prot · GE097 · 1990-10-11 00:00:00 — Vi kaninte möta den på annat sätt än genom att anpassavillkoren för företagande och sparande i såatt det verkar attraktivt för både svenskar ochutlänningar att vända sig hit.Det största problemet är naturligtvis skattetrycket.Men vi har där mera speciella inslag. Skatterna påföretagande och sparande har en särskildbetydelse, och som jag har påpekat behöver viockså besked om energipolitiken. Det räcker intemed att öppna för en omprövning. Det gäller attklart säga att det från ekonomisk synpunkt inte gåratt göra sig av med kärnkraften -- ochdessutom är det inte miljömässigt motiverat.Det räcker inte heller att tala om att man avvaktarutvecklingen och kanske kan se en situation någongång då vi kan bli medlemmar i . Vi måstesäga det nu -- att vi skall söka medlemskap i hann på övertid med några ord omEMS. Han sade tidigare att det gäller att bevaratrovärdigheten utomlands genom en oförändradvalutapolitik. Jag vill sätta ett frågetecken fördetta -- så som diskussionen har gått. Kan detverkligen minska vår trovärdighet om vi skulle åtaoss förpliktelsen att knyta kronan till ecun? Detskulle ju verkligen vara ett tecken på att vi inte slårvakt om en handlingsfrihet som har använtsför att åstadkomma konkurrensdevalvering.Det har sagts tidigare att vi först måste få nedinflationen. Jag har till varit benägen att hållamed om detta -- det är klart att det vore bra. Mendet har ju visat sig att det inte går, alldeles som detinte gick i , och alldeles som dettidigare inte hade gått i och Frankrike.Inträdet i EMS, fick emellertid en disciplinerandeverkan på de ekonomiska aktörerna, så att man pådet sättet kunde få ned prisstegringen.Nu säger finansministern att man följer ochbevakar utvecklingen. Jag tolkar det som ettsvaghetstecken. Varför inte göra slut pådevalveringsspekulationerna genom en anknytningtill EMS-valutorna? Om nu inte trorpå mig eller vill slå följe med mig, lyssna på AnneWibble! Ni har haft ihop det . Hennesanförande här om betydelsen av en anknytning avkronan till EMS kan jag helt skriva under på, ochjag önskar att ni på det här området i vart fall skullekunna komma till en uppgörelse.När det gäller lönebildningen menar jag attfinansministern fäster alldeles för stort avseendevid möjligheten av ett stabiliseringsavtal. Jagpåvisade detta genom mina exempel tidigare. säger atttimlönekostnaden för industriarbetare nästa årstiger . Av detta är förväntadavtalsökning; det andra ligger vid sidan av avtalet.Träffas det ett avtal som säger att det blir noll iavtalsökning, så kommer det ändå löneökningar,eftersom lönerna är marknadsbestämda. Det gälleratt skapa villkor på marknaden som gör att man kankomma ner till måttliga löneökningar. Återigen:Det är framför allt skatterna det hänger på.Finansministern frågade om vi är beredda att föraen stram finanspolitik. vill jag säga att det inteär budgetpolitiken som är problemet, utanproblemet ligger på andra områden, som jag härhar varit inne på. Men självfallet skall vi ha enfinanspolitik i balans. Det är bara det attfinansministern och jag menar olika saker medåtstramning. För socialdemokraterna innebär detskattehöjningar. Och så är fallet med denförändring som ni gör på bensinskattesidan; deninnebär totalt sett en höjning av skatteuttaget.Vi moderater vill strama åt genom att minska påutgiftssidan. Det ger i sin tur utrymme för successivsänkning av skattetrycket. I gick förra året56,av våra samlade inkomster till skatter ochobligatoriska socialförsäkringsavgifter. Närmastekonkurrentland när det gäller jumboplatsen ärDanmark, som ligger på . Men danskarnahar redan antagit en budget som syftar till att föraned skattetrycket . De är medvetna omatt de inte klarar sig i jämförelse med andra ländernär gränshindren rivs, om man inte gör den häranpassningen. Det kommer inte vi att göra heller.Den främsta anledningen till vårt problem är dethöga skattetrycket, och vi måste se till att få neddet.Som svar på fråga vill jag säga attsjävfallet