prot · GE0926 · 1990-11-16 00:00:00 — Resultaten visar att utsläppen avkoloxid, kväveoxid och kolväten från enkatalysatorbil i stort sett är försumbara, medandäremot utsläppen från en bil utan katalysator ärupp till 20, 30 och 40 gånger större. Utöver dekraftiga utsläppen av skadliga ämnen i avgasernahar dessa fordon en väsentligt högre genomsnittligbensinförbrukning än yngre fordon. Man kan utanvidare påstå att de äldre bilarna förbrukar merblyad bensin än vad dagens fabriksnya bilarförbrukar av blyfri bensin. Det har givetvis enväldigt stor betydelse ur miljösynpunkt.För bilar utan katalysator finns det redan i dagalternativ till bly i bensinen. Ett oljebolag saluförsedan 1989 blyfri bensin med oktantal 98. Fleraandra stora oljebolag kommer inom den närmastetiden att lansera blyfri 98-oktanig bensin. Atttillverka blyfri bensin med högt oktantal ärförhållandevis kostsamt. är skattedifferensenmellan blyfri och blyad bensin, som framhålls isvaret, plus moms. Men i konsumentledet ärden blyfria 98-oktaniga bensinen trots detta ca 7 öredyrare än blyad 98-oktanig bensin.Biltrafiken kommer åtminstone under större delenav 90-talet att vara den största källan till blyutsläppi luft, om inga åtgärder vidtas. Därför är detnaturligtvis angeläget att denna utveckling ochanvändningen av bensin utan blytillsatserpåskyndas. Detta kan bl.a. ske genom attskattedifferensen mellan den blyade och den blyfriabensinen ökas. För skattedifferensen skall haönskad effekt måste den göras så stor att den täckermerkostnaden för att producera en miljömässigtgodtagbar 98-oktanig bensin coh dessutom geutrymme för en differens i konsumentledet. Om allblyfri bensin blir billigare än motsvarande blyadealternativ, kommer naturligtvis efterfrågan på denblyfria bensinen att öka, och därmed ökar ocksåviljan att tillhandahålla blyfria alternativ åt helabilparken.Till bilden hör att skattedifferensen mellan blyadoch blyfri bensin i samtliga övriga nordiska länderär större än i . I är den ungefär 65öre. Där har den stora skattedifferensen,kombinerad med bra information, lett till enpåtagligt ökad efterfrågan på blyfri bensin. Enökning av den svenska skattedifferensen till minstden danska nivån vore naturligtvis en åtgärd somskulle få önskad effekt. Genom att ökaprisskillnaden skulle man uppnå ur miljösynpunkttvå viktiga effekter. Den ena är en ökad utskrotningav de äldsta personbilarna. Det är dessa som intekan köras på blyfri bensin. Den andra är att viskulle få bilar utan katalysator att i ökadutsträckning övergå till blyfri bensin.Det här tycker jag ur miljösynpunkt är så viktigafaktorer, att det finns all anledning att påskyndaövergången. Man kan göra det bl.a. genom att ökaprisskillnaden mellan blyad och oblyad bensin.Anf. 66 Statsrådet ():Fru talman! Vi har i under senare tidintroducerat nya skatter av miljökaraktär,miljöskatter. Det är ett uttryck för att vi nu villanvända ekonomiska styrinstrument,skatteinstrument, som ett medel i miljöpolitiken.Här ligger före många andra länder, därföratt i de flesta andra länder har mycket litet skett,och mycket litet är på gång än så . Det menarjag visar på ett positivt tänkande att man villutveckla arsenalen av instrument.Ett exempel är att vi har differentieratbensinskatten mellan blyad och blyfri bensin. Detär också så att differensen har ökat under senaretid. Fram var differensen perliter. Den höjdes till . Närmervärdeskatten infördes ökadedifferensen till . Prisskillnaden är alltså 30 öremellan den blyade och den blyfria bensinen i dag.Jag är emellertid medveten om att när det gällerblyfri bensin av premiumkvalitet ser detannorlunda ut. Där finns en prisskillnad somsnarast talar till den blyfria bensinens nackdel. Detär naturligtvis en sak som vi har anledning attbeakta i vårt fortsatta arbete. Hur som helst så differens som vi har åstadkommit i hög gradbidragit till en snabbare övergång till att användablyfri bensin. Av den totala försäljningen utgörs nuuppemot hälften av försäljning av blyfri bensin, ochden