prot · GE096 · 1990-10-10 00:00:00 — Detta har vi haft problemmed, och har det kommit en stor promemoriasom DNs ledare i går kommenterade och därkonstaterade man att frågan om behovet avgrundlagsändring står obesvarad trotsförhandlarnas expertskicklighet.Hur mycket av miljöhänsyn, välfärd och jämlikhetär vi villiga att köpslå om? Mitt svar blir: Inget alls.Men den frågan vill jag också att skallsvara på.Sverige slipper EG-regler. Det kunde vi läsa i enDN-rubrik . Enligt denna artikelskulle liksom de andra EFTA-ländernaslippa att anpassa sig ''nedåt'' till EGs regler förhälsa, säkerhet och miljö. Ja, det låter ju bra, mendet är bara så att EGs principiella medgivande förenskilda länder att upprätthålla högre normerurholkas, såvitt jag kan förstå, av tvåinskränkningar. För det första så tillåts endasthögre normer om de inte utgör doldahandelshinder. förbjöd EG-domstolentyskarna att införa miljöavgifter för lastbilstrafik påmotorvägarna. För det andra kan inte varor frånEG-länderna stoppas, även om de är tillverkadeefter lägre normer. Även om får tillstånd attbehålla t.ex. asbestförbudet, måste vi tillåta importav asbestvaror från EG. Har verkligen EG gått medpå något som inte redan gäller, ? Ärinte detta bara en vad jag kallar ''taktiskbluffnyhet''?Sedan skulle jag vilja ta upp frågan om löften frånförr. lovade häri att regeringen ''inte skulle accepteranågon social nedrustning, försämrad miljö, minskatkonsumentskydd, urholkad arbetsrätt, eftergifterpå arbetsområdet eller försämrade arbetsvillkor''som pris för EG-anpassningen. Gäller dessa löftenfortfarande, ? Kan de upprepasordagrant?När det sedan gäller probleminventering EES, denlista med femtiotvå problempunkter som till slutbara blev åtta. Hur kunde det vara så att borta frånundantagslistan var för del: kemikalier,bekämpningsmedel, kärnkraftssäkerhet, kollektivaförsäkringar, socialförsäkringar och mycket annat.Hur gick det till, ?I ett informationsblad från UDs handelsavdelningsägs ''att eventuella undantag från EGs regelverkmåste begränsas till ett mycket litet antal fall därfundamentala intressen kan åberopas. Detunderströks att undantag måste varatidsbegränsade.'' Vad är det då som menas medfundamentala intressen? Och en tidsbegränsning,hur lång kan den bli?Sammanfattningsvis är det två för viktigafrågor som jag faktiskt förväntar mig svar på. Fördet första: Finns det något undantag, någon regel,som är så viktig att vi inte släpper på den iförhandlingarna? Och för det andra: Om det visarsig att vi bara blir ett remissorgan utan inflytande,faller då?Anf. 28 ():Herr talman! Den här handelspolitiska debattenblir av naturliga skäl mest en EG-debatt. Någon harsagt att EES-förhandlingarna syftar till ettekonomiskt men inte till ett politiskt medlemskap iEG. Det ligger mycket i detta eftersomförhandlingarna främst är inriktade på att se till attEFTA-länderna kommer med i EGs inre marknad.Därmed skulle det svenska näringslivet slippa attdiskrimineras på den för helt avgörandevästeuropeiska marknaden.Västeuropa tar nu hela tre fjärdedelar av vårexport. Om man betänker att mer änhälften av industriproduktion exporteras,inser de allra flesta varför EG-marknaden ochVästeuropa är helt centrala för sysselsättningen ochvälståndet i vårt land.Vi skall utveckla samarbetet med Östeuropa.Det kommer dock att ta tid. kommerdärför inte att utgöra någotalternativ till . Det är en fråga ombåde -- och. Det finns anledning att slå fast det. Viskall inte inbilla oss att vi kan genomföra snabbaförändringar i vårt handelspolitiska mönster.För att återgå till EG-frågorna är det uppenbart attvi även på andra områden måste samarbeta näramed EG. Det gäller miljöpolitiken, forskning,utveckling, utbildning och i strävandena att skapaett ''medborgarnas '', som kännetecknas avfri rörlighet, kulturutbyte och samhörighet.För att sammanfatta den position som efterhandpå många håll har mejslats fram när det gäller vårsyn på EG och relationerna med