prot · GE0924 · 1990-11-14 00:00:00 — Vi accepterar inte att lagen kränks.Däremot vill vi inte föreskriva, som vänsterpartietoch , på vilket sätt regeringen skallförsäkra sig om att lagen respekteras. Jag yrkarbifall till reservation 9.Centern vidhåller att bör verka för att FNsinternationella atomenergiorgan befrias frånsin skyldighet att sprida kärnteknologi över jorden.Jag yrkar bifall till reservation 13.Som vi påpekar i vårt särskilda yttrande ansercentern att bör engagera sig ivrigare i denkonferens som kommer att hållas i ijanuari 1991 i syfte att utvidga det partiella avtaletom kärnvapenprov till totalt provstopp. Vi fårtillfälle, herr talman, att återkomma till frågan omvapenexport. Utskottet noterar att regeringenförbereder förslag till ny lagstiftning på grundval avtvå utredningar. Jag noterar vidare att centernsledamot lämnat reservation till den offentligautredningen 1989:102 Utlandssamverkan påkrigsmaterielområdet.Inga Thorssons utredningar SoU1984:62 och1985:43 Med sikte på nedrustning, meduppföljningen Ds 1988:19 En politik förnedrustning och utveckling, får beröm av detvälkända i . Institutetkallar rapporterna banbrytande. är detenda land som svarat konstruktivt på beslutet i FNsgeneralförsamling 1982 om kartläggning av sinaförsvarsindustrier. Institutets rapport ''Tillståndet ivärlden 90'' har tillsänts alla riksdagsledamöter avABB , som bidragit till utgivningen. Jagutgår från att utredningar kommeratt ligga till grund för regeringens proposition omvapenhandel.Herr talman! I utrikesutskottets betänkande 4 gervi en utförlig beskrivning av de förhandlingarmellan som gett så epokgöranderesultat. Länder som krigat harfunnit ett sätt att lösa konflikter som utesluterkriget som metod. Den process som inleddes medKol- och stålunionen efter , ochsom nu fortsätter i det ekonomiska samarbetet i dengemensamma marknaden, har åstadkommit detresultat för kontinenten på säkerhetsområdet somNorden uppnått för länge sedan.Helsingforsavtalet 1975 fortsätter med de viktigauppföljningskonferenserna, bl.a. i Stockholm.Försvarsallianser ändras från militär inriktning tillgemensam säkerhet, som bygger på öppenhet ochförtroende. betoning på mänskligarättigheter som kriterium för medlemskap har varitbetydelsefull. Målet är att alla europeiska staterkommer med i ett brett parlamentariskt samråd.Världen har här en modell som visat sig fungera.Kan den användas också i krisen vid ,som hotar världen? Det behövs ett fredsinitiativdär alla kan vinna, som tillåter alla att räddaansiktet utan att våldet triumferar. Ett krig iPersiska viken, Gulfen, med stridsgas, USAsnya laservapen och atombomber vore envärldskatastrof.Finns det någon lösning på Kuwaitkrisen där allakunde vinna något i stället för att alla förlorar allt?Jag anser det. Den norske fredsforskaren har ett förslag som jag tycker är genialt:Samla alla länder och grupper i till enkonferens, där alla frågor sätts på dagordningen,inte bara , och utan ocksåLibanon, kurderna, vatten- och oljefrågan,vapenkontroll, ekonomiskt samarbete osv. FNsembargo mot skulle kvarstå tills Kuwaitsläppts. Enda villkoret för att börja konferensenskulle vara att inga militära aktioner sker och attalla kvarhållna människor, dvs. gisslan, släpps.Här skulle finnas rikliga tillfällen till förhandlingarså att alla vinner. Liknande förslag har framförtsom en arabkonferens, ett toppmöte osv. Men detnya i denna idé är att följa modellen som visat sig sålyckosam i och att alla berörda inbjuds attunder FNs vingar ta upp alla problem för att sökabestående fredliga lösningar där alla vinner.Ett lyckat exempel är mer övertygande än mångaord. Världen har ett sådant exempel att ta efter:utvecklingen i Europa.Efter bestämde sig folken, somjag sagt, för nära samverkan i stället för avstånd,det som kallas EG, den europeiskagemenskapen. Ärkefiender sammanflätade sinanyckelindustrier och började undanröja gränser.Krig är nu ganska otänkbart mellan stater.I har vi kommit ännu längre isamarbete och förtroende. Helsingforsprocessen, den