prot · GE0944 · 1990-12-12 00:00:00 — Detta markerarutskottet.Jag anser för min del att skolmåltiderna är enförutsättning för att den lika tillgången skall kunnagaranteras, inte minst för dem som redan ärskolskjutselever. De är borta från hemmet så passlänge att de behöver ett riktigt mål lagad mat underden tid de är i skolan. Vi har ändå i dettasammanhang nöjt oss med denna markering ochinte sagt att vi just behöver lagstifta om den frågan.Vi utgår från att landets kommuner inser huroerhört väsentligt detta är.Propositionens huvudpunkt ärstatsbidragssystemet. Även här har centerpartietsedan många år tillbaka drivit kravet på högst 25elever i varje klass. Det skall erkännas att det är ettnågot förenklat resonemang. Om vi skall kunnadriva denna typ av frågor seriöst, måste mannaturligtvis närmare analysera vad det handlar om.Detta var viktigt i det gamla systemet, där vi hadedelningstal för tilldelning och utmätning avbasresurser.Under de år som vi har drivit den här frågan har vivisserligen kunnat konstatera en ökad anslutningbeträffande själva grundprincipen. Däremot hardet nog varit litet si och så på sina håll medbenägenheten att skjuta till erforderliga resurser.Jag ber om ursäkt, , om det jag nuhar att säga återigen uppfattas så, att det här ärfråga om att mästra. Men det är ganska viktigt attvi, när vi behandlar dessa frågor, gör det på ettkorrekt och sakligt riktigt sätt. Det finns nämligeninte, , något förbud mot attanvända förstärkningsresursen till att bilda klasser.Det är på det sättet, , att beslut omklassers och undervisningsgrupperssammansättning och storlek fattas av kommunen.Att ha delningstal är ett sätt att mäta ut resurserfrån statens sida. har kommunerna storfrihet när det gäller att sedan använda de härresurserna.Då kan man inte bara trolla bort det här och säga:Att det skall vara högst 25 elever i varje klass skulleinte innebära något behov av nya resurser. Men detgör det, , om man med detta menaratt delningstalet skall ändras. Det handlar här omde beslut som har kunnat fattanär det gäller statsbidragssystemet.Men är denna fråga överspelad. Den är alltsåinte längre aktuell på samma sätt som . Numäts resurserna i stället ut på ett annat sätt.Kommunerna har total frihet att bestämma hurpengarna skall användas.Vår uppgift i det här sammanhanget blir att försökase till att man har tillräckliga resurser, så att mankan göra alla de bra saker som man skulle viljagöra. Bl.a. gäller det att kommunerna skall kunnase till att undervisningsgrupperna är så små sommöjligt. Det finns anledning att återkomma tilldenna fråga senare.Till de områden där utskottet gör förtydligandenhör också detta med förhållandena mellankommunerna och landstingen fortsättningsvis. Dethar ju varit en ganska omfattande diskussion omdessa saker. Även har agerat i frågan. Det är nuviktigt att utskottet gör ett klarläggande om vemsom skall bära vilka kostnader och vem som haransvaret för de olika utbildningarna.Vidare är det förtydligande viktigt som utskottetgör om det sätt på vilket basåret beräknas vidövergången till ett nytt statsbidragssystem. Tillskillnad från tycker jag att en av deallra viktigaste punkterna i det härutskottsbetänkandet är att vi nu lägger fast att detverkligen är kostnadsnivån och basåret, budgetåret1990/91, som är grunden vid övergången till det nyastatsbidragssystemet. Längre än så kan vi intekomma när det gäller att fatta beslut här.Naturligtvis kan frågan om besparingar dyka upp isamband med kommande budgetpropositioner --precis som har varit fallet i samband med alla andratidigare. Då kan det självfallet bli ganska intressantatt veta vad säger. Det är ju då man fårta ställning till den konkreta frågan -- inte , närvi fattar beslut om överföring till ett nyttstatsbidragssystem. Det väsentliga nu ärresursnivån vid övergångstillfället.Så några ord om de fristående skolorna. Dennafråga har utskottet enhälligt bestämt sig för att lyftaut från den övriga behandlingen. Vi skall i ställetåterkomma till den här frågan