kommer vi inte att ge upp vår kritik motdet höga skattetrycket. Detta skattetryck var ju vårhuvudinvändning mot skatteomläggningen, ochden kritiken kommer vi att föra vidare. Liksom närdet gäller marginalskatterna räknar vi med attandra kommer att instämma. Jag läser i den härpropositionen ord om att finansministern kan tänkasig att sänka skattetrycket -- visserligen ochvisserligen bara i ord. Men kom igen med handling!Det är vad jag efterlyser, och det kommer Sverigesekonomi att behöva.Anf. 9 () replik:Herr talman! Först till historieskrivningen. hade fortfarande en egendomligminneslucka när han talade om årtal. 1988 var intemed. Det är väl som inte existerar i densocialdemokratiska historien. Det var nämligen dåregeringen svängde mitt under valrörelsen, det vardå som grunden lades till den överhettning som nualla, även , anser vara felaktig.Det var också intressant att höra att det som kom1989 var tvångssparande, arbetsmiljöavgift ochliknande. Det har tydligen inte i någon större positiv symbolik.År 1989 sade nej till en kraftig ensidigskattehöjning. Ja, det kommer vi faktiskt att göraständigt. Att bedriva den typen avstabiliseringspolitik, med enbart storaskattehöjningar, tror vi är direkt felaktigt.Jag fick en fråga av , i hans förstainlägg, angående bensinskatten. Jag skall svaramed en motfråga. Antag, , att det blirfrost i , så att kaffeskörden blir usel.Råvarupriset på kaffe kommer då att stiga. Mångakommer att fortsätta att dricka kaffe. Det betyderatt staten kommer att få in mera skattepengar påmomsen vid kaffeförsäljningen. Kommer LarsTobisson då att föreslå att staten skall sänka skattenpå kaffe, för att konsumenterna inte skall drabbasav momseffekten i det högre kaffepriset?Detta är med förlov sagt ett utomordentligtkonstigt synsätt hos en person som i andrasammanhang påstår sig företrädamarknadsekonomi och fri prisbildning. måtte väl förstå innebörden av att rörligapriser är själva kärnan i marknadsekonominssignalsystem.Får jag ställa en fråga till , som härutgöt sig över det som han anser vara negativaeffekter av skattereformen. Han tyckte att denalldeles för mycket drabbar dem som bor, dem somäter, dem som reser osv.Detta framfördes även av hans partiledare för envecka sedan, och frågade dåOlof varifrån dessa 10 miljarder kronorskall tas. Ungefär hälften finns kanske att ta i detcenterförslag som innebär att man inte skall höjabarnbidraget. Men barnfamiljerna måste väl bo,äta och resa de också. Så det stämmer inte riktigt.Det fattas en väldig massa pengar, och det förslagsom har framförts i centermotionen, att det skall tasfrån utlandet, har med förlov sagt ingentrovärdighet alls.Lönepolitiken upptar en mycket stor del av den härdebatten och även av finansministerns inlägg. I ettför utkommet nummer avtidskriften , en socialdemokratisk tidskrift,det nummer som kom till socialdemokraternaskongress, läste jag en artikel skriven av RudolfMeidner -- det var han som var pappa tilllöntagarfonderna. Han vill nu introducera ett nyttslags fonder som han kallar lönepolitiska fonder.Förslaget har möjligen samma innehåll som det LObrukar kalla för förhandlad överskottsdelning, förtydligen skall det vara något slags outtagnavinstmedel från företag och liknande som skallavsättas till fonderna.Eftersom förslag från det hållet har haft en visstendens att återkomma isocialdemokratiska förslag, kunde det ha sitt värdeom kunde uttala någon åsikt omdessa lönepolitiska fonder. Är de nästa steg i hanslönepolitiska ansträngningar? Är det vad hantänker sig att möjligen behöva ta till, om annatmisslyckas? Jag tror för egen del att detta skullevara ett utomordentligt förödande slag mot densvenska ekonomins möjligheter att återvinnabalansen.Det grundläggande problemet i vår ekonomi är attvi har en felaktig konstruktion av tillväxten i landet.Vi har fått tillväxt egentligenenbart genom att jobba . Vi hardäremot fått mycket liten ökning av utbytet av varjearbetad timme, dvs. Detta är så attsäga samma sak som