsätter att PLM i den framtidaglashanteringen, och det tror jag också att vilagstiftningsvägen kan genomdriva, måste återtasitt returglas vid produktionen i Limmared.Anf. 10 ():Fru talman! Ett bekymmer som kanske ligger liteti utkanten av denna fråga är att PLM praktiskt tagethar monopol här i landet och tillsammans medbryggerinäring och handeln bildar något som kankallas för en järntriangel. Det behövs rätt kraftigaåtgärder från statsmakternas sida för att hålla emotnär en sådan järntriangel sätts i funktion.Man skulle kunna tro att det innebär ettoöverstigligt tekniskt problem att få fram den ''nya''eller 1979 beställda bättre returflaskan. Nuskyller man på buller och andra problem, men jagskyller för min del huvudsakligen på ovilja.Tillverkarna vill ha engångsförpackningar. Man harfått släpa detta monopol i håret för att tvinga dematt få fram denna flaska, och jag hälsar medtillfredsställelse att regeringen hjälper till meddetta.När det sedan gäller energianalyser är dessa i ochför sig välbekanta. De kommer ju alltid ifrånförpackningsindustrin och är kanske i någon månsnedvridna. Men det är ju fråga om vilka råvarorsom skall användas. Jag påpekade attaluminium är en ändlig råvara som bör ersättas meden annan råvara som vi har praktiskt taget oändligtillgång till, nämligen sand. Likadant är detnaturligtvis med plasten till . Det är förmig en obegriplighet att man skall fortsätta attanvända en plastflaska även om den är avåtervinningstyp.Sedan pekade på andraförpackningsproblem. Det förminskar naturligtvisinte aktualiteten av de problem vi talat om här , men givetvis skall vi syssla också med dessa.Jag nämnde att en eurostandard när det gäller allaslags förpackningar vore i högsta grad önskvärd.Det må vara barnmatsburkar, saftflaskor, ellersystemflaskor. Givetvis skall hela områdetattackeras.Anf. 11 Miljöminister ():Fru talman! Jag vill bara först bekräfta HåkanStrömbergs uppgift om när nybyggnad skedde iHammar och vilken karaktär den hade.Det är ett faktum att det i flera steg har skett enneddragning inom den svenska glasindustrin. Förstlades glasbruket i ner , ochsedan skedde en viss neddragning . År 1985gick man igenom hela strukturen. Det var då manfattade beslutet att skulle bevaras påsikt, men att man skulle upprätthålla driften iHammar . Det bedömdes dåatt den ena ugnen skulle kunna användas till år 1991och den andra ugnen . En upprätthållendrift fram är beroende av om man får igång produktionen av den nya lättare glasflaskan,och självfallet arbetar regeringen för att så skallske.Det är viktigt att den arbetsgrupp som nuhar bildats för att skapa alternativ sysselsättning påsikt gör sitt bästa. Jag tror att också Karl-ErikPersson håller med om detta. Jag har besöktAskersund och och talatmed såväl fackliga och kommunala representantersom företaget om dessa problem.När det gäller återvinningsanläggningen baserar sigmin uppgift på de besked vi fick från företaget såsent som . Jag tycker att det kan varariktigt att ta till kammarens protokoll att företagetfaktiskt har sagt detta till regeringen vid deöverläggningar vi hade.Sedan frågade också om interiksdagen redan hade fattat beslut. hargodkänt avfallshanteringsprogrammet, därregeringen också aviserade att man senare skulleåterkomma med en lagstiftning i ärendet -- och detär det som vi gör . Lagförslaget innehåller intebara förslag om förbud mot engångs-PET-flaskanfr.o.m. utan också förslag om enreglering av villkoren för att man skall få användaretur-PET-flaskan.Det står i lagförslaget att för försäljning avåteranvändbara PET-flaskor krävs tillstånd avregeringen. Tillstånd får lämnas endast omförpackningen ingår i ett fungerande retursystem.Man skall då kunna visa att ett sådant system hartillräckligt hög återlämningsgrad och är förenatmed pantsystem och en rad andra förutsättningarför att det skall fungera. Det står särskilt att detskall finnas en möjlighet att återkalla tillståndet omman inte lever upp till dessa villkor. Det innebär attvi