i samband medbudgetpropositionen. Att vissa partier ändå harvalt att anmäla reservationer beror på att man harvelat göra tydliga markeringar på ett visst sätt. Jagnöjer mig i detta avseende med att säga att för vårdel kvarstår naturligtvis yrkandet i vår motion, somockså kommer att behandlas . De friståendeskolorna skall alltså ges samma villkor som deoffentliga skolorna. Enligt min mening går det inteatt komma längre i fråga om likställighetsprincipenolika utbildningsanordnare emellan.Sedan vill jag säga något om uppföljning,utvärdering och tillsyn. Det ställningstagande somutskottet har gjort -- och jag hoppas att detta ocksåblir beslut -- innebär en bra organisationav och fältorganisation. Detär bra särskilt därför att det här i långa stycken välöverensstämmer med de krav som har framförts icentermotionen. Det är bra att vi får enfältorganisation utan någon form av regionalorganisation på mellannivå.Trots utskottets deklaration förekommer detfortfarande, såvitt jag förstår, ett slags debatt ute ilandet om att det ändå skulle bli en regionalorganisation. Jag tycker att det kunde vara av visstvärde om utskottets ordförande i den här debattenville bekräfta det som vi alla är överens om,nämligen att fältorganisation skallbestå av personer som är anställda direkt vidskolverket men som har sin placering lokalt ellerregionalt ute i landet. Det skall dock inte tillskapasnågot ytterligare mellanled, något slags regionalorganisation därutöver. I det här sammanhangetmåste jag säga att vi i har föreslagit att detnya , i linje med tidigareprinciper när det gäller tillskapandet av nya verkoch myndigheter, bör lokaliseras utanförStockholm. I det här fallet borde det nya skolverketha lokaliserats till . senare i debatten att utveckla vårtresonemang och att presentera ytterligareargument. För min del nöjer jag mig därför med detgjorda konstaterandet.Likaså framför vi både i en motion och i enreservation synpunkten att det nyahandikappinstitutet borde ha utgjort en integreraddel av . Barn med handikapp av olikaslag är, och skall vara, integrerade i den vanligaskolan. När det gäller utvärderingen, tillsynen,uppföljningen och, naturligtvis, de stödinsatsersom behövs för dessa barn tycker vi att dessa sakerskall höra samman. Det skall vara integrerat. Atthandikappade barn inte skall särbehandlas pånågot sätt har vi ansett vara viktigt.I det nya statsbidragssystem som vi nu skall antakommer också statsbidraget till gymnasieskolan attdirekt tillföras gymnasieelevernashemortskommun. Det är en riktig princip. Tillskillnad från tidigare, då pengarna gick tillutbildningsanordnaren, går pengarna tillhemortskommunen. Därför tycker vi att det hadevarit logiskt att hemortskommunen själv kunde hafått avgöra på vilket sätt man skall lösa sinagymnasieutbildningsfrågor, i den mån man har enegen gymnasieskola. Om man inte har någonsådan, skall man ha möjlighet att starta en egengymnasieutbildning eller välja att ävenfortsättningsvis köpa platser av en grannkommun.Vi tycker alltså att det hade varit logiskt om detbeslutet hade fått fattas av kommunen, som ju heltoch fullt har utbildningsansvaret för sina elever.Man borde därför verkligen också ha fått ta ansvari detta avseende.En invändning är att detta skulle kunna medförarisker, att vi skulle kunna få någon form avöveretablering och att en mängd smågymnasieskolor skulle startas mer eller mindre ionödan. Men jag menar att kostnaderna förgymnasieutbildningen är så pass höga att det här iså fall skulle ha klarats ut och så att säga markeratsav sig självt.Till sist några kommentarer till det som harframförts här av och folkpartiet.Ann-Cathrine hade en lång utläggning omlärarutbildningen, som i och för sig inte behandlas inågon större utsträckning i föreliggandebetänkande. Hon har återigen krav på enkriskommission -- den här gången förlärarutbildningen. Förra gången gällde det enkriskommission för hela skolan. Jag vill då barakonstatera att en sak är alldeles säker, och det är attAnn-Cathrine inte har