prot · GE0929 · 1990-11-21 00:00:00 — Jag yrkarbifall till reservation 1 i arbetsmarknadsutskottetsbetänkande 3 och reservation 1 iarbetsmarknadsutskottets betänkande 6.Sedan, , förstår jag att det svårt attbifalla eller ens sympatisera med motioner somkommer från andra partier än socialdemokraterna.Annars skulle det ju sannerligen vid flertal tillfällenha funnits möjligheter till förbättringar när detgäller den arbetsrättsliga lagstiftningen.Vi vill i likhet med och hatill stånd en parlamentarisk utredning och enutvärdering. Vi tror att en utredning där alla fårvara med är den som bäst gagnar saken. Deninriktning som den arbetsrättsliga lagstiftningen harhaft mot att stärka de fackliga organisationerna,har fört med sig att det i flera hänseenden har bliviten stelbent utformning. I vissa fall medför denorimliga konsekvenser för den enskilde. Vi pekadepå detta i ett tidigare anförande.Arbetsrättslagstiftningen har också främstanpassats efter storföretagen och de centralafackliga organisationernas funktionssätt och behov.Småföretagens och de enskilda arbetstagarnasnågot annorlunda situation har inte, som vi ser det,beaktats tillräckligt. Det är viktigt att man ocksåbeaktar småföretagen. De är oändligt många i vårtland, finns över hela och sysselsätter mångamänniskor.När det gäller förtroendemannalagen har detkonstaterats i många av dessa yttranden -- det hållerjag med om -- att goda relationer mellan deanställda och företagen är nödvändiga för attföretagen skall bli framgångsrika. Det är viktigt attslå vakt om detta. Om man vill utvecklaföretagsdemokrati är det viktigt att man i de småföretagen bygger på de naturliga förutsättningarnatill samverkan som finns där. Vi har all anledningatt även läsa de yttranden som kommer från deorganisationer som har avstyrkt propositionen omfackliga förtroendemän.Anf. 71 () replik:Fru talman! påtalar att jag är enklasskampskämpe. Det kanske jag är, åtminstone iförhållande till med de socialdemokratiska förslagenpå arbetsrättens område är att stödja de enskildamedlemmarna så att de får större möjligheter tillpåverkan i sin dagliga arbetssituation. Det ärinriktningen för vårt program Arbetsrätten på 90-talet.Vi tror inte att det kan komma till stånd omarbetstagarna inte kan utnyttja ett mycket gott stödfrån sina fackliga organisationer. Om man går enannan väg, som kanske främst kommer till uttrycki SAFs program Marknad och mångfald, tror vi attarbetsgivarens beredvillighet helt och hållet bliravgörande för hur den enskilde anställde skallkunna påverka sin situation. Den kommer att blimycket begränsad i många företag, även om de påSAF som har skrivit det här programmet är mycketvälvilliga i sin inställning. Ute i den praktiskaverkligheten på företagen kommer de anställda attbehöva stöd från bra lagstiftning, förhoppningsvisbra avtal och starka fackliga organisationer.Elver , vi anser att det finns ett behov avöversyn. Vi anser inte att vi behöver besluta i denfrågan . Jag förmodar att det pågår ett arbetepå departementet med utskrift av en instruktion förutredningen. kommer en utredningatt tillsättas. Det beslutet har vi fattat. Det ärvanligt att vi i vårt parti diskuterar så här storafrågor -- vi anser att detta är en stor fråga -- i vårhögsta politiskt beslutande församling.Karl-Erik tycker att jag skall ta avståndfrån och hans förslag. Det kanske manskall göra till viss del. När det gällde vad som händepå vårvintern vill jag säga att det inte var fråga omstrejkböter och förbud mot legitima strejker, utandet riktades mot vilda strejker. Nicklassonsutredning kommer väl också att inriktas mot detta.