faktiskt har skaffat oss en möjlighet, som vitidigare inte har haft, att se till att det här systemetfungerar på ett sätt som motsvarar de kravregeringen och ställer påförpackningarna.Avslutningsvis kan jag bara försäkra att vi avser attnu hantera andra delar av förpackningsområdetmed minst samma omsorg som vi har lagt ned på attförsöka få till stånd ett bättre system pådryckesförpackningssidan än vad vi har haft hittills.Anf. 12 ():Fru talman! Jag får tacka för det merkompletterande svaret. Jag förstår att man inte kangöra interpellationssvar hur långa som helst; tidenär begränsad.Den lättare flaskan skall vara kvar, sägermiljöministern. Det hoppas jag verkligen, för enlättare dryckesflaska är någonting somkonsumenterna har frågat efter under en längre tid.Jag tror att det ökar glasets möjlighet att vara kvarpå ett helt annat sätt. Ur konkurrenssynpunktskulle denna flaska också vara bättre än PET-flaskan.Miljöministern säger att krossglaset skall finnaskvar och att man kan använda det fortsättningsvis iHammars glasbruk. Det är ju en mycket positivuppgift, om detta nu kan förverkligas. De härsignalerna måste ju gå fram till kommunerna. Närdet har blivit känt att man tänker lägga nedHammars glasbruk, har kommunerna direkt frågatsig: Vad händer med det vi har gjort för att försökasamla in krossglas i olika igloon? Är det bortkastadtid? Skall vi inte fortsätta denna verksamhet?Dessa signaler har faktiskt inte gått ut. Det ärmycket viktigt att det blir känt att krossglaset skallvara kvar, så att man kan satsa på detfortsättningsvis ute i kommunerna. Jag tror att manär orolig i många kommuner. Det är alltså viktigtatt dessa signaler verkligen går ut, framför allt tillkommer i närheten av glasbruk.Sören talar om energi. Ena gången är dettillverkningen som är mindre än vid jämbördigaindustrier. När inte det passar, använder mantransporterna som argument -- att glas är så tungt.Det stämmer inte överens. Man måste nog se på ettannat sätt när det gäller energin och transporterna.Det finns ju också möjligheter att transportera medolika system. Man kan kanske på det sättet ta igenvad man förlorar vid ett tillfälle.Sedan tycker jag faktiskt att det är ett mycket dåligtargument när man börjar tala om att allting som vihar ifråga om förpackning skall hamna ute inaturen. Har man uppfattningen att all förpackningskall kastas i naturen och att människor skall gå ochplocka upp detta? Vi måste ju åtminstone härifrånpropagera för att förpackningar icke skall slängas inaturen. Det är ju bättre med ett system därförpackningarna kan återanvändas. Vi måste välockså vara med och bidra till att man får enmedvetenhet. Jag tycker att folk är ganskamedvetna om att man inte skall slängaförpackningar -- även om det sedan finns några somslarvar. Jag tycker alltså inte att det är bra att manstår här och säger att allt skall hamna i naturen -- dåär det en halv katastrof. Det är inte en riktig väg attgå.Förste vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inteägde rätt till ytterligare inlägg.Anf. 13 Miljöminister ():Fru talman! Jag vill kort säga till nyttan med sådana här debatter är självfallet kan ge besked till olika aktörer ochintressenter, t.ex. kommunerna. Och har vigjort det tillsammans här i dag.Överläggningen var härmed avslutad.3 § Svar på interpellation 1990/91:61 omeffekterna av TjernobylolyckanAnf. 14 Miljöminister ():Fru talman! har frågatindustriministern om regeringen kommer att tainitiativ till en seriös analys av effekterna avkärnkraftsolyckan i Tjernobyl samt vad regeringenavser göra för att hjälpa de drabbade barnen runtTjernobyl.