prot · GE0926 · 1990-11-16 00:00:00 — Vidare hävdade statsrådet ipropositionen att det fanns skäl att jämfört med se strängare på brott där alkoholhalten var nära1,5 " om det förelegat en fara för trafiksäkerheten.Det här i sin tur rimmar dåligt med att avsiktenskulle ha varit att mildrakonsekvensen av de avsevärt farligare fallen medförare som haft en promillehalt i blodet på över1,5 ". Den som har kört bil med en högpromillehalt i blodet har starkt nedsatt omdöme,reducerad reaktionsförmåga och dåligkörkapacitet. Det finns dessutom belagt att riskenför att en förare med en alkoholhalt på 1,5 " iblodet blir delaktig i en trafikolycka är ca 40 gångerstörre än om föraren hade varit nykter. Ocholycksrisken är 145 gånger större vid 2 ". Det visaratt den som kör bil med mycket hög halt av alkoholi blodet visat uppenbar likgiltighet för sinamedtrafikanters säkerhet och skall därför dömas tillfängelse. Jag menar att det synsätt som jag nuredogjort för stöds i propositionen.Det är vidare väl känt att mörkertalet är högt närdet gäller rattfylleribrott. Det är säkerligen ofta såatt den som grips för grovt rattfylleri inte kör bilalkoholpåverkad . med kunskapen om att det finns enalkoholproblematik i botten gör att man endast iundantagsfall skall underlåta att förordna ompersonundersökning. I propositionen finns stöd förmitt resonemang. Justitieministern skriverbeträffande tidigare praxis:''För egen del anser jag att det är angeläget att ta tillvara på de möjligheter som finns att söka motverkafortsatt brottslighet och därmed ett trafikfarligtbeteende genom behandling och andra former avstöd- och hjälpåtgärder. ''Vidare skriver statsrådet något senare:''Utrymmet för villkorlig dom som påföljd för densom gjort sig skyldig till grovt rattfylleri äremellertid begränsat till följd av att en stormajoritet av dem har kroniska alkoholproblem. ''Hur skall man, justitieministern, kunna få reda påom stöd behövs eller om det föreliggeralkoholproblem utan att görapersonundersökning? Min uppfattning är att omdet regelmässigt skulle göraspersonundersökningar vid grova rattfylleribrottskulle villkorlig dom och böter förmodligen inte blinormalstraffet. I propositionen finns intesanktionerat att normalstraffet för grovt rattfylleriskall vara villkorlig dom. Om justitieministernmenar något annat än det jag har beskrivit, vore detbra om justitieministern talade om det nu.Anf. 20 ():Herr talman! Jag ber att få tacka justitieministernför svaret på min fråga, som gällde om regeringenavser att ta initiativ till en skärpning av reglerna förbrottsrubricering och påföljder när det gällerrattfylleribrott. Bakgrunden till frågan var att färredömts till fängelse för rattfylleri enligt den gällande rattfyllerilagstiftningen änenligt tidigare gällande lagstiftning. Jag ställdefrågan och har alltså på grundav senare inlämnade interpellationfått vänta på svar.Min fråga kommenteras bara i ett kort slutstycke ijustitieministerns gemensamma svar på frågan ochinterpellationen. Något svar på min fråga ges intedirekt, utan justitieministern anser i stället,anmärkningsvärt nog, att utgångspunkten för minfråga, alltså att färre personer med hög promillehalti blodet dömts till fängelse än tidigare, inte stämmermed de informationer hon har fått.Herr talman! begås i vårt land ca 3miljoner trafiknykterhetsbrott, vilket -- somAftonbladet rubricerade det den 13 dennes --innebär att 8 200 kör rattfulla varje dag.Rattfylleristerna förorsakar en tredjedel av alladödsfall i trafiken, alltså flera hundra dödsfall perår. Dessutom blir många svårt skadade, kanske förhela livet. Vidare är de materiella skador somorsakas av rattfyllerister betydande.Jag vill nämna denna enorma omfattning avrattfylleriet och dess följder för att vi skall erinraoss om vilken stor fråga det är för hela vårtsamhälle. Vi måste som utgångspunkt för dennadebatt -- liksom i övrigt när vi tar ställning tillrattfyllerilagstiftningen -- ha, att var och en som körbil eller annat