prot · GE0933 · 1990-11-27 00:00:00 — Jag känner det angeläget att säga attjag inte på något sätt kan vidimera den beskrivningsom här lämnar avremissinstansernas inställning i frågan. Som jagsade i mitt svar finns det remissinstanser som anseratt en grundlagsändring inte är nödvändig, medanandra framför en tveksamhet härvidlag och någonäven anser att en grundlagsändring bör ske. Därföröverväger vi nu i huruvida vi skalllägga fram ett förslag om en grundlagsändring. Omvi kommer fram till att vi skall göra det, skall detske före den 14 december.Anf. 122 ():Herr talman! Jag finner det litet märkligt attjustitieministern inte kan vidimera det som jagsäger. Eftersom det är så bråttom med det härärendet förmodar jag att man kastar sig överremissvaren när de kommer och läser dem febriltför att kunna bilda sig en uppfattning om det här.Jag skulle ändå vilja veta på vilket sätt man skallkunna göra denna bedömning i regeringen. Och påvilket material? Vi vet faktiskt inte hur etteventuellt avtal kommer att se ut. Jag kan inte medden förhandlingsgång som är aktuell se att detblir möjligt att få detta klart för sig före dettamagiska datum i december.Anf. 123 Justitieminister ():Herr talman! Vad jag menade med att säga att jaginte kan vidimera beskrivning avremissinstansernas inställning var att jag inte ansågatt den beskrivningen var riktigt korrekt.Vad gäller möjligheterna att ta ställning tillgrundlagsfrågan i förhållande till EES-avtaletsinnehåll vill jag nog ändå säga att vi har en mycketgod uppfattning om vad ett kan kommaatt omfatta. Vi arbetar med ett mycket konkretmaterial och har en mycket bra föreställning omvad ett kommer att kunna innehålla.Anf. 124 ():Herr talman! Jag trodde att jag var ganska välinformerad om förhandlingsläget, om vilka frågorsom finns på dagordningen och om vilka frågor somär olösta, eftersom jag sitter i den utökade EFTA-delegationen. Jag har där fått ganska klart för mig,också genom kontakter direkt med , att dekonstitutionella frågorna är olösta. Därhar man en bra bit kvar att gå. Dessutom börjarman numera tvivla på vår medverkan i hela efter de senaste politiska utspelen.Det är naturligtvis en annan fråga, men jag måstesäga att det förvånar mig att justitieministern troratt det skall vara möjligt att redan i decembermånad göra en beskrivning av hur avtalet kommeratt se ut och utifrån det begära att skallfatta ett beslut.Överläggningen var härmed avslutad.26 § Svar på fråga 1990/91:216 omfamiljerådgivningenAnf. 125 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig närregeringen avser att vidta de åtgärder för att tryggafamiljerådgivningen som har efterlyst.Socialstyrelsen föreslog i rapporten (SoS-rapport1989:10) Familjerådgivning -- Samarbetssamtal enändring i socialtjänstlagen med innebörd attkommunerna tilldelades huvudmannaskapet förfamiljerådgivningen.Rapporten har remissbehandlats. och några kommuner sombesvarade remissen ställde sig avvisande tillförslaget.Frågan om hur familjerådgivningen skall tryggas ärföremål för fortsatt prövning inomsocialdepartementet.Anf. 126 ():Herr talman! Jag ber att få tacka svaret på min fråga. Jag känner igen svaret -- detär nämligen ungefär det samma som jag fick när jagställde samma fråga i januari i år.Riksdagen har uttalat ett stort intresse förfamiljerådgivningen. Vi är i socialutskottet överensom att förbyggande åtgärder är oerhört viktiga ochockså oerhört billiga för samhället i jämförelse medde åtgärder som måste sättas in, när människorhamnar i missbruk, när ungdomar kommer på glidoch när vi får kriminalitet och andra typer av socialaproblem. Därför har två gånger vänt sigtill regeringen och sagt att man skyndsamt vill haåtgärder för att trygga familjerådgivningen. Dethände 1987 och åter 1988. Då fanns redan engammal utredning, som rekommenderaderegeringen att vidta åtgärder.Sedan dess har regeringen tillsatt en ny utredning,som återigen visat att familjerådgivning ärsamhällsekonomiskt mycket lönsam