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jagsom skall svara på interpellationen.Jag kan först konstatera att vi ännu, fyra och etthalvt år efter katastrofen i Tjernobyl, sannolikt intesett de fulla effekterna av olyckan -- varken iSovjetunionen, i eller i övriga drabbadeländer. Detta faktum understryker det oerhörda ikonsekvenserna av en stor kärnkraftsolycka ochsvårigheterna att utvärdera och nå klarhet om alladess effekter.Frågor om konsekvenser iSverige och internationellt har vid flera tillfällenbehandlats i kammaren. Jag skall här kortsammanfatta vilka beslut som fattats och vilkaåtgärder som vidtagits och planerats med anledningav olyckan.Riksdagen beslutade tidigt (prop. 1986/87:18,NU12, rskr. 97) om omedelbara åtgärder för att ökaberedskapen och mildra olyckans konsekvenser ivårt land och för att öka det internationellainformationsutbytet och samarbetet inomkärnsäkerhetsområdet. Som underlag låg bl.a.rapporten (DsI 1986:11) Efter Tjernobyl, somutarbetades av energirådets expertgrupp förkärnsäkerhet och miljö.I regeringens skrivelse (1987/88:96) till riksdagenredovisades en uppföljning av vissa åtgärder m.m.som genomförts och som initierats efterTjernobylolyckan. Jag vill understryka att flera avde forsknings- och provtagningsprojekt som därpresenterades fortfarande pågår.Utredningen (Fö 1987:01) omkärnkraftsberedskapen lämnade sitt betänkande(SOU 1989:86) . Utredningens förslaghar remissbehandlats och bereds för närvarandeinom regeringskansliet.I det internationella samarbetet påkärnsäkerhetsområdet har konsekventdrivit kravet på ökad säkerhet i befintligaanläggningar och ett ökat informationsutbyte omsäkerhetsrelaterade händelser. Dessa krav drivs avSverige främst inom det internationellaatomenergiorganet, , liksom inom OECDskärnenergiorgan, , och tillsammans med denordiska länderna i FNs ekonomiska och socialaråd, Ecosoc, och i FNs generalförsamling.Därutöver har träffat ett antal bilateralaregerings- och myndighetsavtal på kärnsäkerhets-och strålskyddsområdet för att ha bättreinformation om andra länders anläggningar och föratt säkra omedelbar information vid en olycka.I det internationella arbetet ingår också attytterligare stärka det civilrättsliga ansvaret vid enkärnenergiolycka. Frågor kring internationellsamordning och förstärkning av civilrättsliga ochäven folkrättsliga ansvarsprinciper drivs förnärvarande med hög prioritet inom . I dettaarbete utgår man från anläggningsinnehavarensprimära ansvar.Det arbete som redan har gjorts och de programsom fortfarande pågår med anknytning tillTjernobylolyckan ingår självfallet som underlag iregeringens utformning av det framtidaenergisystemet. Jag kan inte hålla med AnnikaÅhnberg om att det skulle saknas en seriös analysav olyckans effekter. Tvärtom tycker jag att deinitiativ som tidigt togs för att i detalj utredahändelserna i Tjernobyl och följa upp deraseffekter visar på det allvar regeringen tillmäter detinträffade.En fullständig bild av olyckans samlade effekter äremellertid inte möjlig att nå utan ett brettinternationellt samarbete inkluderande en direktsamverkan med myndigheterna i stöder därför aktivt det internationellaprojekt som har inletts med syfte att genomföra enheltäckande bedömning av de radiologiskaföljderna av i de drabbadesovjetrepublikerna. Projektet genomförs av IAEAi samarbete med EG, FNs livsmedels- ochjordbruksorgan, FAO, , , samtvärldshälsoorganisationen, WHO. Till projektethar knutits en rådgivande kommitté bestående avett hundratal internationella experter, bl.a. frånSverige, representerande en bred vetenskapligkompetens.Projektet beräknas presentera en slutlig rapportom läget i de undersökta områdena inom dennärmaste månaden. Med denna rapport somunderlag kommer en bredare analys att göras iIAEAs regi. Rapporten skall också ligga till grundför en bedömning inom FN-systemet av fortsattainternationella insatser för att mildra effekterna avTjernobylolyckan på människor och miljö i dedrabbade områdena. En resolution i dennariktning, där stått som medförslagsställare,har redan antagits inom Ecosoc.En motsvarande resolution utarbetas förnärvarande inom generalförsamlingens andrautskott och förväntas antas under nu pågåendesession.I FN-resolutionerna har barnens situation i dedrabbade områdena särskilt uppmärksammats.Anf. 15 ():Fru talman! Jag ber att få tacka för svaret på