europeiskasäkerhetskonferensen, kallad ESK. Alla stater ärmed, alla frågor som någon vill behandla kan sättasupp på dagordningen.Det finns naturligtvis många viktiga orsaker tillfredsutvecklingen i . Helt avgörande trorjag att fredsrörelsen har varit, inkl. de amerikanskas.k. medborgardiplomaterna, som vann mångaryssars förtroende, och självfallet Gorbatjovspersonlighet. ekonomiskaproblem, orsakade av ett omänskligt system ochrustningskostnader, är naturligtvis också en viktigorsak till den fantastiska omvälvning som vi nu ser.Men det är i ESK-processen som länderna samtalarmed varandra och där de nya lösningarna börjarkännas bra för alla.Låt oss arbeta för en ESK-process i Mellanöstern.I förra veckan var jag i tillsammans med 40personer från hela världen som vunnit , det som i massmedia kallas detalternativa . är en avdem.Vi kom överens om att var och en på sitt hållarbetar för Galtungs fredsidé. Några av pristagarnat.ex. känner forskare i och . Själv talarjag med riksdagsmän och svenska diplomater.Sveriges förre USA-ambassadör ärpersonlig vän med president , de brukar spelatennis tillsammans. Vår FN-ambassadör , som medlade mellan och , är enperson som alla får förtroende för. Han kunde talamed FNs säkerhetsråds medlemmar inför mötetden . Det kan vara mycket bråttom.Anf. 62 ():Herr talman! Jag skall uppehålla mig vid tre av dereservationer som står bakom. Vistår bakom flera reservationer, vilket inte klartframgår av detta betänkande på grund av manfallibland i utskottet. Jag skall redogöra för det.Jag vill börja med att tala om reservation 1, somhandlar om en internationell definition avneutralitetsbegreppet. Det är viktigt mot bakgrundav den dramatiskt förändrade världsbild som vifaktiskt upplever , inte minst vad som har hänti . Det vet vi alla om, så det behöver jag intehålla ett föredrag om. Alla är medvetna om denmycket positiva utveckling som har ägt rum iEuropa, vad avspänningen har inneburit samt vilkamöjligheter det innebär för nedrustning ochnytänkande inom det säkerhetspolitiska området.Det som har genomsyrat den motion som vi harskrivit är ett behov av och krav på nytänkande inomsäkerhetspolitiken där man utifrån dagensverklighet och reella hotbilder orienterar om sinastyrkor, bort från det militära till förmån för decivila, diplomatiska och nedrustningspolitiskainsatserna. Vi menar att diskussioner omneutralitetsbegreppet, neutralitetspolitikoch neutralitetspolitik över huvud taget, behöverlyftas fram, definieras om och utvecklas.Man hänvisar i betänkandet till Haagkonventionenfrån och menar att där slårfolkrätten fast vad neutralitet är. Vi tycker nog attdet kan finnas anledning att titta på ett folkrättsligtfördrag som är gammalt och se omman kanske kan göra om det på något sätt så att detbättre svarar mot de behov som finns . Vimenar då behoven av militär nedrustning, behovenav att söka nya konfliktlösningar av icke militärtslag. Vi menar att neutralitetsbegreppet skullekunna fungera som en konfliktlösare. Det finns enganska avancerad diskussion bland internationellafredsforskare och fredsaktivister och politiker omjust detta faktum. Hur skall små länder, som det juofta rör sig om, kunna garanteras en neutralitetutan att för den skull behöva rusta sig till tändernaoch utan att för den skull behöva ta sina pengar tillatt bygga upp stora rustningsarsenaler för att kunnaförsvara sin självständighet och sitt oberoende?Det här är en mycket viktig fråga inte bara för desmå länderna i utan kanske framför allt förde små länderna i andra världsdelar som vill varaoberoende och alliansfria. finns det en tydligkoppling mellan neutralitet och militärt försvar, ochvi menar att den kopplingen är otidsenlig.Vi hade gärna sett att utskottet var litet mer berettatt diskutera nytänkande på det här området. Istället slår man fast att den svenskaneutralitetspolitiken är vad den alltid varit, att videfinierar den själva och att det inte finns någonanledning att ändra på det. Det menar vi är enväldigt fyrkantig