motorfordon efter att ha druckitalkohol eller intagit andra berusningsmedel är endirekt livsfara för alla oss andra som uppehåller osspå eller i närheten av en väg. Den som köralkoholpåverkad eller påverkad av annat hotar ossalla, och ingen kan skydda sig mot en för tidig dödeller allvarliga skador på grund av rattfylleristernasframfart.Vi måste därför från samhällets sida klart fastslå attalkohol och trafik inte får höra ihop. Det gäller attfå denna vitala grundsats att bli allmänt accepterad,ja, vara en del av de värderingar som omfattas avalla i vårt land. Förhoppningsvis omfattas vi alla avgrundsatsen att vi skall ha respekt för livet och attingen har rätt att döda eller skada andra människor.För att samhällets budskap verkligen skall innebäraatt alkohol och trafik inte hör ihop har vi inomcenterpartiet arbetat för en nollpromillegräns. Viarbetar dessutom för att samma promilleregler somgäller till lands även skall gälla till sjöss. Ännu harvi inte fått en nollpromillegräns, men tack vare denbreda opinionen för en sådan sänktes gränsen från0,5 till 0,2 ". Vi bör därvid komma ihåg attregeringen endast föreslog en sänkning till 0,3 ".Kravet på promillegränser till sjöss har ännu ejaccepterats av socialdemokraterna, vilket framgickav det frågesvar jag fick för drygt en månad sedanav justitieministern.Utöver sänkning av promillegränsen genomfördesvid senaste den förändringen atttrafiknykterhetsbrotten indelas i rattfylleri ochgrovt rattfylleri. Påföljden för grovt rattfylleri ärfängelse i högst . Vid bedömning om brottetskall bedömas som grovt rattfylleri skall enligttrafikbrottslagen särskilt beaktas dels omalkoholkoncentrationen uppgått till minst 1,5 ",dels om ''föraren annars varit avsevärt påverkad avalkohol eller något annat medel'', dels också om''framförandet av fordonet har inneburit en påtagligfara för trafiksäkerheten''. Jag vill erinra om att vidriksdagsbehandlingen av lagändringen krävde vifrån att gränsen för grovt rattfylleriskulle sättas vid 1,0 " i stället för vid 1,5 ".Tidigare dömdes de som hade minst 1,5 " nästanundantagslöst till fängelse. Min fråga är föranleddav att uppgifter från olika delar av landet visandeatt åtskilliga, som enligt tidigare lagstiftning skulleha dömts till fängelse, nu fått annan påföljd änfängelse.I publicerades i åruppgiften att av 21 domar vid tingsrätten hadeendast sex lett till fängelse. Sex personer med merän 2,0 " hade sluppit undan med böter. Erfarnaåklagare uttalade sig mycket kritiskt motlagändringen.Samtidigt fick jag uppgift från om huren yngling som kört med 1,85 " alkohol i blodetsluppit fängelse. En besviken åklagare uttalade attförst rubricerar man upp ett brott och sedananvänds lagens förarbeten för att mildra straffet.Egentligen skall vi inte bli förvånade över att lagenstolkning blivit denna. kunde vi läsai tidningarna att sakkunnigevid information för framhållitatt den nya lagen skulle medföra att många grovarattfyllerister kunde räkna med mildare straff.I senaste numret av tidningen skriverchefsrådman att uttalanden iförarbetena till lagstiftningen skapat osäkerhet ochatt många domstolar är på väg att ändra sittdömande i rattfyllerimålen. gerett exempel på hur en man med 2,19 " alkoholhalti blodet, och som dessutom gjort sig skyldig tillolovlig körning, fått villkorlig dom.I dagens nummer av kan vi,som påpekat, läsa om enundersökning gjord i utvisande att hälftenav dem som dömts fått villkorlig dom ellerdagsböter efter lagändringen. Före den 1 julidömdes 75--till fängelse.Sedan jag ställde frågan har alltså ytterligare bevisframkommit att den nya lagen lett till färrefängelsestraff. Justitieministern säger i sitt kortasvar till mig: ''Uppgiften stämmer inte med deinformationer som jag har fått.'' Då undrar jag ominte justitieministern och hennes medarbetare är deenda som inte nåtts av denna information.Varför enligt min mening grovt rattfylleri bör ledatill fängelsestraff är främst fängelsestraffetsallmänpreventiva effekt. Det måste varaavskräckande straff, vilket risken för fängelse är förde flesta.Jag vill fråga om justitieministern är nöjd med denlagstiftning som på hennes förslagfastställt vad gäller påföljderna.