prot · GE0944 · 1990-12-12 00:00:00 — Två stora frågor kommer att utövaen stark inverkan på den översynen och påverkainnehållet i skolans arbete och kravet på kunskap.Den ena är internationaliseringen i samhället. Viblir alltmer integrerade med omvärlden. Detrymmer oerhörda möjligheter. Det är löftesrikt attse unga människors attityd till omvärlden. Det ärinte som är arbetsfältet . För att man skall klara det skärpsnaturligtvis kravet på att alla har godaspråkkunskaper. Kravet på att man själv skall varaförankrad i sin egen kulturella bakgrund skärpsockså. Det påverkar innehållet.I innehållet ligger också de ekologiskafrågeställningarna. Vi vet att detta är den framtidastora överlevnadsfrågan. Talar man med en elva-eller tolvåring , inser man att de är helt klaraöver den här saken. En skola som inte förmår gekunskaper som ger samband, överblick ochberedskap för dessa barn att som vuxnamedborgare och konsumenter handla på ett sådantsätt att de agerar så att vi långsiktigt kan överlevapå detta jordklot, kommer inte att vara trovärdigoch ligitim. Det måste påverka innehållet, brettrakt över hela skolsystemet. Det ligger iläroplansresonemanget.Det här är den skolpolitiska strategin. Det är denskolpolitiska dagordningen som vi har slagitsintensivt för. Vi har debatterat den. Efter att ha resti landet tycker jag att vi har fått en mycket brauppslutning kring den. Skolan är viktig. Det som ärviktigt är värt en strid.Skolan skall vara en spjutspets -- som det -- mot framtiden. Det som är enspjutspets måste ligga före. Det måste vara i taktmed tiden om det skall fungera som brytare. Vimåste därför i vårt utvecklings- ochförändringsarbete ha en ständigt pågående processså att skolan får den karaktären. En skola som ärförankrad i 60- eller 70-talet kommer inte attfungera som spjutspets. Skolan skall varaförankrad i och . Man skallnaturligtvis dra nytta av erfarenheter av vad somhar hänt tidigare. Men detta måste varautgångspunkten.Jag tror att de stora statliga utredningarnas tid ärförbi. Det är de som arbetar i skolan -- lärare ochskolledare -- som tillsammans med elever ochföräldrar som skall utgöra drivkraften. Lokalapolitiker blir allt viktigare som samtalspartner i endialog. Skolan är och förblir en samhälletsangelägenhet också i fortsättningen. Den är allasvårt ansvar, inte bara föräldrars och lärares. Vi skallalla ta ansvar för skolan. Det avgör faktiskt vårtframtida liv och leverne.Det är det här som det handlar om, och det är dethär som diskussionen har gällt. I detta perspektivskall dagens proposition sättas in. Det är en viktiguppgift, men det är också en vacker uppgift.Man är priviligerad när man får arbeta med skolanoch med barn och ungdom. Det handlar om att viär med och fostrar en ny generation, ger denkunskaper, färdigheter, förhållningssätt och stilsom gör att den kan bygga en bättre värld än den vihar byggt. Det är detta som är det vackra i skolansuppgift. Därför är det ett så oerhört privilegium attfå delta i en sådan debatt och få driva en sådandiskussion. Därför sade jag förut att skolan är värden strid. Skolan skall ha ett tydligt ledarskap. I detperspektivet passar dagens ansvarspropositionförträffligt in.Anf. 53 ()replik:Herr talman! Jag har följt av anförandena i kammaren sedan hanblev skolminister. Han använder sammastrategi och samma taktik. Den går ut på att sära utoss moderater och att anklaga oss för svartmålning.Folkpartiet varnas för att ha något samröre medmoderata samlingspartiet eftersom det bara skulleleda till elände. Han har ett politiskt förföriskt ochflödande tal när han kritiserar oss. Han tillkänneross inga positiva synpunkter på dagens skola.Jag behöver väl inte upprepa det igen: Det görsmycket fint i dagens skola, men det finns problem.Och de problem som finns är ju vad vi politiker ärsatta att ta itu med.Jag vill gärna hänvisa till en alldeles ny artikel somhar kommit i min hand. I nr 50 av Affärsvärldenskildrar tillståndet i densocialdemokratiska skol- och utbildningspolitiken.Jag skulle vilja rekommendera skolminister att läsa den artikeln.Så till kommunaliseringen. Skolministernkritiserade oss i borgerligheten för att vi inteupprepar vårt krav på att lärarna inte skullekommunaliseras. Men det var ju så att dennakommunalisering redan var betald. Den varuppgjord med facket, och den betalades dyrt -- denvar t.o.m. inledningen till en regerings avgång. Attriva upp det beslutet var icke realistiskt, eftersompriset redan var betalt.