långtidsutredningen ser för 90-talet, och det är ett hot mot en godrealinkomstutveckling, för reallönen styrs faktisktav produktivitetsökningen.Alla de prognoser som regeringen bygger sin politikpå tyder på att vi har mycket litenproduktivitetsökning att vänta framöver. Då tyckerjag att det hade varit naturligt, om finansministernhade använt några av sina inlägg -- åtminstone endel av något inlägg -- åt att beskriva hur han villåstadkomma en förbättring av produktiviteten,som är det långsiktigt grundläggande problemet isvensk ekonomi.Finansministern kunde då börja med den tredjedelav hela ekonomin som är offentlig konsumtion ochutgifter. Men just på det området skall detverkligen inte vara någon konkurrens, som skullekunna öka produktiviteten. Det är enmotsägelsefull politik.Anf. 10 () replik:Herr talman! Jag vill svara finansministern med attsäga till att börja med att jag inte tar något ansvarför eventuella lättsinne.Finansministern försöker med ett gammalt trickavkräva ett svar från oppositionen, som om vi hadeett tvåpartisystem här i landet. har vi faktiskt ettflerpartisystem, där partierna har egnasammanhållna lösningar.Vi var inte emot skattereformen, men vi har varitemot sättet att finanisiera den. Vi har full täckningi vårt finansieringssätt, och jag har understrukit att det finns nu inte underlag föratt sänka skatterna. Vi måste fortsätta med denstrama finanspolitiken. skall vi sänkaskatterna, men det skall jag återkomma till.I frågan om barnfamiljerna kan jag bara notera attfinansministern är fast i rundgångssystemet medkostnadshöjningar, ökad inflation och ökade kravpå kompensation. Detta leder till även på det härområdet behov av kraftigt ökade barnbidrag. Medvårt förslag behövs det inte, medsocialdemokraternas och förslagbehövs det.Detta blir ju än mer märkligt, eftersom särskiltAnne här har talat om behovet av attminska transfereringarna. Men i ert gemensammaförslag ökar ni behovet av transfereringar.I dagens nummer av står det attKommunförbundet har tittat på behovet avbostadsbidrag. Till följd av vad som har hänt ärdet inte aktuellt med en ökning , som mantidigare trodde, utan en ökning . Antaletbidragsberättigade kommer att öka med istorleksordningen 50 000.Detta är den verklighet som ligger bakom ertförslag, och det skorrar väldigt illa när ni sedansäger att nu gäller det att få ner transfereringarna.Det är ju ni som har byggt upp motiven för att ökadem.Anne klagar över att jag har utgjutit mig.Jag kräver inte att skall tro på våraberäkningar -- jag behöver ju inte tro på era -- menjag tycker i och för sig att vi bör respekteravarandras beräkningar i det här sammanhanget. Vihar också täckning för vårt sätt att räkna.Sedan tänkte jag ställa en fråga till finansministernsom bekymrar oss i . I propositionenoch i finansministerns tal sägs att vi får nu ettskattesystem som är enkelt och rättvist. Frågan ärdå vad det är som är viktigt. Har enkelheten ochkonkurrensen på något vis blivit en ny helig ko försocialdemokratin i samband med det nyaskattesystemet?En illustration kan man få om man läser urregeringens proposition om mervärdeskatten, därdet står: ''Av konkurrensskäl bör skattepliktenomfatta alla typer av resetjänster, oavsett om det ärfråga om statlig, eller enskild, regional-,när- eller fjärrtrafik, taxiresor, turistresor,sightseeingturer eller annat. Det bör heller inte hanågon betydelse vilket trafikmedel som användseller om resan företas till sjöss, till lands eller iluften.'' Sedan har man visserligen medgett någraundantag, men det är inte alls på det som är förvardagen livsnödvändigt, t.ex.persontransporterna och resorna till och frånjobbet.Här är det en övergång till ett system där manbortser från skatten efter bärkraft och i stället hyllarprincipen om enkelhet och konkurrens.När det gäller förnyelsen av offentligsektorn, somjag tycker att det är angeläget att vi arbetar med påalla håll, sade finansministern att det krävsförenkling, avreglering och decentralisering. Detlåter bra så