prot · GE0934 · 1990-11-28 00:00:00 — Vi hänvisar dock till vad isin utredning framhöll.Därigenom kan vi också påpeka att regeringen ochsocialdemokratin verkligen har dröjt länge med attta ett rimligt ansvar för den här verksamheten.I dag ser vi fram mot en ökande arbetslöshet påmånga områden i samhället. Det var enutskottshearing om detta här i , och då bekräftades att vi har att se fram mot ensnabbt växande arbetslöshet. Enligt miljöpartietsuppfattning är det hög tid att starta det som kallasen keynesiansk politik, det vill säga att staten skallbeställa investeringar och se till att de människorsom annars skulle uppbära arbetslöshetsunderstödi stället blir sysselsatta med att göra nyttigainvesteringar och skaffa fram nyttig materiel. Vihar fullt med idéer om hur dessa beställningar skallse ut. Det kan vara inom områden som järnväg ochannan miljövänlig kollektivtrafik, och det kan varainom energisektorn. Det gäller att börja utnyttja dealternativa inhemska energikällorna, att odlaenergiskogar, att skörda energiskogar, att byggapannor för flis och halm samt andra inhemskabränslen, att bygga solvärmepaneler ochfjärrvärmeanläggningar för solvärme osv.Vi menar att staten har möjlighet att läggabeställningar just till en försvarsindustri i kris. Vianser också att staten skall understödja inte baraden statliga trafikapparaten i form av SJ ochbanverket utan också kommunernas strävan attförbättra sin kollektivtrafik. Vi har även idéer omhur detta skall kunna finansieras, t.ex. genomutförsäljning av annan statlig egendom. Men det ären fråga som vi får återkomma till.Anf. 198 ():Herr talman! I detta betänkande behandlas bl.a.sex motioner som på olika sätt berörkrigsmaterielindustrin. Som redan har sagts fråndenna talarstol är detta ingalunda en ny fråga förriksdagen, utan den har behandlats vid ett flertaltidigare tillfällen. Dessutom harkrigsmaterielindustrin och krigsmaterielexportenvarit föremål för flera utredningar genom åren.Den senaste utredningen lämnades i ett förslag såsent som . En av de många frågor somdenna utredning hade att analysera var frågan omen omställning till civil produktion, något somberörs i de flesta av motionerna i detta betänkande.Jag skall, herr talman, uppehålla mig något vid det.Krigsmateriel- och försvarsmaterielindustrin har ivårt land anor . Den härindustrin har också genomgått en teknologiskförändring, från att vara smides- ochgjutjärnsteknik till att mer och mer omfatta enmycket avancerad högteknologi. Den maskinparksom finns inom denna industri har ocksåbyggts om och anpassats utifrån sina mycketspecifika produkter. Det innebär att en omställningfrån krigs- eller försvarsmateriel till rent civilaprodukter inte är så enkel som man ibland kan tro.När krigsmaterielexportutredningen, som jag självhade förmånen att få vara med i, gjorde sinaanalyser kunde man ändå konstatera att detframför allt på det högteknologiska områdetförmärkts minskade skillnader mellan militära ochcivila användningsområden och mellan militär ochcivil teknologi. Framför allt är det inom områdensom radarteknik, flygledningssystem,materialteknik, telekommunikationsteknik m.m.som man märker dessa samordningseffekter ochsamma användningsområden. Även på områdensom laserteknik och marinteknologi finner man alltfler gemensamma utvecklingsprojekt. Det ärnaturligtvis något positivt.Det kan emellertid också konstateras att flera av destora företagen i vårt land som har utvecklats på detförsvars- och krigsmaterielteknologiska området,har en omfattande civil produktion. Saabsflygdivision exempelvis satsar mycket kraftigt på attsälja civila flygplanstyper. FFV och VolvoFlygmotor ägnar sig också åt reparationer ochrenovering av civila motorsystem. FFV satsar ocksåpå legotillverkning inom bilindustrin och inomövrig verkstadsindustri. Få människor vet omatt en av de större produkterna vid en av FFVsanläggningar min hemkommun ärstyrspindlar till ochförpackningsmaskiner till Tetrapack.Ett annat exempel, som också är värt att