prot · GE0910 · 1990-10-16 00:00:00 — Det manhittills har lyckats med inom EG är att bli överensom att vissa miniminivåer skall finnas hos alla,vilket lämnar öppet för länderna att gå uppåt iskattenivå om de så vill.Gränshandeln har över huvud taget ännu ickediskuterats, ännu mindre utifrån ettalkoholpolitiskt perspektiv. Men den frågankommer säkert längre fram.När det gäller monopolen har man från sida krävt att en paragraf sommotsvarar Romtraktatets 37 § om att statsmonopolinte får innebära handelspolitisk diskrimineringskall tas upp till diskussion. Vi får räkna med att endiskussion kommer kring de alkoholmonopol somfinns. Här pågår dels en intern utredning inomregeringskansliet, dels diskussioner mellan de olikaEFTA-medlemmarna för att finna en gemensamlinje. Några förhandlingar har ännu inte skett påden punkten.Anf. 127 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet förförtydligandet. Det finns dock en viss kunskap isocialdepartementet om vad detta handlar om.Frågan är hur pass stark man är i att driva dessafrågor. De sociala frågorna har legat rätt lågt i EG-diskussionen. Jag har en känsla av attalkoholpolitiken är mycket lågt graderad i det somkan anses vara väsentligt i de förhandlingar sombedrivs.Jag är väl medveten om att det är snabbaförhandlingar som pågår och att det kanske inte ärså lätt att följa med överallt. Driver man inte dessafrågor med kraft från den sida?Varför då inte i samarbete med de övriga nordiskaländerna som har en likartad alkoholpolitik?Annars kommer vi att vara överspelade när det helaså småningom skall sättas på pränt.Som jag ser det finns det särskilda skäl att undantaalkoholområdet från de regler som finns inom EG.Danmark har delvis lyckats, även om man där harfått kämpa väldigt hårt.Överläggningen var härmed avslutad.25 § Svar på fråga 1990/91:94 om de ''glömdamammorna''Anf. 128 Statsrådet talman! har frågat mig vadregeringen tänker vidta för åtgärder för att snabbtge de glömda mammorna hjälp och för att hejdaden moralupplösande och osolidariskautvecklingen.Inger Schörling berör i sin fråga vitt skilda aspekterpå samhällsutvecklingen. Jag koncentrerar mig imitt svar på det som jag uppfattar som IngerSchörlings huvudfråga, nämligen de ensammamödrarnas situation.Jag är väl medveten om att många ensammaföräldrar har en svår situation ekonomiskt, socialtoch ibland även psykologiskt.Jag ser det som synnerligen viktigt att ävenensamma föräldrar får möjligheter att klara sinekonomi själva. Nästa års skatteomläggninginnebär att inkomstskatten sänks och att en delindirekta skatter höjs. höjs bostadsbidragoch barnbidrag. Även bidragsförskottet räknasupp. Enligt de beräkningar som gjorts kommer desamlade effekterna av skatteomläggningen attmedföra en ökad köpkraft för flertaletensamföräldrar.Det är angeläget att skapa ett system som ger allaekonomisk trygghet, oavsett om de lever ensammaeller ej. har bl.a.lämnat ett förslag om ett särskilt bidrag tillensamboende föräldrar. Detta och andra förslaggranskas nu inom socialdepartementet.Oavsett vilket system vi bestämmer oss för när detgäller mer generella åtgärder för att förbättraensamma föräldrars situation, kan vi aldrig hitta enheltäckande lösning. Det kommer ändå att finnasbehov av det yttersta skyddsnät som socialtjänstenutgör.Bistånd enligt socialtjänstlagen är behovsprövat.Jag har full förståelse för att en sådanbehovsprövning kan upplevas som frustrerande.