EG, kan man sägaatt vi inte skyddar vårt välstånd och den fullasysselsättningen genom att isolera oss. Det ärtvärtom så att genom att våra företag har kunnat hadet ekonomiskt stora och starka Västeuropasnarare än som sin huvudmarknad, har vikunnat bygga vårt välstånd till dess nuvarande höganivå. Det är på den grunden som vi bygger våraresurser till vår sociala trygghet och mycket annatsom vi tycker är viktigt.Jag tror inte att den svenska modellen kommeratt kunna värnas genom en isolationistisk politik.Vi har i själva verket redan gjort vårt vägval.Sverige har satsat på öppna gränser, internationellarbetsfördelning och fri handel som grundläggandemedel att åstadkomma välståndsutveckling.Företagen och kapitalet rör sig numera fritt övernationsgränser, även över den svenskanationsgränsen. Valutaregleringen är avskaffad,liksom de flesta inskränkningar som rör handeln.Där är vi nu.De frågor som allt oftare tränger sig på kanformuleras på litet olika sätt. Låt mig ge någraexempel. Hur skall medborgarna och löntagarnakunna kontrollera de krafter som släpps loss genomden allt snabbare internationaliseringen? Hurupprätthåller vi en social kontroll över deninternationella marknadsekonomin? Hurkontrolleras i medborgarnas och löntagarnasintresse de allt större och mäktigare multinationellaföretagen? Hur ser vi exempelvis till attkapitalägarna får bära sin del av skattebördan? Hurfår man fram tvingande miljöregler som inte kankringgås av skrupelfria företag genom etablering iett annat västeuropeiskt land med lägre miljökrav?Alla dessa frågor är viktiga framtidsfrågor som förSveriges del inte löses av de EES-förhandlingarsom vi nu är inne på. Låt oss konstatera det.Ett svar på dessa frågor är att man inte kommersärskilt långt om varje land agerar var för sig. Omvar och en går sin egen väg kommer det alltid attfinnas andra länder i som försökerprofitera på att bjuda under. Det ser vi nu meraalltfler exempel på. Slutsatsen blir därför attallteftersom internationalieringen fortskriderkommer nationalstaten som ett instrument förmedborgarna att bli alltmer otillräcklig på allt flerområden. Nationalstaten kommer helt enkelt inteatt räcka till för att fullt ut tillvarata medborgarnasintressen. Låt oss dra den slutsatsen. Den är heltuppenbar i dagens läge.De konservativa och nyliberala krafterna i Europavill också ha det så. Nationalstaten kan gärnaförsvagas, men något annat som garanterar ensocial kontroll över den internationellamarknadsekonomin bör inte komma i dess ställe.Det är inte för inte som det finns en spänningmellan och socialdemokratiske ordförandeJacques Delors i dessa frågor. För räckerdet med att marknaden släpps fri.Det är hennes och nyliberalernas Europavision.Delors och socialdemokratin inom EG ser däremotden inre marknaden bara som det första steget.Den måste enligt deras uppfattning kompletterasmed en social dimension, med rättigheter för facketatt kunna tillvarata medlemmarnas intresseneffektivt och med samhällelig kontroll överkapitalet och de multinationella företagen.Det är därför inte alls säkert att EG blir dennyliberala bastion som i troratt den skall bli. Man kan i stället säga att EG ärsom pastor berömda påse. Vad den blirberor på vad man fyller den med.Om man mäter styrkeförhållandena i det än sålänge ganska maktlösa EG-parlamentet, finnerman att socialdemokraterna är den överlägsetstörsta partigruppen där. Lägger man sammansocialdemokraterna med övrig vänster ochmiljöpartister så är denna vänster faktiskt imajoritet. Möjligheter finns alltså för ettprogressivt EG där sysselsättning, rättvisfördelning och en aktiv miljöpolitik blir alltviktigare.Därmed har jag, herr talman, inte tagit ställning förett svenskt medlemskap i . Det avgörneutraliteten, och där har ännu inte alla brickorfallit på plats vare sig när det gäller säkerheten ochavspänningen i eller EGs eventuellaambitioner på det försvarspolitiska området.Jag har velat peka på att det finns ett