fortsätter att öka.Om vi skall överväga ytterligare förändringar villjag på mitt sedvanligt kamerala sätt ändå påpeka attdet kan vi göra på olika sätt, och det får olikakonsekvenser för statsfinanserna. Om man höjerskatten på blyad bensin innebär det inget bortfall avskatteinkomster, en viss ökning. Jag tyckermig har förstått av opinionsläget i landet underhösten att det inte finns så väldigt starka krafter justnu som verkar för höjd bensinskatt. Om man åandra sidan åstadkommer ökad differentieringgenom att sänka skatten för blyfri bensin, får manskattebortfall, som skapar bekymmer. Dessutomhör till saken att bortfallet ökar . Dendifferens som vi har mellan bensinsorterna i sigleder till minskade statsinkomster i längden,eftersom allt fler går över -- det är vad vi villåstadkomma -- till miljövänliga alternativ. Menkonstruktionen är sådan att det leder till successivtminskade intäkter, och det är ett bekymmer. Jag villinte säga att det är omöjligt att göra någonting, jagvill bara påpeka att det finns vissa komplikationernär vi väger in de statsfinansiella aspekterna, ochdet måste vi göra.Avslutningsvis vill jag bara konstatera att det pågårett arbete med en miljöpolitisk proposition. Dentidpunkt då den skall läggas fram är inte alltföravlägsen. I det arbetet övervägs en rad olikaåtgärder även inom skatteområdet. Resultatet avöverläggningarna skall vi redovisa nästaår.Anf. 67 ():Fru talman! Om man ser på hur situationen är i dagkan man konstatera att vi har ungefär 3,6miljoner personbilar i landet. Ungefär 700 000 avdem är utrustade med katalytisk avgasrening.Ungefär 40 % av personbilsparken är elleräldre. Vi har alltså i vårt landmer än en halv miljon bilar som är äldre än 15 år.Ur miljösynpunkt är det naturligtvis väldigtangeläget att få en snabbare förnyelse av bilparken,så att vi snabbare får en övergång till bilar utrustademed katalysator. Som jag tidigare redovisat i bl.a.min interpellation blir då utsläppen försumbara.För att kunna åstadkomma resultat här ärdet, enligt min åsikt, tre åtgärder som är aktuella:För det första kan man kraftigt höjabilskrotningspremien.För det andra kan man öka prisskillnaden mellanblyad och oblyad bensin.För det tredje kan man ta in äldre bilar tillkontrollbesiktning vid varje ägarbyte.Jag tror att de här tre åtgärderna tillsammans skullekunna vara ett verksamt medel för att snabbare fåbort den gamla bilparken. Efter det senasteinlägget från statsrådet har jaguppfattningen att han är positiv till åtgärder somgör det möjligt att snabbare få bort den gamlamiljöstörande bilparken.Anf. 68 Statsrådet ():Fru talman! Jag delar uppfattning,nämligen att det är viktigt att man på det härområdet fortsätter att göra insatser som syftar fortsatt snabb övergång till användning av blyfribensin. Det är ju ett led i arbetet att åstadkommaen bättre miljö i landet.I det sammanhanget får vi överväga en rad olikaåtgärder. Även skatteinstrumentet skall kunnaanvändas. Det pågår alltså ett arbete med dessasaker, och vi strävar efter att få fram enmiljöpolitisk proposition som,förhoppningsvis, innehåller en rad förbättringar påde här områdena.Anf. 69 ():Fru talman! Naturligtvis hoppas också jag att denmiljöpolitiska propositionen skall innehålla förslagi nämnda riktning. Men om den inte gör det, vill jagredan nu deklarera att jag återkommer till frågan.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellation 1990/91:1 omutländska besök med kärnvapenbestyckadefartygAnf. 