Även om vi kunnat läsa om ensammamödrar som uppger sig ha blivit illa behandlade avsocialtjänsten, är jag övertygad om att de flesta fårett respektfullt bemötande.Det är positivt att de ensamma mödrarnas oftasvåra situation uppmärksammas i massmedia.Då , som framställt frågan, anmältatt hon var förhindrad att närvara vidsammanträdet, medgav tredje vice talmannen attRagnhild Pohanka i stället fick delta iöverläggningen.Anf. 129 ():Herr talman! Jag får tacka för svaret. Att deensamma mammorna har det svårt är ju ingennyhet, fast det just nu uppmärksammas itidningarna.Det är ytterst få i som försörjer sig själva.Hur mycket stöd man får på olika nivåer utgör baraen gradskillnad. Om man har barn och äryrkesarbetande får man ändå ett stort bidrag förbarnen. Men de som har svårt att klara denförsörjning som man räknar med att en medborgareskall klara av är de som har stor försörjningsbördasom de är ensamma om. av dessa mammorlever av socialbidrag. Ungefär hälften av defamiljer som får socialbidrag består av ensammamammor.Statsrådet nämnde skattereformen i svaret. Jagundrar om statsrådet är beredd att noga undersökavilken effekten blir av skattereformen för deensamma mammorna. De är så gott som säkertförlorare, även om bidragen höjs. Men det har sagtsatt ingen skall förlora på reformen.Är inte sex timmars arbetsdag med full betalningnågonting som borde införas för de ensammamammorna, så att de också får tid att vara med sinabarn? uppmuntras de att arbeta heltid och fårdärmed ännu mindre tid över för sina barn. Detpågår olika försök, dels i , dels iKiruna. I har man gjort försök inomhemvården med mycket gott resultat, dvs. det harinte blivit någon samhällsekonomisk förlust, ävenom kommunen har fått stå för en del avkostnaderna. Är detta någonting som statsrådet ärberedd att pröva eller ta upp till diskussion?Anf. 130 Statsrådet talman! När vi diskuterar de ensammaföräldrarnas situation är det väldigt viktigt att vi sertill den samlade politiken. Jag tror att de generellaåtgärderna är av grundläggande betydelse för attskapa ett bättre utgångsläge för de ensammaföräldrarna. Jag tänker då på sådant somföräldraförsäkring, barnomsorg och arbetslivetsvillkor inkl. arbetstiderna.När det gäller det ekonomiska stöd som utformasför vård av barnen i samband med separationer hardet nuvarande förslaget kritiserats hårt, inte minstav revisorer. Även det förslag somunderhållsbidragskommittén har lagt fram har fåtthård kritik. Det pågår ett arbete inomsocialdepartementet, men just den här punkten ärnaturligtvis angelägen för ensamföräldrarna.Det är riktigt att effekterna av skattereformenmåste utvärderas. De grupper som rör sig inärheten av eller inom socialbidragsnormen ärnaturligtvis av särskilt stort intresse, och där finnsmånga ensamföräldrar representerade. Derassituation skall särskilt uppmärksammas i denutvärdering som skall göras.Det är uppenbart att det finns ett nära sambandmellan de generella åtgärder som måste utvecklasmed hänsyn till ensamföräldrarnas situation och detdirekta selektiva stödet som bl.a. och kanske främstges i form av socialbidrag.Beträffande de utsatta barn som till en del återfinnsdär föräldrar och familjer inte har det bra, sker detnu en verkligt omfattande genomgång både av hurdet nuvarande systemet fungerar och av vad vi i vårtland kan bli bättre på inom socialtjänst, inomlandsting och från statens sida.Anf. 131 ():Herr talman! Barn som har det svårt återfinnsockså i s.k. hela familjer. Barn kan faktiskt även fådet bättre efter en skilsmässa om mammorna ellerpapporna får en rejäl möjlighet att utöva sittföräldraskap. Det är inte självklart att barnenbehöver ha det sämre hos ensamföräldrar. Menkatastrofen för dessa familjer är de prishöjningarsom nu sker inom alla områden. De som har högalöner tycker kanske inte att det har så stor betydelseatt kostnaden för sjukvård höjs eller att hyrorna blirhögre, men för dem som har små marginaler ärdessa höjningar en kastrof. Välfärdssystemet kankollapsa om inte de svaga grupperna blir skyddademot prishöjningarna.Anf. 132 Statsrådet talman! och jag är avprecis samma uppfattning när det gäller barn somhar det svårt. Det är inte alls säkert att det är i denhär gruppen som man finner dessa barn. Det äralldeles riktigt att de återfinns även i andrafamiljesituationer.I den utvärdering som skall göras angåendeskattereformens effekter kommer dessa gruppersärskilt att uppmärksammas.Anf. 133 ():Herr talman! Det är bra omunderhållsbidragskommittén ser över detta och omman skapar ett system som ger alla ekonomisktrygghet. Ett sådant system finns inte i dag.Det finns ett utbyggt skyddsnät på många områden,men många människor ramlar igenom maskorna.De ensamma mammorna utgör här en stor grupp,särskilt då de som har låg utbildning eller bor så tillatt de inte kan söka sig ut på arbetsmarknaden. Dehar svårt att flytta till annan ort och för barnensskull kanske de inte vill flytta ifrån den ort där denandra föräldern bor. Därför måste man se extranoga på denna grupp och dess svårigheter. Det äranledningen till att denna fråga har framställts.