och somföreslagit konkreta åtgärder. När jag ställde frågani januari sade statsrådet att man fr.o.m.då skulle sätta i gång med att bereda frågorna.Inriktningen var att lägga fram förslag så snart siggöra lät. Jag blir litet deprimerad över att jag tio får precis samma svar frånstatsrådet , , kan det bli resultat?Anf. 127 Statsrådet ():Herr talman! Allra först vill jag understryka attockså för mig och för regeringen ärfamiljerådgivningen en mycket viktig insats till stödför människor som hamnar i besvärliga situationerinom familjen. Det är naturligtvis för att förhindraatt sådana konflikter utvecklar sig till separationersom familjerådgivningen är så viktig. Vi arbetarockså verkligen för att finna en lösning.En av de handikappande omständigheterna isammanhanget är att vi har haft svårigheter attpeka ut en av huvudmännen som den somnaturligen borde vara ansvarig för dennaverksamhet. Innan man har gjort det tror jag inteatt vi får ordning på denna verksamhet. harsocialstyrelsen tagit det steget att uttala attkommunerna bör ansvara för detta och att det dåbör samordnas med övriga insatser, t.ex.samarbetssamtal och andra familjepolitiskaåtgärder.Jag delar den uppfattningen. Jag tycker att det är åtdet hållet som vi skall gå. Men skall jagerkänna att det har känts svårt i detta läge att åläggakommunerna ytterligare en uppgift, i en situationnär vi vet att det är ett ganska besvärligt läge fördem både ekonomisk och resursmässigt i övrigt.Samtidigt är jag bekymrad över att behöva noterasignaler från en del håll om att man nu på grund avdiskussionerna om huvudmannaskapet drar ned påfamiljerådgivningen. Det vore verkligen trist ochnäst intill katastrofalt, om vi skulle förlorakompetent personal på det här området på grundav denna diskussion. Den är nödvändig för att viskall komma fram till en organisation, men jaghoppas att när vi är framme vid slutpunkten på denoch har ett konkret förslag, skall vi också hapersonal att tillgå för att bygga upp en verksamhetsom omfattar alla.Anf. 128 ():Herr talman! Det är lättast att få sådan personal,om den inte försvinner på vägen. Också jag harnåtts av signalerna om att det i kommuner ochlandsting har varit oerhört svårt att försvarafamiljerådgivningen. Det har på en del håll funnitskonkreta nedläggningsplaner. Jag är inte säker påatt de har verkställts, men jag vet att det har funnitsmycket långt gångna planer på att lägga nedfamiljerådgivningen.Man kan självfallet säga att detta är förklarligt i ettläge där landstingen och kommunerna har en svagekonomi. Men den rapport som socialstyrelsenutarbetade visade att denna verksamhet inte ärnågon belastning för samhällets ekonomi, utantvärtom innebär besparingar. De kostnader somman har för familjerådgivningen är relativtbeskedliga, och de uppvägs mer än väl av debesparingar som görs i form av förhindrande avmissbruk, kriminalitet, ungdomsproblem och annatsom är följden av splittrade familjer. Jag tycker attdet borde leda till slutsatsen att man inte avekonomiska skäl skall hesitera för att mycketsnabbt ta itu med denna fråga.Anf. 129 Statsrådet ():Herr talman! Jag tar det som ett löfte om att i varjefall för sin del är berett att accepteraökade kostnader för familjerådgivning, om ettsådant förslag skulle komma. Det ena problemet äroklarheter med huvudmannaskapet. Det andra äratt om vi kommunaliserar den verksamhet somfinns, skulle ändå ojämnheterna i verksamhetenvara mycket påtagliga. Det skulle bli stora vitafläckar på den svenska kartan vad gäller tillgångentill familjrådgivning. Därför måste detkompletteras med ett uppbyggnadsarbete. Och detär det som har varit vårt rena budgetproblem i dettasammanhang.Jag vill passa på att ställa en fråga till DanielTarschys, även om det är det omvända som skallgälla. Jag blev nyfiken på om socialutskottetsordförande delar min uppfattning att det ärkommunerna som bör ta över huvudmannaskapetför familjerådgivningen, eftersom det skulleunderlätta på olika sätt?Anf. 