Även jag reser mycket ute i skolorna i vårt land ochtalar med både elever, lärare och föräldrar. Jagmöter lärare som jobbar och sliter men som kännermissmod, inte minst efter förra årets debatt. Dekänner också stress och stoffträngsel, och de äroroade över undervisningen, över yrkets status ochöver lärarutbildningen. Men typiskt är att skall mandiskutera kvalitets- och innehållsfrågor -- det somär det väsentliga -- så kan man inte debattera medskolminister , utan skall mandiskutera med utskottets ordförande, . Inte minst frågedebatten i går omutvärderingen av skolan visade att skolministerGöran inte vill diskutera kvalitetsfrågorna.Jag tror nog att har en strategi, menden är en strategi i fel ordning: först ta målen ochläroplanen, sedan ändra i organisationen. Detta ärdet grundläggande systemfel som . Vi måste naturligtvis först slå fast skolans måloch göra upp läroplaner som är tydliga och somtydligt anger skolans huvuduppgift: att ge kunskap.Sedan skall vi ändra organisationen.Anf. 54 () replik:Herr talman! Det var nog länge sedan kammarenfick ta del av en så magnifik uppvisning isjälvgodhet som den vi just har lyssnat till!Jag funderar litet på vad dessa våldsammatrumpetstötar är motiverade av -- är det för att nisamtidigt håller på att anta vår politik på punktefter punkt? Ni tar vår politik i betygsfrågan, ni tarvår politik i skolstartsfrågan, ni talar omprofilskolor och ni tar vår politik istatsbidragsfrågan.I anförande fanns inte ett ord omden bitterhet och de samarbetsproblem somkommunaliseringsbeslutet föranledde, inte ett ordom de problem för som land som denoffentliga lönerörelsen har fört medsig.Göran talar om skolforskning. Jag måstesäga att jag med mycket stor tillförsikt ser framemot den dag när forskare skall ta del av vadfolkpartiet har sagt i skolpolitiken de senaste åren.Vi har nämligen hållit en mycket rak linje. Däremotär det ett och annat faktum som glöms bort i GöranPerssons skildring av regeringens ''raka'' linje. Hanför in sista skolproposition ibilden, som om denna på något sätt var enbyggsten, men alla som var med minns ju att denavförde kommunaliseringsfrågan -- en liten detaljsom glömde bort.Jag tror också att framtidens -- och även dagens --forskare skulle ha åtskilligt att säga om GöranPerssons internationella rundmålning. För att barata en detalj i detta sammanhang: Vouchers ärmycket ovanligt i och förekommer såvitt jagvet knappast någonstans. Sanningen är väl den i de allra flesta länder nu med stort intresseprövar att ge större rätt för föräldrar att välja skolaoch mer av lokalt beslutsfattande.Jag funderar också på vad menadenär han sade att skolan inte är någon kvartersbutik.Som jag var inne på i min replik till LarsGustafsson, torde detta vara ett problem också förer. Ni säger ju att föräldrar och elever skall få väljaskola i större utsträckning. Om det nu inträffar, attmånga väljer en skola i stället för en annan, är detväl också för er ett problem hur resurser skall förasfrån den ena skolan till den andra? Då måste välockså ni ha prislappar eller någonting liknande?Det här är ett viktigt problem, som vi absolut intebara talar om från talarstolar utan har brottats medoch utvecklat i ett antal rapporter. Det vore bra omGöran kunde föra en mera seriösdiskussion om de här viktiga frågorna.Till sist vill jag ställa en fråga. kommunhar infört skolpeng. Anserskolministern att kommun betraktarsina skolor som kvartersbutiker?Anf. 55 (mp) replik:Herr talman! Jag har svårt