prot · GE0926 · 1990-11-16 00:00:00 — Det förvånar mig att jag skall behövasäga det här i kammaren till justitieutskottetsordförande.Andre vice talmannen meddelade att att till protokollet få antecknat att hon inteägde rätt till ytterligare inlägg.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellation 1990/91:45 ombarnens rätt i samhälletAnf. 28 Statsrådet ():Herr talman! har frågatsocialministern om vilka snara åtgärder regeringenämnar vidta för att stärka barnens rätt i samhället.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jagsom skall svara på interpellationen.Svensk rätt rörande barn och ungdomar utgår frånprincipen om barnets bästa. I regeringensproposition (1989/90:107) om godkännande av om barnets rättigheter har engenomgång gjorts av svensk lagstiftning. Dennagenomgång visar att svensk lagstiftning står i godöverensstämmelse med bestämmelserna ikonventionen. Den slutsatsen har också riksdagenanslutit sig till.Sett i ett internationellt perspektiv ligger Sverigelångt framme när det gäller barns ställning ifamiljen och i samhället. var det första landsom införde ett förbud mot aga somuppfostringsmetod inom familjen. Sverigebetraktas också som ett föredöme i den kamp motaga som förs i allt fler länder.I 6 kap. 1 § markeras inte enbart attbarn inte får utsättas för kroppslig bestraffning.Där anges också att barn skall behandlas medaktning för sin person och egenart. Denna respektför barnet som person bildar själva grundvalen förden lagstiftning som berör barn, t.ex. lagen medsärskilda bestämmelser om vård av unga, LVU.Det är också respekten för barnet som skall styramyndigheternas handlande i frågor som rör barn.Frågan om barnets rätt är naturligtvis inte enbart enlagstiftningsfråga utan också i hög grad en fråga omtillämpning av lagen och om praktiskt handlandeöver huvud taget. Synsätt och arbetsmetoder måsteförändras. Det är emellertid ingenting som skeröver . Sådana förändringar kräverihärdighet och tålamod.Föräldrabalkens bestämmelser om förbud mot agaär ett bra exempel på att lagstiftningen kan få storbetydelse när det gäller att förändra attityder ochbeteenden. Massiva informations- ochopinionsbildningsinsatser i samband med lagenstillkomst har medverkat till att det numerabetraktas som ett avvikande beteende att slå barn.I samband med att ratificerade om barnets rättigheter beslutaderegeringen att anslå 30 milj.kr. för att sprida kännedom om innehållet ikonventionen. Medel för ändamålet kan sökas avfristående organisationer. Härigenom kan mångamänniskor involveras i diskussionerna om barnetsbästa och om barnets specifika behov. På så sättökar möjligheterna att åstadkomma enattitydförändring och en djupare insikt i dessafrågor.När det gäller de mest utsatta barnen återstårmycket att göra. har konstaterat attbarnet inte i tillräckligt hög grad är synligt i deutredningar och journalanteckningar som styrelsengranskat.Dessa problem är väl kända. Så har t.ex. regeringeni propositionen (1989/90:28) om ny LVUpoängterat att barnens situation alltid bör lyftasfram till särskild granskning. Inte minst viktigt ärdetta i de fall där det är de vuxnas egna problemsom föranlett kontakten med socialtjänsten.Utan tvivel finns det behov av att förstärka det sombrukar kallas barnperspektivet i det sociala arbetet.Det gäller här att utifrån ett sådant perspektivutveckla synsätt, kompetens, metoder ochsamarbete. Ett sådant utvecklingsarbete är särskiltangeläget när det gäller de mest utsatta barnen.Socialstyrelsen har i sin utvecklingsverksamhetprioriterat socialbyråernas arbete med barn.Projekt som syftar till att förbättra utredningar ochbedömningar kommer att kunna erhålla stöd ur demedel för utvecklings- och försöksverksamhet somsocialstyrelsen disponerar. Det gäller även försökmed kvalificerade öppenvårdsinsatser somalternativ till omhändertagande. Underinnevarande år har 2 milj. kr. avsatts för attstimulera utvecklingsarbete rörande barn somutsatts för sexuella övergrepp. 