70 Utrikesminister ():Fru talman! har interpellerat omutländska besök med kärnvapenkapabla fartyg.Den fråga som aktualiseras av -- marinakärnvapen och rustningar -- är viktig.Förslag om åtgärder på detta område har längevarit ett väsentligt element i regeringens arbete förfred och nedrustning.Den var först att driva fråganom marin kärnvapennedrustning. Vi står i förstaledet , då vi tog initiativtill en särskild FN-studie om kapprustningen tillhavs. Vi har under den tiden upprepade gångerkrävt förbud mot taktiska kärnvapen och ettstopp för kärnvapenmakternas politik att varkenbekräfta eller förneka förekomsten av kärnvapenombord på fartyg.Under årets möte i FNs nedrustningskommissionpresenterade tillsammans med ochIndonesien en rad förslag på det området,flera av dem frågor som drivit under enföljd av år. I enlighet med förslagen iPalmekommissionens rapport pekade vi på nytt påbehovet av att avskaffa alla de kärnvapen påytfartyg och ubåtar som inte omfattas av särskildaavtal, dvs. alla kärnvapen utom den kategori sombetecknas som ''strategisk''. Ett sådant steg skullevara ett första steg mot målet att avskaffa allakärnvapen till havs och ett väsentligt bidrag tillinternationell säkerhet.I linje med vår aktiva politik i frågan om marinanedrustningar förde vi denna fråga också tillhöstens session i . Sverigehar i första utskottet, som behandlarnedrustningsfrågorna, presenterat ett förslag omförbud mot substrategiska kärnvapen till havs.Bland de förslag som fört fram under årenslopp finns också på framträdande plats frågan omöppenhet och förtroendeskapande åtgärder på detmarina området. Kärnvapenmakterna har i FN-sammanhang skrivit under på principen attöppenhet är ett väsentligt element i alltnedrustningsarbete. håller de fast vidhemlighetsmakeriet till havs.Detta manifesteras främst i deras politik, att varkenbekräfta eller förneka förekomsten av kärnvapenombord på bestämda fartyg. Det är en föråldradprincip som måste överges. Jag vill betona att jaghar den största förståelse för den oro som mångakänner för denna kärnvapenmakternas politik.Denna oro delas av den , och viarbetar oförtrutet för en ändring härvidlag.Örlogsbesök i är en del i ett större ochviktigt mönster: militärt utbyte ökar förtroendetmellan länder. Förtroende är ett av deväsentliga elementen i vårt arbete för fred ochnedrustning och också i den europeiskasäkerhetskonferensens mandat. ärinternationellt vatten, och örlogsbesök från allaländer bör välkomnas så länge svensk lagrespekteras. Besöken har av bl.a. dessaanledningar en funktion att fylla i svensk utrikes-och säkerhetspolitikDet är förbjudet att medföra kärnvapen vid besök ivåra hamnar. Besökande kärnvapenmakter erinrasom detta inför varje besök. Vi utgår från att våragäster respekterar våra bestämmelser.I interpellationen frågas vilken åtgärd regeringen ärberedd att vidta för att meddela att tillsvidare inte kommer att acceptera besök av fartygsom har kärnvapenkapacitet.Vi har pekat på de allvarligakonsekvenser som ett ensidigt svenskt beslut skullefå.För det första skulle vi med ett sådant beslutallvarligt inskränka möjligheterna till nordisksamverkan på en rad områden, bl.a. när det gälleren kärnvapenfri zon. I det gemensamma nordiskaarbetet på denna ingår ju som bekant även fråganom örlogsbesök.För det andra skulle vi förlora möjligheter att talajust med dem som kan åstadkomma förändringar ifrågan om kärnvapen, nämligenkärnvapenmakterna. Det kan inte gagna denmarina nedrustningens sak. En ensidig svenskåtgärd innebär dessutom en risk för att vi isoleraroch blockerar oss även i andra sammanhang ivärldspolitiken. Det skulle innebära en kraftigförsvagning av svensk utrikespolitik.Därför fortsätter regeringen på den väg vi valt: attförsöka få bort kärnvapen från världshaven genomatt ständigt föra fram dessa frågor såväl i FN ochförhandlingssammanhang som i bilaterala samtalmed kärnvapenmakterna. Vi måste övertyga demom att marin kärnvapennedrustning och öppenheti frågor gagnar alla, även dem själva.I interpellationen hävdas att det står ''bortom allttvivel att medvetet har dragit den svenskaregeringen och allmänheten vid näsan i dennaallvarliga fråga''. Låt mig först konstatera, att dettaär felaktigt: Det står inte bortom allt tvivel attkrigsfartyg från besökt Sverigemed kärnvapen ombord.Carl hänvisar till en studie som harpresenterats av organisationen . Dennastudie skulle visa att kärnvapenbestyckade fartyganlöpt svenska hamnar vid en rad tillfällen undersenare år.Det är en omfattande och detaljerad studie. Våragranskningar