Är det för att minska rattfylleriet -- alltsådödsriskerna på vägarna -- eller är det för attplatserna inom kriminalvården inte räcker till somfärre döms till fängelse?Till slut ytterligare en fråga: Ser justitieministerningen risk ur allmänpreventiv synpunkt att färre nudöms till fängelse för rattfylleribrott?Anf. 21 Justitieminister ():Herr talman! Det är viktigt att komma ihåg att i etträttssamhälle är tillämpningen av lagen en uppgiftför rättsväsendet. Den styrning av tillämpningensom regering och riksdag skall svara för börinskränka sig till beslut om nya lagar och uttalandeni förarbetena i anslutning till det. Jag är därför inteberedd att här diskutera konkreta tolknings- ochtillämpningsfrågor. Det är en uppgift som ytterstmåste ankomma på domstolarna. Genomdomstolsväsendet har vi en instansordning somsyftar till att åstadkomma en enhetlighet och enstadga i praxis.Jag vet att frågan om påföljdsvalet vid rattfylleri ärföremål för ingående diskussioner inom ramen förrättsväsendet. Jag kan bl.a. nämna attriksåklagaren just i ett genmäle tillhögsta domstolen medgett prövningstillstånd i ettmål där denna fråga är aktuell. Det blir säkert fleramål som kommer upp till högstadomstolen.Jag tycker att det är viktigt att framhålla attpåföljdsvalet generellt sett är en uppgift fördomstolarna. De har en stor frihet att anpassa sinabeslut efter de förhållanden som råder i detenskilda fallet. Jag tror att lagstiftaren gör klokt iatt visa tillit och förtroende för domstolarnasförmåga att hantera den här ofta mycket svårauppgiften. Enligt min uppfattning är det därförnaturligt att vi skall avvakta utvecklingen irättspraxis innan vi tar ställning till om det finnsbehov av ändringar i lagen. Även om jag alltså intevill lägga mig i domstolarnas uppgift att tolka ochtillämpa lagen tror jag att det kan finnas anledningatt påpeka några av uttalandena i förarbetena.Både i propositionen och i utskottets betänkandeframhölls, såsom bl.a. här påpekat,trafiksäkerhetsrisken måste vara en avgörandefaktor när det gäller val mellan fängelse och ickefrihetsberövande påföljd. Har gärningsmannenvisat en uppenbar likgiltighet för medtrafikanternassäkerhet, innebär det en stark presumtion förfängelse. Det innebär självfallet inte att det måstefinnas en konkret olycksrisk i det särskilda fallet.Det är inte heller enbart risken för allvarligaolyckor som är relevant, utan bedömningen skallbaseras på risken för medtrafikanternas allmännasäkerhet. Som påpekas i förarbetena kanexempelvis körsättet, den omfattning somkörningen har haft eller avsetts ha samttrafikförhållandena i övrigt vara av betydelse vidbedömningen. Körning på platser där trafiken är tätoch där det exempelvis går många fotgängare börbedömas annorlunda än exempelvis en kortkörning på platser utan någon trafik alls. Ävenpåverkandegraden måste naturligtvis tas med ibedömningen och också alkoholhalten. Jag villerinra om de uppgifter som redovisas ipropositionen och som också har åberopats avMartin här, att ju högre promilletal det ärfråga om, desto höga är olycksrisken. Den ökarkraftigt vid högre promillehalter. Givetvis har ävendet betydelse vid bedömningen om man har visatsärskild hänsynslöshet.När det gäller val mellan skyddstillsyn och villkorligdom tycker jag att uttalandena i förarbetena är fullttillräckligt vägledande. För att rätten skall kunnadöma till skyddstillsyn krävs i princip att man gören personundersökning. Praxis i det hänseendethar växlat mellan olika domstolar.Jag vill inte utesluta att det finns domstolar som ienlighet med tidigare praxis underlåtit att inhämtapersonundersökningar och som därför har funnitsig förhindrade att döma till skyddstillsyn. Om såär fallet, överensstämmer detta givetvis inte särskiltbra med motiven avseende den nya ordningen. Jagvill