antallångsiktiga frågor som nationalstaten inte kan lösapå egen hand, men som medborgarna kommer attkräva av oss att vi skall lösa i samverkan med andranationer. Det viktigaste instrument som står till vårtförfogande i vår del av världen är faktiskt EG. Manhostar inte upp sådana här internationellasamarbetsformer hur som helst, utan vi måste utgåifrån existerande situation i . Därför är EGintressant när det gäller att söka lösningen på dessaoundvikliga frågor. De blir således inte mindreallteftersom tiden går och internationaliseringen,som vi ser det, obönhörligen fortskrider.Herr talman! Vi borde också alla ha ett gemensamtinresse av att EES-förhandlingarna genomförs ochatt de leder till ett positivt resultat. Jag uppreparvad som ofta har sagts förr: Ett eventuelltmedlemskap för och övriga EFTA-länderskulle få praktisk betydelse först under andrahälften av 90-talet. skulle få betydelseför företagen och medborgarna i vårt land mer ellermindre . Jag vill därför sluta med attsäga följande till medlemsaktivisterna. Sitt nu still iEES-båten till dess att den har rotts i land. Dettjänar ingens intressen att den båten går i kvav.Anf. 29 Statsrådet replik:Herr talman! Visst skall vi lära av historien, NicGrönvall. Jag tycker nog att det var mycket meramerkantilism än frihandel som präglades av denhistorien, åtminstone före Bretton Woods.Det signifikanta för dagens debatt är att vi alla idenna kammare är på det klara med att det i dagensläge inte finns något alternativ till EES-förhandlingarna. Det är detta som det vanligavardagsarbetet måste handla om. Det är viktigt attklara ut detta. När vi för samtal i och EG-huvudstäderna får vi också beskedet att man inte ärvillig att diskutera nya medlemskapsförhandlingar.Man skjuter på det, eftersom man själv villbestämma hur det nya EG skall se ut efter 1993.Ett annat område som är viktigt och upptar vår tidi dag är Östeuropasamarbetet, att ställa upp förreformstaterna i Öst- och . Det görvi på många sätt.Vi gör det genom EFTA, därför att EFTA sedantidigare har upprättat samarbetsdeklarationer medJugoslavien. EFTA har också sedanGöteborgsmötet upprättat samarbetsdeklarationermed , och . Dedirekta kontakterna har redan tagits för att man islutänden skall kunna få fram ett frihandelsavtal pådetta område.Det andra är hela G24-samarbetet, som innebär attvi tillsammans med alla andra deltari en rad aktiviteter, såsom en utvecklingsbank ochliknande, för att konkret ekonomiskt ställa upp fördessa länder.Det tredje är vårt eget bilaterala samarbete, somorganiseras genom att vi hos mig i kanslihuset haräven ett . Och till detta är denÖsteuropadelegation knuten som tillsattes med enbred sammansättning utåt i samhället. Vi försökeralltså på olika områden hitta konkreta lösningar församarbetet. Bl.a. har vi genom EKN, som det hartalats om tidigare, sett till att få fram regler ochvilka garantier som skall gälla.I näringsutskottet gjordes det en ordentliggenomgång av huruvida de avgifter som harär större eller mindre än andra länders. Det visadesig att följer de regler som har ställtsig bakom i OECD-sammanhang.Vi har också lagt ned mycket arbete inte minst föratt skall komma in i dettaperspektiv, och vi har bl.a.rundabordsdiskussioner. Detta arbete tar siguttryck i utbyte av människor, studier, rådgivningoch samarbete på olika sätt. Vi gör också enöversyn av arbetet på våra ambassader och andrakontor för att vi bättre skall kunna se hur vi skall hadet när det gäller handelssidan. Det bör ju nu varaett annat system än vad deklarationerna och dekommittéer som har arbetat har inneburit.Detta har mera passat statshandelsländer. Vi vill istället hitta ett nytt system. Vi har då frågat oss omdet skall vara handelskamrar och hur vi skall knytadem till ambassaderna, osv. Vi ser i dettasammanhang fram emot att få en ordentliggenomgång mycket snart för att kunna ta ställning ibudgetarbetet.Jag håller med om att vi harmycket att göra när det gäller