ger dock vid handen att den inte kanpresentera bevis för att kärnvapen varit medombord vid besök i svenska hamnar. I rapportenfinns också oklarheter och ofullständigheter.Regeringen kan inte agera utifrån antaganden ochindiciekedjor. Bevis skall ha en helt annanbärighet.Jag har med skärpa velat framhålla detta, eftersomdet i interpellationen görs gällande att enkärnvapenstat kränkt det svenska förbudet mot attinföra kärnvapen vid besök i svensk hamn.Samtidigt som jag kunnat konstatera att marinnedrustning ännu inte fått den plats den förtjänari internationella nedrustningssammanhang, kan jagockså med glädje notera flera positiva tendenser påområdet. På såväl sovjetisk som, framför allt,amerikansk sida har antalet kärnvapenkapablafartyg minskat starkt. Även antalet substrategiskakärnvapen avsedda för marint bruk har minskat.Den amerikanska flottan har t.ex. minskat antaletsådana vapen med . Vi kan också se entydlig nedgång i nybyggen av kärnvapenbärandefartyg och ubåtar.Denna ''spontana nedrustning'', som sker påkärnvapenmakternas eget initiativ, är mycketglädjande.Vi har också kunnat glädja oss åt enöverenskommelse mellan ochFörenta Staterna om en begränsning av antaletsjöbaserade kryssningsrobotar. Det var ett steg irätt riktning. Vi beklagar dock att antalet tillåtnavapen sattes så högt att den planerade utbyggnadenav dessa styrkor kan genomföras inom avtaletsramar. Men finns det i alla fall ett precedensfallpå det nedrustningsområdet, och vi väntaross flera steg i denna riktning.De positiva tendenser jag nu pekat på tar vi tillintäkt för att vår linje i besöksfrågan är riktig. Medstörre öppenhet och färre kärnvapenbärande fartygpå världshaven tycker vi oss skönja en lösning påbesöksproblemet.Men en sådan lösning brådskar; det skall klart sägasifrån. Oron för de kärnvapnen griperomkring sig, inte bara i vårt eget land och hos våregen befolkning. Beslutet vid densocialdemokratiska partikongressen gerklart uttryck för hur angelägen denna fråga är.Anf. 71 ():Fru talman! Jag vill tacka utrikesministern för enmycket intressant och efter tidsomständigheternafyllig information om alla de ansträngningar sompågår för att begränsa de rustningarna i vårtnärområde, och särskilt på kärnvapensidan.Öppenhet och förtroendeskapande åtgärder serutrikesministern som viktigt, och jag kan barainstämma. Vi kan bara gemensamt beklaga attUSA inte lever upp till detta när det gällerkärnvapenbestyckade sjöstridskrafter. Vi äruppenbarligen överens om att stormakternasprincip att varken bekräfta eller förneka förekomstav kärnvapen ombord är förlegad och att denprincipen måste uppges.Det är här som jag finner att regeringen inte tar imed de medel som faktiskt finns för att fåstormakterna att ta reson. Om de av politiska skälfinner det vara viktigt att göra flottbesök i ,borde det vara naturligt för dem att följa svensk lagpå svenska vatten och öppet och klart slå fast attkärnvapen inte finns ombord och att de är villiga attbli inspekterade för att öka trovärdigheten.Vi är misstänksamma numera. Jag för min del uppfattningen att de aktuella stormakternafaktiskt skymfar oss och driver gäck med oss -- ochatt de förlöjligar oss.Jag kan inte dela utrikesministerns syn att vi skulleförsvaga arbetet på att komma till rätta med demarina rustningarna genom att visa entydig fastheti fråga om kränkningar av svenska vatten.Neutralitetsfrågan har aktualiserats på senare tidgenom avslöjandena om intima samarbetemed USAs försvarsmakt, där svensk signalspaningmot har medverkat. Till dettakommer vårt deltagande i ett teknikembargo motSovjetunionen av så sent datum som på 1980-talet.För mig verkar undfallenheten mot besök avkärnvapenbestyckade fartyg vara en del av någonsorts urholkning av den svenska neutraliteten.Alla dessa händelser är djupt allvarliga därför attde skadar svenska folkets förtroende för vårutrikespolitik. Vad skall allmänheten tro? Vad skallman tro i våra grannländer? Det verkar som om dethar pågått en smyguppluckring av den svenskaneutralitetspolitiken