långt. Jag vill då fråga, eftersom jaghade det med i min inledning och jag kan anknytatill den, om finansministern ochsocialdemokraterna också är beredda att, som jaguttryckte det, låta marknadens flexibilitet ocheffektivitet vara med i välfärdens produktion, föratt effektivisera och decentralisera funktionerna,som jag hoppas att vi är överens om attnär det gäller välfärdens fördelning skall depolitiska besluten vara avgörande. Det voreintressant att få ett svar på den frågan.Vad beträffar den hållbara ekonomiskautvecklingen vill jag understryka att det är viktigtatt värna miljövärdena. Jag vill bara påpeka ianslutning till Fricks anförande att produktion ochkonsumtion av varor inte är allt, utan attproduktionen och konsumtionen av upplevelserökar. Turismen, tyvärr felaktigt beskattad iskatteförslaget, är ett exempel på det. Jag tror attCarl , som ligger och svettas på morgnarna,skulle behöva litet mer trevliga upplevelser. Denökningen skulle vi kunna klara av utan belastningpå miljön.Under detta anförande övertog förste vicetalmannen ledningen av kammarens förhandlingar.Anf. 11 () replik:Fru talman! Regeringen talar om förnyelse inomkommunsektorn. Ett sådant exempel har jagupplevt på mycket nära håll, den s.k.Dalamodellen. Den bygger på decentralisering avresurserna, så att de kommer närmaremänniskorna. Det är en bra utgångspunkt, som kanminska byråkratin och demokratisera vården.Men om resursknapphet blir uppenbar kan sammagoda intentioner bli ett utmärktutsorteringsinstrument, där de icke-produktivamänniskorna i samhället kommer i strykklass.Därför är det ett mycket högt risktagande frånregeringen att strypa den kommunala sektorn pådet sätt som man gör . Regeringensegna uttalade mål om välfärd och tillväxt kanspolieras med denna kräver enhögre volymtillväxt, men regeringen säger att det ärabsolut omöjligt och inte förenligt medsamhällsekonomisk balans.Man kan fråga sig varför. Detta har tydligen någonpå departementet skrivit med den högrahjärnhalvan. Sedan kommer någon och säger, medden vänstra hjärnhalvan, att det är klart att vi måsteha välfärd och tillväxt. Där spelar kommunen enmycket stark roll. Investeringar skall ske iutbildning och infrastruktur. Barnomsorg, hälso-och sjukvård är exempel på verksamheter somverkligen skall bidra till dessa förutsättningar. Mendet kanske inte var samma person som skrev detsista.Jag tror att det kan vara detta som ligger bakom villåstadkomma, men som regeringen på något sätt villstrama åt.Har man i denna debatt färdigskrivna repliker ochtror att var och en säger som de sade , dåblir det som det blir, säger själv att tillväxt är att införasjuklön, lönestopp, åtstramning på kommunerna,arbetslöshet, närmande till EMS, höga vinster iföretagen och ett mycket lågt skatteuttag iföretagen. Det är tydligen detta som skall klaratillväxten.Halva mitt anförande handlar om tillväxt, om att tatill vara den resurs som skall stå för tillväxten: dearbetande människorna.Jag har inte sagt att vi skall ha kraftigalöneökningar, jag sade snarare tvärtom. Vi behöverinte stora generella löneökningar om vi sätter presspå dem som sätter priserna. Om vi först gör ett lågtgenerellt påslag och sedan ger kompensation förinflationen, då behövs det inga höga nominellalönelyft om prissättarna håller igen. Men den vägenvill inte regeringen och gå inpå.Sex timmars arbetsdag skall väl knappast införas1991. Men det är helt klart att införande av ensådan kvalitativ reform omkring kräver enomprioritering från privat konsumtion till offentlig.Det måste vi nog ta.Dessutom är det så, herr finansminister, att båda deförslag jag har talat om -- energimoms ochmoms på mat -- har totalfinansierats i vårtskatteförslag . Ingen kan säga att det harvarit något fel på det. Vi föreslog högrekapitalbeskattning och företagsbeskattning änregeringen och vi klarar av det. T.o.m. i vårbalansräkning blir det en överfinansiering.Men det är regeringen som säger att vi skall ha lägreskatt. berömde finansministern, menhur är