130 ():Herr talman! Den här lilla frågan på slutet är ocksåen tradition i våra meningsutbyten i det härärendet. Samma fråga ställdes förra gången. Jagmåste då bekänna att vi inte har haft möjlighet atttränga in i frågan om huruvida kommuner ellerlandsting är bäst skickade. Det är precis somstatsrådet säger att det självfallet finns vissakommuner som är ganska små när det gäller attbära den här uppgiften. Det är svårt att tänka sigatt eller andra kommuner i denstorleksklassen själva skall kunna ha enkvalificerad familjerådgivning. Någon typ avöverkommunal bas måste väl åtminstone finnas förvissa kommuner. Men jag vill svara på frågan att viinte har någon konkret uppfattning.Vad vi däremot är övertygade om är attskyndsamma åtgärder måste vidtas för att tryggafamiljerådgivningen. Det måste i hela landet finnastillgång till familjerådgivning. Och det är vårförhoppning att regeringen nu skall sätta fart.Framställningar från har, som jag harsagt, gjorts 1987 och 1988, och jag har ställt tvåfrågor . Jag hoppas att jag inte skall behövaställa fler frågor.Överläggningen var härmed avslutad.27 § Svar på fråga 1990/91:218 om villkoren förhandikappade barn och ungdomarAnf. 131 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig omregeringen tänker ha partiöverläggningar för atttillmötesgå de krav och önskemål om förbättradevillkor för handikappade barn och ungdomar somframfördes vid , dvs. Riksförbundetför rörelsehindrade barn och ungdomar.Regeringens strävan är att fortlöpande vidtaåtgärder som leder till förbättrade villkor för barnoch ungdomar med handikapp. Steg för steg harockså samhällsstödet till handikappade barn ochderas familjer kunnat utvecklas. Under de allrasenaste åren har bl.a. genomförandet avbilstödsreformen och utbyggnaden avföräldraförsäkringen och vårdbidraget haft storbetydelse.Trots dessa och andra insatser är alltjämtsamhällsstödet till handikappade barn och derasföräldrar på vissa punkter otillräckligt.Regeringens ambition är därför att fortsättautvecklingsarbetet, och i det sammanhanget spelar1989 års handikapputredning en mycket viktig roll.Dess främsta uppgift är att bedöma hur svårthandikappade skall kunna tillförsäkrasett väl fungerande samhällsstöd när det gällersocialtjänst samt habilitering och rehabilitering. Enav de mest centrala frågorna är att bedöma hurstödet till handikappade barn och ungdomar skallkunna stärkas.Konventionen om barnets rättigheter, som Sverigevar ett av de allra första länderna att ratificera,innehåller viktiga regler om handikappade barnsoch ungdomars rätt till stöd.Den uppmärksamhet som barnens rätt och villkorhar fått till följd av konventionen är givetvis ett stödäven för det svenska reformarbetet på området.De svenska handikapporganisationerna har haftoch har alltjämt en stor betydelse både för synen påhandikapp och för utformningen av olikasamhällsinsatser inom området. Regeringenkommer därför även att ha närakontakter med handikapporganisationerna vidplanering och genomförande av olikahandikappinsatser. Med hänsyn bl.a. till det arbetesom bedrivs ihandikapputredningen bedömer jag dock inte attregeringen kommer att kalla till särskildapartiöverläggningar i frågan. ingår som bekantföreträdare för samtliga riksdagspartier ochhandikapprörelsen.Anf. 132 ():Herr talman! Jag vill tacka statsrådet för svaret påmin fråga. Jag vill också inledningsvis konstateraatt jag är glad över att vi i mångt och mycket har engemensam syn på hur viktigt det är att frågor somgäller handikappade barn och ungdomar löses.Däremot måste jag uttrycka besvikelse över attstatsrådet inte är beredd att gå längre och utföramer konkreta handlingar på detta område.På RBUs kongress och vid en rad andratillfällen redovisades de behov som man måstetillgodose på mycket kort sikt för att underlättavardagen . Det finns forskningsresultat somman har använt sig av. Bl.a. har statsministernanfört forskningsresultat, som visar hursvenska barn befinner sig i topp