att förstå varför GöranPersson låter så gråtmild. borde väl vara englädjens dag, om man skall följa det paket somligger på bordet? För oss är det mycket glädjefullt,eftersom en hel del har gått igenom. Ta t.ex.ekologin -- nu har det blivit så verklighetsanknutetatt man t.o.m. i skolorna skall få lära sig om miljön!Detta är ett krav som vi har drivit sedan långt innanvi kom in i . Jag väntar med spändförväntan på de mål och riktlinjer som jag efterlysteför sedan.Skolministern säger att undervisningen skall varaförankrad även i vår kultur. Därför tänker jagåterigen ställa frågan: Vad har hänt och vadkommer att hända med den kommunala musik-,dans- och ? Eftersom den inte ärdefinierad i det offentliga skolväsendet, finns enrisk för att den blir utdefinierad. Detta skulle jagvilja få ett konkret svar på.Sedan undrar jag varför det skulle vara så orimligtatt utlokalisera , när man utlokaliseratdet ena verket efter det andra: , banverketoch allt vad det heter. Att lägga ett skolverk mitt iSverige vore väl någonting att fundera på? Det ärockså en fråga till sade att det är svårt att gestatsbidrag till skolan därför att det var svårt attdefiniera skolan. Därför frågar jag nu GöranPersson: Är det så svårt att veta vad en skolenhetär? Skulle det inte gå att införa vårt statsbidrag,som faktiskt tar hänsyn till att förskola och skolaskall ses i ett sammanhang? Vi vill alltså ha ettgenerellt statsbidrag, som täcker de ekonomiskasvårigheter som finns i kommunerna och som följereleverna till institutionerna i både skola ochbarnomsorg.Göran tycker att det är ett privilegium attfå jobba med skolan. Ja, det första jag sade från denhär talarstolen var att jag tycker det är ett verkligtprivilegium att vara lärare. Därför vet jag också hurlärarnas situation är. Ge dem arbetsfrihet ocharbetsglädje -- det är det viktigaste redskapet. Ochjag tycker faktiskt att är på godväg -- det berömmet vill jag ge.När det gäller skolstart ser jag inteatt problemet ligger i administrativa svårigheter,utan jag ser det ur pedagogisk synvinkel. Jag harvarit i och sett hur skolorna fungerar där,dit barnen kommer när de är . Men det är enhelt annan skolform. Därför vänder jag mig mot använder barnen som brickor i ett krispaketoch slänger in dem i skolan. Jag vill att skolan skallanpassas till sexåringarna -- eller till femåringarna --och inte tvärtom.Anf. 56 () replik:Herr talman! Jag har inget att invända motskolministerns anförande, men jag skulle viljaställa en fråga.Göran sade så här: Vi skall ge verktygen tilldem som finns ute i verksamheten för att förnya ochförändra. Detta ställer jag gärna upp på, men jagvill fråga om skolministern bland dessa som ''finnsute i verksamheten'' också ser den dryga miljonenelever. Vilka verktyg vill skolministern ge elevernaför att öka deras inflytande? Jag menar att det härmåste bli föremål för en central debatt ochförhoppningsvis också för åtgärder.Det finns stora brister när det gällerutvärdering och uppföljning av skolan. skall detbli ändring på det, och det är bra. Men när detgäller elevinflytandet -- speciellt inflytandet överundervisningen, det område som eleverna självauppger att de helst vill ha inflytande över -- finnsbristerna ganska väl dokumenterade. Dessa bristerupprör mig och mitt parti, för vi menar att elevernamåste ses som medarbetare i skolan. Elevernasinflytande och engagemang i undervisningen är avcentral betydelse för att man skall nå bra resultat iskolan.Jag kan inte acceptera att detta stora problem fåren så undanskymd för att inte säga osynlig plats iregeringens proposition. Jag vill fråga: Hur serskolministern på elevernas roll i skolan? Är bristenpå elevinflytande över huvud taget ett problem, ochkan vi i så fall föra en diskussion om hur vi skallförsöka förbättra elevernas möjligheter att påverkaundervisningen och sin egen arbetssituation?Anf. 57 Statsrådet ()replik:Herr talman! Först vill jag vända mig till YlvaJohansson. Klarar vi inte ett vettigt elevinflytande,kommer