bidragit till en ökadrekrytering beträffande lärarutbildningen.Sedan säger , på tal omdetta med val av skola och resurser, att en icke valdskola får en tydlig signal om att det är dags att göranågot åt kvaliteten i denna skola.Men då vill jag fråga: Hur blir det då med en ickevald skola -- det kan t.ex. gälla en hårt nedslitenförortsskola i en av södra förorter, enskola som finns i ett område där det råder tungasociala problem och där det förekommer mångaundervisningsspråk på grund av höginvandrartäthet? I den här skolan finns detdessutom många obehöriga lärare. På vilket sättskall då de marknadsekonomiska krafterna slåigenom, så att den här skolan kvalitetsmässigt blirväldigt bra? Jag tror att det vore ganska bra om mangav dem som befinner sig i den här situationennågra tips om det. Jag vet att de gärna vill göra sinaskolor bättre , utan de här signalerna.Det finns inte några motsättningar, LarsLeijonborg, i sätten att se på de här frågorna. Jagförsäkrar att han även ifortsättningen lugnt kan utgå ifrån att den politiksom vi driver här i och att de beslut somvi är med om att fatta här i är den politikcenterpartiet står för. Jag är glad att LarsLeijonborg läser våra pressmeddelanden, det voreskojigt om ännu fler gjorde det. Det finns som sagtingen motsägelsefullhet i detta. Jag vet att ÅkePettersson, liksom vi gör i vårt program, talar omsjälvständiga skolor och om att öka möjligheten attvälja skola. Jag skall komma tillbaka till det. Det ärnämligen det som också utskottsmajoriteten talarom.Om fler av olika skäl väljer en skola eller omelevströmmarna, även med närhetsprincipen, ledertill att det blir fler elever i en skola än det har varittidigare, är det självklart att det måste påverkaresursfördelningen. Konstigt vore det annars LarsLeijonborg.Det som tas upp i reservationer är i huvudsak tresaker. Rätten att välja skola, elevpeng som följereleven och lag om självstyrande skolor.Det finns väldigt stora möjligheter föralla de här sakerna. Det är bara det att man påmånga ställen inte utnyttjar möjligheterna fullt ut.Det sprids så många myter om att det finns mångabegränsningar. Vi har hört en del av dem om en mängd saker som man inte får göra. Såär det faktiskt inte, det finns väldigt storamöjligheter i dag.Jag tycker faktiskt att det som utskottet konstaterarom rätten att välja skola är logiskt. Självklart skallelever som bor i närheten i första hand gå i denskola som finns i deras bostadsområde. Självklartskall det vara på det sättet. Dessutom, LarsLeijonborg, skall kommunen tillgodoseönskemål därutöver, så långt det är praktiskt ochekonomiskt möjligt. Jag tyckeratt det är ett mycket långtgående åtagande somkommunerna gör. Om man skall sträcka sigdärutöver, , säger man attkommunerna dessutom skall tillgodose önskemålsom inte är ekonomiskt försvarbara. Det är väl litetvågat i dessa tider, att ge den typen av signaler tilllandets kommuner: Vi skall tillgodose önskemåläven om det inte är ekonomiskt rimligt.Jag tycker att man har överdramatiserat den härfrågan ganska ordentligt. Möjligheterna är i dagredan stora. Men så fort det handlar om att flyttaelever i större antal och över större avstånd uppstårdet ganska betydande kostnader. Om man vidgarperspektivet ett litet ögonblick och tittar utanförStockholmshorisonten, skall man upptäcka att ute ilandets skolkommuner är skolskjutskostnader mycket dryg del av skolkostnaderna. Dem skallman inte bortse ifrån.Sedan sägs det att frågan är kopplad till denskolpeng som skall följa elevens val av skola.Dessutom finns det i en reservation ett som jagtycker något diffust resonemang om att man meddatorteknikens hjälp skall ta fram den statligabidragskostnaden per elev. Men det är väl intesärskilt svårt. Det är bara vanlig enkel division.Man kommer att veta hur mycket pengarkommunen får genom det nya statsbidraget ochförhoppningsvis vet kommunen hur många eleverman har. Sedan dividerar man summan med antalelever och får ett slags skolpeng, om man harintresse av det. Det är fullt möjligt