Överläggningen var härmed avslutad.26 § Svar på frågorna 1990/91:20 och 66 ompromilleregler vid framförande av båtAnf. 134 Justitieminister talman! och harställt frågor till mig om huruvida och i så fall närregeringen avser att framlägga förslag ompromilleregler till sjöss.Låt mig först säga att jag helt delar uppfattningenatt alkohol och trafik inte hör ihop. Och det gällersjälvklart även trafik till sjöss.Att inskärpa kravet på nykterhet till sjöss har blivitallt viktigare , eftersom båttrafikenblivit allt tätare och många fritidsbåtar numera kanframföras med mycket höga farter.Innan jag besvarar den konkreta frågan, vill jagsäga några ord mer allmänt om sjöfylleri.Det finns redan nu bestämmelser i sjölagen omonykterhet till sjöss. Påföljdspraxis för sådanaöverträdelser är dock avsevärt mildare än förmotsvarande brottslighet i vägtrafiken.Justitiedepartementet har remitterat endepartementspromemoria med förslag bl.a. tillskärpningar av sjölagens bestämmelser. Avsiktenmed de föreslagna ändringarna är att få till stånd enbedömning av sjöfyllerierna som närmar sig vadsom gäller vid rattfylleri.I promemorian behandlas också frågan om enpromilleregel för sjötrafiken. På samma sätt somnär tidigare behandlat frågan redovisasolika problem som är förenade med enpromillelagstiftning till sjöss. Tiden medger intenågon utförlig redovisning, men jag vill ändånämna att en generell promilleregel skulle kommaatt gälla gärningar av högst skiftande natur. Dettahänger samman med att straffbestämmelserna försjötrafiken gäller alla farkoster, alltifrån en jolle oceanångare. En annan svårighet som nämnts äratt till skillnad från vägtrafiken straffansvaret gällerinte bara föraren utan också andra som fullgöruppgifter av väsentlig betydelse för säkerheten tillsjöss. Bl.a. dessa omständigheter leder tilluppfattningen att en promilleregel måste begränsaspå något sätt.I promemorian diskuteras olika sådana tänkbaraavgränsningar, men den slutsats som dras är attskälen mot en promilleregel överväger de skäl somtalar för en sådan lagstiftning. Däremot sägs ipromemorian att det kan finnas anledning attompröva den ståndpunkten i den mån det bliraktuellt med nya ställningstaganden i fråga omkompetenskrav och andra behörighetsvillkor förbåttrafiken.Promemorian remissbehandlas för närvarande.Med utgångspunkt i remissutfallet får senareövervägas vilken slutlig ställning som skall tas ifrågan. Jag vill inte nu föregripa dettaställningstagande.Anf. 135 ():Herr talman! Jag vill tacka justitieministern försvaret på min fråga. Enligt är det självklartatt alkohol och trafik inte hör ihop. Därför krävdevi nollgräns i trafiken och reserverade oss för skall ha promillegränser även till sjöss.När jag hörde i radio ochkunde läsa i att civilministern harinstämt i rikspolischefens krav på promillegränsäven till sjöss blev jag glad, liksom förmodligen allade övriga som har arbetat för promillegräns tillsjöss. Man måste nämligen tolka detta som enomsvängning ifrån regeringens sida.Promillegränser till sjöss krävs nu av allt fler. Jagvill nämna att , som är ytterstansvarig för alkoholpolitiken i vårt land, föreslår isitt handlingsprogram för att begränsaalkoholkonsumtionen att regeringenskall verka för att lagstiftningen jämställeronykterhet till sjöss med onykterhet på land.Katastrofkommissionen, som skulle se över fråganom beredskap vid oljeutsläpp till sjöss, vill införaen