4 milj. kr. skallanvändas särskilt för barn med flykting- ochinvandrarbakgrund.Jag har haft överläggningar medsocialstyrelsen, och för attdiskutera vad som kan göras för att förbättra demest utsatta barnens situation. Jag har också föravsikt att inbjuda till ytterligareöverläggningar i frågan. Överläggningarnakommer att äga rum så snart JO har slutförtgranskningarna av hur handlagt ettantal mycket allvarliga fall av vanvård ochbarnmisshandel.Jag vill sammanfattningsvis konstatera att jag är välmedveten om problemets allvar och attbarnfrågorna har hög prioritet isocialdepartementets dagliga verksamhet.Anf. 29 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet försvaret, även om det lämnar de flesta av mina frågoroch synpunkter angående barnens rätt i samhälletobesvarade.Det räcker inte att slå sig för bröstet med att Sverigesom första land införde ett förbud mot aga av barn.Vi vet väl att agaförbudet inte varit till någon hjälpi de upprörande fall som vi följt -- jagtänker på lilla , och . Samtidigtmedger jag att det är svårt att veta om vi hadekunnat förhindra dessa tragiska händelser ochandra liknande.Men det räcker inte heller att hänvisa till en godsvensk överensstämmelse med den i och för sigefterlängtade om barnsrättigheter. Upprättandet av konventionen innebäringa garantier för att dess intentioner genomförs ipraktiken, även om medel nu avsatts för att spridakännedom om konventionen -- det tycker jag ärbra.Om vi skall värna barnens rätt i samhället måste visjälvfallet se till barnens hela situation. Vi måste fåtill stånd en familjepolitik som bygger på valfrihetoch mångfald och på att föräldrarna har tid för sinabarn. Om detta nämner statsrådet ingenting. Igrunden menar jag att just familjepolitiken,omsorgen om barnen, har sin grund i familjers ochföräldrars möjligheter att ge god vård och i aktivainsatser i samhället för att skapa förutsättningar fördet. Det gäller rättvisefrågor som att allabarnfamiljer bör ha rätt att få statligt stöd. fårrunt av alla barnfamiljer inte del av någotekonomiskt stöd från staten -- jag tänker då på hurviktigt det är att genomföra krav påvårdnadsbidrag.Med barnens bästa för ögonen måste föräldrarnaenligt min mening också kunna välja denbarnomsorg som passar dem bäst. Därför krävs detgod tillgång till familjedaghem, kooperativa dagisoch andra former av ideella och privata lösningar.Man måste även kunna välja att vara hemma medsina barn och få ersättning för det. Det får man intei dag.Jag tog i min interpellation upp det faktum attsvenska kyrkans förskoleverksamhet alltjämt stårutan statsbidrag. Jag anser att det missförhållandetbör rättas till. Jag vet att statsrådet i ettinterpellationssvar har sagt att ävenhan är besviken över att aktionsgruppen förbarnomsorg inte har kunnat lösa frågan omeventuella juridiska hinder för att svenska kyrkanskall få statsbidrag. Därför vill jag nu frågastatsrådet, när han tror att denna fråga kan få enpositiv lösning.Barns utsatthet har uppmärksammats i många olikasammanhang här i . I motioner har kravetpå statlig barnombudsman förts fram.Barnombudsmannen skall ha till uppgift atttillvarata barnens rättigheter i olika sammanhangoch att värna barnens intressen. hari givit regeringen till känna att dennafråga närmare bör utredas. hardessutom beställt ettåtgärdsprogram mot våld mot barn. Dessa förslaghar sedan ställt sig bakom.Nu menar jag att regeringen får ge besked om vilkaåtgärder som är på gång. Hur bedrivs arbetet medatt inrätta en statlig barnombudsman? Vilkainsatser har gjorts för att få till stånd ettåtgärdsprogram mot våld mot barn?Av stor betydelse är, menar jag, utbildning av depersoner som arbetar med barn som utsatts förolika övergrepp: våld, sexuella övergrepp ellerannat. De barnen är i stort behov av råd och stöd.Då gäller det för dessa grupper -- socialarbetare,poliser, lärare, barnomsorgspersonal ochåklagare -- att få bättre utbildning i dessa frågor.Riksdagen har ställt sig bakom uttalandet att detfinns ett behov av information och utbildning för dehär