det nu med de dynamiska effekterna? Spärde inte på köpkraften? Betyder inte det att devälavlönade, som får ut mycket av skattereformen,får en ökad köpkraft?Jag har varit mycket intresserad av hurfinansministern tog upp tråden omlåginkomstutredningen. Förnekar man att har varit ett förlorat årtionde förlåginkomsttagarna, då har man inte mycket medverkligheten att göra.Vänsterpartiet står inte ensamt med sina krav. Jagsåg att också den socialdemokratiskabroderskapsrörelsen ställt motsvarande krav, ochjag tror det är mycket nödvändigt att föra fram demi politiken.Jag kan ge finansministern ett exempel när detgäller sextimmarsdagen och kommunsektorn, ochhur allvarligt det kan vara om man stryper dem.Vänsterpartiet i mitt partidistrikt har gjort upp medsocialdemokratin om ökad kvalitet i vården. Vi harfått igenom en uppgörelse med om försöksverksamhet med sextimmars arbetsdag i långvården. Det lönar sig påsikt, det är vi helt övertygade om, det kanske t.o.m.blir en besparing i den offentliga verksamheten.Men om regeringens politik har inriktning på storresursknapphet kan detta försök gå om intet. Jagundrar vem som tjänar på det? Är det AllanLarssons och regeringens intentioner att vi skall hatillväxt i samhället eller inte?Jag tror inte på politik. Jag tror attvi måste se till att uppfylla de behov som finns pådet sociala området. Det är oerhört viktigt för vårtillväxt framöver.Anf. 12 () replik:Fru talman! Det vi i vänder oss mot,, är slöseriet. Den politik niförespråkar leder till en våldsam ökning avresursförbrukningen i vårt land. Det leder till ettomfattande slöseri. Sopberget är ett typexempel påvad vi håller på med, och det måste vi komma tillrätta med.Sedan gäller det att ta vara på de resurser som finnsoch hushålla med dem på bästa sätt. Vi måste ocksåse till att vi fördelar detta så att utsatta grupper fårdet bättre. Man behöver inte alltid gynna dem somredan har det bra.Det verkliga långsiktiga problemet i vårt land är ju,som vi ser det, den fixa idén att den materiellaförbrukningen måste öka vartenda år.Konjunkturrapporten som kom visaratt vi nu är på väg in i en stabil privatkonsumtionsökning på . Mellan 1985 och1988 ökade konsumtionen realt . Det äringa dåliga grejor! Vi vet att ständigt ökad materiellförbrukning skändar naturen och förstör delångsiktiga livsförutsättningarna. Vi måste medandra ord sträva efter att minska den inhemskamateriella förbrukningen för att kunna få en drägligframtid.På kort sikt är det största problemet att vi har såhög inflation. I en marknadsekonomi med enständigt ökad materiell förbrukning, alltså storefterfrågan, får man lätt en överhettadarbetsmarknad. Då finns det ingen broms påspiralen med löner och priser. Det är ju precis somdet fungerar i en marknadsekonomi, och då kanman inte klaga om man får detta resultat.Problemet är att vår export blir så dyr att denstannar upp och kanske minskar, som deninhemska efterfrågan driver på importen.Bytesbalansen rasar ihop, och vi får låna utomlandsför konsumtion. Detta är ju inte hållbart.Vi kan inte fortsätta att bara öka den inhemskaköpkraften. Den driver på inflationen, ochskattepolitiken, som den nu är, driver uppköpkraften och därmed också inflationen.Vi har flera goda skäl för att hålla tillbakakonsumtionsökningarna, det är miljön ochekonomin.Varför då inte utforma en politik som är ett samlatgrepp för att klara både miljö och ekonomi? Attdämpa den inhemska efterfrågan måste vara ettprimärt mål i en ekonomiskt rimlig och socialtansvarig ekologisk politik. Om vi kan minskainflationstrycket, minskar också kraven pålönekompensation för stigande kostnader. Då kanvi minska importen, förbättra bytesbalansen ochkomma till rätta med denna lånefinansieradekonsumtion. Vi kan öka industrins utrymme förexport, såväl prismässigt som kvantitativt, för attbidra till en förbättrad bytesbalans. Vi kan få hållpå marknadsräntorna och diskontot, och vi kan påsikt bidra till att säkra god tillgång till lönearbeteoch på allvar börja minska miljöbelastningen.