prot · GE0911 · 1990-10-17 00:00:00 — Därför ärdet så viktigt att vi har den här debatten ikammaren. Det är verkligen inte fråga omnågonting som vi skall göra upp om någonannanstans. Det är här vi skall avgöra vilket systemsom vi skall ha . Jag tycker att det härär en mycket viktig debatt och anser att den skallfortsätta. Det här bör som sagt inte bli den endagången.Anf. 134 () replik:Herr talman! Även jag tycker att vi skall debatterahär i kammaren, men jag anser att det är litetonödigt att diskutera vad de borgerliga partiernamöjligen är överens om eller inte överens om närdet gäller ett förslag som lades fram sedan.Jag tror inte att folk är så intresserade av att få vetahur det förhåller sig med den borgerliga enigheteni frågan. För min del tror jag att människor ärintresserade av hur de skall kunna få enbarnomsorgsplats. De frågar: När kan jag fåplatsen, kan jag vara säker på att det är kvalitet iden barnomsorg där jag lämnar mitt barn, kan jagvara säker på att kunna gå till arbetet även ompersonalen på daghemmet är sjuk, hur skall jag haråd att betala de höga barnomsorgsavgifter som bliren effekt av den ekonomiska politik som medför attkommunerna inte kan höja skatterna utan blirtvingade att höja avgifterna, dvs. gå över till högaenhetliga avgifter som gör att det blir mycket svårtför många familjer. Det är sådana frågor som äraktuella , eller när får jag plats på daghemmeteller hos dagmamman, hur skall jag göra för attkomma snabbare fram i kön, vem skall vara hemmanär vi inte har barnomsorg? Det är ju ett evigtpusslande och ett stort ekonomiskt problem. Sedangår det ju bra att tala om att man skall tänka fritt,framåt och högt, men realiteten är ju den att deflesta småbarnsföräldrar har problem med attöver huvud taget få barnomsorg. Många harproblem med att klara det hela ekonomiskt, ochmånga har problem när barnomsorgen intefungerar, för då måste man rycka in själv och varahemma från arbetet med påföljd att det blir enmängd trassel. Detta är ju de ekonomiska ochfaktiska realiteterna. Man kan ju inte bara önskabort detta, därför att man vill tänka fritt. Jagväntade mig bara att jag skulle få höra att EG-medlemskapet skulle lösa barnomsorgsfrågan.Ungefär så låter nämligen argumentationen.Framåt, bortom, någonstans -- bara inte här och nu.Andre vice talmannen anmälde att IngridHemmingsson anhållit att till protokollet fåantecknat att hon inte ägde rätt till ytterligarereplik.Anf. 135 ():Herr talman! Mitt i denna litania överbarnomsorgen känner jag att jag måste få säganågot positivt, för det var väldigt vad det har varitsorgesamt.Det gläder mig att socialutskottet kunde enas omatt föreslå att ge regeringen till kännautskottets åsikt om föräldrautbildning. I allasammanhang måste barnets rätt komma i förstarummet, eftersom ett samhälle som i första handplanerar och tänker på sina barn också är ett gottsamhälle för alla andra.Den fysiska omvårdnaden av barn är ganska god ivårt samhälle, men den psykiska miljön är inte allslika god. Man kan tänka på TV- och videovåld, förlitet samvaro med föräldrarna, och över huvudtaget våld mot barn. Det är därför som vi vill ha sextimmars arbetsdag -- så att man hinner med barnen.Barnens situation i vårt samhälle måste i dethänseendet förbättras radikalt.Barn måste få känna att de behövs. Barnens rätt tillsina föräldrar, barnens rätt till en lugn och trygguppväxt måste prioriteras. Vi måste tala ombarnens rätt till barnomsorg, inte föräldrarnas rätttill barnomsorg, inte samhällets och arbetsgivarensrätt till barnomsorg. Jag har sagt det tidigare. Detgäller barnens rätt till barnomsorg. Det innebäregentligen att föräldrarna skall varauppmärksamma på vad som är nödvändigt för attett barn skall utvecklas till en harmonisk människa,inte bara till en effektiv arbetare. Vad jag talar omnu är egentligen utbildningen av föräldrarna.Vi föreslår i vårt socialpolitiska program attkommun, landsting och försvar i samverkan skallerbjuda en föräldrautbildning till medborgarna.Den kan inledas i samband med värnplikts-,civilförsvars- och samhällstjänstgöringen. Då nårman nästan alla människor i aktuell ålder samtidigtsom en utbildning i att vårda och värna liv vid dennatidpunkt ger ett värdefullt perspektiv på denmilitära utbildningen.Vi vill också i alla skolformer utöka undervisningenom barn, hem