straffsanktionerad promillegräns för all ansvarigfartygspersonal. harallt fler instämt i dessa krav. Rikspolischefenkrävde detta inför en konferens med polischefer.Som jag nämnde fick han instämmande fråncivilministern.Det är nödvändigt att förbättra nykterheten tillsjöss för att vi skall kunna minska båtolyckorna.Nuvarande lagstiftning är inte till fyllest. Problemär till för att lösas. Det gäller att ha enviljeinriktning.Jag vill fråga vilken viljeinriktning regeringen haroch vad man strävar efter. För det första harcivilministern varit positiv i sitt uttalande i pressen.För det andra nämns eller föreslås inte enpromillegräns i departementspromemorian. Fördet tredje är justitieministern avvaktande i svaretoch avger ingen direkt viljeinriktning.Anf. 136 ():Herr talman! Jag tackar justitieministern för svaretpå den fråga jag har ställt. De fem första raderna idet skrivna svaret är vi helt överens om. Alkoholoch sjötrafik hör inte ihop, och det är viktigt atthävda det. Där upphör enigheten. Regeringen villför sin del inte anvisa något verktyg för att manskall orka hantera det.Justitieministern säger att det finns en sjölag. Javisst, det finns en lag. Den är intesärskilt effektiv, eftersom uppfattningen blandåklagare, poliser och domstolar är att denegentligen är ganska verkningslös. Om det inteinträffar någon allvarlig olycka är det mycket svårtatt driva fallen. Åklagarna är ovilliga att ta uppfallen. Det har funnits fall med en promillehalt somi landsvägstrafik skulle rendera grovt rattfylleri,men som inte leder till någonting.Jag tycker därför att det nästan är följdriktigt attjustitiedepartementet egentligen inte har någonuppfattning. Man hänvisar till en utredning somsäkerligen inte kommer att leda till någotkonstruktivt. Jag tror att remissinstanserna nog ärfärdiga att avfärda den.Den märkligaste invändning justitieministernkommer med är att större och mindre båtar ärblandade och man därför inte skulle kunna ha enregel. Det är egentligen lika intelligent som att sägaatt vi har små personbilar och stora långtradare ochdärför inte kan ha samma regler.Det finns dock, herr talman, litet ljus i detta,eftersom själv tvivlar på sinegen promemoria. Man säger att det finns skäl attompröva den. Jag skulle vilja att justitieministernsade att det är dags att ompröva hållningen när detgäller nykterhet till sjöss. Ge samhället deinstrument som kan hävda den uppfattning som viär överens om.Överläggningen var härmed avslutad.27 § Svar på fråga 1990/91:51 om ungdomar ochfängelsestraffAnf. 137 Justitieminister talman! har frågat migvilka åtgärder regeringen avser att vidta för attminska användningen av fängelsestraff och omfängelsestraffet för ungdomar i åldern 15--böravskaffas.Frågan är ställd mot bakgrund av dels att antaletpersoner som dömts till fängelse den senastefemårsperioden ökat till närmare 18 000 , delsatt antalet ungdomar i åldern 15--som dömtstill fängelse eller skyddstillsyn i förening medfängelse uppgick till 52.När det gäller ungdomar skall fängelsekomma i fråga bara om det föreligger synnerligaskäl. De flesta unga döms till böter. För allvarligabrott är i stället förstahandsalternativet ettöverlämnande till vård inom och dåoftast med placering i ett särskilt ungdomshem,tidigare s.k. § 12-hem.Förra veckan besvarade statsrådet enfråga av av huvudsakligen sammainnehåll som den nu ställt tillmig. I sitt svar redovisade statsrådet arbete och vilka överväganden som pågårnär det gäller de särskilda ungdomshemmen. Hanslog också fast att det inte är fråga om någon ändradfärdriktning. Principen att harhuvudansvaret för de unga lagöverträdarna liggeralltså fast. Jag vill till fullo instämma i detta.