prot · GE0914 · 1990-10-24 00:00:00 — Sett ur grön synvinkelinnebär det att arbetsuppgifter skall värderas eftersin betydelse för samhällets välfärd och överlevnad.Omsorgen om människor, om odling och miljövårdi vid mening, och om skola och utbildning ärexempel på områden som i ett grönt samhällevärderas mycket högt -- och belönas därefter.Med gröna värderingar skulle även livet utanförarbetsmarknaden värderas upp. Det skulle ges mertid för familjeliv och för hemmet, mer tid föregenarbete och ideellt arbete som komplement tilldet betalda arbetet, och mer tid för att låta kroppenvila och själen stimuleras.Om kvinnor och män har olika eller likaarbetsuppgifter och villkor med anledning av sittkön -- det är inte en politisk fråga. Ett samhälle blirjämställt först när man också åstadkommitekonomisk jämlikhet, när individen fritt kan väljaarbetsuppgifter utan att diskrimineras på grund avkön, ras, hudfärg, etnisk tillhörighet eller någotannat som sorterar under vår arbetsmarknad.Den politiska uppgiften är att åstadkomma deekonomiskt jämlika villkoren.Herr talman! Detta är vad jag vill säga omjämställdhet . Jag yrkar bifall tillreservationerna 3, 5, 13 och 16. Och som sagt: Imiljöpartiet kanske vi inte pratar så mycket omjämställdhet, men vi gör något i stället.Anf. 10 ():Herr talman! Visst behövs kvinnokampen!Kvinnor är på alla områden i samhället iunderordnad ställning i förhållande till männen.Det gäller i politiken lika väl som i arbetslivet och ihemmet. Naturligtvis vet vi att det finns undantag,men varje forskningsstudie som redovisas pekar påatt det fortfarande går att uttrycka sig så härgenerellt utan att man ljuger.Därför måste kvinnors villkor synliggöras och liggatill grund för alla våra överväganden, både när viskall besluta om reformer och när vi måste dra åtsvångremmen.Flera av de motioner som behandlas i dagensbetänkande handlar om ändringar ijämställdhetslagen. Och visst vore det frestande attyrka bifall till alla yrkanden i dessa motioner, omman bara trodde på att det vore nyckeln till denverkliga jämställdheten. Därmed inte sagt attförslagen i motionerna är fel i och för sig.Många av de områden som tagits upp omförstärkning och uppskärpning av lagen har ocksåkommit fram i remissvaren till utredningen ''Tio årmed jämställdhetslagen''. Det gäller t.ex. fråganom kollektiv lönediskriminering. Iregeringskansliet arbetar man nu med enproposition om ändring i lagen, och avsikten är attdenna proposition skall presenteras för ifebruari. Jag vill absolut vända mig emotfolkpartiet, som säger att det har tagit mycket långtid. Det har varit en mycket kort remisstid, ochäven utredningsarbetet har gått undan. Därförmenar jag att det är rimligt att avvakta med ettställningstagande i sak till dessa motioner till dessatt vi har ett konkret förslag att utgå ifrån.Men jag tror att vi gjorde tillvaron litet för lätt föross om vi skulle mena att man kunde lagstifta framen reell och fungerande jämställdhet. Då skulle viförmodligen ha gjort det för mycket länge sedan. Pådet området delar jag alltså den uppfattning somhar framförts i motion, att detpolitiska arbetet nu mest måste inriktas på att inomolika politiska sakområden göra förändringar somfrämjar förutsättningarna för jämställdhet.När det sedan gäller vilka dessa förändringar är kanjag bara konstatera att jag som socialdemokrat harett helt annat synsätt än vad moderaternaredovisar.För att åstadkomma jämställdhet och rättvisamellan kvinnor och män gäller det att framför alltgöra kvinnors och mäns olika villkor synliga och attanalysera skillnaderna och bakomliggande orsaker.Sedan kan vi sätta upp mål och prioritera.Visserligen handlar det om attityder ochopinionsbildning. Men framför allt handlar det ommakt, precis som var inne på.För att kvinnor skall få mera makt i politiken, iarbetslivet och över sina egna liv krävs det attnågon släpper ifrån sig makt, och denne ''någon'' ären man. Visst skall vi dela på makt och inflytande.Men det kräver att män makar åt sig, delar med sigav