nämna, äranvändandet av titan inom kirurgin och framför alltinom tandkirurgin. Denna nya och på sitt sättvärldsrevolutionerande teknik har man kunnatutveckla tack vare satsningar från företag somBofors och Kemi. De emaneras ocksåutifrånden högteknologi som krigsmaterielindustrin engång har utvecklat.På flera områden än vi faktiskt tänker på i vårvardag stöter vi på produkter som härrör från ellertillverkas av bl.a. krigs- och försvarsindustrin. Vadvi kan konstatera är att försvars- ochkrigsmateriel industrin går mot andra tider, vilketockså har understrukits av föregående talare. Denpåbörjade nedrustningen i vår omvärld är mycketglädjande, och den leder oss förhoppningsvis moten fredligare värld.Herr talman! På många orter i vårt land sker nu enanpassning till en helt annan situation. Utifrån ettkommande försvarsbeslut framöver måstenaturligtvis detta beaktas.I det nya perspektivet måste självfallet staten ha enberedskap och kunna gå in med olika åtgärder närsysselsättningsproblem uppstår. Näringslivet ochindustrin måste dock också ta sitt ansvar.Det kommer att krävas insatser på områden somarbetsmarknad, utbildning och industri regionaltsett för att ta till vara den kompetens och detkunnande som finns inom dessa branscher ochföretag. När vi i krigsmaterielexportutredningengjorde en rundresa i landet imponerades vi av dearbetsinsatser som görs och den strävan somfaktiskt finns i denna bransch att utvecklas på bl.a.det civila området. Det är dock, vilket jagunderströk tidigare, naturligtvis inte lätt när manhar en mycket specifik maskinpark. Det är inte såenkelt som att dessa företag kan ställa om hela sinproduktion från att ena dagen tillverka det som detsvenska försvaret beställer i fråga om materiel, föratt sedan gå över till att göra civila produkter. Manmåste bearbeta, utveckla och forska för att se vilkamöjligheter och nischer som är utvecklingsbara förjust de egna produkterna som skall tillverkas iframtiden.Herr talman! Det förestående riksdagsbeslutet omtotalförsvarets fortsatta utformning kommernaturligtvis i många stycken att bli avgörande fördenna industris framtid. I avvaktan på detta beslutanser inte utskottsmajoriteten att det finns någonanledning att nu vidta några särskilda åtgärder ifråga om krigsmaterielindustrin. Jag ber motbakgrund av detta att få yrka bifall tillutskottsmajoritetens förslag och avslag påreservationen och samtliga motioner.Anf. 199 ():Herr talman! åberopar flerautredningar, men jag är rädd för att det inte räcker.Det måste vara utredningar som ställer konkretaförslag. Förmodligen räcker inte de heller, utan detgäller att skaffa fram beställningar och konkretvidta åtgärder.Jag tror att det blir alldeles för sent om man skallvänta på den kommande totalförsvarsutredningen.Sysselsättningen kommer att sjunka snabbt inomdessa företag. Deras förutsättningar att konkurrerapå världsmarknaden med militära produkter ärenligt min bedömning dåliga. De branscherReynoldh Furustrand berörde var flygdivision,flygmotor och flygmotorservice till civilaflygmotorer. Jag tror att vi får räkna med endämpning också på dessa områden.Det står ingen marknad och väntar närförsvarsbeställningarna minskar i antal. Det gälleratt skapa ny sysselsättning och nya alternativ. Vi fårha klart för oss att även om det här i storutsträckning är en s.k. högteknologisk industri, ärden fortfarande i hög grad beroende av järn och stålför sin verksamhet.Jag tror inte, , att vi skallräkna med att produktionen av styrspindlar tillSaab kommer att öka. Jag tycker inte attrapporterna från tyder på det. När det gällerSaabs flygdivision är signalerna ocksåoroväckande: Man säger att om man inte får byggaJAS, kanske man inte kan fortsätta med den civilaindustrin heller. Signalerna är oroväckande. Härgäller det nog för staten att skynda på och vidtamotåtgärder och inte sitta och vänta på attkrisen skall bli fullt utvecklad.Industrin skall ta sitt ansvar, säger . Vad menas med det? Jag medger gärnaatt har rätt i det, men dåmåste vi