i de flestaavseenden. Men detta gäller inte flyktingbarn ochhandikappade barn.Det fanns på en enighet överpartigränserna om att situationen måste förändras . Jag är därför besviken över att regeringen intevill manifestera detta genom att kalla till engemensam partiöverläggning med partiledarna.Jag tycker att det är viktigt att , som haranslutit sig till , också lever upptill och går ännu längre än vad man kan göra i andraländer, eftersom är ett rikt land. Det ärväsentligt att tar initiativ till sådana häröverläggningar. Jag tror att det är det som alla somvar med på förväntar sig ochtrodde att statsrådet avsåg i sina inlägg där. Detgäller förbättringar och inte på mycket långsikt, även om detta naturligtvis också måste ske.Anf. 133 Statsrådet ():Herr talman! När det gäller ambitionen attförbättra villkoren för handikappade barn ochungdomar hoppas jag att och jag äröverens om att det finns ganska tydliga uttryck fördet i mitt svar. Jag säger ju att vi hardessa ambitioner, och det stämmer verkligen.Frågan om partiöverläggningar eller inte tycker jaghänger mycket nära samman medhandikapputredningens arbete. Det skulle varamycket underligt även för om LarsWerner skulle gå in i särskilda överläggningar överhuvudet på i handikapputredningen,där man sysslar med oerhört viktiga frågor omhabilitering, om tekniska hjälpmedel för barn ochmånga andra insatser som är nödvändiga att göraoch där det krävs ett utredningsarbete, en grund attstå på. Jag kan inte förstå varför vi skulle frångå denför landet normala vägen att bedriva reformarbete,i synnerhet som handikapputredningen är på vägatt lägga fram ett viktigt betänkande ibörjan av . Det har sagts mig att det skallske . Jag tror att det bästa sättet att gåvidare är att ge stöd åt de ambitioner som finnsinom handikapputredningen att göra livet bättreför handikappade barn och ungdomar.Anf. 134 ():Herr talman! Vi är överens om att det är oerhörtviktiga frågor som tas upp i handikapputredningenoch att de måste få sin lösning. Då tänker jag bl.a.på lagstiftningsfrågan, hur en rättighetslagstiftningför alla handikappgrupper skall kunna se ut. Där ärvi överens om att det krävs ett omfattande arbete.Men när det gäller att komma fram till akutainsatser tror jag inte att man behöver vänta pådet. har ju först till höstenatt komma att fatta några beslut. Och det har juklart fastlagts hur svårt den här gruppen barn ochungdomar har att över huvud taget överlevasin vardag. Där behövs det inte kortsiktiga projektutan permanenta lösningar som kommer fram påmycket . Därför tror jag inte att LarsWerner skulle tycka att det var fel att gå in i sådanapartiöverläggningar nu.Överläggningen var härmed avslutad.28 § Svar på fråga 1990/91:203 om statsbidragettill skolsektornAnf. 135 Statsrådet ():Herr talman! har frågatfinansministern om det är regeringens avsikt att ståfast vid uppgörelsen med och integenomföra nedskärningar av statsbidraget tillskolsektorn.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jagsom skall svara på frågan.Regeringen står fast vid överenskommelsen. Ettåtagande som detta innebär givetvis inte attbidragen till kommunerna skall ligga på en ochsamma nivå när förutsättningar som ligger till grundför bidragsgivningen förändras i något avseende.I skrivelsen till aviserades att bidragen tillskolan skulle minskas. En del av den minskningenberor på strukturella ändringar i reglerna förhemspråksundervisningen, som regeringen avseratt föreslå i budgetpropositionen. Vad det gäller ärbl.a. att förlägga undervisningen i hemspråkutanför schemalagd tid för att kommunerna skallkunna bedriva verksamheten i störreundervisningsgrupper än för närvarande.