uppdragen och håller igen på lönekraven. Allamän har visserligen inte makt. Men man kanformulera det så här: Män som grupp har makt delsöver kvinnor som grupp, dels över enskildakvinnor. Kvinnor som grupp har ingen makt alls.Däremot finns det enskilda kvinnor som har maktöver grupper av män. Därför blir faktisktjämställdhetskampen, som var inne på, en kvinnokamp för rättvisavillkor.Sedan ligger det mycket i det resonemang som försi motion om att papparollen behöverförändras liksom mansrollen över lag. Men dettamed att ändra på mansrollen får ni män faktisktjobba med själva. Det kan inte vi kvinnor ordna åter, även om vi ofta tar på oss ansvaret för våra näraoch kära och kanske mer än vad som är nyttigt.För övrigt pågår det just nu en kampanj isamverkan mellan facket, ochsocialdepartementet -- ''Pappa kom hem'' --, somflera har talat om. Det handlar om attpappor bättre skall utnyttja den unika möjlighetsom de har att ta ledigt när barnen är små. Sådanaaktioner som i och S-E-banken står bakom är naturligtvis också väldigtvärdefulla.Grunden för rättvisa villkor är att man har ett egetarbete som man kan försörja sig på. Det tycker deflesta, både kvinnor och män. I det avseendet harvi i trots allt nått längre än man har gjort påde flesta håll i världen. Kvinnor och män finns påden svenska arbetsmarknaden i nästan lika storutsträckning . Visserligen arbetar kvinnordeltid och inte inom alla branscher. Men kvinnornafinns ändå på arbetsmarknaden. I det fornaVästtyskland återfinns drygt hälften av kvinnornapå arbetsmarknaden. Det som skiljer frånde flesta västeuropeiska länder och som ärhuvudskälet till att kvinnor kan förvärvsarbeta ärvår socialpolitik och vår familjepolitik. Vi har enäldreomsorg och en barnomsorg som möjliggör attkvinnor kan kombinera sina roller som döttrar ochmödrar med förvärvsarbete. Det är min övertygelseatt det är vad svenska kvinnor vill ha också iframtiden. Alla försök att rasera våravälfärdssystem på den punkten kommer att utlösaen samlad kvinnorevolt.Kvinnorna finns inte inom samma områden sommännen. Man brukar säga att kvinnorna bara finnsinom en smal strimma av arbetsmarknaden. Mentittar man noga efter, kommer man att finna att detinte riktigt är så. Kvinnors arbetsmarknad ärnämligen bredare och mera varierad än vad manvanligtvis ser. Men lönestatistiskt klumpaskvinnojobben ihop i stora grupper -- som vård,omsorg eller service. Men jämför med om manklumpade ihop alla mansjobb inomtillverkningsindustrin i enda yrkesgrupp! En meradetaljerad löne- och befattningsstatistik är alltså ettviktigt instrument när man diskuterararbetsvärdering. Arbetsvärderingsinstrumentet ärviktigt när det gäller att åstadkomma lika lön förlikvärdigt arbete. Men vi måste komma ihåg attingen arbetsvärdering är objektiv. Enarbetsvärdering bygger på att man subjektivtbestämmer sig för vad som är arbete av lika värde --det är varken svårare eller lättare än så.Men jag tror inte att det går att över parternashuvuden bestämma vad som är arbete av lika värde.Däremot är det uppenbarligen så, att parternabehöver hjälp och uppmuntran när det gäller attkomma i gång med det här arbetet.Centern har föreslagit att en parlamentariskkommitté skall tillsättas för att arbeta medarbetsvärdering. Som mycketriktigt påpekade var inte heltfrämmande för den tanken när dessa frågordiskuterades här i kammaren för två veckor sedan.Men det skulle bli fel om vi bröt ut just den fråganfrån jämställdhetsutredningens betänkande. Jagräknar med att vi kan återkomma till detta ifebruari.Misshandel och sexuella övergrepp på kvinnor ärde mest extrema uttrycken för bristandejämställdhet. Detta är ett stort samhällsproblem,som ofta privatiseras. Kvinnojourernaserfarenheter tyder på att våld mot kvinnorförekommer i alla samhällsklasser. Det kan alltsåinte kopplas enbart till socialt utsatta. Återigenhandlar det om mäns utövande av makt gentemotkvinnor.Den arbetsgrupp som består representanter förinom och socialdepartementetkommer mycket snart dels med en kartläggning,dels