socialpolitik, miljöoch liknande i de diskussioner som förs om ett . är nu inte min rådgivare,utan han är mer en företrädare förtjänstemannarörelsen och den nordiskafackföreningsrörelsen, där jag tror att han spelar enroll. Och det var väl i den egenskapen han uttaladesig. I övrigt får rådet för Europafrågor sammainformation som EFTA-delegationen.Jag är också mycket intresserad av att det som rörGATT skall föras i hamn. I detta sammanhang ochi har jag tagit initiativ till att vi så att sägaskall gifta ihop miljö och handel. Jag tror att kravenfrån konsumenterna blir viktigare och viktigare.Sverige har också försökt att få fram ensocialklausul. Naturligtvis är det inte så attavsaknaden av patent på liv skulle vara etthandelshinder. Det kan jag inte ställa mig bakom.När det gäller information vill jag säga att det medjämna mellanrum påstås att fakta inte kommer påbordet. Jag vill hävda att regeringen i denna frågalägger ned ett enormt arbete för att ,EFTA-delegationen och utrikesnämnden skall varainformerade och för att vi skall ha kontakter ute isamhället. Jag vill även säga att det inte var kritiksom gav mer än när detgällde diariefrågorna, utan konstitutionsutskottetmenade att vi följde reglerna för tryckfriheten.Anf. 30 () replik:Herr talman! Jag gläder mig åt att detfinns två socialdemokratiska debattörer i den härdebatten. Det ger nämligen det perspektiv på densocialdemokratiska politiken som man sällan riktigttydligt ser när uppträder alldelesensam. har vunnit vår uppskattningför sin villighet att informera och för sin syn påEuropapolitiken. Men kommer LennartPettersson upp i debatten. Vi vet att LennartPettersson har en speciell syn, en storsvensk syn, påkapitalet och på kontrollbehovet av kapitalet. Hanhar i grunden en verkligt äkta socialdemokratiskhållning till dessa frågor. Han säger nu att vi måsteordna kontrollen. Han säger att vi skall hakontrollen över människorna och över kapitaletoch att vi kan ordna den om vi får en stark politiskmakt. Och det har vi nu i EP, det europeiskaparlamentet, som står under en vänsterkontroll.Här faller alltså litet av masken. Här ser vi nu igensocialdemokratin som tror sig kunna, åtminstone iLennart vision, få en bättre socialistiskkontroll över om han får vara med i EG.Detta ger mig anledning att övergå till statsrådetssynpunkter på att det nu är fel tid och att vi förstmåste slutföra EES-förhandlingarna. Hon säger attBryssel inte vill . Men vi talar inte om Brysselspolitik här i riksdag. Vi talar om vårpolitiska vilja i riksdag. Jag vill göraalldeles klart att när vi från moderat håll explicitförklarar vår politiska vilja så gör vi det utan att tahänsyn till vad talar om. Vi talar om vad vivill. Jag skall tala om för statsrådet att när manbesöker Europeiska parlamentet möter man en heltannan hållning än den som det s.k. Brysselföreträder. I det europeiska parlamentet önskarvarenda ledamot att EES-förhandlingarna avbrytsoch att alla länder söker medlemskap, eftersom detegentligen är den enda verkningsfullaanknytningen.Till sist vill jag ägna åt har här talats en del om demokrati och bristeri svensk demokrati. Vi har också fått höra enMoskvaskolad kommunist stå och tala om singlädje över att frigörelsen har kommit tillÖsteuropa. Det är väl ändå ett mycket högt betygpå svensk demokrati och möjligen ett lågt betyg påtilltron till hans budskap. Men det är ju ingen sombryr sig om det. Men talade om engrön vision. När man läser i motionervad denna vision bygger på visar det sig att denbygger på centralstyrning, planekonomi,kommandoekonomi och centralreglering. Det äralltså en mycket skör vision av , IngerSchörling.Under detta anförande övertog tredje vicetalmannen ledningen av kammarens förhandlingar.Anf. 31 () replik:Herr talman! Vi har hört främststatsministern framhålla det ekonomiska stöd somregeringen nu ger till de östeuropeiska länderna. Viifrågasätter om det är det bästa sättet att hjälpa.För det första är det fråga om biståndspengar