därför även upplysa om attjustitiedepartementet kommer attremittera en promemoria med förslag till ett ändratpersonutredningsförfarande. Detta kommer attkunna bidra till ett effektivare och enklareförfarande i de här sammanhangen.Men även inom ramen för nuvarande ordning bördet finnas förutsättningar att anpassa denpersonutredning som kan behövas alltefter desärskilda förhållanden som gäller vid grovarattfyllerier.Därutöver vill jag till säga att mittsvar till honom var föranlett av det faktum att det ihans fråga påstods att personer som haft minst 1,5promille i sig trots detta inte har dömts för grovtrattfylleri. Det var alltså detta som jag bemötte.Anf. 22 ():Herr talman! Det är lovvärt att justitieministernändå säger att alkoholhalten har betydelse förpåföljden. Vad som gäller är alltså: ju högrepromillehalt, desto större presumtion förfängelse -- om jag förstår justitieministern rätt.Vidare är det lovvärt att justitieministern ändåsäger att man i princip, om jag nu uppfattade ävendetta rätt, borde utföra en personundersökning.Om en personundersökning inte görs har man juinte ens möjlighet att ta reda på huruvida en personhar alkoholproblem eller behöver stöd.Däremot delar jag inte alls justitieministernsuppfattning om att man skall överlåta åtdomstolarna att bestämma hur praxis skallutformas. En proposition är ju en politiskviljeyttring från regeringen. Det är regeringen somhar tänkt ut hur man vill att lagstiftningen skall varautformad, hur propositionstexten skall se ut osv.Man måste ju ha vetat, justitieministern, hur att utvecklingen skulle bli. Det måste ju ändåvara grunden för det politiska arbetet.Om det sedan visar sig att utfallet av det man harfått igenom inte blir vad man hade tänkt, är det välsjälvskrivet att man måste ta ett initiativ för attjustera i enlighet med sina egna önskemål politiskt.Jag tycker alltså att justitieministern ytterligarekunde förklara vad hon menar med att ''överlåta åtpraxis''. Min uppfattning är att det ,alltså , klart framkommit i stor utsträckning dömer till villkorlig dom.Om avsikten inte var den i propositionen, måsteman tidigt åstadkomma den justering som mantänkt sig i stället för att bara låta det hela bli enallmän låt-gå-politik och se åt vilket hålldomstolarna drar.Anf. 23 ():Herr talman! i är jag välmedveten om att vi inte kan diskutera om huruvidadomstolarna har dömt rätt eller inte. Det är alltsåinte vår uppgift. Domstolarna har att tillämpa denlagstiftning som har fastställt. Men vi harsjälvfallet möjlighet, rätt och skyldighet attdiskutera utfallet av den lagstiftning som vi harfastställt och studera tillämpningen för att se omden motsvarar vad vi hade tänkt oss. Detta varanledningen till frågan. Justitieministern säger atthon har svarat på denna. Jag säger ju i min fråga:''Erfarenheterna av den nya lagens tillämpningvisar dock att åtskilliga med denna'' -- alltså 1,5promille -- ''och högre promillehalt inte fåttfängelsestraff -- -- --.'' Detta bemöts medpåståendet att det här inte var känt pådepartementet. Det tycker jag är synnerligenanmärkningsvärt.Sedan vill jag säga att jag tycker attjustitieministern saknar engagemang när det gällerkampen mot rattfylleri -- så är det kanske. Det varju inte justitieministern utan den allmännaopinionen som drev fram en lägre promillehalt.Likaså vill jag erinra om våra krav på motsvaranderegler till sjöss. På den punkten är jujustitieministern motståndare till vår lösning.För att återgå till min fråga vill jag framhålla att detotvetydigt är så -- och det motsäger intejustitieministern -- att färre nu döms till fängelse.Mot den bakgrunden har jag ställt någrakompletterande frågor till justitieministern. Jagundrar alltså om hon ser på dessa saker frånallmänpreventivsynpunkt och om det är ettönskemål att färre skall dömas till fängelse därföratt det inte finns platser inom kriminalvården. Ellertror man t.o.m. att risken för dödsolyckor påvägarna minskar när färre döms till fängelse?Jag tror att det