inställning i den tid vi lever i somfaktiskt pockar på förändringar. Därför vill jagnaturligtvis yrka bifall till den reservation som harnr 1 och alltså talar för att vi skall få en aktivdiskussion om vad neutralitetspolitiken är och vadden kan vara. Vi skall definiera en offensiv ochaktiv neutralitetspolitik i nedrustningens tjänst. Vitycker att det borde vara ochutrikesutskottets uppgift att göra detta.Det finns också en reservation som har nr 4 och somhandlar om säkerhetspolitiska åtgärder medspeciell inriktning på norra . Den harsamma tema. Den handlar också om att vi tyckeratt det, med den utveckling som vi ser i , finns en risk -- vi tycker numera att det ärganska uppenbart -- att som harvarit föregångsland och initiativtagare inedrustningssammanhang världen över, plötsligtglömmer bort sitt eget närområde, den del avEuropa som vi befinner oss i. Man hänvisar ibetänkandet till internationella förhandlingsbordoch säger att det är där som förhandlingsarbetet ochnedrustningsarbetet skall ske. Men vad man integör är att fråga sig vad skulle kunna tainitiativ till. Vad skulle kunna göra i justden norra delen av , som är vårtnärområde?Det är en ganska utbredd uppfattning blandfredsaktiva forskare och andra att harhalkat efter, att vi under förevändning av vad somsker vid förhandlingsborden i och integör någonting åt det som omger oss och deeventuella militära hot som omger vårt eget land.Vi har i en motion föreslagit en rad åtgärder somgår ut på att , ensamt eller tillsammans mednågot annat nordiskt land, skulle kunna ta initiativtill överläggningar och förhandlingar med ländernakring . Vi tycker att mycket välskulle kunna inleda nedrustningsförhandlingar ombegränsningar av manövrar och förhandlingar omatt inte ha förhandslagringar osv. i närheten av vårtlandområde. Det skulle innebära förhandlingarmed både NATO-sidan och Warszawapaktssidan, iden mån den fortfarande existerar. Det skulleinnebära ett säkerhetspolitiskt ochnedrustningspolitiskt samarbete med ländernakring , dvs. Det skulle ocksåinnefatta norra , , de baltiskastaterna och Leningradregionen. Vi tycker att dethär skulle kunna vara ett fruktbart område för attdiskutera, inte bara handel, export, import,kulturellt och socialt utbyte, utan också justsäkerhetspolitik, och då i termer avnedrustningspolitik.Det vore dags att göra slag i saken och förverkligakraven på som ett fredens hav ochNorden och som en kärnvapenfrioch, , demilitariserad zon. Vi tycker att justSverige borde vara det land som tar initiativ tilldetta. Utskottet har behandlat de här mycketkonstruktiva förslagen med kalla handen och sägeratt är en del av och att vi måste seSverige och som en del av vadgäller säkerhetspolitik. Med det ursäktar manavsaknaden av initiativ och handling. Jag måstesäga att jag tycker att det är ett mycket märkligtargument. Det skulle innebära att när man startarnedrustningsförhandlingarna i vad vi kan kallaCentraleuropa, borde åtminstone utrikesutskottetsmajoritet stegra sig och säga: Detta går vi inte medpå, vi måste behandla allt som en helhet. Vi kaninte tolerera att man gör nedskärningar ivapenarsenalerna i , eftersom detkommer att få konsekvenser för oss.Det är nästan så som militärerna i harresonerat när man säger att avspänning ochnedrustning i innebär ökadekrigsrisker och instabilitet för . Det ärlitet förvånansvärt, tycker jag, att utrikesutskottetspolitiska majoritet går på samma linje. Man menartydligen att det som sker i Centraleuropavisserligen får ske, men att vi inte skall lägga oss idet. Möjligen skall vi reagera med upprustning, vadvet jag. Men vi skall tydligen inte kunna ta någrainitiativ för vår del av och vår region.Jag delar naturligtvis utskottets uppfattning om attvi är en del av ; det är vi ju verkligen. Mendet fråntar oss ju inte möjligheten och ansvaret attta initiativ i den här frågan. Jag menar att ,som det neutrala och alliansfria land det trots alltfortfarande är, har möjligheter att göra insatser pådet här området. Det är just det vi har