mininterpellation. Jag vill inledningsvis ytterligarebetona det som ministern sade i sitt svar, nämligenatt vi inte har sett de fulla effekterna av olyckan iTjernobyl. Det är inte heller möjligt för oss attinom överskådlig framtid se de totala effekterna.Jag vill också instämma i det som ministern sade,att detta understryker det oerhörda ikonsekvenserna av en kärnkraftsolycka. Det bordefå alla dem som är anhängare av kärnkraft att nogatänka över sitt ställningstagande.När vi diskuterar de tänkbara effekterna avkärnkraft och kärnkraftsolyckor är det alldeles förofta sannolikheten för en olycka som diskuteras.Men vi borde i mycket högre grad diskuterakonsekvenserna av en olycka.Kärnkraftsolyckan i Tjernobyl inträffade . Jagtror att vi alla egentligen vill glömma den. Det är enhelt naturligt mänsklig flyktreaktion införnågonting som man upplever som ett övermäktigthot. Om kärnkraften finns omkring oss och om viinte kan bli av med den, låt oss då åtminstone intetänka på de fruktansvärda konsekvenser den har --sådan är attityden. Jag tycker dock att vi måsteställa oss frågan: Har vi rätt att inta den attitydentill kärnkraften och kärnkraftsolyckor? Svaretmåste uppenbarligen vara nej. Vi har inte rätt avflera skäl, bl.a. för att det lever människor varavmånga barn i dessa områden som har drabbats avkonsekvenserna av en olycka. De är i stort behovav omvärldens hjälp för att över huvud taget kunnaleva ett något så när drägligt liv framöver. Vi harinte heller rätt att förtränga kärnkraften och dessrisker med tanke på att dessa får effekter så långt ini framtiden. Slutligen är kärnkraften inte ettövermäktigt hot. Kärnkraft är ingennaturnödvändighet, utan ett av människan skapatenergisystem och därför möjligt att också ta bort.Ministern sade i sitt svar att det har gjorts mångaundersökningar. Det är riktigt. Det finns mångatjocka luntor som i mycket hög grad tar upp vadsom hände, hur olyckan gick till och tekniska fakta.Dessa undersökningar har lett till att säkerhetenhar förbättrats genom filteranläggningarna vid bl.a.de svenska kärnkraftverken, vilket naturligtvis ärmycket bra. Men jag efterlyser enhelhetsbedömning i min interpellation, sominbegriper både ekonomiska fakta och en annanmer samlad bedömning. Det är naturligtvis svårt attbedöma de ekonomiska konsekvenserna. inte vad rubeln är värd och hur den skalljämföras med andra valutor, men dessa problem ärtrots allt inte oöverstigliga. Även om vi inte nu --eller aldrig -- kan skapa oss en helhetsbild, är detändå viktigt att det görs en samlad bedömning påbasis av de kunskaper som finns. Sedan kan dennasamlade bedömning kompletteras.Miljöministern sade också att har varitdrivande när det gäller kraven på ökad säkerhet ochinternationellt informationsutbyte. Det är mycketbra, men jag undrar litet grand om den svenskaattityden också innebär att man när det gällerreaktorer av samma typ som den i Tjernobyl --Ignalina-reaktorerna, som ju ligger väldigt näraSverige -- från svensk sida ställer krav på att ävendessa reaktorer skall stängas.Jag för min del känner en viss tveksamhet inför attdet är , den , som skall ha ansvaretför den slutliga undersökningen omkonsekvenserna av . Det bordekanske vara ett organ som hade en mindre positivgrundinställning till den fredliga användningen avkärnkraft som hade ansvaret.När man sysslar med parlamentariskt arbete är detganska vanligt att processer tar . Ett ärendeskall utredas, sammanställas, och så småningomfattas ett beslut. Även om man många gångertycker att det känns tungt, är det ändå för det mestauthärdligt. När nu miljöministern redovisar att härkommer man snart att ha en rapport som i sin turkommer att utgöra underlag för en bredare analys,som i sin tur skall utgöra underlag för enbedömning inom FN för fortsatta internationellainsatser för att mildra effekterna avTjernobylolyckan, då känner jag stor bitterhet.Detta handlar ju om barn som lever i Tjernobyloch som behöver den här hjälpen nu! Vilket tidsperspektiv är det