personalgrupperna. Därför vill jag fråga ocksåhur arbetet i regeringen med att få fram sådanautbildnings- och informationsinsatser fortlöper.Det har sagts att just barnens utsatta situation intetillräckligt uppmärksammas i barnutredningar ochatt det beror på att man inte ser de signaler somdessa barn ger för att få hjälp och stöd. Vi ser demi varje fall inte tydligt, och det måste vi lära oss attgöra. Därför måste utbildningen förnyas ochskärpas.Jag har delvis redan berört problemen medsexualbrott mot barn. När planerar regeringen attverkligen komma till rätta med dessa brott? BRÅbedrev forskning på detta område , mendet behövs mer forskning. Är regeringen beredd attsatsa på ytterligare forskning kring sexualbrott motbarn?Anf. 30 ():Herr talman! Det är viktiga frågor som IngbrittIrhammar för fram i sin interpellation. Svaren ärlitet allmänt hållna, men det är ocksåinterpellationen. Jag vill därför få någrapreciseringar på ett par områden.Jag håller med statsrådet om attinternationellt sett har barn det bra i vårt land. Mendet finns en liten grupp barn som har det orimligtsvårt; det tror jag vi är överens om. Minuppfattning är att klyftan mellan de barn som hardet bra och de som har det mycket svårt har blivitstörre . Vi måste fundera över vad viskall göra åt det.Det är vi vuxna som bestämmer i samhället och gördet som är bra utifrån vårt sätt att se på tillvaron. Iallmänhet struntar vi i barns inställning. Det finnsdet många exempel på, t.ex. i översynav lagen om vård av unga. I den påtalar han att detvid tillsynen sällan förekommit samtal med barneteller gjorts observationer av de små barnenskänsloyttringar. I en undersökning av samtligabarnavårdsärenden aktuella på ensocial servicecentral i en Stockholmsförortframkom att ingen uppgift fanns om barnen i nära30 % av ärendena. I doktorsavhandlingen ''Barnetoch rätten'' har granskat 679 mål omvårdnad, omhändertagande och verkställighet.Hon beskriver hur vuxna genomgående talar överhuvudet på barnen. Men bara i några få fall har mantagit reda på barnens inställning men ändå oftabeslutat tvärtemot deras önskan.Inte heller i den färska propositionen 1990/91:8 omvårdnad och umgänge garanteras barnet rätt att fåyttra sig och påverka sin egen situation. Det saknashelt förslag som syftar till ökade möjligheter förbarnet att få komma till tals i utredningar ellerdomstolar. Detta är en brist i förslaget, som heltriktigt har påtalats av t.ex. Föreningen samhället, Umgängesföräldrarnas riksföreningoch domstolsverket.I artikel 12 i om barnetsrättigheter står följande:''Konventionsstaterna skall tillförsäkra det barnsom är i stånd att bilda egna åsikter rätten att frittuttrycka dessa i alla frågor som rör barnet, varvidbarnets åsikter skall tillmätas betydelse iförhållande till barnets ålder och mognad.För detta ändamål skall barnet särskilt beredasmöjlighet att höras, antingen direkt eller genomföreträdare eller ett lämpligt organ och på ett sättsom är förenligt med den nationella lagstiftningensprocedurregler, i alla domstols- och administrativaförfaranden som rör barn. ''Jag anser att det kan finnas skäl att göra en översynav vår lagstiftning och dess tillämpning. Jag villpåminna om en utredning som nog ligger i enbyrålåda på departementet, nämligen den ombarnets talerätt, som kom 1987. Man ville öka barnsprocessbehörighet i vårdnads- och umgängesmålsamt ansåg att barn hade tillräckligmognad för sådan behörighet. Vad vill statsrådetgöra för att förbättra barns talerätt? Är BengtLindqvist villig att låta göra en översyn avlagstiftningen och dess tillämpning just med tankepå artikel. 12 i om barnetsrättigheter?Jag är naturligtvis också mycket intresserad av ettåtgärdsprogram som syftar till att begränsa våldmot kvinnor och barn, eftersom det var enfolkpartimotion som låg bakom beställningen frånriksdagen . Jag vill gärna veta vadsom har hänt och vad regeringen planerar att göramed tanke på det tillkännagivandet.En annan viktig fråga gäller den urholkning somhar skett av barnkompetensen inombarnhälsovården och socialtjänstensansvarsområde. snuddar vid denfrågan i sitt svar, och den var också uppe till debatti kammaren . Denna urholkning ärsäkerligen en bieffekt av att man har stiftat lagar föratt få fram en helhetssyn på familjen. Det har varitbra, men det har också fått negativa bieffekter sompå något sätt måste åtgärdas.