för allakommuner att göra det. Det är fullt möjligt fördem, om de vill, att kalla det för skolpeng. Det ärfullt möjligt för dem att säga att pengarna får följaprecis det antalet elever i de skolenheter där definns. får man bortse från de friståendeskolorna, men den frågan behandlar vi inte här.Den har vi skjutit framför oss och kan återkommatill. Men i övrigt gäller detta.Det finns ett litet problem, och det tycker jag bortser helt och hållet från när man för dettaresonemang. Det är att elever inte kostar likamycket, inte ens i samma kommun, inte ens isamma skola och inte ens i samma klass. Omeleverna går i en viss skolenhet kan det innebära attde på grund av avstånd, klasstorlekar och annat ärförhållandevis dyra jämfört med en annan skola därman har välfyllda klasser och kostnaden per elevblir relativt låg. Att då fördela pengar efter någotslags skolpengsprincip, lika för alla, är inte särskiltpraktiskt. Dessutom har barn väldigt olika behov.Det är en av de grundläggande principerna, i varjefall i vår skolpolitik, den slås också fast ipropositionen, att resurser skall fördelas efterbehov. Man skall ta hänsyn till barn som harsärskilda behov. Självklart måste det också vara pådet sättet. hör till dem som på ettmycket förtjänstfullt sätt har hävdat de elevers rättsom har grava läs- och skrivsvårigheter, de s.k.dyslektikerna. Har tänkt på att ensådan elev kanske kostar så mycket somen annan elev i skolan? Skall den eleven begärasärskild skolpeng för sin skolgång, för att klara utdessa bekymmer?Till lagen om självstyrande skolor. Det är likadanthär, det finns oändligt stora möjligheter redan i dagatt låta rektorsområdet eller skolenheten ta ettmycket stort ansvar för sin egen verksamhet, ettstort ansvar för sin budget, för sin planering osv.Det finns oändliga möjligheter om man vill göranågot på den punkten. Det är många som gör detockså och antalet kommer säkert att öka. Det ärvad vi menar när vi talar om självständiga skolor.Det är ganska långt därifrån till att lagstifta omnågot slags rätt -- som nu vill och somäven hakar på -- för de verksamma iskolan att kunna ta över verksamheten, vad det nukan betyda. Sedan drabbas man av något slagseftertanke som säger: Ja men, kanske det inte alltidblir riktigt bra. Då säger man så här: Om deutnyttjar sina möjligheter så att det strider motallmänintresset, måste man ha en lag som gerkommunen rätt att ingripa mot de rättigheter mantidigare har gett dem. Först skall man lagstifta föratt de verksamma skall ta över, sedan skall manlagstifta mot de verksamma, om de tar sig vissafriheter som man inte hade tänkt sig. Det är intesärskilt logiskt det heller. Min fråga till bl.a. LarsLeijonborg och s är: Vad är det för fel påden representativa demokratin?Föräldrarna till barn i skolan har möjligheter attpåverka också på andra sätt. Vi har ca 1 miljon barni skolan. Förhoppningsvis har de allra flesta tvåföräldrar. Det är ett par miljoner föräldrar till barni skolan som har möjlighet, genom att utöva sinrösträtt, att vara med och påverka i den kommunde bor. Det är faktiskt en ganska tung faktor i dettasammanhang. Lärarna, som är ett par hundratusen,har också mycket stora möjligheter redan i daggenom den representativa demokratin. Folkpartietanser sig av tradition ha många lärare som väljareoch medlemmar samt som ombud, har jag förståttoch läst i tidningarna. Har de inget inflytande på erpolitik, varken på central eller lokal nivå, eftersomman måste ta till särskild lagstiftning för att hävdade verksammas rätt?Herr talman! Jag yrkar bifall till reservationerna 21och 28 och avstår från yrkanden till de övrigacenterreservationerna, även om vi naturligtvis stårfast vid våra uppfattningar. I övrigt yrkar jag bifalltill utskottets hemställan.Anf. 26 () replik:Herr talman! Det står så här i någraveckor gamla partiprogram: ''Det här innebär attföräldrarnas val av skola kan påverka fördelningenav resurser till skolorna.'' Det innebär att vi fr.o.m.nu kan räkna med kreativitet ochbrinnande intresse