vi inte heller att klara en bra skola. Detkommer att allt kraftigare understrykas. Särskiltkommer detta att märkas i gymnasieskolan. När viframlägger vår proposition,kunskapspropositionen, , kommer dessaresonemang att vara centrala. Får eleverna inte enmöjlighet att vara med och utöva inflytande,kommer de att vända skolan ryggen. Det är jagalldeles övertygad om. Här finns en lång rad sakersom man kan och måste göra. Dem kan vi mycketväl diskutera. Vi har all anledning att vara kreativa.Helt kort till s. 6-årsstart är en storpedagogisk fråga och en stor social fråga. Den lågi regeringens struktur- och sparpaket, gemenligenkallat krispaketet. Där pekade vi på storaförändringar i gemensam sektor, som skulle göraatt vi får mer av välfärd för de resurser som vi sätterin. Någonting viktigare för barn och ungdom än attkoppla ihop skola och förskola, att de storapedagogiska och sociala verksamheternasamverkar, har jag svårt att se. Det är oerhörtviktigt för dem och därmed också för nationen. Detplatsar på så sätt väl i en diskussion om strukturen igemensam sektor. Det är mot denna bakgrund somden frågan fanns med i det sammanhanget.Ann-Cathrine klagar bittert. Hon haruppenbarligen inte bara hållit tal här i kammarenutan också lyssnat på andras. Hon fångar alldelesriktigt den politiska strategi som jag har valt ochsom väl kan känna en viss bitterhetöver. Men det är så, , att nii moderata samlingspartiet representerar enskolpolitisk tradition, som har gjort att ni i regel harstått utanför de breda uppgörelser som har träffats.Dessa breda uppgörelser har i regel varitförankrade i det socialdemokratiska partiet, ifolkpartiet, i och av och till också i , . Så hardet sett ut. När jag då har funnit att de mycketenkla marknadslösningar som harstått och står för börjar vinna anklang hos de gamlaskolliberalerna, har jag blivit bekymrad. Jag harägnat stor kraft och mycken möda åt att beskrivaeländet med den politik som står för,i syfte naturligtvis att beskriva för folkpartisternavad de är på väg att ge sig in i. Där har rätt fångat det budskap som jag står för.Fru har i övrigt alltid varit möjlig attförutse. Det har varit min kritik av moderaterna.Under stark press här i kammaren har hon inästan alla inlägg retirerat, skruvat ner tonen ochbörjat säga att det finns också ett och annat som ärbra i den svenska skolan. Ja, , densvenska skolan ligger i världstopp. Vi jämför ossregelbundet med andra länder i OECD-kretsen. Vihar ingenting att skämmas för -- tvärtom. Vi satsarmest av alla länder på vår ungdomsskola, och viligger i topp också i det avseendet. De nationer ochsystem med ''magnet schools'' som har minst av allt rosat marknaden i dejämförelserna. Så är det, och det är bra ommoderaterna kommer till insikt om detta. Det är enutgångspunkt för den skolpolitiska debatt som vihar all anledning att föra gemensamt, därför att detär fakta.Sedan finns det -- vilket jag inser och på intet sättskall fördölja -- fel, bekymmer och brister också iden svenska skolan. Naturligtvis, konstigt vore detannars. Men dem kan vi aldrig angripa och hantera,om vi beskriver verkligheten på det negativa ochfelaktiga sätt som har gjort. Skall vikomma framåt och kunna förändra, måste vifaktiskt utgå från den verklighet som gäller ochbeskriva de arbetsinsatser som görs avhundratusentals lärare i detta land. Så många ärdet. Åtskilliga tusentals skolledare samtengagerade elever och deras föräldrar gör ett braarbete. Men det finns en del saker som förhindrardem att göra det fullt ut, och det är dessa saker somvi nu försöker plocka bort.Jag är glad över att s, ,och i vissutsträckning har ställt sig bakomsocialdemokraternas linje i denna reformstrategi.Jag är däremot litet bedrövad över att moderaternainte kan komma ut från sin isolering, se till detkonstruktiva och föra en debatt. Sedan kan manbeskylla mig för att vara retorisk eller ägna mig åtvackert och fagert tal. Politik är också tal. Politik äratt klä de tankar man