Även vårt parti driver frågan om enbarnombudsman. Vi har också föreslagit ettåtgärdsprogram för att höja barnkompetenseninom hela område. Vi vill ocksåhöja socialsekreterarnas status. Det är det tredjeområde på vilket jag vill få preciserat hur man serpå frågan om barnkompetensen och hur den skallkunna förbättras i samhället, framför allt inombarnhälsovården och område.Anf. 31 Statsrådet ():Herr talman! I och med att vi har ratificeratbarnkonventionen får vi en samlad plattform för attbedriva utvecklingsarbete kring barn och barnsrättigheter samt barns ställning i det svenskasamhället. Den möjligheten tänker ocksåregeringen utnyttja.Under hela vår bearbetning av konventionen ochde frågor som hör till den har vi haft ett mycket närasamarbete med barnrättsorganisationerna, Räddabarnen, och flera andra. Det samarbetetfortsätter nu i informella former kringuppföljningen, men i former som ger möjlighet förorganisationerna att föra framsynpunkter och de bekymmer som de upplever förbarn i den svenska situationen. Jag kan exempelvisnämna att vi hade en ny sådanöverläggning, och det begärdes av organisationernai fråga att vi skall haytterligare en överläggning.I mars nästa år arrangerar regeringen tillsammansmed frivilligorganisationerna en större konferensmed arbetsnamnet ''Har barn rättigheter?''. Därskall vi ta fram många olika problemställningar,inte minst kring barns inflytande över sin egensituation. Vi är överens om att det finns problemdärvidlag. Då ges tillfälle att ställa frågor ochframföra idéer om en fortsatt utveckling i riktningmot att stärka barns rättigheter. Det är alltså någotsom är på gång som ett resultat av våra ambitioner,som har förstärkts av arbetet kringbarnkonventionen.Som mina meddebattörer säkert vet skall Sverigeden , precis som alla andra ländersom har ratificerat , rapporteratill FN om läget för barn i vårt land medutgångspunkt i rättighetsperspektivet ikonventionen. Inför den rapporten tänker vifortsätta samarbetet och dialogen medorganisationerna.Detta tillsammans med de 30 miljoner vinu anslagit för att följa upp arbetet kringbarnkonventionen tror jag ger ett alldeles utmärktnytt instrument för att lyfta fram barnperspektiveti den svenska samhällsutvecklingen.Det betyder att alla de frågor som IngbrittIrhammar och har lyftfram kan komma tillbaka. Vi kommer naturligtvisatt sättas under press från organisationerna attvidareutveckla insatserna för barn.När det gäller några specifika frågor skall jagåterkomma i mitt nästa inlägg. Men jag vill sägaredan nu när det gäller riksdagsbeställningenangående frågan om våld mot kvinnor och barn attcivildepartementet har en särskild arbetsgrupp sombearbetar problemet med våld mot kvinnor. Inomsocialdepartementet pågår en beredning avmotsvarande insatser på barnområdet. Också fleraav våra diskussioner med frivilligorganisationernahandlar om dessa problem.Vi kommer att ge stöd åt Rädda barnens initiativ attinrätta vad man kallar en resurs för anonymaföräldrar. Det gäller föräldrar som upplever att debörjar att få problem av våldskaraktär med sinabarn och som i detta projekt kan anonymt få stödoch hjälp.När det gäller den andra beställningen, ombarnombudsmannautredningen, pågår arbetet isocialdepartementet med att ta fram direktiven.Utredningen om barnets rätt ligger inte hos oss utanhos justitieministern. Flera principiellt mycketintressanta frågor har rests i den utredningen. Jagär övertygad om att frågorna om barns inflytandeoch talerätt kommer tillbaka i det bredauppföljningsarbete som vi nu bedriver kringbarnkonventionen.Anf. 32 ():Herr talman! Jag tackar för viss komplettering avsvaret. Visserligen säger statsrådet att man