med förslag till åtgärder på det här området.Jag menar att de intentioner som finns i centernsmotion är väl tillgodosedda genom dennaarbetsgrupp.Till slut vill jag kommentera diskussionen om s.k.offentliga monopol och kvinnors villkor.För det första: Vi har inga offentliga monopol. Detfinns inga områden där det är förbjudet att drivaverksamhet i annan regi än den offentliga. Vad dethandlar om är att vi har en demokratiskt styrdorganisation för att producera lejonparten avutbildning, vård och omsorg. Det har vi dels för attge insyn och påverkansmöjligheter och för att detoftast är mest praktiskt och rationellt, dels för demsom behöver bra utbildning, vård och omsorg --alltså inte för de anställdas skull.För det andra: Kvinnors villkor i arbetslivet ärjämförelsevis betydligt bättre inom den offentligasektorn än inom den privata -- det var också MaggiMikaelsson inne på. Maskinskrivning och allmäntkontorsarbete är t.ex. ett typiskt kvinnojobb, somåterfinns inom privat, och statligförvaltning. Detta arbete är bäst betalt inom statenoch något sämre betalt inom kommunen. Sämstbetalt är det enligt PTKs lönestatistik. Likadant ärdet med lokalvårdarna. Jag tror faktiskt inte att ettprivatanställt sjukvårdsbiträde skulle kunna pressaupp lönevillkoren till nivåer över avtal.Jag vet för resten att man på de privata sjukhemsom finns ofta har hängavtal till avtal.Och det är nog tur, för annars hade väl villkorenvarit ännu sämre. Låt oss alltså avliva den myt somhär finns en gång för alla, för det är ändå bara enmyt.Jag yrkar bifall till arbetsmarknadsutskottetshemställan i dess betänkande om jämställdhet samtavslag på samtliga motioner och reservationer.Anf. 11 () replik:Herr talman! menar att arbetet medutvärderingen av jämställdhetslagen gårutomordentligt fort och anklagar oss för att vi haren annan uppfattning. Vad gäller tiden och vad somgår fort eller inte kan vi kanske inte enas. Därförfår de här två olika uppfattningarna naturligtvis ståkvar. Vi anser att arbetet med den härutvärderingen går alldeles för sakta. Det behövsmycket snabbt en förändring avjämställdhetslagstiftningen.Vidare säger att männen självamåste åstadkomma en förändring av mansrollen.Jag medger att det kan ligga en del i det. Mensamtidigt går det ändå att starkare motivera och attskynda på arbetet med en sådan här förändring ifallman är överens om de politiska initiativen för att setill att männen snabbare förstår att förändra sinegen situation.Ines Uusmann vill också hävda att kvinnornasarbetsmarknad är betydligt bredare än man tror.Hon visar att det inom den offentliga sektorn --sjukvården, barnomsorgen, äldreomsorgen ochutbildningen -- finns många arbetsuppgifter.Naturligtvis är det så. Men gemensamt för de flestaav dessa arbetsuppgifter är att de är betydligt sämrebetalda än motsvarande arbetsuppgifter inom detraditionella mansyrkena i tillverkningsindustrinoch liknande. Det är detta som vi vill förändra.Vi menar att löneutvecklingen inom detraditionella kvinnoyrkena måste få en mycketsnabb förändring. Det är utomordentligt väsentligtatt sjuksköterskor, barnskötare, lärare och andrafår en lön som är konkurrenskraftig jämfört medandra yrkesområden utanför den offentligasektorn. En sjuksköterska har 12 800 i slutlön.Hon har oftast studieskulder på . Jämförman det med andra grupper som har lika långutbildning, tror jag att sjuksköterskorna liggerganska långt ner i den gruppen lönemässigt. I ochmed att sjuksköterskorna ligger lågt lönemässigt,ligger naturligtvis all annan personal som harkortare utbildning inom sjukvård, äldreomsorg ochliknande betydligt mycket lägre. Man får därförstora problem att rekrytera och behålla sin personalinom dessa områden.Vad gäller de offentliga monopolen, InesUusmann, kräver vi, och även isamma utsträckning, tror jag, att andra alternativinom de offentliga monopolen skall finansieras medskattemedel. Det är detta det handlar om.Anf. 12 () replik:Herr talman! Jag begärde ordet mest för attkorrigera mig själv. Jag råkade i