föreslagit.Utskottsmajoriteten har tyvärr inte ställt sig bakomdet, men jag yrkar alltså bifall till den reservationenockså.Jag skulle också vilja säga några ord om enreservation som vi är många som står bakom,åtminstone i olika former. Det gäller garantiernavid utländska örlogsbesök. Detta är ju inte förstaåret som den här frågan kommer upp. Den harkommit upp alla år som jag varit i , ävenom det inte är så många. Det är ett krav som får ettallt bredare stöd från allt fler berörda länder.Det är mycket märkligt att se med vilken flathetsom de borgerliga partierna och framför allt detsocialdemokratiska partiet fortfarande bemöter dehär mycket rättmätiga kraven. Man har precissamma argumentering som man haft under alla årsom jag har hört. Bara det faktum att man inte kanutveckla argumentationen är beklämmande. Menjag tror att det beror just på bristen på argument.Man säger att skall verka internationellt fördetta, och därför skall man inte göra någonting härhemma eftersom det kan störa förhandlingarna.Om det skulle medföra, säger man i betänkandet,att vi inte fick några örlogsbesök alls skulle detinverka menligt på fredsprocessen. Dels är jag inteså säker på det, dels finns det inga faktiska beläggför detta ''om''.Det hänvisas i en del andra motioner till exempletNya . Jag har frågat förr, men vetfortfarande inte hur det förhåller sig: Är det någonsom kan påstå att har råkat illa ut föratt man där beslutat att inte ta emotkärnvapenbestyckade flottbesök? Jag tror faktisktinte det. Men det skulle vara intressant att höra frånde delar av utskottet som inte vill stödja den härtypen av motioner om man kan påvisa att det är så.Jag tycker att det borde vara en självklarhet attutskottet ställer sig bakom dessa motioner.Jag kan upplysningsvis tala om att det just nu i dettahus pågår en internationell konferens omkärnvapenkrig av misstag. I denna konferens, medbrett internationellt deltagande, har den här frågangenom politiska initiativ tagits upp pådagordningen och diskuteras här . Det gälleren av de politiska åtgärder som man kan vidta föratt bryta stormakternas kärnvapenoffensiv ochmarina rustningar.Herr talman! Jag ser att min taletid har gått ut. Förprotokollet vill jag säga att ställer sigbakom reservationerna 1, 2, 4, 5, 10, 12, 14 och 15.Jag yrkar inte alls bifall till alla dem, utan jag yrkarhär bara bifall till reservationerna 1 och 4.Anf. 63 PER ():Herr talman! de gröna har tolvreservationer till detta betänkande. Jag nöjer migmed att yrka bifall till tre av dem, reservationerna2, 10 och 15. De handlar i grund och botten omlikartade saker. De ställer frågorna: Skall vi bedrivaen självständig svensk freds- ochnedrustningspolitik? Skall vi t.ex. minska ellert.o.m. avveckla vapenexporten, för att intemedverka till att sprida vapen över hela världen?Skall vi tacka nej till ''kärnvapenbestyckadeörlogsbesök''? Det är också en fråga som handlarom självständig politik när det gäller nedrustningoch fred. Skall vi avveckla kärnkraften, och därmedminska riskerna för kärnvapenspridning?Detta är de frågor som aktualiseras av vårareservationer. Skall vi göra dessa saker? Det varden logiska frågan när utskottsbetänkandetjusterades . Men mellan den 18oktober och låg . Då utfärdaderegeringen ett pressmeddelande. På några futtigarader talade man om att man gjorde helt om när detgällde relationer till den Europeiskagemenskapen. Det som hade gällt -- attmedlemskap nu icke är aktuellt -- gällde plötsligtinte längre. var i stället medlemskaphögaktuellt, t.o.m. så högaktuellt att man utanvidare planerar att köra över grundlagen för attbehandla frågan i ilfart.Därför är de relevanta frågorna i dettasammanhang inte längre: Skall vi? Frågornaär i stället: Kan vi? Kommer vi att kunna föra ensjälvständig utrikes-, säkerhets- ochförsvarspolitik? Kommer vi att självständigt kunnabestämma vilken vapenexport vi vill ha -- hur stor,vem vi skall sälja till, om över huvud taget tillnågon? Kommer vi att självständigt kunnabestämma om vi skall tillåta trafik av vissaörlogsfartyg