År 1961 när jag gick på min första instruktionskursi Metall var strejkböterna . Då fanns detfaktiskt företrädare från förbundet som ansåg borde se över dem. De är desamma . Ipenningvärde vet jag inte om det är ungefär detsamma som har läckt ut ifrån Nicklassonsutredning.Jag får återkomma till resten i min nästa replik.Anf. 72 () replik:Fru talman! redogjorde för deområden där vi är överens om behovet av enöversyn inom arbetsmarknadspolitiken. I vårmotion har vi sagt att syftena är att stärka denenskildes rätt, att öka den enskildes inflytande påden egna arbetsplatsen, att undanröja hindren fören väl fungerande arbetsmarknad, att underlättaarbetsmarknadens funktion och ge utrymme förnyskapande. Detta är syften som sammanfaller välmed dem som uppger vara hans ochsocialdemokratins syften.Samtidigt vill jag än en gång hänvisa till dekonkreta förslag och synpunkter som framkom vidSAP-kongressen. De tyder snarare på attsocialdemokratin vill stärka det korporativainflytandet i samhället, inte den enskildes, delokala fackligas och de enskilda fackligarepresentanternas möjligheter att samarbeta medarbetsgivarna.När talar om arbetsgivare talar hanom SAF. Det är fortfarande klasskämpen. Jag villtacka för att han inte ville betraktamig som klasskämpe. Det tog jag som en renkomplimang.Det finns även andra arbetsgivare. Vi harkommuner och landsting. De täcker en alltstörre del av arbetsmarknaden. I mitt inlägg taladejag om 50 000 deltidsanställda och vikarier inomlandstinget. På arbetsgivarhåll, dvs. hos vårapolitiskt valda kolleger, är man djupt bekymradöver hur lagstiftningen konkurrerar med denpolitiska demokratin. Det finns också anledning atttitta på detta, kan fortfarande inte frigöra mig från attsocialdemokratin talar med dubbla tungor i den härfrågan liksom i så många andra sammanhang. Detär i så fall därför att syftet inte bara är det som StenÖstlund uppger och som vi är eniga om, utan attstärka de korporativa inslagen.Socialdemokraterna vill därför inte ha medborgerliga partier, eller andra partier över huvudtaget, i detta översynsarbete.Anf. 73 () replik:Fru talman! Mitt påstående att i sakhade närmat sig den borgerliga oppositionen gjordeatt han blev så uppmuntrad att han inledde sinreplik med att tala om den allmänna inriktningen,principerna samt att det skulle främja den enskildaarbetstagaren. Det blev riktigt liberal musik. Jagkan instämma i den delen.Det finns en del komplex som av och till lyser framhär. återvänder med något slagshatkärlek till SAFs program.Branschorganisationerna är naturligtvis viktigainslag, och det finns anledning att både lyssna tilldem och ta del av vad de har att säga. Som politikeroch lekmän i sammanhanget tror jag dock att vi inteskall lockas till att förläsa oss vare sig på eller LOs bulletiner. Låt oss hålla detta enbit ifrån oss!När det gäller översynsarbetet är vi i sak överens,men vi har inte lyckats nå en samstämmiguppfattning i utskottet om formerna. Det pågår ettarbete. Jag lyssnade mycket noga på lade till ''förmodar jag'', dvs. att detta arbeteskulle pågå. Det tror jag är en riktig iakttagelse.Sten har farligt rätt på den punkten. En delförmodanden har kommit på skam. Enarbetsförmedlingslag har i omgångar utlovats avolika statsråd, men den dröjer. När det gäller dens.k. Britanniapropositionen tror jag också attregeringen har kört fast. Jag tror alltså att enparlamentarisk utredning kan hjälpa ocksåkanslihusets politiker ur den tankevånda ochbeslutskramp som de så oftahar visat.Jag har ingen invändning mot tes omatt det är vanligt i vårt parti, som han säger, och bör diskutera det här. Det är helt i sin ordning.Men som parlamentariker kan vi inte vara nöjdamed att diskussionen om att beslut som är viktigaoch behöver ha breda majoriteter i denna kammareförs endast i en partikrets. Den diskussionenbehöver breddas, och därför behövs det enparlamentarisk utredning.Anf. 74 () replik:Fru talman! Det som sades om klasskämpar varintressant. Vem som är den bäste klasskämpen skalljag låta vara osagt. Men vi kämpar kanske för varsin klass. Därför kanske vi bägge två är lika braklasskämpar.Sten säger att mycket av det som kommitfram i den Nicklassonska utredningen stämmeröverens med det som hände och att det finnsvissa likheter som man kanske skall ta till vara.Frågan är egentligen vad det liknade mest. Jagtycker att det som läckt ut från den mest liknar SAFs program. Det