hastigheten yrkabifall till reservation nr. 5 men jag avsåg att yrkabifall till reservation 4 mom.5.Anf. 13 (m)replik:Herr talman! Det var många intressantasynpunkter som utskottsmajoritetens talesman,, förde fram. Jag kan hålla med omatt kvinnors och flickors situation behöver lyftasfram. Man må gärna kalla det för kvinnokamp.Hemma säger min äldsta dotter att vi tjejer skallvara lika bra som grabbarna. Då brukar jag säga:Det är bra, stå på dig, . Det finns ingenanledning att kvinnorna skall sätta ljuset underskäppan. De har dragit ett tungt lassi det tysta. De förtjänar verkligen att komma framoch få den position de är värda. Det tycker jag ärmycket bra. Om det tror jag att vi kan vara tämligenöverens.Jag tycker också att det är en mycket sympatiskinställning som har när hon säger atthon inte tror så mycket på lagstiftning. Där vänderhon sig mot . Jag delar denuppfattningen. Vi moderater har ungefär sammauppfattning, att det har visat sig föga framgångsriktatt lagstifta om jämställdheten. Det skall vi draslutsatser och lärdomar av inför framtiden.Ines Uusmann säger också att det finns mycket iden moderata motionen av som honkan instämma i. Men, säger hon, det behövs ett heltannat synsätt på det som behöver göras. Jag pekadepå några saker som vi moderater tycker behövergöras och som är viktiga. Först nämnde jag enekonomi i balans. Min fråga är: Är det intenödvändigt, drabbas inte kvinnorna speciellt hårtav en ekonomi i obalans? Jag pekade på behovet aven bra skola, en god utbildning. Har en avvikande uppfattning? Jag pekade på godaförebilder; hem, skola och arbetsliv. Jag har mycketsvårt att föreställa mig att har enannan uppfattning. Vad mer är det som behövs?Sedan tar upp en mycket intressantfråga. Hon säger ungefär så här: Alla försök attrasera våra välfärdssystem kommer att bemötas avoss kvinnor. Vi kvinnor kommer att reagera motdetta. Det skall ske i ljuset av att de flesta av våraoffentliga service- och vårdsystem finns inom detoffentliga monopolet. Vem var adressaten? Var detkanlishuset, som jobbar dag och natt för attåstadkomma systemskifte, eller var det riktat motoss moderater? Det kunde vara intressant om InesUusmann ville utveckla det. Vad är det som inte fårreaseras i de offentliga vårdmonopolen, isjukförsäkringssystemet? Vilkasystemförändringar får äga rum? Ett besked vorebra, så att inte onödigt arbete görs i kanslihuset.Det är kanske ganska många kvinnor som delarInes Uusmanns uppfattning.Herr talman! Vår kritik av de offentliga monopolenär främst betingad av omtanken om de människorsom drabbas av den dåliga omvårdnad som manråkar ut för när systemfelen blir allt värre.Anf. 14 () replik:Herr talman! Jag tog i mitt anförande upp att jaginte hittade någon redovisning ibudgetpropositionen om hur ekonomiska resurserfördelas mellan män och kvinnor. Jag fick helleringet besked av om detta. Jag villupprepa den frågan, eftersom detta är något vi harmotionerat om . Vi tycker att detär mycket viktigt att man redovisar hur deekonomiska resurserna fördelas på kvinnor ochmän, eftersom vi vet att de fördelas orättvist. Manmåste kunna visa det i siffror, det är det enda sombiter på herrarna.Jag vill också som exempel på attjämställdhetsarbetet har lägre status ställa frågan:Hur hög status har den här debatten jämfört medekonomiska debatter?Det sägs i betänkandet att förutsättningarna förjämställdheten skall främjas. Hur främjar manförutsättningarna för jämställdhet när man införåtstramningar i ekonomin för att lockastorkapitalet att stanna kvar i ? Det finnsbara ett sätt, som jag ser det. Det är att utvidgademokratin, att ge möjlighet till verkligt inflytandepå arbetsplatserna, möjlighet för kvinnorna attpåverka arbetets uppläggning och innehåll.Detta förutsätter också att man har ett arbete. Hurkommer arbetsmarknaden att se ut under denärmaste åren? Kommer arbetslösheten att öka?Det är många som spår det, och orsaken är att viskall klara den ekonomiska utveckling somregeringen arbetar med. Kommer det att drabbamän och