Är det något i detta som finansministern inte ställerupp på? Vad då i så fall?Varför inte komma med förslag som -- eller -- medför attvi får skatt på uran och fossila energiråvaror? Vikan fördubbla reklamskatten och höja skatten påsprit, vin, tobak och annat onödigt. Vi kan se till attflyget betalar samma miljö- och energiskatter somvägtrafiken och att systemet med företagsbilarförsvinner. Vi kan få i gång rejäla kampanjer ilandet för att minska den materiella förbrukningenoch slöseriet i syfte att främja återbruk,återanvändning och hushållning.Vi kan sänka hastigheterna på vägarna för attminska användningen av bensin och slopa momsenpå de inhemska, förnybara energislagen. Vi kanslopa momsen på kollektivtrafiken till lands och tillhavs. Vi kan skjuta på en del avmarginalskattesäkningen för höginkomsttagarna,så att vi inte driver på köpkraftsökningen ännu mer.Vi kan se till att skatteskalan får enlåginkomstprofil.Vi måste se till att få bort momsen på basmaten ochhöja momsen på andra varor. Vi måste kunnainflationsskydda punktskatterna ochmiljöskatterna på energiområdet och se till att vi fåren skatteväxling mellan energiskatter ocharbetsgivaravgifter.Om vi överför tillverkningskapacitet tillexportindustrin och håller ner löneinflationen, harvi faktiskt goda chanser att komma till rätta medbytesbalansen.Vi kan inte gärna tvinga kommande generationeratt betala för vår överkonsumtion nu.Hur kommer det sig, finansministern, attregeringen aldrig föreslår åtgärder som kombinerarsocialt och ekologiskt ansvar med god ekonomi?Varför har ni kommit överens med omen inflationsdrivande skattepolitik, när inflationenär ett så stort problem? En stor del av den inflationvi har beror ju på skattereformen. Vad finnslogiken i detta? Var finns logiken i miljöpolitiken?Vart tar det sociala ansvaret vägen, när man gerhögavlönade stora skattesänkningar och låter detgå ut över dem som har låga löner och tvingar tillintensivare lönearbete för att de skall kunna klarasin ekonomi? Och vart tar den internationellasolidariteten vägen, när vi överkonsumerarresurser från andra delar av världen där dessa så välskulle behövas?Vi måste få en sammanhållen ekonomisk politik,som tar miljöansvar och socialt ansvar, och enlångsiktig ekonomisk politik som gynnar flertaletmedborgare i det här landet och inte bara ett fåtal.Anf. 13 Finansminister talman! Får jag börja med att till att det blir tillfälle attnärmare diskutera skattereformen. Men jag villmycket bestämt tillbakavisa den beskrivning hangjorde av skattereformen. Vi har ett dåligtskattesystem, som inte innehåller stora orättvisor.Skattesystemet är förklaringen till de orättvisorsom har uppstått . Kombinationen avinflation och vårt gamla skattesystem är en viktigförklaring till rådande orättvisor. Vi får nu ett suntoch bättre skattesystem, som också kommer attbidra till att dämpa inflationen ochinflationsförväntningarna. Skattesystemet harockså en fördelningsprofil som bidrar till rättvisa.Våra undersökningar och de beräkningar somlandsorganisationen har gjort bekräftar attskattereformen har en rättvis fördelningsprofil.Hagberg klagar över nedskärningar. Denkommunala sektorn har ökat . Det finns många ytterligare behov atttillgodose, men tillväxten har varit snabb inom denkommunala verksamheten. Vi kan för närvarandeinte fortsätta med en så snabb ökning med tanktepå de anspråk som finns också på andra områden.Hagberg säger också att vi måste omprioritera frånprivat till offentlig konsumtion. Men villlöntagarna -- något som också brukarreflektera -- ha en ökad köpkraft. Hur skall det gåihop, om man skall omprioritera till denkommunala verksamheten och skapa ettännu större utrymme för löntagarna? Svaret på denfrågan är just det som har gett: Detgår inte ihop? Ingen vettig människa kan tro påvänsterpartiets beskrivning av sin politik.Låt mig svara på en punkt -- det gällerlåginkomstutredningen. Vi har tillsatt en utredningsom skall se över effekterna av skattereformen.