i så fall få reda på hur industrin skall ta sittansvar. Vad anser utskottsmajoriteten ochregeringen att industrin bör göra konkret för attskapa arbetstillfällen?Anf. 200 ():Herr talman! Det är en intressant genomgång somReynoldh Furustrand gör av den svenskakrigsmaterielindustrins situation. Det är enbeskrivning av branscher med väldigt olikaförutsättningar för omställning och, såvitt jagförstår, mycket olika omställningstid. Vissa delaroch verksamheter ligger i sin tillverkning så näracivil produktion att det kanske bara behövs att manändrar färg på produkternas höljen för att dessaskall bli civila. Det kan alltså handla om väldigt småförändringar.Reynoldh Furustrand talar också om hur vårvardagskonsumtion är fylld av både material ochprodukter som har militärt ursprung. Dessaoväntade spinn off-effekter av militär forskning ochhögteknologi är välkända. De har bl.a. visat siginom rymdteknologin och på det området lett till attlättare material har kunnat tas fram. Också i övrigthar den militära forskningen fått genomslagskraftpå de mest skiftande områden.Militär underrättelseverksamhet har lett tillutveckling av nya språkteorier och sådant som mankanske inte trodde hade med militär verksamhet attgöra. Det finns exempel inom mångatillämpningsområden.Det är inte mycket till slutsatser ReynoldhFurustrand kommer fram till sedan han gjort dennagenomgång av den varierande branschen och dessolika förutsättningar. Han säger att vi bör avvaktakommande försvarsbeslut innan vi agerar och bör lita till branschens självläkande krafter.Det är lätt att hålla med ifråga om branschens självläkande krafter. När detdäremot gäller försvarsbesluten är det kanskesvårare att hålla med honom. Det finns väl enuppenbar risk för att kommande försvarsbeslut intekommer att sprida så mycket mer ljus över tillvaroni framtiden än vad det har gjort.Det gäller alltså att handla . Vi från vårsida har inte krävt att man skall ställa omverksamheten från till en annan utan att detskall utarbetas omställningsplaner, så att man kangöra omställningen under relativt ordnadeförhållanden. Det krävs att man sätter i gång inågorlunda god tid så att man inte hamnar i tidsnödoch råkar ut för arbetslöshet och utslagning sominte är absolut nödvändig.Anf. 201 ():Herr talman! Först till och de statligainsatserna. Det här är också ett svar till kommer de statliga insatserna på detta områdeatt bestå av? Svaret är det samma som jag gav i mininledning. Den klassiska metoden att använda sigav är regional-, utbildnings- ocharbetsmarknadspolitik. Skälet till att jag pekade pådessa åtgärder är att de i något sammanhang -- jagtror att det var i utredningen -- nämndes. Det finnsockså med i bakgrundsmaterialet till betänkandetatt man i krigsmaterielexportutredningen bl.a.pekade på ett förslag om att inrätta speciella fondersom skulle lösa problemet. Majoriteten i utskottet,liksom majoriteten i utredning, tror inte att fonderär en lösning utan att man måste ta till regionalaeller reguljära åtgärder för att lösa det hela. Det ärangeläget och viktigt att säga att ocskå industrinmåste känna sitt ansvar i denna situation.Man ligger inte på latsidan när det gäller attstudera effekten av en mycket brant nedåtgåendekurva för försvarsindustrin på beställningssidan.Länsstyrelser och länsarbetsnämnder har, som jagbedömer det, i Bergslagsområdet och i delar av delän som jag har förmånen att få verka i mycket godainsikter om vad som kan komma att hända på dethär området.Herr talman! Jag vill understryka att det till sinkaraktär och struktur är en mycket speciell industrimed mycket avancerad högteknologi. Jag trordärför att man skall bida tiden an. Det tjänarväldigt litet till att tillsätta ett antal nya utredningarför att konstatera att det ändå kommer att ta sin tid,kanske tio till , innan man hittar nyanischer och segment för att gå in på marknader ochkunna verka aktivt. Det är mycket lätt att säga skall gå in på en marknad där andra grupperkanske redan är etablerade och man kan