under ett antal år.Jag hade faktiskt väntat mig ett mera fast handlagi hanterandet av de medvetna kränkningarna frånUSAs sida. Regeringen har varit betydligt meraresolut när det gäller misstänktundervattensverksamhet.Sten säger att man inte kan agera utifrånindiciekedjor. De väl dokumenterade indiciekedjorsom har tagit fram räcker mer än välför mig, särskilt som jag inte vet om att regeringenhar krävt att få inspektera skeppen för att få framfaktisk bevisning -- om de har kärnvapen ombordeller ej.Det är ganska uppenbart av svaret attutrikesministern inte är villig att vidta någraåtgärder för att få hejd på kränkningarna av våravatten och vår gästfrihet. Det är förbluffande att enstormakt som , som säger sig vara vänligtsinnad, behandlar på ett så föraktfullt sätt.En del av min livserfarenhet säger mig att busarskall behandlas som busar. Gör man inte det, blirman föraktad av dem.Jag har den uppfattningen att behandlar osspå ett föraktfullt sätt. Därför, herr talman,upprepar jag gärna mina frågor till omedelbara åtgärder avser regeringen attvidta för att:-- påpeka allvaret i de kränkande handlingar somUSA har begått; för jag anser att har begåttsådana handlingar, med anledning av den rapportsom har lagt fram,-- betona att vår gästfrihet faktiskt har gränser,-- offentligen ber om ursäkt för dessakränkningar,-- se till att dessa kränkningar upphör,-- meddela att tills vidare inte kommer attacceptera besök av fartyg som harkärnvapenkapacitet?Om vägrar att be om ursäkt och inte vill rättasig efter gränserna för vår gästfrihet och vårtterritorium, måste vi göra som ochavstå från flottbesök från , till den dag då USAfaktiskt bär sig anständigare åt.Anf. 72 ():Fru talman! säger att regeringenhar slagit fast att Greenpeacerapporten inte gernågra bevis för att kärnvapen varit med ombord vidbesök i svenska hamnar.I onsdags hade vi här en debatt omnedrustningsfrågorna, och då diskuterades dettamed örlogsfartyg och kärnvapen. betänkande stod det:''Regeringen har uttalat att rapporten måstegranskas noggrant innan några slutsatser kan drasmed anledning av den. Utskottet delar dennabedömning och förutsätter att regeringen företar endylik granskning. Enligt vad utskottet erfaritgenomförs en sådan granskninginom . ''får vi alltså reda på att denna granskningtydligen redan är gjord. Därför skulle jag vilja vetaom det finns en rapport av något slag som vi kan fåta del av, så att vi kan se hur man har kommit framtill dessa slutsatser. Det tycker jag skulle varaintressant. Om det redan finns sådana härslutsatser, är det synd att de inte hade kommit mednär behandlade den här frågan i förrgår.Det finns ju också en annan rapport, som JanPrawitz har deltagit i. En nordisk forskargrupp harbelyst frågan om örlogsfartygen. Vid en jämförelsemed de andra nordiska länderna visar det sig attSverige inte alls har haft så många besök somDanmark och . Förutom att syftet var attgöra denna kartläggning, säger forskargruppen irapporten att de fartyg som är kapabla att hakärnvapen ombord, de har också kärnvapenombord när de går in i hamnar. Forskargruppen äralltså övertygad om att de fartyg som är kapabla attha kärnvapen har dem även vid besök. Jag undrarhur regeringen ser på den rapporten, för jag utgårfrån att också har fått ta del av den.När det gäller det nordiska samarbetet sägs det attdet är mycket viktigt att vi har ett sådantsamarbete. Ja, självfallet, men i det här fallet harvi mycket olika utgångspunkter, eftersom Danmarkoch är NATO-länder och har ett helt annattryck på sig. I den här frågan kan man säga attSverige är längre framme än t.ex. , där detblev nyval på grund av att man inte ens kunde talaom för befälhavare på den här typen av båtar vilkaregler som gällde. Vi får alltså lov att säga attSverige agerar bättre. Och att man försöker föraupp frågan internationellt tycker jag är mycket bra.Men vi har ett helt annat läge i och med att Sverigeinte är ett NATO-land. Jag förstår mycket väl attdet är väldigt svårt för både och attdriva den här frågan. Men jag tycker inte att viockså skall behöva ta samma hänsyn till NATO.