kvinnor lika? Nej, jag tror inte det. Det ärkvinnorna som kommer att bli förlorare. Detta ären viktig uppgift för de socialdemokratiskakvinnorna att jobba med inom sitt eget parti. Jagönskar er lycka i det jobbet och hoppas att ni fårframgång.Anf. 15 () replik:Herr talman! Jag återkommer tillarbetsvärderingen. säger att denkommer i samband med propositionen i februari.Bättre sent än aldrig. Men vi kunde ha legat långtframme på detta område. Vi i har i flera årbegärt en parlamentarisk kommitté för justarbetsvärdering. Vi menar att en parlamentariskkommitté är bra, för då får alla partier vara med idiskussionen. Vi brukar göra så i viktiga frågor. Vihar också i vår motion betonat att arbetet måstebedrivas på sådant sätt att det inte inkräktar på detansvar parterna på arbetsmarknaden har.I fråga om kvinnorna och deltidsarbetet säger att många kvinnor vill arbeta deltid. Visstär det så. Nära hälften av alla förvärvsarbetandekvinnor arbetar deltid . Inte alla gör det för attde frivilligt har valt detta. Det kan bero påbegränsningar i utbildningen eller på en begränsadarbetsmarknad. Men många väljer deltid precis avdet skälet att de vill ägna tid åt hem och familj. Voredet inte på det sättet skulle stora delar av Sverigestanna. Den obetalda arbetsinsats som görs iall vardagsomsorg av barn och gamla utgörs av merän dubbelt så många timmar som motsvarande vårdi den offentliga sektorn.Till sist hoppas jag, när , precissom vanligt, rakt upp och ner yrkar avslag på allamotioner, att man ändå inför den kommandepropositionen verkligen tar del av demånga bra förslag som faktiskt finns i de härjämställdhetsmotionerna. Jag har läst många avdem, och vi har skrivit många själva i ;förslag som skulle kunna leda till en bättre situationför många kvinnor.Anf. 16 () replik:Herr talman! Jag tror att måsteha missförstått mig, eftersom hon sade att jagtycker att det är bra med deltid och att kvinnor villarbeta deltid. Det finns naturligtvis många kvinnorsom väljer att arbeta deltid för att få vardagen attgå ihop. Men det finns oerhört många kvinnor somofrivilligt arbetar deltid, eftersomarbetsorganisationen och sysselsättningen på denort där de bor är sådan att de inte får heltidsarbete.Därför är det viktigt att arbetsgivarna -- oavsett omde är privata eller offentliga -- och parterna i övrigtkan komma överens om att det är heltidstjänstersom man skall inrätta i första hand.När det gäller arbetsvärderingenöverensstämmer motionerna här i riksdagenmycket väl med remissvaren i utredningen. Bådemotioner och remissvar finns med i arbetet påpropositionen.Jag vill stanna kvar vid arbetsvärderingen och dåvända mig till . Det måste varanågot fel när han talar om skillnadernamellansjuksköterskornas och metallarbetarnaslöner och påstår att de hänger ihop med att den enagruppen tillhör den offentliga sektorn och denandra den privata. Det är ju det som ärarbetsvärdering; vårt sätt att se olika på mäns ochkvinnors arbete. Den analys som han hade med isitt anförande tidigare säger emot detta påstående,att det är den offentliga sektorn i sig som skulle göraatt lönerna på kvinnosidan är lägre. Det handlar juom helt andra saker.Anders Högmark frågade mig vad jag menarmed socialpolitik och familjepolitik och att detskulle ha något samband med kvinnorsjämställdhet. Vad jag förstår har lagtett förslag till nytt vårdnadsbidrag, som innebär om man har två barn måste tjäna åtminstone140 . för att över huvud taget få detatt gå ihop, om man skall ha ett förvärvsarbete.Annars får man betala för att arbeta i förvärvslivet.Det är väl, om något, ett slag mot jämställdheten.För övrigt har jag förstått att delar denuppfattningen. Det är ju intressant med tanke påatt skall kanske och folkpartietförsöka göra någonting gemensamt när det gällerfamiljepolitiken.Anf. 17 () replik:Herr talman! menar att det är fel attjämföra löner för vissa grupper inom den offentligasektorn med löner för grupper inom den privatasektorn och att använda det i ettarbetsvärderingssystem. Men det är ju