heltunika är att man skall straffa fackliga företrädare.Ingen annanstans i straffar man de fackligaföreträdarna för att de inte tar aktivt avstånd frånen vild konflikt. Vi i blir alltså unika. Detkan ju kanske vara roligt att vara unik på någotområde. Men jag tror inte att det är rätt område attvara unik på.En höjning av strejkböterna är ungefär det sammasom när man säger att man inte kan sluta fred omman inte har krigat först. Jag tror faktiskt inte pådet. Om man inte kan förhandla finns det ingastrejkböter i världen som kommer att förbättra dethär, utan det kommer att medföra andra konflikterom man höjer strejkböterna på det här sättet. Dehar varit nog avskräckande. Jag kan hålla med omatt strejkböterna har varit . under en längretid, men . är faktiskt ganska mycket pengarför vissa arbetare som har det dåligt ställt. Dehögavlönade går ju knappast ut i vilda strejker, somdet ser ut . Därför är jag litet fundersam överatt med sin bakgrund och fackligaerfarenhet inte kraftfullare tar avstånd från det somhar läckt ut från den Nicklassonska utredningen.Anf. 75 () replik:Fru talman! Först vill jag säga att det påtalats attjag, när jag yrkade bifall till hemställan ibetänkandena, angav fel nummer påbetänkandena. Det skall vara hemställan ibetänkandena 3, 4, 5 och 6.Jag skall återgå till att kommentera det som jag intehann med i den förra repliken. ,och även och , taladeom att det finns kritik mot systemet, att det ärbyråkratiskt och stelbent. Om man skall geanställda vissa rättigheter innebär det att vissabyråkratiska och formella regler måste följas avarbetsgivaren. Det finns enligt min mening vissaarbetsgivare som anser att så länge de inte får göraprecis som de vill, utan det finns regler i vägen fördem, anser de att det är en byråkrati som är avondo. Vi måste alltså vara på det klara med att sålänge det finns människor som går ut och talar omatt det skall finnas en arbetsrätt som ger rättigheteråt de anställda kommer det också hos arbetsgivareatt finnas inslag av kritik för att detta innebär enviss byråkrati. Det kommer vi aldrig ifrån.Alternativet är att man ger den ena eller den andraparten bestämmanderätt. Och får väl vi välja utde frågor som varje part får bestämma över. Ochdet blir väl inte särskilt mycket bättre.Sonja Rembo menar att vi bara är ute efter attstärka facket. Vi behöver åtminstone ha så starkafack att de kan stödja sina medlemmar så att de gesökade möjligheter att påverka. Bakåt sett innebärdet här en indirekt kritik mot den nuvarandelagstiftningen, dvs. mot att man genom denna än sålänge inte har förmått föra ut den demokrati somockså vi förväntade oss i högre grad skulle kommaner ända till den enskilde. Vi vill föra utdemokratin och möjligheterna att påverka så långtsom det står i vår makt, ut till de enskildamänniskorna, med stöd av deras fackligaorganisationer.Jag förstår inte vad menar med att viinte skulle vilja ha med andra partier i utredningen.Jag utgår från att det blir en bred parlamentariskutredning som skall ta ställning till den framtidaarbetsrätten. Något annat kan jag inte tänka mig.Elver säger att kanslierna har haftbeslutsvånda. Ja, det har varit svåra frågor att taställning till. Arbetsförmedlingslagen är ingen lättfråga att ta ställning till och förändra. Men jag trorinte att det finns någon beslutsvånda i den frågan, isynnerhet inte efter den senaste kongressensbeslut. Denna kongress hade på uppdrag av denföregående kongressen arbetat fram ett förslag. Nuär vi beslutsfärdiga i partiet.Förste vice talmannen anmälde att anhållit att till protokollet fåantecknat att de inte ägde rätt till ytterligarerepliker.Anf. 76 ():Fru talman! Jag skall inte gå in i den diskussion somSten så framgångsrikt har fört, utan skälettill att jag tar till orda är att jag hörde ElverJonssons referat av någonting som har hänt här iStockholm. Tyvärr hörde jag inte . Det var av alldeles speciella skäl, och detber jag om ursäkt för.När det gäller mycket slarvigapåståenden vill jag säga en del