Även i övrigt är minskningen av skolbidragenmotiverade av förändringar i sådana förhållandensom utgör grunden för bidragsgivningen.En närmare redovisning av förslagen ochbakgrunden till dem kommer ibudgetpropositionen.Anf. 136 ():Herr talman! Jag vill tacka skolministern försvaret. Jag vill först säga att jag delar skolministernstolkning av vår uppgörelse i den meningen att det ärrimligt att eventuella riksdagsbeslut som förändrarregler eller målsättningar för skolans verksamhetmotsvaras av förändringar i bidragsnivån. Jagtänker inte här gå in på någon sakdiskussion om detlämpliga i att minska statsbidraget tillhemspråksundervisningen -- den diskussionen fårvänta. Men jag ställer mig litet frågande till såomfattande förändringar att det skulle resultera iminskat bidrag med . Regeringensproposition om ansvaret för skolan, somvänsterpartiet i väsentliga delar ställer sig bakom,syftar just till en ökad frihet och endecentraliserad skola, som förhoppningsvis skallleda till en effektivare resursanvändning. Det vorefel, anser jag, om staten i förväg drar in dessaförväntade effektivitetsvinster. Om verksamhetengenom de föreslagna reformerna kan effektiviseras,skall besparingarna givetvis tillfalla kommunerna.Jag vill poängtera att det är mycket viktigt attriksdagens majoritet bestående avsocialdemokrater och visar stabilitetoch trovärdighet i den uppgörelse som träffadesförra hösten, inte minst mot bakgrund av detagerande som en del partier visar prov på. Det ärnaturligtvis inte obekant för skolministern att denuppgörelse som träffades mellan våra två partier ärutsatt för misstänkliggörande från borgerligt håll.Det insinueras att förra årets uppgörelse var etttaktiskt spel. Därför vore det väldigt skönt omGöran här nu i talarstol kundedementera detta.Anf. 137 Statsrådet ():Herr talman! Jag dementerar gärna att det skulleha varit ett taktiskt spel -- det var det självfalletinte. Vad vi åstadkom vid det tillfället, YlvaJohanssons partikamrater och mina, med stöd avnågon centerpartist och om jag inte missminner mignågon miljöpartist, var att vi faktiskt fick till stånden förändring av den grundläggande fråga som i sintur är förutsättningen för att förändrastatsbidragssystem, regelverk ochskoladministration, något som nubehandlar och som jag tror att kommeratt ställa sig bakom i betydande samstämmighet.Det måste kännas skönt för både mig att kunna konstatera att det som för ett årsedan var en katastrof enligt många äraccepterat också av dem som utmålade det som ettövergrepp. Där tycker jag att vi har kommit en brabit på vägen.Låt mig sedan säga att jag delar att vinsterna av de effektiviseringar ochförenklingar som skall göras i systemet naturligtvispå något vis måste tillfalla dem som driververksamheten ute i kommunerna. Där har jagingen annnan mening. Om det däremot är så attstaten genom sitt regelverk ändrar kraven påkommunerna, sänker ambitionsnivån eller genomen avtalsuppgörelse förändrar lönekostnaderna,skall man naturligtvis justera statsbidraget ianledning av detta. Det är just vad som sker. Avden miljard som vi talar om faller 800 milj. kr. påskolsektorn, en del till hemspråksundervisningenoch en del är en förändring och anpassning till detnya avtal som vi har fått. När kommunerna har fåttlägre kostnader för sådant som läkarbesök, medicinoch tjänstledigheter, då skall inte staten naturligtvisbetala för något kommunerna inte längre har somkostnader. Det är den typen av anpassningar som vigör. I övrigt är det naturligtvis så att vi står fast viddet resonemang som låg till grund för denöverenskommelse som vi träffade sedan.Anf. 138 ():Herr talman! Jag är väldigt nöjd medskolministerns svar och garantierna om attregeringen står fast vid överenskommelsen. Jag harinte särskilt mycket att tillägga. Jag vill barapoängtera att jag i min inledning sade att också videlar uppfattningen att förändrade målsättningaroch regler motsvaras av förändringar ibidragsnivån. Naturligtvis måste det vara så.Hur dessa förändringar i målsättningar ochregelverk kommer att se ut har regeringen lovatpresentera i budgetpropositionen. Då får viåterkomma till det. Jag vill än en gång tacka för ettmycket bra svar.