renderaett uppenbart fiasko för att man inte ordentligt harpenetrerat vilka förutsättningar den här industrinskulle kunna föra med sig. Jag är ganska positiv närdet gäller förutsättningar, men jag tycker att manskall ge de industrier och de områden som dethandlar om den rimliga tid som behövs för att enomställning skall kunna genomföras.Anf. 202 ():Herr talman! Jag menar att det här behövs klassisktkeyriesiansk politik. Det är uppenbarligen inte detsom regeringen eller . Det rör sig om klassisk regionalpolitikoch AMSpolitik, vilket i värsta fall kan uttolkasklassisk flyttlasspolitik, om man nu kan hitta någonplats att flytta till där det finns lämpliga jobb.Jag fick inget konkret svar på vad industrins ansvaregentligen innebär. Det låter trevligt ochansvarsmedvetet att hänvisa till industrins ansvar.Vad skall då industrin göra? Är det de företag somvi talar om, försvarsindustrin, eller är det helalandets industri som skall ta ansvar?Här behövs en statligt finansierad investeringspolikoch nya goda framåtsyftande idéer om hur man skallutnyttja den kapacitet som kommer att bli ledig tillmiljövänliga investeringar. Jag uppmanarReynoldh Furustrand att läsa vår motion somnyligen har avgivits beträffande hur vi skall hanteraVattenfall i framtiden.Anf. 203 ():Herr talman! Låt mig understryka att detnaturligtvis är viktigt, om vi är överens om att viskall ha försvar i det här landet, att vi har enindustri som kan förse försvaret med de produkteroch det materiel som försvaret kommer att behövaoberoende av vilken dimenssion försvaret kommeratt få . Det har mycket starkt betonats iutredningen om krigsmaterielexporten att industrinskall vara anpassad till den svenskaförsvarsmaktens behov. Den får inte vara större änvad som är motiverat av säkerhets- ochförsvarspolitiska skäl. Det torde vara ett mycketbra tecken på vilken inriktning det är fråga om.Som svar på fråga vill jag säga attindustrin skall ta sitt ansvar för attproduktutveckla, delta i forskningsprojekt ochsamordna nya områden och produkter som kananvändas inom industrierna. Det är inte uteslutetatt om , när infrastrukturella satsningarbehöver göras i större omfattning, delar av statligabeställningar kommer att läggas ut på industriersom tidigare har haft den dominerande karaktärenav att vara krigsmateriel- eller försvarsindustri ochsom har fasats över något mer till en civilproduktion. Man utnyttjar då deras tekniskakunnande och personalens kompetens. De är dentypen av utveckling som jag finner vara nödvändig.Som vi upplever det krävs inte att nya utredningartillsätts. Vi har tämligen klart för oss hur det härskulle kunna gå till ändå.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )25 § Finansieringsåtaganden för Fonden försvensk-norskt industriellt samarbeteFöredrogsnäringsutskottets betänkande1990/91:NU18 Finansieringsåtaganden för Fondenför svensk-norsk industriellt samarbet (prop.1990/91:24).Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas . )Beslut om fortsatt ärendebehandling den 29novemberKammaren beslöt att ärendebehandlingen skullefortsättas vid morgondagens arbetsplenum.26 § BordläggningAnmäldes och bordladesProposition1990/91:58 Psykiatrisk tvångsvård, m.m.27 § Anmälan om interpellationAnmäldes att följande interpellation framställtsden 28 november1990/91:108 av () tillkommunikationsministern om trafikpolitiken:Det trafikpolitiska beslutet innebar bl.a. attriksdagen slog fast att ett samhällsekonomisktsynsätt skall råda i trafikpolitiken. Ett sådantsynsätt karaktäriseras av bl.a. följande:1. Att statens investeringar i trafikensinfrastrukturer, dvs. främst järnvägar och vägar,skall prioriteras utifrån samhällsekonomiskaberäkningar.Det innebär att full hänsyn skall tas tillmiljökostnader, olyckskostnader m.m. när manbedömer hur investeringar skall ske.Investeringsplaneringen skall dessutomsamordnas, vilket kan medföra att t.ex. miljöbättreinvesteringar i järnvägar kan komma att ske i ställetför väginvesteringar.2. Att staten skall köpa sådan