för regler inom skolområdet ochhur sådana problem skall kunna lösas som LarzJohansson ställde frågor till mig och Ann-CathrineHaglund om. Hur skall det gå med resurserna till deskolor som få väljer? Vad skall vi göra åt det faktumatt elever kostar olika mycket osv.? Innan man togin meningen i sitt partiprogram måste man ha haftnågra funderingar om det. Jag är övertygad om attLarz på ett kreativt sätt, med eller utandatorer, kan bidra till lösningar av de frågor somonekligen uppstår.Larz talade om högst 25 elever i varjeklass och sade i det sammanhanget -- jagantecknade det: ''Det här var viktigt i det gamlasystemet.'' Jag tycker att det säger en del om LarzJohanssons perspektiv på skolan. De elever ochföräldrar som tycker att det är jobbigt med klassersom består av 29, 30, 31 eller 32 elever bryr sig välinte om att har fattat ett beslut om ettnytt statsbidragssystem. De är intresserade av attdet skall bli färre elever i varje klass. Då känner jagatt de som har kritiserat oss när vi har hävdat med en annan fördelning av skolans resurserkan minska klasstorlekarna har ett särskilt ansvaratt tala om hur det med trolleri plötsligt kan bliverklighet.Jag talade om exegetik när det gäller rätten att väljaskola. Det är oerhört viktigt, , vilkaord man använder. När beskrevuskottets beställning sköt han in ordet ''därutöver''.Eleverna skall gå i den skola som ligger närmast,sade han. Därutöver skall man kunna välja annanskola. Det står inte så i utskottets betänkande. Manfår vara oerhört noga med de ord man använderhär.Vad är det för fel på den representativademokratin? Jag tycker atthan skall föra den debatten med partisekreterarenÅke som i Fågelviksskolan i sade:''Även föräldrarna måste bli delaktiga och få ettökat inflytande i skolan.'' Tydligen räcker inte denrepresentativa demokratin för . Deverksamma måste ha ytterligare lagliga medel attvara med och påverka.Anf. 27 ()replik:Herr talman! Jag börjar bli ganska van vid att LarzJohansson ägnar sig åt att attackera moderatasamlingspartiet och . Han är väl denoppositionspolitiker som ger regeringspolitiken detstörsta stödet. Det är därför som han får beröm avskolministern i olika sammanhang.Larz frågade vad jag har gjort för att ökarekryteringen. Jag har bl.a. föreslagit enannorlunda och bättre lärarutbildning. Jag skullevilja kontra med att fråga: Vad har för att öka rekryteringen och motarbetalärarbristen? Att det brister i lärarutbildningenframgår inte minst av uttalanden från dennyutnämnde chefen för . Han som harlämnat tjänsten som rektor vid vår störstalärarhögskola har sagt att vi har infantiliseratlärarkåren, och vår lärarutbildning fårSovjetsystemet att verka liberalt. Han hoppas försin del att lärarna inte skall vara så försvagade attde saknar möjligheter att gripa tillfällen när de iframtiden får större frihet. Så kritiken motlärarutbildningen kommer inte enbart frånmoderata samlingspartiet utan också från den nyechefen för skolverket.Sedan frågar om den hårt nedslitnaskolan skall få fortsätta att vara sådan. Med hänsyntill partiprogram vill jag kontra med attfråga: Vad skall göra åt den? SkallLarz låta den fortsätta att vara på detviset? Jag instämmer i fråga, föräven måste ha tänkt igenom frågan och hasvaret. För min del står det klart att man måste göranågonting åt saken. Det är inte centraldirektiv somgäller, utan här måste man göra på bästa sätt lokaltefter sina förutsättningar.Anf. 28 () replik:Herr talman! Jag måsteupprepa eftersom uppenbarligeninte förstod. Självklart är det så att det även meddet förslag som majoriteten i utskottet och här ikammaren står bakom kommer att finnasmöjligheter för fler att välja en viss skola. Närnärhetsprincipen är tillgodosedd är det möjligt föräven andra, om det är praktiskt och ekonomisktgenomförbart, att välja en viss bestämd skola. Blirdet då fler elever som kommer till den skolan är detlika självklart att det påverkar resursfördelningen.Det står också i vårt program.Sedan tog upp det här meddelningstal och 25 elever i