skallavvakta dessa konferenser innan man lägger frammer genomgripande förslag. Vi fick dock svar på arbetar med direktiven om utredningen ombarnombudsmannen. Det låter bra. Vi fick ingentidsaspekt när det gäller åtgärdsprogram i fråga omvåld mot barn, men man har kommit meddellösningar. Jag ställer mig bakom dessa förslagoch tycker de är bra.Men det finns saker som man skulle kunna göraefter hand. Jag skall ta upp ett par frågor som jagtycker är viktiga utöver det som jag sagt tidigare.Jag går återigen till . I centerntycker vi det finns problem med tolkningar om hurden svenska lagen överensstämmer medkonventionens artiklar när det gällerbarnpornografi och om sättande av ickestraffmyndiga barn i fängelse.När det gäller fängelse för barn gick oppositionensförslag igenom att man skulle anta konventionenutan reservationer. Men när det gällerbarnpornografi har jag för sedan fått eninformation om pornografins betydelse vad gällervåld mot kvinnor och barn. Från bl.a.Kvinnojourernas riksförbund i , men ocksåfrån forskare utomlands, har man påpekat attväldigt ofta när det begås våld mot barn ochkvinnor och sexuella övergrepp mot barn hargärningsmännen stimulerats av pornografiskaskrifter. Man menar att väldigt grov porr är tillåteni . I och med att vi inte har någon klaråldersgräns i vår lagstiftning kan man manipuleramed att låta vissa av personerna i skrifterna sebarnsliga ut och på det sättet stimulera till barnsex.Därför skulle det vara bra om vi fick en klaråldersgräns. Kan man tänka sig att ompröva detta?Jag vet att socialdemokraterna har varit emot enåldersgräns tidigare. Men jag blir alltmer övertygadom att barnpornografi manipuleras och har en klarpåverkan när det gäller sexuella övergrepp motbarn.Sedan undrar jag om man är beredd att satsa extrapå forskning -- inte bara när det gäller sexuellaövergrepp mot barn utan även andravåldsövergrepp mot barn.Anf. 33 ():Herr talman! Jag noterar att denna redogörelse förvad som hänt och vad som planeras när det gälleråtgärdsprogram i fråga om våld mot kvinnor ochbarn är så pass tunn och diffus att det var en korrektbedömning av utskottet när man beslutadesig för ett nytt tillkännagivande. Jag hoppas att detblir skjuts på frågan på regeringskansliet.Sedan vill jag igen ta upp detta med artikel 12. Jaghoppas att man i översynen och uppföljningenalldeles speciellt funderar över vad som kan görasför att vi här i skall lyssna på barnens röstbättre än vad vi gör.Det finns som jag sade många undersökningar somvisar brister. Vi har läst omupprörande fall i pressen som visar detsamma:Barn som flyttas utan att man har lyssnat på vad desjälva vill, och barn som begär att få blitvångsomhändertagna därför att de far illa, men därman inte lyssnar osv.Denna översyn av tillämpningen behövs och ärmycket viktig, och förmodligen behövs enkomplettering av vår lagstiftning med ledning avutredningen om barnets rätt.Anf. 34 Statsrådet ():Herr talman! När jag studerar mina anteckningarfrån de första inläggen kan jag inte låta bli att meraallmänt kommentera en familjepolitisk fråga. Detpåstods av att avbarnfamiljerna inte får något stöd av staten.Detta tycker jag är ett osant påstående, somIngbritt Irhammar och andra skall sluta med.För det första är hela det familjeekonomiska stödetfördelat på alla.För det andra går föräldraförsäkringen till alla.För det tredje -- och det är kanske det viktigaste idetta sammanhang -- är det så att barnomsorgenockså vänder sig till alla, också till hemarbetandeföräldrar med barn. Särskilt viktigt är det kanskeatt påpeka att både deltidsgrupperna och denöppna förskolan faktiskt är kostnadsfria förföräldrarna.Det är alltså osant att påstå att barnomsorgen i denform vi har inte vänder sig till alla föräldrar.De allra flesta barnfamiljer utnyttjar barnomsorgeni någon form i dag.Jag hoppas det var sista gången detta felaktigapåstående förekommer.På punkt efter punkt finns planer och utsatta datumför olika aktiviteter som vi nu vidtar för att drivafrågan om barns rättigheter