faktiskt intefel. Lika arbete -- oavsett var det utförs -- skallenligt vår uppfattning betalas lika. Arbetsgivareinom den offentliga sektorn har väldigt ofta lägrelönesättning för ett arbete som sannolikt kanjämställas med arbete på den privata marknaden.Därför är det också av utomordentlig vikt att vi fårett arbetsvärderingssystem som förändrarlönesituationen för den offentliga sektorn.Jag vill återigen säga att man, om vi skullekonkurrensutsätta de offentliga monopolen, meden likvärdig finansiering, sannolikt skulle vinnaoändligt mycket till gagn för dem som använder sigav den offentliga servicen och också för dem somarbetar inom den offentliga servicen. Därför trorjag att det skulle vara väldigt positivt omsocialdemokraterna försökte se över situationenoch därmed få en något generösare och merframstegs vänlig uppfattning vad gällerkonkurrensutsättning av hela den offentligasektorn.Anf. 18 (m)replik:Herr talman! Jag avser inte att ta upp någon debattom familjepolitiken och barnomsorgen. Det är rättsom sagt: Vi har lagt fram ett förslagoch kommer att debattera det på vår partistämma iLinköping . Det handlar om hurman skall avhjälpa den brist på valfrihet som råderi dag och erbjuda familjerna en ökad valfrihet. Detär det förslaget går ut på. Jag är övertygad om attdetta är någonting som uppfattas positivt. Jag ärmer angelägen att veta hur barnfamiljernauppfattar det än att veta hur uppfattardet. Jag är övertygad om, eftersom jag -- precis somde flesta politiker och säkert också --har viss kontakt med verkligheten, att mångamånga familjer efterfrågar en ökad valfrihet. De ärinstängda i en fälla med den brist på valfrihet somexisterar i dag.Jag fick inte mycket till svar på frågan vad InesUusmann menade med att alla hot mot deoffentliga välfärdssystemen kommer att bemötas avkvinnor. Tystnaden uppfattade jag som attadressaten inte var jag utan och detarbete som pågår. Jag misstänkte att det var så ochhar nu fått det bekräftat. Det skall bli mycketintressant att se utfallet av det.Så till sättet att se på offentliga vårdmonopol. Detfinns säkert sådana exempel som någon härnämnde, nämligen att man inom privat industri harlägre löner för motsvarande arbete. Jag är alldeles övertygad omatt med ett dynamiskt synsätt, med en störrekonkurrens sektorerna emellan, och med störreöppenhet för kvinnor att välja mellan olika sektoreroch olika arbetsgivare kommer situationen på siktatt utjämnas och totalt driva upp lönebilden förkvinnor, som ju har för dåligersättning för det arbete de utför. Men med bara enarbetsgivare har man mycket små möjligheter attvälja.Här har talats om ''Pappa kom hem''. I allblygsamhet må jag säga att vi kanske internt i dennakammare borde fundera över hur vi beter oss motoss småbarnsföräldrar. Jag har ingenting att klagapå när det gäller våra kvittningsmän. De ger ossmöjlighet att komma hem. Men detkanske borde finnas en större ömsesidig förståelseöver partigränserna för att skapa bättre möjligheterför både mamma och pappa att komma hem tillfamiljen som bor på annan ort än Stockholm.Anf. 19 () replik:Herr talman! När vi diskuterade kvinnornasdeltidsarbete, uppfattade jag att att många kvinnor vill ha deltidsarbete för attockså kunna ägna sig åt familjen. Det tycker jag attvi skall respektera. Det handlar ju om valfrihet.Men vi vet att det också finns många som vill arbetaheltid och som inte har några möjligheter till deteftersom arbetsmarknaden är begränsad. Dekanske bor på fel ställe i landet. Det finns intearbetstillfällen.Men jag vill också säga att när det gäller de somväljer att arbeta deltid därför att de vill ägna sig åtfamiljen borde vi mer värdera den arbetsinsats somfaktiskt görs: det obetalda arbetet. Jag tänker dåframför allt på de kvinnor som arbetar medbarnomsorg. Inom anser vi att detborde vara en självklarhet att alla skall få del avsamhällsstödet till barnomsorgen. Det system somsocialdemokraterna driver är ju att det endast är desom får barnomsorg som kommer iåtnjutande av stödet till barnomsorgen.