Överläggningen var härmed avslutad.29 § Meddelande om svar på interpellation1990/91:86Anf. 139 Statsrådet ():Herr talman! Med hänvisning tillriksdagsordningens 6 kap. 1 § får jag meddela att dåYlva på grund av enskild angelägenhetinte kan ta emot svaret på interpellation omläroplanernas framtida roll i skolan inomföreskriven tid, avser jag att besvarainterpellationen fredagen den 11 januari 1991.30 § Svar på fråga 1990/91:220 omarbetstillfällen i HallstahammarregionenAnf. 140 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! har frågat mig omvilka åtgärder regeringen är beredd att vidta för attlindra effekterna av lågkonjunkturen och för attskapa nya arbetstillfällen iHallstahammarregionen.Den ekonomiska utvecklingen leder nu till attarbetsmarknaden försämras, vilket inger oro.Samtidigt måste vi komma ihåg att utgångsläget ärgott. Vi har under en lång följd av år i haften ökande sysselsättning och låg arbetslöshet. Jagär medveten om de varsel som föreligger iHallstahammars kommun och att dessa kanmedföra ökade svårigheter . Jag anseremellertid inte att Hallstahammarregionen ochVästmanlands län tillhör de mest utsatta delarna avlandet. Arbetslösheten i ligger förnärvarande i nivå med riksgenomsnittet och i länetsom helhet något lägre.Regeringen håller dock en hög beredskap för attkunna möta en snabb försämring avarbetsmarknaden i olika regioner.Regeringen bedömer att den omdisponering avarbetsmarknadsverkets medel som vi har föreslagitriksdagen skall öka effektiviteten när det gäller dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna. AMSansvarar för att fördelningen av resurserna skermed hänsyn till behovet i olika delar av landet.Arbetsmarknadsverket kan genom detta möta enökning i arbetslösheten med aktiva åtgärder.Vad gäller statliga insatser för att skapa nyaarbetstillfällen i kommun vill jaghänvisa till industriministerns svar tillYngve om att det inteär aktuellt att placera kommunen i tillfälligtstödområde.Anf. 141 ():Herr talman! Jag ber att få tackaarbetsmarknadsministern för svaret.I dag har arbetsmarknadsutskottet haft en offentligutfrågning. Där har det kommit fram en hel delskrämmande siffror. Arbetslösheten kommer attstiga snabbt. Jag för min del är väldigt orolig för dennärmaste framtiden. Det är ocksåarbetsmarknadsministern enligt sitt svar.Jag har ställt min fråga eftersom orosmolnen börjarhopa sig över kommun på nytt.Hallstahammars kommun har varit hårt drabbadunder . Här säger nuarbetsmarknadsministern att hon är medveten omde varsel som föreligger i Hallstahammarskommun. Det tycker jag är värdefullt. Enligt denstatistik jag har fått från länsarbetsnämnden harhittills 426 varsel lagts i Hallstahammarskommun. var det 607 inkl.korttidspermitteringar. Som framgår också avsvaret har arbetsmarknadsministern funderat litetgrand på om skulle kunnainplaceras i tillfälligt stödområde. Här sägerarbetsmarknadsministern nu nej, om jag haruppfattat svaret rätt. Jag för min del tycker att detfinns mycket starka skäl till att göra dennainplacering . har varit inplaceradi stödområdet till den 1 juli 1990.Jag förmodar att arbetsmarknadsministern och jagär helt överens om att företag och sysselsättninghänger nära samman. Det behövs alltså nya företagtill kommunen, både inom tillverkningsindustrinoch inom tjänstesektorn.Arbetsmarknadsministern framhåller i sitt svar attregeringen håller en hög beredskap. Då skulle jagvilja ställa ett par frågor: Hur ser regeringens högaberedskap ut? Innebär regeringens höga beredskapatt arbetsmarknadsministern för sin del är bereddatt verka för att kommuninplaceras i tillfälligt stödområde, om situationenytterligare förvärras?Anf. 142 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! Jag vill understryka att jag inte baraär orolig nu utan har varit det under det nästan årjag har varit arbetsmarknadsminister. Jag vill ocksåunderstryka att hade regeringen fått dela med sigdenna oro till fler partier här i kammaren och fåttigenom det krispaket som presenterades , hade situationen varit annorlunda påarbetsmarknaden .