är viktigt att vi i följerdetta och ser hur det blir med tillämpningen avlagen -- speciellt i en sådan här fråga, som är avmycket stor betydelse.Jag har nämnt omfattningen här. Det är alltså 8 200personer som kör med alkohol i blodet.Bortemot en människa dödas på grund avalkoholen i trafiken. Det är således viktigt att detgörs en utvärdering av den nya lagstiftningen.Denna kanske inte har blivit såsom avsågs.Vidare är det viktigt att man, utan prestigehänsynfrån dem som står bakom lagstiftningen, låterutvärderingen, om så erfordras, leda till förslag omnya och ändrade regler.Syftet med reglerna är ju att vi skall kunnabekämpa rattonykterheten på vägarna, skyddaövriga trafikanter och åstadkomma ett viktigt led itrafiksäkerhetsarbetet. Därför hoppas jagverkligen att justitieministern snabbt tar initiativ utvärdering. Jag skulle också vilja ha svar på dekompletterande frågor som jag ställde i mitt förraanförande.Anf. 24 Justitieminister ():Herr talman! och jag tycks varaöverens i sak: Innehållet i lagen och dess förarbetenhar haft ett visst syfte. Proposition och utskottföljer varandra. Vi är överens om att det är en bralagstiftning.Vad vi uppenbarligen inte är överens om är dettamed förtroendet för våra domstolar. uttryckligen att lagstiftaren inte skall överlåtaåt domstolarna att utforma praxis. Jag antar att detvar en olycklig formulering -- en formulering sominte var avsedd att betyda vad den faktiskt kom attinnebära.Den viktigaste uppgiften för domstolarna måste välvara att alldeles självständigt och utan inblandningfrån lagstiftaren under rättstillämpningens gångutforma praxis på grundval av vad lagstiftaren harsagt i lag och förarbeten. Sedan är det naturligtvismycket viktigt -- detta uttalas i propositionen ochhar också understrukits i utskottet -- att man nogaföljer utvecklingen i fråga om rättspraxis.Självfallet kommer vi också att ha anledning att pådetta viktiga område göra en ordentlig utvärderingav rättspraxis och den nya lagstiftningens effekterpå rattfylleriet.Jag måste säga att jag reagerar starkt på MartinOlssons påståenden om att jag skulle saknaengagemang beträffande kampen mot rattfylleriet.Om man läser propositionen, torde det framgå medstor tydlighet vilken betydelse regeringen fäster vidarbetet med att bl.a. via reglerna i brottsbalkenbekämpa rattfylleriet. Det är en oerhört viktiguppgift att genom att angripa den alkoholism somoftast ligger till grund för olyckorna i trafiken strävaefter att minska riskerna för att människor skalldrabbas av sådana här olyckor.Jag tror att vi får anledning att återkomma tilldiskussionen när vi har en praxis här. Jag är faktisktännu inte beredd att på basis av tingsrättsdomar ochutan att ha tillgång till något vägledande beslut frånhögsta domstolen utdöma den praxis som kankomma att bli resultatet av rättstillämpningen. Jaganser att lagstiftarna får ha litet tålamod ochavvakta tills domstolarna har utnyttjats i denutsträckning som det var meningen att det skulleske genom de instansordningar som vi har. Därefterskall lagstiftaren återigen träda till.Om man inte är nöjd med utfallet t.ex. på grund avatt lagstiftningen inte haft den effekt som man hadeförväntat sig är det att ändra lagen i en annanriktning. Men vi befinner oss under ingaförhållanden där nu.Anf. 25 ():Herr talman! Justitieministern säger att vi skallavvakta praxis. Jag anser inte att man skall avvaktapraxis, utan att man skall styra praxis i denmeningen att man talar om vad som gäller. Det ärlagstiftaren, regeringen och , som skallbestämma vad det är för politisk vilja som skallligga till grund för en lagstiftning, och den skall varautformad så att man får den effekt som man hartänkt sig. Om det visar sig att lagstiftningen äroklar, måste man ju justera den så att den blir klari enlighet med de önskemål man hade.Propositionen om trafiknykterhetslagstiftningenvar ju i grunden inriktad på att stärkatrafiksäkerheten i , och därvidlag tycker jagatt vi i bidrog konstruktivt genom