varje klass. Han gjordenågot litet citat av vad jag skulle ha sagt -- det harjag säkert också sagt -- och slutade där. EftersomLars är duktig på att anteckna, har hansäkert antecknat fortsättningen också. Jag sadenämligen: Det här -- diskussionen om delningstal --var viktigt i det gamla systemet därför att man dåkunde med riksdagsbeslut ändra delningstalen ochdärmed också bestämma hur mycket basresursersom skulle strömma till skolan.I det nya systemet har vi inte denna möjlighet, fördet är ett annat system där resurser delas ut på ettannat sätt. Då är det viktigt att vi lägger fast t.ex.resursnivån. Där har sannerligeninte lagt två strån i kors för att det skulle kunna blimer resurser till skolan. Det är ett som är säkert.Jag är mycket medveten om att någonsin har förstått det gamlastatsbidragssystemet. Det är då inte särskilt troligtatt han kommer att begripa det nya heller, även omdet i mycket stor utsträckning är förenklat.Till : Jag frågade faktisktinte vad hade gjort för attöka rekryteringen till lärarutbildningen. Jagkonstaterade att hon sannerligen inte har bidragittill att öka lärarrekryteringen. Då är det mycket lättatt komma med en lång rad motfrågor. På den kortastund jag har till förfogande hinner jag naturligtvisinte svara på dem, men vi skrev en utförlig motioni januari om lärarrekryteringsfrågor, där vi punkter hade förslag om hur vi skulle kunnaförbättra lärarrekryteringen. En del av dem är mannu i full färd med att genomföra. Visserligenavslogs motionerna, men det är faktiskt vad som nuhänder.Jag vet vad man skall göra med den nedslitnaskolan, . Man skall i varjefall inte ta resurser från den. Skolan behöver istället mer resurser för att klara sig. Det var mer änlokaler det handlade om. Det fanns en lång radandra kriterier också. Men inget svar, hon hade bara en motfråga.Anf. 29 () replik:Herr talman! Jag drar slutsatsen av LarzJohanssons inlägg att jag har begripit både detgamla och det nya statsbidragssystemet bättre änvad begriper nyapartiprogram.När det gäller resurser till skolan har jag faktisktlagt ett och annat strå i kors för att öka resursernatill skolan. Vi har medverkat till att avstyra ett ochannat besparingsförslag. Vi har dessutom -- somframgick av mitt huvudanförande -- när det gälleratt minska klasstorlekarna yrkat på ytterligareresurser till skolan för det ändamålet.Egentligen är det inte och jag somskall diskutera det här med 25 elever i varje klass.Vi har ju kämpat gemensamt för det. får vi ettstatsbidragssystem där den lokala beslutanderättenökar. Vi behöver inte längre bekymra oss förbegränsningar i rätten att begagnaförstärkningsresursen, som refererade till tidigare. Däremot måste desom träffade överenskommelsen i samband medkommunaliseringen förklara varför de då lovade attdet nya statsbidragssystemet skulle innebära högst25 elever i varje klass.Anf. 30 ()replik:Herr talman! , nog har jag ochmoderata samlingspartiet gjort mer för att höjaläraryrkets status och öka rekryteringen tilllärarutbildningen. Jag kontrar med att säga att intehar gjort något för detta.När det gäller den hårt nedslitna skolan skulle jagvilja ta ett exempel från ett annat land där man istora områden med enorma problem och hårtnedslitna skolor har givit skolan en särskildprofilering, bl.a. anställt särskilt bra lärare, t.ex.gett lärarna högre löner. På så sätt har man skapatmagnetskolor, s.k. magnet schools, som faktisktdragit till sig elever från ett mycket större områdeän bara närområdet. Det finns oerhört mångaexempel på vad man kan göra för att förbättraskolorna när man lokalt har möjligheter att göra detoch har en lokal frihet.Anf. 31 () replik:Herr talman! Jag måste erkänna att det första somLars sade i sin replik om statsbidrag ochcenterns partiprogram var så intellektuelltdjupsinnigt att jag inte förstod det. Jag ber omursäkt. Jag kan därför inte kommentera vad detegentligen var som avsåg. MenLars fortsätter, antingen medvetet ellerdärför att han inte förstår, att diskutera olika sakeri sina repliker.