somnu omdirigeras från till östländerna.Det har vi i protesterat mot. Situationenär naturligtvis besvärlig, för att inte säga mycketbesvärlig, men allting är relativt. Situationen i får inte glömmas bort baraför att vi har fått inblick i hur eländigt det är på närahåll. Många utvecklingsländer har en minst likahopplös situation. Och dessa människor får intenonchaleras eller sättas i andra hand på grund avmänniskorna i . Därför är det fel avregeringen att i all hast omfördela biståndet för attregeringen skall kunna visa handlingskraft på närahåll.För det andra vill vi framhålla hur viktigt det är attstödet till verkligen sker på det mesteffektiva sättet. Ett utbyte som skall bära frukt pålång sikt måste grundas på ömsesidigt intresse.Goda relationer som alstrar lönsam utveckling påbåda sidor blir i regel också långvariga relationer.Öststaterna är en stor potential för svensktnäringsliv, och behoven där borta är enorma, menekonomin måste byggas upp.Det finns en uppenbar önskan från exempelvisPolen och att utveckla och ökahandelsutbytet med oss. Det ligger verkligen isvenskt intresse att sträva åt samma håll. Därför ärdet viktigt att stimulera sådant handelsutbyte ochatt regeringen verkligen underlättar för svenskaföretag att vandra in på marknad, inteekonomiskt utan mera rent praktiskt. Det är noggott och väl med arbetsgrupper i departementetsom är särskilt tillsatta för östländerna, men det ärpå platsen, ute i länderna, som vi behöverhandelskontor och centraler där man knyter uppkontakter och får kanaler.Vad gör regeringen egentligen? Vad har regeringenför plan för att stärka de svenska företagensmöjligheter i och stärka vårkonkurrenskraft gentemot t.ex. , som juhar väldigt stor aptit på östmarknaderna?Anf. 32 () replik:Herr talman! Jag tackar för svarenpå mina frågor. Det var vänligt att hon i mängdenav alla frågor tog upp mina frågor. En fråga svaradehon dock inte på nämligen om hon delar BjörnRosengrens uppfattning om tidpunkten för enansökan om medlemskap i hon inte gördet tycker jag att hon bör tala om det för BjörnRosengren på första och bästa EG-rådsmötehädanefter.Jag tänkte ägna mig lite åt att kommentera NicGrönvalls anförande. var mer änvanligt våldsam . Det vill inte säga litet. Hansade att det inte finns två europeiska alternativ utanett. Han anser ekonomisk samverkan som enöverordnad drivkraft. Demokratin är underordnadi den värld som lever i. Kapitalet gårföre medborgarnas och folkens . Jag tyckerfaktiskt att den analysen är litet för enkel och litetför begränsad.Vi är överens, och jag, om två saker:Vi ser marknadsekonomin som drivkraft och anserden överlägsen planekonomin. Men vi kan inteheller bortse från att vi har anledning att ställademokratiska mål och sätta upp demokratiskaramar för den utvecklingsprocess som vi ser framföross i . Jag tycker att det är ganska allvarligtom enbart försöker prioritera deekonomiska målen i det som växer fram. Vimåste lyfta fram demokratifrågorna,kulturfrågorna, de sociala frågorna ochmiljöfrågorna. Utan en god miljö i detframväxande nya får vi inte heller en braekonomi. Det tycker jag bör lägga påminnet.Socialdemokraterna deltar med en dubbeluppsättning i denna debatt. Vad det beror på skalljag lämna därhän. När tar uppsamarbetet i visar han på den sedvanligasocialdemokratiska passiviteten: vänta, vänta ochåter vänta. Jag tror inte att vi på en enda gång kanvända utvecklingen i , men jag tror attsvenskt näringsliv och svenska politiker i störreutsträckning bör visa intresse för att främjautvecklingen i . En gång sade vi här iSverige: sak är vår. Det var då Finlandhade det svårt. Det finns många länder i Östeuropasom vi kunde säga likadant om, exempelvis ärPolens sak vår. Det är ett intresse för svensktnäringsliv, för svensk ekonomi och svenskamedborgare att man får en positiv utveckling i detlandet. Därför har vi all anledning att främjasamarbete och handel med Polen.Anf. 33 () replik:Herr talman! Jag vill