Även om man skulle önska att fängelsestraffetkunde avskaffas för ungdomar , är detenligt min mening dess värre inte möjligt att göradetta . Jag vill i detta sammanhang påminna omatt jag efter regeringens bemyndigande hartillkallat en parlamentarisk kommitté för att göra enöversyn av det allmännas insatser när unga begårbrott (dir. 1990:53). Förhoppningsvis lederkommitténs arbete till att vi får ett bättre underlagatt föreslå åtgärder för ungas tillrättaförande somminskar behovet av fängelse som påföljd.Jag delar också oro överutvecklingen när det gäller antalet personer somdöms till fängelse. Fängelsestraffet är sällan en brametod att förhindra återfall i brott, och när detgäller den enskildes återanpassning i samhället harpåföljden direkt negativaverkningar. En åtgärd som vidtagits och som på siktbör kunna leda till att färre personer döms tillfängelse är den mer nyanseradepåföljdsbestämningen för rattfylleribrott somriksdagen ställt sig bakom i samband med deändringar i trafikbrottslagen som trädde i kraft . I övrigt finns det intenågra omedelbara planer på förslag som på ett meringripande sätt påverkar domstolarnas påföljdsval.Det är emellertid viktigt att vi försöker finnatrovärdiga alternativ till fängelsestraffet.Försöksverksamheten med samhällstjänst är ett ledi dessa strävanden. Den tillsattapåföljdsutredningen (dir. 1990:11) har också tilluppgift att överväga möjligheterna att utvecklaalternativ till fängelsestraffen.Anf. 138 HANS ():Herr talman! Jag tackar för svaret.Antalet fängelsedomar har aldrig varit så stort somnu. har, somsagts, närmare 18 000 personer dömts tillfängelse. En avgörande fråga nu är hur man skallkunna minska detta antal. Och den fråga som detfrämst gäller är att när reglerna om villkorligfrigivning ändras kommer ytterligare påfrestningaratt uppstå. En återgång till två tredjedels kvot utananpassning av straffskalorna innebär en förlängningav verkställighetstiden med för drygt3 000 personer om året.Det behövs en betydande sänkning när det gällerstraffskalorna, särskilt beträffande de traditionellabrotten. Det är på den här punkten som LailaFreivalds svar inte innehåller något. Jag skulledärför vilja fråga henne hur hon planerar på dennapunkt.Det är nödvändigt att man får en strategi för attminska antalet fängelsestraff. Det handlar framförallt om att det inte tillskapas lagstiftning sominnebär att användningen av fängelsestraffytterligare ökar. Dess värre har det framkommit enrad sådana tillbud.Jag vill ställa en fråga när det gällerungdomsbrottsligheten. Innebär svaret från LailaFreivalds att den här nya utredningen äroförhindrad att framlägga förslag om avskaffandeav fängelsestraff för ungdomar i åldern 15--?Anf. 139 Justitieminister talman! Jag har i mitt svar angivit på vilketsätt vi arbetar med att erbjuda alternativ tillfängelsestraffet. När det gäller framtidalagstiftningsåtgärder som kan verka i den ena ellerandra riktningen, vill jag nog avvakta tills sådanalagförslag föreligger och då redogöra för på vilketsätt regeringens ambition att minskaanvändandet av fängelsestraff fullföljs.På frågan, om ungdomsutredningen är oförhindradatt föreslå avskaffande av fängelsestraff förungdomar i åldern 15--, vill jag säga att det intefinns något hinder för detta i direktiven.Utredningen kan givetvis göra de övervägandensom den anser nödvändiga.Anf. 140 HANS ():Herr talman! Jag tackar för det kompletterandesvaret. Direktiven kan möjligtvis vara otydliga påden punkten. Det stora problemet nu är ju attresurserna när det gäller placering av ungdomar på§ 12-hem är mycket små. Detta har varit föremål fördebatt här tidigare.Det är alldeles nödvändigt att det tillskapas nyamöjligheter för placering av ungdomar i åldern 15--. Utvecklingen i detta sammanhang äroroväckande, eftersomdomarna säger att de pågrund av bristen på resurser måste döma fler tillfängelsestraff. Antalet fängelsedömda kommerdärför av allt att döma att öka ytterligare. Vad anserjustitieministern kan göras utöver det somframkom av statsrådet svar?Anf. 141 Justitieminister talman! Jag har när det gäller kommunernasansvar för ungdomar som överlämnas till vårdenligt socialtjänstlagen ingenting att tillägga utöverdet som statsrådet sade i sitt svartill . Det var ett mycket utförligtsvar. Det redogjordes