vidare. Jag kan nämnaatt hålls en viktig konferens tillsammansmed om våld mot barn. Där ärockså forskare inbjudna. Den uttalade avsiktenfrån vår sida är att söka stimulera till ökadforskning på området.Jag kan exemplifiera på samma sätt på fleraområden. Det är viktigt att konstatera att vi alladrivs av ambitionen att utveckla insatserna när detgäller barns rättigheter. Jag menar att regeringenhar utmärkta kommunikationer med deorganisationer som slåss för barns rättigheter. Jaglitar mycket på de signaler jag får därifrån. Det ärmin bestämda avsikt att driva på utvecklingsarbetetbåde när det gäller barns inflytande, när det gällermisshandels-, vålds- och övergreppsfrågor i denriktning jag tror vi egentligen är överens omallihop.Jag vill också ta upp den intressanta frågan ombarnkompetensen, inte minst i det sociala arbetet.Jag håller med om att detfinns en risk för en kompetensuttunning i denutveckling som äger rum mot en decentraliseradförvaltning, där fördelen är helhetssynen ochnackdelen är svårigheten att upprätthållakompetensen inom kompetenskrävande områden,som t.ex. omhändertagande av barn och överhuvud taget utsatta barns situation. Det finns ocksåandra exempel -- handikappgrupperna hör dit.Det här är en aspekt på utvecklingen som vi måstehålla uppsikt över. Vi måste diskutera vidare hur vikan göra både-och, för vi vill ha ett decentraliseratstyressätt men kunna upprätthålla dekunskaper som är nödvändiga för att göra ett braarbete också i situationer som kräver mycket avkunskap. Dit hör arbetet med utsatta barn.Anf. 35 ():Herr talman! Jag skall ge statsrådet rätti att jag uttryckte mig slarvigt när det gälldemöjligheterna att få statliga bidrag för barnen. Allafår ju barnbidrag, och även heltidsförskolan äröppen för alla. Jag skulle naturligtvis ha uttrycktmig tydligare och sagt att det var heltidsförskolaoch daghem som åsyftades. Siffrorna avsåg dessainrättningar. Men alla vill inte använda sig av dem.Vi har reagerat mot den orättvisa som ligger i att demånga som vill ta hand om sina barn hemma intefår del av barnstödet, bortsett från barnbidraget.Jag har inte fått svar på min fråga om hurregeringen tänker lösa frågan om statsbidrag t.ex.till förskoleverksamhet för attskapa en ökad valfrihet för barnfamiljer.När det gäller myndigheternas barnkunskap ochderas möjligheter att hjälpa och stödja barn har detvisat sig vara mycket stora svårigheter mellan vissamyndigheter. Jag tänker bl.a. på samarbetet mellansocialtjänst och skola, där sekretesslagen i mångafall upplevs som ett hinder. Likaså upplevssekretesslagen som ett hinder i samarbetet mellanpolisen och . Det behöver komma tillbättre samverkansformer, varigenom man kan lösavissa av samarbetsproblemen, dock enligt dem somär inblandade inte alla problem -- och det är ocksåmin mening.Har man planer på att mjuka upp sekretesslagen såatt den inte skall vara till hinder för möjligheternaatt hjälpa barn på bästa sätt?Låt mig också ställa en kort och konkret fråga omhuruvida regeringen är beredd att stödja BRISönskemål om ett Barnets hus här i . Nihar ju haft överläggningar med BRIS.Det har också i de fall där vuxna har misshandlatbarn visat sig att de vuxna också själva ofta harblivit misshandlade som barn. Man har alltså intekunnat hitta signalerna från dem när de varit småoch stödja dessa barn. Det har inte heller funnitstillräckliga vårdmöjligheter för dem när de blivitäldre. Det behövs stora insatser på vårdområdet föratt inte nya våldsövergrepp skall begås av dem somsjälva varit utsatta vid tidigare tillfällen. Jag undrarom det kommer några förslag från regeringen pådet här området.Statsrådet sade inte någonting om kravet påskärpning av följderna på brott motpornografireglerna.Anf. 36 Statsrådet ():Herr talman! Replikskiftet mellan mig och IngbrittIrhammar om huruvida föräldrarna får del avbarnomsorgen eller inte är belysande. Man skullenu kunna säga att vi är överens om att föräldrarnainte får del av den barnomsorg som de heller intevill ha, nämligen heldagsomsorgen.