egentligensom målas upp för hjälpinsatser för de drabbademänniskorna i området runt Tjernobyl?Det handlar om barn som inte kan gå ut och leka,som drabbats av olika sjukdomar, som ofta blödernäsblod, som har för många vita blodkroppar ochsom på olika sätt är drabbade av effekterna. Jag villdå fråga: Finns det ändå ingenting som vi frånsvensk sida kan göra, innan de internationellaundersökningarna blir klara. Såvitt jag kan förståkommer de att dra ut väldigt långt ?Anf. 16 Miljöminister ():Fru talman! Alla aspekter på denna oerhördaolycka är utomordentligt allvarliga, både deomedelbara och de långsiktiga. Det tror jag att vi äröverens om.Självfallet har vi utnyttjat alla möjligheter att geomedelbar hjälp, t.ex. till barnen, som har gått viaRöda korset och som har stötts av den svenskaregeringen. Jag har ju på olika sätt haft tillfälle attdirekt ta del av beskrivningarna av situationen frånsvenska forskare och representanter för våramyndigheter som har varit på platsen samt frånrepresentanter för ochdelrepublikerna. Dessa ögonvittnen har vid allainternationella överläggningar om viktigamiljöfrågor -- senast den i för ett parmånader sedan -- hållit passionerade inlägg för attbeskriva situationen. Det är inget tvivel om att detär fråga om ett utomordentligt stort lidande förenskilda människor och om ett väldigt stortproblem för hela det sovjetiska samhället, inteminst för de berörda delrepublikerna.Man kan diskutera hur många dödsfall,sjukdomsfall och hur många andra prövningar förmänniskor det handlar om, men lidandena ärotvivelaktigt mycket stora.Lidandena är också stora, fast de har en annandimension, för de människor i som ärberörda och kommer att vara berörda igenerationer, t.ex. samerna i inland ochmänniskorna i Gävletrakten. Konsekvenserna avTjernobylolyckan innebär att någonting i dessamänniskors liv för alltid har förändrats. Dettapåverkar naturligtvis också på ett avgörande sättvår bedömning av kärnkraftens framtid i Sverige.Det är inte så mycket frågan om huruvida risken fören olycka är en på tusen eller en på miljonen, utandet gäller de oerhörda konsekvenserna sominträder om en olycka skulle inträffa.Jag tror att håller med mig om attvi inte kan göra en helhetsbedömning , eftersomproblemen är av den arten att de kommer att finnasi generationer. Det är sanningen.Jag kan också berätta att vi ficken mera samlad -- men ännu inte officiell --redovisning av arbetet såsom det nu bedrivs inomFNs generalförsamling och vilket beslut somsannolikt kommer att fattas under höstsessionenoch som kommer att göra det möjligt för oss att gåvidare med konkreta insatser. Av den härredovisningen framgår att de rekommendationersom kommer att lämnas innebär att ett särskilt FN-program om internationellt samarbete för att lindrakonsekvenserna av skall inrättasav generalförsamlingen. Vi får då studera det ochhur vi kan delta. En särskild fond skall inrättas, somskall vara öppen för frivilliga bidrag frånmedlemsstater och internationella organisationerm.m. med syfte att finansiera programmet.Samtliga pågående projekt som syftar till attutvärdera konsekvenserna i olika avseenden för attskapa ett bättre samlat underlag för de fortsattaFN-insatserna skall fortsätta. kommeraktivt att stödja det.Vi har också haft direkta kontakter medSovjetunionen och delrepubliker för att se hur vi påolika sätt kan bidra till att öka säkerheten ochhjälpa dem att bedöma vilka reaktorer som måsteläggas ner eller väsentligt förändras. Vi har bl.a.haft representanter på plats i och inlett ettsådant arbete. Det kommer att fortsätta inomramen för vårt samarbetsavtal i syfte att stärkasäkerheten både för egen del och för de närmastberörda. Det har skett på direkt begäran frånMoskva och . De litaniska myndigheternaoch den litaniska regeringen känner stor oro införverksamheten där.Jag kan försäkra att vi inte skall spara någon mödanär det gäller att medverka i ansträngningarna,förbättra säkerheten och minska risken förkommande olyckor.Anf. 17 ():Fru