bär och de visioner man har ital, att vinna människor för sina idéer. Jag bliroerhört smickrad om att det jag säger är vackert. Då börjar deidéer som jag representerar att tränga in också ihennes medvetande. Dit trodde jag inte att jagskulle kunna nå. Undrens tid är uppenbarligen inteförbi.Till vill jag säga att jag är kritiskmot och besviken. hari sitt parti en lång rad representanter för enprogressiv skolpolitik: , ochBert , människor som många av osssom arbetar med skolfrågor har känt stor beundranoch respekt inför. De skulle aldrig komma påtanken att orientera sig mot kvartersbutikens ideal.De skulle naturligtvis hålla fast vid kulturochkunskapscentra. Detta leder fram till att de eleversom kommer dit alla skall ha lika rätt. De ser intelikadana ut. De behöver olika stöd och stimulans.För detta behövs en omfattande samhälleligverksamhet. Den måste vara olika, därför atteleverna ser olika ut. De är individer, och dessaindivider kan inte förses med en och sammaprislapp och skickas runt på någonting som mantror är en marknad. Där har ni inte kommit fram iert resonemang, och där återstår fortfarande förLars att bevisa att hans teorier skullekunna fungera i praktiken. ochLarz har effektfullt markerat genomfrågor hur tung detta bygge är. Jag kan spä pågenom att säga: Koppla krav påskolpeng och marknadsorientering till hanssamtidiga vurm för en statlig reglering av tjänster,och ni ser det intellektuella och politiska moras somfolkpartiet har hamnat i när det gäller skolfrågorna.Jag är också kritisk mot i den meningenatt jag tycker att inte står för en linje.Tydligast markeras detta av den partimotion somBengt skrev under med anledning avbudgetproposition 1990 och som blygsel har åberopat här i kammaren i dag.Man skriver så här om kommunaliseringsbeslutet:''anser att beslutet att kommunaliseralärartjänsterna var olyckligt både i sak och i form.Om det mot förmodan skulle visa sig att detpolitiska läget förändras så att beslutet kan rivasupp under vårriksdagen, kommer vi att medverkatill detta.'' Man har inget yrkande. Budskapet är:Tar någon ett initiativ står till tjänst.Men tar inget initiativ.Jag pressade på detta i denallmänpolitiska debatten, och jag vill upprepa detigen. Jag tycker att detta på något sätt ger uttryckför en kluvenhet inför insikten om vad som ärriktigt i utvecklingen. Om man väljer det riktiga,får man en del problem med starka intressegrupper,och då hamnar man mitt emellan.Folkpartiet är således kluvet -- såsom det brukarvara. På något sätt har man valt att ansluta sig tillden som man för tillfället tror är starkast, och detär trist och litet bedrövligt.Så kommer fram till det storafyndet i den internationella debatten. Han sägernämligen att det inte finns några ''vouchers'' i USA.Nej, det gör det inte, så där har . Det är i varje fall ovanligt med sådana. Manhar sådana på några håll på försök. Men LarsLeijonborg vill införa skolpeng i . Vad sominte duger i , det skall LarsLeijonborg alltså genomföra i . Och vadsom inte dög i , det vill LarsLeijonborg åstadkomma tillsammans med i . Det är ju det somkritiken gäller. ger mig alltså rättpå den punkten.Men förklara då, , varifrån dessanyliberala tankar kommer, hur de är förankradeinternationellt och hur de kan kopplas till enansvarsfull skolpolitik, som utgår från de eleversom faktiskt har det största behovet av samhälletsstöd och hjälp! Hur skall dessa saker förenas? Detåterstår att göra, och däri ligger folkpartietstillkortakommande.Anf. 58 TREDJE VICE TALMANNEN:Jag får meddela att anslag nu har satts upp omatt detta sammanträde skall fortsätta efter kl.19.00.Anf. 59 ()replik:Herr talman! Jag retirerar absolut inte när detgäller det som jag har sagt tidigare i den härdebatten. Jag konstaterar att skolministernkommer med fagert tal. Men det är ett tal medmycket av självgodhet och med föga innehåll.Jag kan känna bitterhet över att skoldebatten intehandlar om kunskaper och kvalitet. Den handlaralltså inte om det som är det viktiga. Dessutomkänner jag besvikelse över att vårt landsskolminister inte vill föra den debatten. Han villinte tala om innehållet, och han vill inte heller börjamed att först slå fast vad vi skall ha skolan till.