till våra hamnar? Kommer vi attsjälvständigt kunna bestämma om vi skall hakärnkraften eller inte ha den? Det är de frågornasom nu blir aktuella.Svaret är, för dem som vill veta vad som gäller,egentligen inte så svårt. Jag kan nu här redovisa ettav de dokument som utarbetadeinför toppmötet inom EG. Det är enpromemoria som är daterad den 21 oktober 1990och som har rubriken ''Garantier för enighet ochkonsekvens i Gemenskapens insats på detinternationella planet''. Det heter i dennapromemoria bl.a., i översättning till svenska:''Att garantera enhet och konsekvens iGemenskapens insats på internationellt plan är enhistorisk utmaning. Kommissionen ser optimistisktpå Gemenskapens möjlighet att anta utmaningen. Idet sammanhanget reser sig tre grundläggandefrågor:-- Menar medlemsstaterna att de har väsentligagemensamma intressen och önskar försvara dem igemenskap?-- Vilken ambitionsnivå har Gemenskapen ochdess medlemsstater, och är de beredda att påta sigsamtliga ekonomiska och finansiella konsekvenserav sina beslut?-- Skall den gemensamma utrikespolitiken ocksåomfatta säkerhetsfrågor, vari försvarsfrågor juingår som en väsentlig beståndsdel?Kommissionen svarar jakande på dessa tre frågor. ''Det heter vidare i kommissionens PM till EGstoppmöte om det nya fördrag som skall ersätta detnuvarande som grundlag för denEuropeiska gemenskapen: ''Det bör i det nyatraktatet ske en allmän understrykning avorienteringen hän emot en gemensam säkerhets-och försvarspolitik. ''Kommissionen betonar också uttryckligen i dennaPM att man vill att samma förpliktelser som finns iartikel 6 i Brysseltraktatet om den s.k.västeuropeiska unionen nu skall skrivas in i EGsnya traktat. De förpliktelserna säger att vid väpnatangrepp på en av medlemsstaterna är de andramedlemsstaterna förpliktade att ge hjälp ochbistånd.Beträffande vapenhandel säger man i promemoria:''Det är i medlemsstaternas gemensamma intresseatt produktion av och handel med försvarsmaterielfullt ut underkastas den gemensamma marknadensdisciplin, vilket bl.a. innebär upphävande av artikel223. ''Artikel 223 är en artikel i som sägeratt medlemsstater inte är tvingade att meddelainformation som avslöjar saker som de anser stå ikonflikt med sina grundläggandesäkerhetsintressen. behöver man alltså inteavslöja sådana saker.I artikel 223 sägs också att varje medlemsstat kanvidta åtgärder som den anser vara nödvändiga föratt skydda sina grundläggande säkerhetsintressensom har att göra med produktion av och handelmed vapen, ammunition och krigsmateriel. Härfinns alltså en undantagsparagraf som hittillsundantar de grundläggande säkerhetsaspekternaoch produktionen av och handeln medkrigsmateriel från förpliktelserna inom EG. promemoria till toppmötet iRom skall denna artikel 223 strykas. Jag vetinte om man behöver uttrycka sig så särskilt mycketklarare.Det har sagts i debatten att EG inte håller på attutveckla sig till en militär union. Det är falskt. Vadsom står i promemoria är inteett dugg förvånande för oss som har följt meddebatten inom EG. Fransmännen i EG har i alla årsagt: ''L Europe sera stratégique ou ne sera pas'',dvs. EG måste vara militärstrategiskt, annars kandet kvitta. Det är den debatten de hardrivit. , f.d. förbundskansler, sadedet . Jag har från denna talarstol --jag vet inte hur -- citerat alla dessauttalanden från ledande EG-politiker om att derasmålsättning är att EG skall vara en fullfjädradmilitärpakt, med gemensamma stridskrafter ochgemensam stridsledning. Det är ingen hemlighetför dem som har något så när intresse av fakta idenna debatt.