talman! Det känns mycket bra attmiljöministern delar oron och i lika hög grad somjag och många med mig tycker att vi skall göra vårtallra bästa för att hjälpa de människor somdrabbades av den här olyckan samt att det ocksåmåste påverka vår egen inställning när det gällervår energipolitik och leda till en avveckling avkärnkraften. Däremot känns det inte lika bra inte alltid är lika övertygad om att denuppfattningen delas av miljöministerns kolleger iregeringen.När det gäller den samlade bedömningen aveffekterna av Tjernobyl tycker jag att detfortfarande finns många brister. De som är allmäntintresserade av energipolitik i vårt land har mycketsvårt att hitta en samlad bedömning. Det finnstjocka luntor som man med litet möda kanske kanfå tag på, men en något så när samlad översiktligbedömning av vad som har hänt finns fortfarandeinte. Dessutom finns det luckor i de helhetsbildersom har gjorts.Av någon märklig anledning tycks t.ex. allradioaktivitet och alla farliga utsläpp frånTjernobyl ha gjort halt vid den franska gränsen.Det är inte utan att man kan få för sig att det harnågot samband med att är ett mycketkärnkraftstätt land. Bortsett från inställningen iFrankrike borde det vara ett angeläget intresse förden som vill se helhetsbilden att också undersökavad som hände i de länder som själva kanske intehar haft så stort intresse av att utreda saken.Det är mycket bra att miljöministern tar det här påså stort allvar. Jag upplever nämligen många gångeratt de som är anhängare av kärnkraft i sin iver attlyfta fram kärnkraften t.o.m. underlåter att ta densvåra olyckan på allvar och göra sitt bästa för attvara med och mildra effekterna. Den här debatteni dag är litet grand ett uttryck för detta. Det verkarvara ett ganska litet intresse från dem som äranhängare av kärnkraft att vara med och diskuterade fruktansvärda konsekvenser som kärnkraftenuppenbart kan få.Avslutningsvis vill jag säga att det också kännsmycket bra när miljöministern säger att man kanvara övertygad om att regeringen skall göra sittallra bästa för att arbeta vidare med dessa frågor.Jag utgår från att det gäller både den svenskakärnkraftsavvecklingen och konsekvenserna förmänniskorna runt Tjernobyl.Anf. 18 ():Fru talman! Det är uppenbart att olyckan iTjernobyl hade mycket stor omfattning med en delkonsekvenser även för ett land som , mensjälvfallet ojämförligt mycket större konsekvenser iden del av världen där Tjernobyl ligger. Jag hadetillfälle att höra president beskrivakonsekvenserna under första delen av FNsgeneralförsamling. Det var en svår och gripandeupplevelse att höra honom berätta om vad den härolyckan har medfört och medför för hans land.Denna olycka måste självfallet också ses som ettresultat av kärnkraftverkets tekniskt osäkrakonstruktion. Det är en konstruktion som man iväst, inte minst i vårt land, övergav på ett tidigtstadium, eftersom den bedömdes vara heltotillfredsställande. Olyckan är enkonsekvens av förödande brister i detsäkerhetstänkande som bör prägla var och en somarbetar med kärnkraft. Båda dessa faktorer sätterjag i ett visst samband med ett socialistisktauktoritärt system.Vi kan därför glädja oss åt att det tyska enandetresulterar i att några av de anläggningar som finnsi den forna tyska republiken , nu inte längrekommer att vara i användning. Jag utgår ifrån att visom nation på alla sätt kommer att medverka till attstärka säkerhetsansträngningarna när det gällerkärnkraften i andra delar av Östeuropa.Det är givet att har ett ansvar att medverkai de hjälpinsatser som behöver göras för attunderlätta för de människor i som hardrabbats av den här olyckan. Jag utgår från att vifrån regeringen, så snart det finns förutsättningarför detta, får möjlighet att här i taställning till ett sådant hjälpprogram.Anf. 19 Miljöminister ():Fru talman! har rätt i att det finnsstora brister i kunskapsunderlaget. Därför arbetarvi internationellt för att verkligen alla sidor och helasanningen skall komma fram. Det finns många skältill det.