Är det bra t.ex. att vissa ämnen åsidosätts, somvetenskapliga rapporter i den internationellautvärderingen har utvisat? Och är det bra att vissaämnen -- samhällskunskap, religionskunskap ochnaturorienterande ämnen i vissa delar -- åsidosätts?Det är förståeligt att skolministern inte villdiskutera dessa saker. Skolministern älskar ju attflytta om i organisationen. Han älskar att flytta omklossar och att flytta det politiska beslutandet frånen politisk nivå till en annan.Vidare kritiserar det här medmarknadslösningar. Men marknadslösningarinnebär att ansvaret flyttas ut till elever, föräldraroch lärare. Det handlar om att föräldrar och lärareskall ha den självklara rätten att välja skola.Dessutom skall bidragen följa eleven till den skolasom har valts. Det är marknadslösningar. Det skallalltså vara en självklar rätt för föräldrar attbestämma vilken skola barnen skall gå i. Det gällerju att få det föräldraengagemang i skolan som är såoerhört viktigt för barnen och som också är oerhörtviktigt för utvecklingen av skolan. Det är alltsåmarknadslösningar att låta elever, föräldrar ochlärare få ta ett ansvar för och vara delaktiga när detgäller skolans utformning. För att vi skall kunnauppnå detta krävs det att skolans huvuduppgift --jag tänker då på detta med kunskapen -- slås fast.Vidare krävs det att vi får en lärarutbildning av högkvalitet, en lärarutbildning som verkligen lockarmänniskor att genomgå denna. Det gäller ju att vifår lärare till skolan. Det får inte vara den enormabrist på lärare som hotar.Mot den bakgrunden har vi föreslagit att enkommission skall tillsättas som skall ha både att seöver lärarutbildningen och att granska de förslagsom finns, bl.a. från oss moderater. Det gäller ju attförändra lärarutbildningen så, att både denna ochläraryrket blir attraktiva.Skolan skall vara en spjutspets, sade GöranPersson. Då vill jag säga: Ja, en spjutspets medkunskap och kompetens.Anf. 60 (mp) replik:Herr talman! Ja, , jag har också envision. Jag har en vision om en skola med skapandeoch kreativa människor, en skola där barnenutvecklas personligen, i sitt tänkande ochintellektuellt, en skola med arbetsglädje samt enskola som är förankrad i verkligheten och därmiljön sätts i centrum. Jag skulle kunna fortsätta påden här listan över vad som är mina visioner.Men även ett högt torn börjar vid marken. Jagfrågar därför : Hur går det medmusik-, dans- och ? Kommer den attbli utdefinierad? Allt tal om att vi skall ha skapandeoch kreativa människor och om en förankring ikulturen låter mycket bra. Men vad kommer alltsåatt hända med musik-, dans- och ?Anf. 61 () replik:Herr talman! har fört in engrad av demagogi, för att inte säga vulgaritet, iskoldebatten som vi inte riktigt har varitvana vid. Det är ett häpnadsväckande slarv medbl.a. fakta i hans inlägg.Göran sade i sitt första inlägg att frågan omkommunalisering inte var värd att nämnas när detgäller de motioner som oppositionen har väckt i år.Men återger han att faktisktbehandlade frågan och i den motion somhar väckts med anledning av den nu aktuellapropositionen. Jag har alls inte sammaverklighetsbedömning, nämligen attkommunaliseringsbeslutet varnödvändigt för det som vi nu skall besluta om. Påden punkten håller jag i stället med s, somtidigare har sagt att det naturliga när det gällerdetta med en kommunalisering av lärartjänsternahade varit att också diskutera den saken i det härsammanhanget.Vidare är även historieskrivningbeträffande , som skulle vara på väg in imoderaternas marknadsekonomiska gap, ochbeträffande hans kamp för att rädda oss mycketohistorisk. Men nuvarandeskolprogram, där de aktuella kraven finns med,antogs 1987. Då var fast förankradi kommunalpolitik. Och räddadehan oss inte från några käftar över huvud taget.