interregionalpersontrafik på järnväg som är samhällsekonomisktmotiverad.Det innebär att miljömässiga, sociala ochregionalpolitiska effekter på samhällsekonominuppväger den företagsekonomiska förlust somtrafikutövaren (vanligen SJ) får. Trafiken är alltsåsamhällsekonomiskt lönsam. Dessutom kannaturligtvis staten köpa ytterligare trafik dåsärskilda skäl föreligger -- det torde främst gällaregionalpolitiska hänsyn. Dessa köp är en naturligföljd av den järnvägspolitiska reformen som ju bl.a.innebar att gamla SJ delades upp i ett banverk ochett affärs-SJ.3. Att beskattning och avgiftsbeläggning av de olikatransportslagen skall vara sådan att de relativakostnaderna att bruka de skilda transportslagenmotsvarar de relativa samhällskostnaderna.Det innebär t.ex. att den starkt miljö- ocholycksbelastande vägtrafiken skall beskattas i höggrad och att den miljöbättre och säkrarejärnvägstrafiken skall beskattas i betydligt lägregrad. Ett uttryck för detta är den infördakoldioxidskatten. Naturligtvis förhindrar detta inteatt rent fiskala skatter kan påförastransportsektorn.Med detta samhällsekonomiska synsätt står detockså klart att vägtrafiken totalt i landet går med enbetydligt större förlust än vad järnvägstrafiken gör.Skillnaden mellan vägtrafikenssamhällsekonomiska förlust och statsintäkterna(netto) från densamma torde uppgå till ennettoförlust på minst 30 miljarder . Förjärnvägstrafikens del torde nettoförlusten varamindre än hälften, enligt vissa bedömare nära noll.Tänker regeringen överge det samhällsekonomiskasynsättet?Under senare tid har kommunikationsministerngjort en rad uttalanden som tyder på att han inte villtillämpa ett samhällsekonomiskt synsätt. Om så ärfallet står det i strid med en rad riksdagsbeslut.Exempel på denna nya attityd frånkommunikationsministern finns bl.a. att hämta ifrågedebatten i därministern enligt snabbprotokollet sade bl.a.följande:''Vi kan inte klara SJ och järnvägspolitiken medständigt ökande subventioner. Subventionsgradenför järnvägstrafiken som sådan ligger på drygt4 000 milj. ''och därefter sade ministern:''Nettokostnaden för samhället för järnvägstrafikenligger alltså på över 4 000 miljoner. ''för att fylla på sade sedan ministern:''När det gäller vägtrafiken vill jag säga att detfaktiskt är så att vägtrafikanterna i form av olikaskatter inkl. moms betalar i storleksordningen 40miljarder. Vi satsar i statsbudgeten 10 miljarder förvägverkets verksamhet. Siffrorna talar för sigsjälva. ''I denna sifferexercis har kommunikationsministernhelt struntat i samhällets totala kostnader för deolika trafikslagen. Kostnaderna förmiljöförstöringen av skogar, vatten, byggnader,broar och kostnaderna för alla olyckor och derasföljdkostnader har fullständigt ignorerats! Sammatyp av uttalanden har ministern spritt under ett stortantal tillfällen runt om i landet. Detta kan intetolkas på annat sätt än attkommunikationsministern vägrar följa riksdagensbeslut om en samhällsekonomisk syn på dessafrågor.De samhällsekonomiska kostnaderna ochstatsintäkterna för vägtrafiken är i själva verketenligt följande.p8,8 > h1 > t7p6,7p6 > tIntäkter till statentStatliga anslag tilltt(skatter)tväghållningtl4 > h1 > t40 530 milj. kr.t10 300 milj. kr.tt----tKommunala anslag tillväghållning4 400 milj. kr.Trafikövervakning m.m.1 520 milj. kr.Olyckskostnaderca 15 000 milj. kr.Miljöfarliga utsläpp, bullerca 16 800 milj. kr.tl4 > h1 > t40 530 milj. kr.t48 020 milj. kr.tl4 > h1 > Resultat: en samhällsekonomisk förlust på minst 7 500milj. kr.De samhällsekonomiska kostnaderna ochkostnadsintäkterna för järnvägstrafiken kan fr.o.m. 1991beräknas till följande:h1 > tp8,8 > Intäkter till statentStatliga anslag tilltt(skatter och avgifter)tbanhållningtl4 > h1 > tca 1 500 milj. kr.t4 398 milj. kr.Trafikövervakning m.m.11 milj. kr.Olyckskostnader m.m.ca 500 milj. kr.Miljöfarliga utsläpp, bullerca 1 000 milj. kr.tl4 > h1 > t1 500 milj. kr.t5 909 milj. kr.tl4 > h1 > Resultat: Samhällsekonomisk förlust ca 4 400 milj. kr.Av dessa översiktliga