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på interpellation 1990/91:50 omkonflikten på NordirlandAnf. 73 Utrikesminister ():Fru talman! har frågat omregeringen är beredd att t.ex. via ochESK medverka till en lösning av konflikten påNordirland, och om regeringen ämnar ta kontaktmed den brittiska regeringen för att diskuteraöverträdelser av de mänskliga rättigheterna påNordirland.Konflikten är, som också illustrerari sin interpellation, en tragedi. Folket påNordirland har alltför länge levt med våldet som endel av sin vardag. Oförsonlighet har gång efterannan förträngt försöken till förnuft och dialog.Förra månadens bombdåd i , då sjumänniskor dödades och många sårades, illustrerardet djupt tragiska i den irländska konflikten. Blandde oskyldiga offren var också gärningsmannen,tvingad till dådet av provisoriska , som medvåld höll hans familj som gisslan. Händelsen etsarsig fast i våra näthinnor som ännu ett skrämmandeexempel på en terrorism som inte väjer för någotför sina egna syftens skull.Konflikten i har en lång historia. Menrötterna till dagens konflikt återfinns i den delningsom skedde av 1921, då republiken . Sex grevskap i norr förblev brittiska medhänvisning till ett protestantiskt befolkningsflertaldär. är av Nordirlandsbefolkning protestantisk.De motsättningar som i delningens spår följt mellanprotestanter och katoliker är den främsta orsakentill dagens konflikt. De som företräder Nordirlandsprotestanter, unionisterna, motsätter sig varjeförändring som kan leda till Nordirlandsinlemmande i republiken. Å andra sidan äråterföreningen en trossats för Nordirlandsekonomiskt och socialt sämre ställda katolskaminoritet. Misstron mellan grupperna är djup,blockeringarna många.Den brittiska regeringens försök att återinförasjälvstyre baserat på vad man uppfattar somjämlika förutsättningar för bådabefolkningsgrupperna har stupat påparternas oförmåga att bryta sig ur denna ondacirkel. I denna politiska miljö har extremistiskaflyglar växt fram på vardera kanten, vilka settvåldet som redskapet för att nå sina mål. Mestökänd av dessa är kanske den i båda delarolagliga provisoriska , vars terrorism är välbekant. Men olagliga unionistgrupper som UlsterVolunteer Force och Ulster Freedom Fighters harockså digra brottsregister.År 1985 utfäste sig och i dets.k. Hillsborough-fördraget att återförena landetnär en majoritet i önskade detta. Menman var också enig om att en minoritet avbefolkningen på då fortsatt ville behållanuvarande status. Hillsborough-fördraget innehöllen grund för ett samarbete mellan öns tvåbefolkningsgrupper och två landsändar.Den brittiska Nordirlandsministern försök att få till stånd samtal mellanparterna fortsätter. Framstegen har varit få.Men kärnan till en lösning av konflikten iNordirland måste ligga i överenskommelser mellandem som berörs av denna konflikt. Fördragetanvisar därvidlag en tänkbar väg. Och det är påvägar som denna som den nordirländska konfliktenmåste finna sin lösning. Jag bör tillägga att varkenEuroparådet eller ESK -- de två europeiskasamarbetsorgan som nämner -- i dagär formade för att bistå vid biläggande av konfliktersom den nordirländska.Våldet på , IRAs inte minst, har blivit alltmerurskillningslöst. , konstaterarmänniskorättsorganisationen , dödades 54 personer av och 19av unionister.Fyra personer dödades också av brittiskpolis och militär. Konflikten visar därmed också påde påfrestningar som en rättsstat utsätts för i mötetmed terrorism och extremism. En angelägen frågasom måste ställas är hur en rättsstat kan skydda sigmot en sådan terrorism utan att ge avkall pårättsstatens principer.Amnesty International i har påtalat vadman ser som brister hos de brittiskarättsinstanserna, att öppet och snabbt följa upppåstådda polisövergrepp och att inskrida motdessa. uppmärksammarockså uppgifer om förnedrande behandling ochmisshandel av häktade vid bl.a.rättegången motden s.k. Birmingham-sex.