saker. med anledning av en artikel i dragit några slutsatser som inte ärriktiga. Han säger att facket inte har lyckats stoppaen oseriös arbetsplats, bl.a. på i mig berätta bakgrunden till detta.Ett företag som är under polisutredning och som ärmisstänkt för att utföra s.k. svartjobb, alltså enkriminell verksamhet, har vi underdiskussion. konstaterade att facketinte hade lyckats stoppa företagets framfart och togdet till intäkt för att det förekommit ettmisslyckande från fackets sida. Låt mig slå fast ensak som är mycket viktig, nämligen att en fackligorganisation inte kan och aldrig skall leka polis. Detär polisen som skall sköta sådant arbete. Och det äralldeles entydigt att det i den arbetsrättsligalagstiftningen inte förutsätts att den fackligaorganisationen skall ha den uppgiften.Följande har hänt. Det handlar om ett företag somhar ganska många anställda. Det företaget skulle hakunnat heta , men det heternågot annat. Företaget har en vit verksamhet, somvisats utåt, med organiserad personal. Företagethar skött skattefrågorna, har haft hängavtal medden fackliga organisationen och har för en del av sinverksamhet varit alldeles korrekt. Utöver detta harföretaget en något mörkare sida med s.k. svartarbetskraft. Att polisen har fått detta klart för sigoch åtalat företagsägarna tycker jag är ganskaduktigt. Vi skall ha klart för oss att de som sysslarmed dessa skumraskaffärer är ganska fiffiga.Det är dock förvånande att drarslutsatser av tidningsartiklar skrivna av personersom inte är speciellt kunniga. Det borde emellertidElver vara efter så med arbetsrättsom specialitet. De här artiklarna ger en felaktigbild av hur i haragerat. Låt mig få säga att jag tycker att det är braatt pressen intresserar sig för de här frågorna. Flerai pressen skulle gå in och arbeta för att få bort denhär typen av verksamhet från arbetsmarknaden,men det skulle naturligtvis vara en fördel ominformationen var korrekt.Vad journalisterna har missat är skillnaden mellanarbetsentreprenad och s.k. svart arbetskraft. Detfinns ett protokoll som har redovisats i -- som tydligen också harsett och som anförs som ett bevis. Det är ett alldelesperfekt protokoll, men journalisterna har inte klartför sig skillnaden mellan entreprenadsavtal ochsvartjobb. Därför har de dragit felaktig slutsats.Elver berättade attByggnadsarbetareförbundet har begärt enförklaring från sin avdelning i . Låt migge det beskedet till inte har bett om någonförklaring och inte heller har någon som helstanledning att göra det. En facklighuvudorganisation arbetar inte på det sättet iförhållande till sina avdelningar. Det var ytterligareett ganska grovt övertramp från journalisterna,men det kanske inte finns anledning att gå närmarein på det.Elver skall kanske , och medfördel, grunda sina påståenden på något annat änen tidningsartikel. Med kunskap om den långa tidsom har arbetat medarbetsrättsfrågor är jag litet förvånad över att haninte ser bakom en tidningsartikel, som faktisktganska uppenbarligen är felaktig.Anf. 77 ():Herr talman! Det var synd att intehörde vad jag sade i mitt inlägg. Jag refereradeockså till den artikelserie i somhar pågått och pågår fortfarande. Även om jag villge en eloge för att han går upp idebatten, tycker jag att han gör det väldigt lätt försig. Jag utgick Bygg-Ettans agerande i Mondfalletmed de maffialiknande metoder som framskymtari Svenska Dagbladet-artiklar om Mondhärvan, därdet uppenbarligen är fråga om lagbrott, ochjämförde det med den kolossala handlingskraft somde fackliga organisationerna visade mot ToreGustavssons camping och servering på . Dålade man sannerligen inte fingrarna emellan. efter det andra ställde upp medblockader därför att inte villeteckna kollektivavtal.När det gäller svartfirmorna i Stockholmsbyggbransch kan Bygg-Ettan använda vetoreglernaenligt 38--40 §§ MBL och stoppa sådana. Man harinte gjort det. har godkäntdet ena avtalet efter det andra. Det har pågått . Man skall visserligen inte tro allt som står itidningarna -- det håller jag med om -- men LarsLindblom på Svenska byggnadsarbetareförbundetsäger ändå enligt att Bygg-Ettan i hade kunnat stoppa Mond ByggABs illegala verksamhet med hjälp av 39 § MBL.Så här efteråt kan man konstatera att det i falletMond hade funnits möjligheter att utnyttja 39 §,säger . Han säger vidare att det somregel brukar räcka med att föra 39 § på tal för att destora företagen skall byta underentreprenörer.