kalkyler, som naturligtvis är attbetrakta som uppskattningar, framgår att vägtrafiken ursamhällsekonomisk synpunkt är betydligt merunderbeskattad än järnvägstrafiken. Då har ändå ingenhänsyn tagits till att det eftersläpande investeringsbehovetför järnvägarna är långt större än för vägarna. Skallriksdagens beslut om samhällsekonomiska övervägandenoch konkurrensneutralitet följas så skall såledesjärnvägstrafiken ur ekonomisk synpunkt i högre gradgynnas gentemot vägtrafiken än vad som är fallet i dag.Det kan ske genom minskad beskattning avjärnvägstrafik, ökade köp av järnvägstrafik, minskadeekonomiska krav på SJ eller ökad beskattning avvägtrafik.Särskilt intressant är att notera att överföringar från vägtill järnväg leder till samhällsekonomiska vinster.Det kan i sammanhanget noteras att utredningenFinansiering av vägar och järnvägar (SOU 1990:86) avenmansutredaren på samma sätt somkommunikationsministern i ovan refererade debattunderlåter att tillämpa det samhällsekonomiska synsättsom stipulerat. I det fallet rör det sig om ettsjälvsvådligt övertramp av de direktiv som gällde förutredningen. Enligt direktiven skulle utredaren ta framförslag till finansiering av investeringar i järnvägar ochvägar -- inte att föreslå eller hävda ett snävtföretagsekonomiskt synsätt i strid med 1988 årstrafikpolitiska riksdagsbeslut!Såvitt jag kan bedöma kan de snäva företagsekonomiskasynsätt som såväl kommunikationsministern somenmansutredaren hävdar medföra attsamhällets resurser används på ett än mersamhällsekonomiskt ineffektivt sätt än vad som redan ärfallet. Det kommer i sin tur att leda till försämradtrafiksäkerhet, tilltagande miljöskador och försämradsamhällsekonomi.Det skulle naturligtvis också innebära att trafikpolitikentagit en helt ny vändning utan att på minsta sättsanktionerat detta.Med anledning av detta vill jag ställa följande frågor tillkommunikationsministern:-- Anser regeringen att ett samhällsekonomiskt synsättskall tillämpas i trafikpolitiken?-- Är regeringen beredd att prioritera densamhällsekonomiskt bättre järnvägstrafiken?-- Anser regeringen att det ur samhällsekonomisksynpunkt är lämpligt att nu minska anslaget till köp avpersontrafik på järnväg?18 § Anmälan om frågorAnmäldes att följande frågor framställtsden 26 november1990/91:243 av () tilljustitieministern om rättshjälp vid bodelning:Inskränkningen i rättshjälpslagen vad avser bodelningmellan makar, 8 § punkt 7 rättshjälpslagen, drabbar oftakvinnor. Regleringen är restriktiv och kan medförarättsförluster för enskilda. Frågan övervägs förnärvarande inom . Man kan befaraatt påfrestningen kommer att bli stor på många äktenskapnär de ekonomiska svårigheter som står för dörren iSverige blivit kännbara i vårt land. Med det högaränteläget och de bostadskostnader som den ekonomiskakrisen fört med sig kommer det att bli än svårare ochdyrare att starta på nytt. Den lagstiftning som tidigareskyddade kvinnan ekonomiskt är i stort sett avskaffad ivårt land till skillnad från i många andra västeuropeiskaländer. För många kvinnor kan det bli angeläget att få enmöjlighet att få sin sak prövad vid bodelning. Motbakgrund härav vill jag fråga statsrådet:Avser statsrådet att upphäva den inskränkning som 8 §punkt 7 rättshjälpslagen innebär och när kan dennalagändring i så fall förväntas?den 27 november1990/91:244 av s (mp) till utrikesministern omÖsttimor:Den 7 december 1990 har varit ockuperat i 15år av . har kritiserat bl.a. Sverigesvapenleveranser till (i kampen om ),men också passiviteten från den för attkomma till rätta med de uppenbara kränkningarna avmänskliga rättigheter som pågår i Östtimor.Uppemot 50 000 soldater har förts in i bara ,, i den största operationen sedan invasionen1975. Den ökade repressionen är militärernas svar påcivilmotståndets utveckling , enutveckling som har mycket gemensamt med denpalestinska Intifadan på den ockuperade Västbanken.EG-medlemmarna har riktat skarp kritik mot Indonesienvid FNs kommission för mänskliga rättigheter iår.