och samlevnad. Föräldrautbildningvid mödravårdscentraler och barnavårdscentralerbör intensifieras. Trots att ett allt större antalprofessionella människor nu tar hand om våra barnfår föräldrars kunskaper och erfarenheter intenedvärderas, så att föräldrarna känner siginkompetensförklarade, men detta förutsätter attföräldrarna på grund av att de har kunskap ocksåhar ett gott självförtroende.Vi hoppas nu att regeringen lägger fram förslag påhur en sådan föräldrautbildning skall kunnautformas och genomföras. Det gläder oss attutskottet har lyckats.Miljöpartiet yrkar bifall till mp-motion So605 ireservation 4, som går ut på att kommunerna skallges ekonomisk möjlighet att själva välja de formerav barnomsorg som de vill skall finnas inomkommunen. Vi vill att en kommitté för översyn avstatsbidragen skall utses som utformar ett systemför varierande former av barnomsorg.Vi vill inte att det skall finnas former avbarnomsorg vars syfte är att vara vinstgivande. Avdenna anledning kan de gröna intestötta verksamhet typ Pysslingen.Däremot är vi positiva till att ge statsbidrag tillpersonalkooperativ inom barnomsorgen. Därföryrkar jag bifall till reservation 5, som bl.a.innehåller miljöpartimotionen So631 yrkande 2,delvis.Vi yrkar alltså bifall till miljöpartimotionen So631yrkande 2, delvis, om vår familjepolitik i den delsom bl.a. behandlar statsbidrag till alternativaformer av barnomsorg. I den motionen vill vi attstatsbidrag också skall utgå till personalägda ochföreningsdrivna daghem med samma belopp somtill kommunala daghem.Men barnomsorg sker ju också i hemmet. Har allasom vill möjlighet och råd att ta ut denföräldraledighet som föräldraförsäkringen ger?Gudrun var inne på detta, om man harråd att vara hemma, om man kan vara hemma.Vi anser att ersättningen enligtföräldraförsäkringen är orättfärdig, på så vis attersättningen spänner över allt för stora belopp, från60 kr. för de mesthögavlönade. I motionen talar vi omersättningsnivån inom föräldraförsäkringen. Dennuvarande ersättningen är helt propotionell motinkomsten upp till ersättningstaket, som är 222 700kr. Det är 7,5 gånger basbeloppet.Miljöpartiet vill verka för ett samhälle med mindreinkomstspridning än . Ersättningen inomföräldraförsäkringen vill vi skall utgå avinkomsten för den del som överstiger . Det betyder 4,5 gånger basbeloppet. För dendel av inkomsten som ligger under denna gränsskall ersättningen inte förändras mot vad som gälleri dag, dvs. den skall vara 90 %.Det här skulle kunna förhindra att de svagagrupperna i samhället drabbas ekonomiskt på detviset att de inte tycker att de kan utnyttja den tidför barnen som föräldraförsäkringen ger, därför att60 kr. per dag är alldeles för litet när man skall varahemma.Jag vill också tala för reservation 9 som innefattarmiljöpartimotionen 631 yrkande 1. Den innebär atten dagbarnvårdare skall få räkna in egna barn iunderlaget för sin verksamhet somdagbarnvårdare. Det anser vi vara rätt.Jag vill också nämna att yrkar bifall tillvänsterpartiets motion So639 som handlar omsamisk barnomsorg. Den finns i reservation 27, ochvi tycker att den reservationen är bra.För övrigt stöder jag självfallet våra övrigamotioner som behandlas i betänkandet, även omjag inte har för avsikt att votera om dem.Anf. 136 ():Herr talman! Förskolan är en omistlig del i dagenssamhälle. Dess första och viktigaste uppgift är attge alla barn grundläggande kunskaper ocherfarenheter inför vuxenlivet. Våra barn måste fåbästa möjliga förutsättningar att växa upp. Dessandra uppgift är att ge en trygg och god omsorg tillbarn vars föräldrar förvärvsarbetar eller studerar.Riksdagens beslut om ''en förskola för allabarn'' var en bekräftelse på insikten om förskolansstora betydelse för barn och föräldrar i vårt land --och en viktig politisk prioritering.1980 fanns det drygt 210 000 barn i daghem ochfamiljedaghem. 