Ändå har inte förbundsavdelningBygg-Ettan agerat i det här fallet. När det gäller de små företagen,den lilla mannen, ensamföretagaren, är fackethandlingskraftigt och visar muskler, men när detgäller stora företag och stora pengar är manplötsligt totalt handlingsförlamad. Det visar påcynism och hyckleri i tillämpningen av destridsåtgärder som blockadrätten och vetoreglernainnebär.Anf. 78 ():Herr talman! Jag sade i mitt debattinlägg attalltsedan entreprenadreglerna i MBL hardiskuterats har man funderat kring att lägga invetorätt. Det har t.o.m. hänt att vetoreglerna harkommit till användning när det gällt seriösaentreprenörers verksamhet. Så vetoreglernabehöver ses över.Min tes var att socialdemokraterna också ikammaren hävdar att vetorättsreglerna är ettmedel för att komma åt både oseriös verksamhetoch den gråa arbetskraften och förutsätter attfackföreningarna med sin branschkännedom skallkunna sätta stopp för oseriösa entreprenadföretag.Jag nämnde den härva vars vidd vi ännu inte harsett -- artikeln ger självfallet inga färdiga besked.Därför var jag väldigt försiktig med slutsats. Jagvill, herr talman, upprepa vad jag sade, nämligenatt det skall bli intressant att se hur det ser ut då allafakta ligger på bordet.Det vi hitintills har sett är att vetorätten inte harkommit till användning även om mycket har talatför att det kunde vara en oseriös verksamhet. Nuskyller på att de riktigt smartakommer man naturligtvis inte åt och att härminsann var det inte lätt att göra någonting, för detfanns en vit sida och en svart sida. Det låter litetaningslöst med hänvisningen till att det skulle varasvårt att upptäcka den oseriösa verksamheten. Menjag tror att det är viktigt att se på frågan, och jagtror att det styrker den uppfattningen att även dehär bitarna behöver ses över. Jag är helt ense medLars Ulander om att oseriösa företag skall vi sättahinder för. De seriösa verksamheterna skall viuppmuntra och stödja. Men den ekvationen harnuvarande MBL-paragrafen inte kunnat klara helt.Vi behöver inte leka polis. Med vetorätten i dessnuvarande utformning har vi inte kunnat knäckadet stora problemet att sätta stopp för de oseriösaföretagen. Den tanken ville jag föra fram idebatten.Anf. 79 ():Herr talman! Jag undrar om inte det skulle behövasen specialutbildning för både ochElver . Förhållandet är detta att om manicke har en ordentlig bakgrund och ordentligt påfötterna när man använder sig av 38--39 §§ kan maninte stoppa en verksamhet. Man kan inte på grundav att man inte tycker om en verksamhet gå ut ochsäga: Det här får ni inte hålla på med. Man måsteha ordentlig grund för att stoppa en verksamhet.Visst finns det tillfällen då man har stoppat. Menjag förnekar att man kan göra det om det är seriösverksamhet, däremot kan man, om man har bevis,stoppa den icke seriösa verksamheten.Sonja Rembo tar orden från en ombudsman påBygg-Ettan som intäkt för att Mond Bygg visstskulle ha kunnat stoppas med hjälp av 39 §. Det ärfel.För att göra det krävs att man skall ha ett bevispå att det är en icke seriös verksamhet. I annat fallblir man själv skadeståndspliktig, om man harstoppat verksamhet på ett felaktigt sätt. Jag förståralltså inte resonemanget. Förmodligen är det härett försök att få en chans att på något sätt klippa tillmot fackliga organisationer. Men det här var enganska dålig grund. Jag måste säga att det samtidigtvar bra att jag fick möjlighet att klargöra vad dethär är fråga om.Anf. 80 ():Herr talman! Jag tror inte att vare sig ElverJonsson eller jag behöver någon utbildning i det härfallet. Vi kan inte stoppa utan bevis, säger . Icke desto mindre har facket gjort detmånga gånger. Här hade man via sina kontrollanterpå byggena haft möjlighet att gå in. Men jag skallinte pressa hårdare i den här frågan,därför att det finns många bottnar i detta. Vikommer att få höra mycket om Mondhärvanframöver.Sedan tror jag att får göra upp medsin ombudsman på på möjligheterna att användaMBL för att stoppa verksamheter. Jag tycker ändåatt det här fallet visar att vetorättsreglerna ärolyckligt utformade och att över huvud tagetstridsåtgärder mot enskilda arbetsgivare tar siguttryck som inte kan accepteras i ett rättssamhälle,därför att bl.a. vetoreglerna i MBL ser ut som degör och att möjligheterna till blockader avensamföretagare och företag som bara arbetar medfamiljemedlemmar medges i den utsträckning somdet görs. Vi behöver se över lagstiftningen på dethär området. Däri bör ingå en parlamentarisköversyn, såsom vi har begärt. Jag tror att LarsUlander kommer att vara ganska glad och tacksamden dag reglerna ses över och han slipper leka polis.Jag håller helt med om att han inteskall leka polis. Det är de rättsvårdandemyndigheterna som skall se efter och stävjabrottslighet av alla slag. Där är vi också eniga.Brottslighet av det här slaget är oacceptabel. Medtanke på de starka fackliga organisationer som vihar i är det häpnadsväckande att företagenhar fått härja så fritt, och i den omfattningsom det är fråga om. Detta är för mig obegripligt.Det understryker ännu mer behovet av att reglernaändras.Anf. 81 ():Herr talman! Det här fallet visar bara en sak: attdet finns företagare som bedriver brottsligverksamhet ute på våra arbetsplatser. Det visaringenting annat än just detta. När att detta är ett bevis på att facket inte skall hanågon möjlighet att lägga fram sitt veto, är det frågaom en mycket underlig argumentation. Det härfallet visar ingenting annat än att vi kanske behöverfå en bättre ordning när det gäller polisens kontrollav denna typ av företag. Det går inte att säga attdet här hade kunnat stoppas med hjälp av facketskontrollanter.Låt mig bara berätta en ganska intressant sak. I gårhade jag ett samtal med en rätt stor byggmästare.Vi diskuterade av naturliga skäl just den här frågan.Han sade att han inte hadeen aning om att företaget i fråga existerade. Dettavisar att företaget har varit oerhört skickligt när detgällt att bedriva sin brottsliga verksamhet. Men detbevisar minsann inte att man inte behöver hakontroll på företagen ute på arbetsplatserna,tvärtom.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 18 §. )17 § betänkande1990/91:AU8 Arbetsmiljö.Anf. 82 ():Herr talman! Arbetsmarknadsutskottetsbetänkande AU8, där det behandlas ett antalmotioner från allmänna motionstiden, har kommitatt präglas av arbetsmiljökommissionens numeraavslutade arbete. I avvaktan på en proposition medanledning av kommissionens betänkande avslåsmotionerna regelmässigt.Från moderat håll har vi i avvaktan på klargörandeförslag från regeringen funnit flera av utskottetsformuleringar tillfredsställande. I några avseendenhar vi däremot funnit det nödvändigt att markeravår uppfattning genom reservationer.Innan jag berör innehållet i dessa reservationer,kan jag emellertid inte underlåta att något röra vidhela det omfattande sceneri som omgivitkommissionens breda men korta arbete. Detsträcker sig från valår till valår. Kommissionentillsattes nämligen 1988 -- för nästan exakt två årsedan, när --, och propositionen är attvänta valåret 1991.Utskottet har givits möjlighet attlyssna på kommissionen, men bland de organ somhar bildats i anslutning till kommissionen finns detockså ett råd som inledningsvis kallades tillinformation. Sedan kom kallelserna totalt av sig.Häromdagen kom det oförhappandes en kallelsefrån departementet. Information skall ges om envecka, räknat från i dag.Det har förflutit omkring 15 månader sedan rådetsenast fick information. Kommissionensslutbetänkande lämnades i början av sommaren.En kort remisstid har förflutit . Men vi irådet har ingenting fått veta.