Ändå pratar man som om det inte var aktuellt. Menom vi silar alla konstiga uttalanden som görs, finnervi fortfarande uttalanden här och var som en sortssista bastion för vad inte kan ge upp. Detskulle finnas någonting som vi inte kan offra på EG-altaret. Utrikespolitiken har vi offrat.Säkerhetspolitiken gäller inte längre.Men beträffande militärpolitiken säger manfortfarande: Om EG blir en militär union, kan viinte bli medlem. Det sades för några dagar sedan.Kanske hade man när man sade det någon sortsillusion om att detta icke skulle inträffa.Men vad är det för idé att diskutera svensknedrustningspolitik om vi inte har någonnedrustningspolitik att föra? Jag skulle vilja haklara besked från de partier som har stått bakomden EG-aktivistiska anslutningspolitiken:Var går er smärtgräns? Finns den kvar? Och kan ni iklartext säga att det, om denna EG-kommissionenspromemoria till fullo blir EGs beslut, inte bliraktuellt med svenskt EG-medlemskap? Och kan nihär i klartext och utan omskrivningar säga attSverige, om § 223 inom EG avskaffas, som det harhänvisats till så från regeringens sidadå vi har frågat om vapenexporten berörs, inte kanmedverka som fullvärdig medlem? Kan ni alltså gedessa besked? Det måste väl ändå finnas någonsorts besked att ge. Ni har backat på alla andrapunkter.Vi har i EFTA-delegationen fått klart beskedom att chefsförhandlare med EG nu begärregeringens tillstånd att ompröva samtligaundantagskrav. Det gäller då hundratals konkretafrågor om socialpolitiken, miljöpolitiken,hälsopolitiken, konsumentskyddet osv. -- områdendär har haft undantagskrav och där det harpublicerats långa listor. Men man får inte igenomnågonting. begär alltså chefsförhandlarnaformellt att regeringen skall ge tillstånd, så att mankan frångå samtliga undantagskrav. Dettameddelande gavs, som sagt, i EFTA-delegationen -- här vill jag tala om en skandal i sig.Det som har med nedrustningen att göra liggerutanför de nu pågående EES-förhandlingarna. Föratt kunna föra en rimlig debatt omnedrustningspolitiken tycker jag alltså att vi kundefå besked här:Kan ni här ge klara besked om huruvida ni, om PM omen militär union blir EGs beslut, tar avstånd fråntanken på att skall bli fullvärdig medlem iEG?Anf. 64 ():Herr talman! Först yrkar jag bifall till hemställan iutrikesutskottets betänkande nr 4 och avslag på dereservationer som är fogade till betänkandet.Det är naturligtvis intressant att få ta del av fråganom nedrustningen . Vi har diskuterat densaken tidigare. Men nedrustningen är alltså dagensfråga.En utveckling som inte var tänkbar för bara ett parår sedan har börjat att så att säga rulla framåt.Vi kan konstatera att det, även om avtal nukommer till stånd, som alltså är aviserade, kommeratt vara mycket som återstår. Men det är historisktatt det nu är självklart att man har börjat tala medvarandra och att man har påbörjat en nedrustning.Det är många frågor som dyker upp närnedrustningen diskuteras. Jag skall börja med attkommentera det som Per här har tagitupp.Det är självklart att vårt deltagande, om det nuskall vara en koppling till EG, måste baseras påföljande fråga: Vad händer inom ESK? Om det bliren alleuropeisk säkerhet, förlorar ju hela frågan omneutralitet i sin verkliga innebörd för oss.Jag tycker att den ESK-process som har pågåttsedan 1975 är något av det mest lovande som vi haratt syssla med och ta del av. Vi har också själva varitmycket aktiva i den processen.Birgitta tog upp frågan om huruvidadet här kunde appliceras på förhållandena iPersiska viken. Egentligen finns det ett arabisktförbund. Men om man i arabländerna kunde få tillstånd en ESK-process som den vi upplever här,skulle mycket kunna vara annorlunda. Kanskeskulle man därigenom få en lösning på denpågående konflikten där nere. Men situationen därär mera akut än det som kan betecknas som enESK-process i vårt . Vi kan alltså få enalleuropeisk säkerhet, och då skulle situationenvara en helt annan när det gäller neutralitetsfrågan.Sedan är frågan hur man skall koppla detta till EG.Vi skall inte ha en EG-debatt här . Men det ärsjälvklart att EG, om det blir fråga ommilitärallianser inom EG, blir en egenmilitärallians -- det rör sig alltså om halva Europa.Men då kan vi naturligtvis inte bli fullvärdigmedlem i EG. Vi återkommer till den frågansenare, eftersom den nu är föremål för behandlingi utrikesutskottet och vi kommer attfatta beslut i detta sammanhang.Sedan vill jag ta upp frågan omkärnvapenbestyckade örlogsfartyg.