1989 hade antalet växt till 356 000,nästan 150 000 platser hade tillkommit under nioår. Målet, en förskola för alla barn, hade varituppnått om de prognoser som låg tillgrund för riksdagsbeslutet hade slagit in. Istället har vi upplevt en utveckling som kommit allaprognoser på skam.Vi kan börja med att titta på kvinnor.Förutom att den kvinnliga förvärvsfrekvensen ökatoch snart ligger på männens nivå har kvinnornasarbetstider utökats kraftigt. Antalet kvinnor medbarn som arbetar mer än harfördubblats . Antalet kvinnor medbarn som övergått till heltidsarbete har mer änfördubblats. Detta har i sin tur ökat efterfrågan påbarnomsorg generellt men också efterfrågan påbarnomsorg , nätter och helger.550 000 kvinnor arbetade på oregelbundna tider1988 och framför allt kvinnor som hör till LO.Nästa stora förändring är det höga födelsetalet, ettav de högsta i västvärlden, 2,1. Kopplingen mellanhög förvärvsfrekvens och högt födelsetal är heltunik och vittnar både om trygghet, framtidstro ochtilltro till den svenska välfärdspolitiken, som görkombinationen barn och arbete möjlig. I siffrorbetyder det höga födelsetalet att underprognosperioden --1990 föds det 89 000 flerbarn än beräknat.En annan viktig förändring , kanskeinte lika känd som de tidigare nämda, är den storaminskningen av s.k. informell omsorg, i form avsläktingar, grannfru, privat dagmamma osv., iblandnödlösningar i akuta situationer till men förbarnens trygghet. Antalet barn med den typen avomsorg har minskat med 100 000 . Dennaavprivatisering är också en konsekvens av den högakvinnliga förvärvsfrekvensen. De grupper avkvinnor som stått för den informella omsorgenförvärvsarbetar numera.Men avprivatiseringen hänger också ihop med densista stora förändringen som jag vill ta upp,nämligen attityden till barnomsorg. Dagensföräldrar ser det som självklart att det skall finnasen daghemsplats till deras barn när de skall börjaarbeta efter föräldraledigheten. Insikten omförskolans betydelse för barns utveckling harspridit sig långt utanför de privilegierade gruppersom pläderade för barnträdgårdar vid sekletsbörjan. Barnomsorg är en rättighet att få och enskyldighet för samhället att tillhandahålla -- såresonerar de flesta föräldrar.Herr talman! Hur går det då med målet? Frågandiskuterades här i kammaren senast i förra veckan.Aktionsgruppen för barnomsorg fick som bekantregeringens uppdrag att kartläggasituationen i kommunerna och göra en bedömningav när målet, en förskola för alla barn, skulleuppnås.Förutom studiebesök i nära trettio kommuneruppdrog aktionsgruppen åt statistiska centralbyrånatt göra en enkät som gick ut till landets 284kommuner. 238 kommuner svarade. Bortfallet varså litet som 17. av kommunerna svarade att dekommer att uppnå eller nästan uppnå målet 1991.Det gäller då heldagsomsorgen i daghem ochfamiljedaghem.En bearbetning av materialet har också gjorts föratt få fram olika samband, t.ex. mellan politiskmajoritet, skattesats, kvinnlig förvärvsfrekvens ochtyp av kommun i förhållande tillbarnomsorgsutbyggnad.När det gäller politisk majoritet i kommunernavisade det sig att en större andel av kommuner medsocialistisk majoritet bedömde sig kunna klara 90--av efterfrågan på daghem ochfamiljdödaghem än de med borgerlig majoritet,medan en större andel av dessa kommuner angavatt de skulle klara deltidsförskolan för 4--6-åringaroch öppen förskola. Kommuner med varkensocialistisk eller borgerlig majoritet är allra mestpessimistiska när det gäller bådedaghem/familjedaghem och deltidsförskola/öppenförslola.Aktionsgruppens slutsats är att det behövertillkomma ca 75 000 platser , 1991och 1992 varav ca 20 000 bedöms kunna tillskapasgenom verksamhetsförändringar ocheffektiviseringar utan att kvalitetskravet åsidosättsoch ca 55 000 genom nya platser.Nu visar kommunernas egna siffror genom depreliminära statsbidragsansökningar som skickatsin till på drygt 30 000 nyaplatser i heldagsomsorg. Vi kan med glädjekonstatera att kommunerna satsar stort på att klaramålet . Skulle dessa siffror visa sigvara helt riktiga, innebär det att en stor del av deplatser som aktionsgruppen räknade med skullebehövas i nyproduktion tillkommer redan under1990.Vi står alltså mycket nära målet om en förskola föralla barn. De senaste decenniernas kanskeviktigaste sociala reform är snart genomförd tillglädje för alla barn, föräldrar och vårt samhälle.Vad händer då? Jo, då kommer förslag som, om degenomfördes, mycket allvarligt skulle hota den finaförskola vi gemensamt byggt upp i vårt land, enförskola som väcker både beundran och respektutanför landets gränser.De borgerliga partiernas förslag går ut på att destatliga och kommunala bidragen till barnomsorgeni varierande grad skall avskaffas och i stället delasut till föräldrarna, som i fortsättningen