inleda med att säga att jagdelar uppfattning när det gällerbiståndet till . Det är viktigt att slå fastatt svenskt bidrag till utvecklingen i intefår tas från . Den insatsen får alltså integöras på bekostnad av u-hjälpen. Det är i stort settallt jag är överens om med . Närhon säger att marknadsekonomin och integrationeni är grunden för välståndet, gör hon detväldigt enkelt för sig. Hon blundar för åtminstonetvå helt uppenbara ting, som jag nämnde i slutet avmitt förra anförande. Det EG som ochmoderaterna strävar efter -- de vill snabbt hamedlemskap -- är en gemenskap av nationer somkännetecknas av massarbetslöshet och en långtutbredd fattigdom. Detta är någonting som vi inteär vana vid i . Vi är bra på att förena fullsysselsättning, eller åtminstone mycket lågarbetslöshet, med en stabil ekonomisk utveckling.Vi är duktiga på att utveckla offentlig sektor som ärbyggd på skatteintäkter. Vi är duktiga på attutveckla ett socialt säkerhetsnät, ett väl utbyggtskydd för miljön som också innefattararbetsmiljön. Det här betraktar de flesta svenskarsom ett naturligt tillstånd. Det står i bjärt kontrasttill tillståndet i EG. Det är inte självklart attskyddet för miljön kan upprätthållas vid ett alltförnära samband med EG, som har neutraliteten somenda förbehåll. Det är inte heller en självklarhet attden sociala välfärden och den låga arbetslöshetenkan upprätthållas.Lennart tror att detta är den endavägen att upprätthålla dessa goda ting som vi äröverens om att vi skall värna. Jag sympatiserarpersonligen med uppfattning.Det är möjligt att han har rätt, att det är denenda vägen att trygga välfärden i . dit är lång; det finns mängder av frågeteckenatt räta ut innan vi är där.Anf. 34 () replik:Herr talman! Det var intressant att notera attLennart räknade in de gröna i EG-parlamentet i vänstermajoriteten. Det skulle vararoligt att veta om de gröna i Sverigeräknas in i regeringsunderlaget.Lennart nämnde socialdemokratin ochJacques Delors i samma andetag. Visst är det väl såatt vill göra EG till ensocialdemokratisk centralistisk stormakt. Precissom sade vill man kontrollerakapitalet genom den centralistiska makten. EnligtDelors skall framgångarna med den inremarknaden mätas i termer av materiellt välståndoch sociala framsteg. När det gäller den socialavälfärden, fackligt inflytande och den s.k. socialadimensionen famlar vi i mörker. I vitbokens 279punkter finns inte den sociala dimensionen medöver huvud taget. Det är uppenbart att denmateriella välfärden och ekonomisk tillväxt ställsemot, och är överordnade, traditionellt fackligavärden som låg arbetslöshet, stark kollektivsolidaritet och balans mellan arbete och kapital.I är det individen som förhandlar,individen som strejkar, och kollektivavtal är intejuridiskt bindande. Vi har kritiserat EG-debatten --eller avsaknaden av den -- speciellt från det fackligaperspektivet för att den är en strutsdebatt. sägerockså LOs chef för rättstjänsten, ,att det har varit en strutsdebatt, att fackliga ledarehar stoppat huvudet i sanden.Sedan, , förväntar jag mig faktisktsvar på de två viktiga frågor som jag ställde. Denförsta frågan var: Finns det någon regel som är såviktig att vi inte släpper den i förhandlingarna?Den andra frågan var: Om det visar sig att vi barablir ett remissorgan utan inflytande, faller då ?Och vidare: De löften som vi hörde här 1989 -- ochsom jag citerade tidigare -- håller de fortfarande,och kan de upprepas ordagrant?Anf. 35 ()replik:Herr talman! Jag vill först vända mig till densmåsvenske moderaten . Det förvånarmig litet att , som ju ofta är en klokkarl, är så naiv att han tror att EG skall kunnagenomföra allt det som drömmer omatt kunna genomföra i men som man aldrighittills har lyckats med.Jag är övertygad om att det kommer att bli eneffektiv beskattning av kapitalet också i etteuropeiskt sammanhang. Och man måste, IngerSchörling, ha en centraliserad kontroll för att klaradet. Det finns inget så lättflyktigt som kapital.