attsätta den lägsta promillegränsen till 0,2 promille.Men om propositionen å andra sidan leder till attden som dricker sig så full att han har 2,46 promillealkohol i blodet, döms till villkorlig dom och böter,då förtas hela effekten av att avsikten varit attstärka trafiksäkerheten.Den som ger sig ut och kör bil med 2,46 promillei blodet är inte kapabel att köra bil, och risken attallvarligt skada sig själv eller någon annan äruppenbar. Samhällets reaktion, villkorlig dom ochböter, är för individen inget annat än 100 dagsbötermed det system för villkorlig dom som vi har iSverige. Då har vi närmat oss den utveckling därreaktionen kommer först när en olycka harinträffat. Detta i sin tur undergräver allmänhetensrespekt för den nya lagstiftningen och förstatsmakternas vilja och förmåga att upprätthållatrafiksäkerheten.Jag menar att propositionen och lagstiftningen harförfelats om justitieministern inte nu vidtar någonåtgärd som gör att det framgår vilka politiskaintentioner som fanns bakom propositionen. Vardet att stärka trafiksäkerheten, eller var det intedet? Detta är ju grunden för vad vi ser i dennuvarande utvecklingen.Anf. 26 ():Herr talman! Det är, som säger, ettanmärkningsvärt resultat av den nya lagstiftningenatt det är lättare att slippa fängelsestraff vid högaalkoholhalter än det var tidigare. Jag tycker att detär illa om den här debatten skall gälla förarbetena --om det var enighet eller inte. Ni som var så enigaom dessa förarbeten måste bara inse attdomstolarna har tillämpat lagstiftningen på ett sättsom är anmärkningsvärt ur de flesta medborgaressynpunkt -- det utgår jag från.Jag tror att den här debatten har varit värdefull, förden har aktualiserat denna fråga ytterligare; det harsagts åtskilligt om den i massmedia. Som jag sadetidigare måste det vara enbart ijustitiedepartementet som man inte var medvetenom detta -- om jag nu skall hänvisa till slutorden isvaret.Justitieministerns engagemang talade jag omtidigare. Men vi får komma ihåg att 0,2 sompromillegräns har införts inte tack vare regeringen,utan trots regeringen. Det var i -- ochsåvitt jag förstår väglett av den allmänna opinionenoch inte minst av oss som drev kravet på ennollpromillegräns -- som gränsen sänktes från 0,3enligt regeringsförslaget till 0,2 promille.Det är uppenbart att alla som kör med någorlundahög alkoholhalt i blodet utgör livsfara förmedtrafikanter. Man kan befinna sig en bra bit frånvägen och ändå riskera att t.o.m. bli ihjälkörd; detfinns åtskilliga exempel på det.Den milda bedömning av brotten som jag ändåtycker att justitieministern gör sig till tolk för,särskilt vid försvaret av förarbetena ochpropositionen, vittnar om att hon inte bedömerfängelsestraffet som avskräckande. Jagåterkommer till den fråga jag ställde tidigare omhur justitieministern ser på fängelsestraffetsallmänpreventiva effekt när det gäller att minskarattonykterhetsbrotten.Sedan undrade jag om strävan verkligen var att detskulle vara få som dömdes till fängelse. I utskottsbetänkandet, därmajoriteten avstyrkte krav på att gränsenskulle vara 1,0 för grovt rattfylleri i stället för 1,5,säger man nämligen: ''Den ökade användning avfängelse som en sådan sänkning medför skulledessutom -- utöver ökade kostnader idomstolarna -- leda till ett påtagligt ökat behov avplatser på kriminalvårdsanstalterna.'' Det var detsom var bakgrunden till min fråga omjustitieministern anlägger den synpunkten ochkanske är glad över att få döms till fängelse.Till slut: Rattfylleriet på vägarna är en mycketallvarlig förseelse, och jag hoppas att den härdebatten skall bli utgångspunkten för enutvärdering, som leder till att vi i viss mån återgårtill tidigare mera stränga syn på rattfylleribrotten,och till att de leder till fängelse i högre grad än degjort under de här fyra månaderna.Anf. 27 Justitieminister ():Herr talman! Lagstiftaren, dvs. den politiskamakten, skall styra de självständiga domstolarnagenom lag och genom förarbeten och inte på någotannat sätt.