där i detalj för de statsbidragoch regeländringar som genomförs för attkommunerna och landstingen skall ta sitt ansvarnär det gäller denna ungdomskategori.Anf. 142 HANS ():Herr talman! Det finns även andra möjligheter attminska användningen av fängelsestraff. framkommit att 34 § i verkställighetslagenanvänds i mycket begränsad omfattning. Jag undrarom har observerat att 34 § användsi för liten omfattning?Jag skulle vilja ställa en annan fråga. Trots attantalet fängelsedomar har ökat så pass mycket harbifallen till nådeansökningar minskat under densenaste tioårsperioden.Anf. 143 Justitieminister talman! undrar om jaghar observerat tillämpningen av 34 § iverkställighetslagen. Jag kanske kan kontra medatt fråga om har observerat vadsom står i direktiven till påföljdsutredningen justnär det gäller 34 § i verkställighetslagen.Anf. 144 HANS ():Herr talman! Jag har uppfattat det på ett sådantsätt att överväganden skall göras på den punkten.Jag utgår från att svaret från innebäratt hon är oroad över att den paragrafen inteanvänds i större utsträckning än vad som ärfallet.Överläggningen var härmed avslutad.28 § Meddelande om svar på interpellationerna1990/91:15, 26 och 29Anf. 145 Justitieminster LAILAFREIVALDS:Herr talman! Jag vill anmäla att 15 om åtgärder för att minska antaletfängelsestraff för unga lagöverträdare, MargitGennsers interpellation 29 om offentliggörande avåtalades namn i samband med skatteprocesserm.m. och interpellation 26 om de nyareglerna om trafiknykterhetsbrotten inte kommeratt besvaras inom föreskriven tid på grund avarbetsbelastning. Jag avser efter samråd medinterpellanterna att besvara interpellationerna 15och 29 och interpellation 26 den 16november.29 § Svar på fråga 1990/91:2 om användningenav medel från allmän investeringsfondAnf. 146 Statsrådet talman! har frågatfinansminstern varför företag i vägratstillstånd att använda investeringsfonder förinvesteringar i länet.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jagsom skall svara på frågan.Nuvarande frisläppsförordning (SFS 1990:647)gäller endast för investeringar i stödområdena samtför miljöförbättrande investeringar i hela landet. Istödområdena får avsättningar årstaxering tas i anspråk för bl.a. byggnads- ochmarkarbeten som utförs t.o.m. och förinventarier som levereras senast då. Förmiljöförbättrande investeringar får motsvarandeavsättningar utnyttjas t.o.m. mars 1992.De senaste åren har regeringen fört en stramfrisläppspolitik. Bland de regioner som ändågynnats genom regeringens dispensgivning underdenna tid märks just . som degenerella frisläppen begränsats har också kravenför dispens i skärpts. För senast medgivnadispenser har fordrats att det gällt större strategisktviktiga projekt.Jag vill slutligen tillägga att jag avser att inom kortta upp frågan om en förlängning avfrisläppsförordningen.Anf. 147 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet för svaret.Den socialistiska regeringen i vårt land taruppenbarligen inget intryck av händelserna iÖsteuropa. Den socialistiska planekonomin frodas.På annat sätt kan man inte tolka regeringens avslagpå en ansökan från ett konditoriföretag att fåanvända sina egna investeringsfondsmedel för ennyinvestering i , som skapar sex nyaarbetstillfällen.Det är märkligt att man avvisar denna ansökan i ettlän som är drabbat av en i jämförelse med riket iövrigt betydligt högre arbetslöshet och där manredan nu kan förutse en mycket dyster framtid påarbetsmarknaden.Enligt uppgift är det flera företag i somdrabbats av motsvarande bannbulla frånregeringen. Jag tycker att det är ytterligare ett bevispå att den socialistiska regeringen vi har i vårt landär småföretagarfientlig.Varför släpper regeringen inteinvesteringsfondsmedlen fria? Är det möjligen pådet viset att vi ännu befinner oss frånvalet? Är det ännu inte tid förregeringsledamöterna att åka ut i landet och dela utbidrag och/eller att ge tillstånd för företagen attnyttja sina egna investeringsfondsmedel?