skulle köpabarnomsorg på någon sorts barnomsorgsmarknad.Nog är det konstigt att uppleva den typen av förslagi ett läge då dagens föräldrar i allt högre grad ser endaghemsplats som en självklarhet, och då i förstahand i kommunala daghem i närheten av hemmet.Förslagen skulle slå mycket hårt mot daghemmen.Statsbidraget till barnomsorgen är den ekonomiskaförutsättningen för kommunernas planering. Att tabort detta, innebär att man rycker undan grundenför kommunernas möjligheter att tillgodoseföräldrarnas efterfrågan på daghemsplatser.Hur kan ni som borgerliga partier, ni som säger erslå vakt om föräldrarnas valfrihet, lägga framförslag som omöjliggör just det ni säger er arbetaför? En närmare granskning av era förslag visardessutom att även om det skulle finnasdaghemsplatser att efterfråga, kommer de flestaföräldrar inte att ha råd att ha sina barn där. Vi harju redan tidigare i dagens debatt haft en diskussionjust om avgifternas storlek.Detta är ungefär vad man kan säga om dessa förslagi klump. Egentligen är ni numera bara överens omatt slå mot den kommunala barnomsorgen, men niär helt oense om vad som skall komma i stället.Det är en mycket märklig situation som uppstått . På möten, presskonferenser, i tidningsartiklaroch i dagens debatt anklagar ni varandra för attbl.a. ha övergett den gemensamma borgerligalinjen om vårdnadsbidrag på . Men iutskottet har enigheten om ett vårdnadsbidragnödtorftigt överlevt fram till dessreservationstexten skrevs.I de borgerliga partiernas reservationer till detbetänkande vi diskuterar finns inte de nyaförslagen om ''barnomsorgspeng'' med annat änsom markeringar. Uppbrottet från en gemensamborgerlig linje framgår av de skildamotivreservationer som behandlar direktekonomiskt stöd till föräldrarna, vilket föreslås icentermotionen 607. Den paradoxala situationenhar uppstått att och nästaonsdag tänker rösta nej till sin egen idé ombarnomsorgspeng. Hur kan det bli så? Har ni intebestämt er för vad ni tycker?I helgen blev förvirringen ännu större, då BengtWesterberg i återigen kallademoderaternas förslag för en jättelik kvinnofälla ochsamtidigt manade till borgerlig enighet, varpåmoderaterna höll presskonferens ochreducerade sitt förslag om barnomsorgspeng på40 . till s.k. ''reformstrategi'', utan att nunämna vare sig tidpunkt eller belopp.Vi har också i dagens debatt hört att avsikten medden s.k. barnomsorgspengen är att få framalternativ barnomsorg. En helt oinvigd personskulle av den debatt mina borgerliga kolleger för,lätt förledas att tro att föräldrar i först ochfrämst vill ha sina barn i daghem som drivskommersiellt, sedan i fallande skala i daghem, i föräldrarnas företags daghem, itrefamiljssystem och i andra typer av icke närmaredefinierade alternativ.Men kartan stämmer inte med verkligheten. I densenaste barnomsorgsundersökningen, då 100 000föräldrar tillfrågades, uppgav att de önskadeplats i kommunala daghem, i familjedaghemoch i s.k. alternativ barnomsorg. Ni som är såmarknadsinriktade, varför gäller det inte den härtypen av marknadsundersökningar?Däremot tycker jag att det är bra om vi får en seriösdebatt om alternativen i barnomsorgen, som t.ex.föräldrakooperativ som startas därför attföräldrarna anser att det är en bra form avbarnomsorg för deras barn. Annan pedagogik --Waldorf, , Freinet -- är spännande ochkan på olika sätt stimulera den kommunalabarnomsorgen, bl.a. via gemensam fortbildning.Ideella organisationer -- våra folkrörelser -- kan genya dimensioner åt barnomsorgen. Det handlar omatt stödja och ta till vara det som kan tillföra helaförskolan kraft och stimulans. har ocksåregeringen lagt fram sin proposition ompersonalkooperativ, vilken ger möjligheter för denpersonal som vill göra en egen satsning.Alternativen behöver stöd för att utvecklas, och idet sammanhanget är läget i kommunerna mycketolika. Men en sak är viktig för oss socialdemokraternär vi diskuterar s.k. alternativ barnomsorg,nämligen att den inte får bli lösningar sompåtvingas de föräldrar som i första hand vill ha sinabarn i kommunala daghem.Herr talman! Med en borgerlig barnomsorgspengblir synen på förskolan som en del i den generellavälfärdspolitiken helt förändrad. Låt mig baranågon minut stanna vid frågan varför visocialdemokrater ser så allvarligt på förskolan somen del i den generella välfärdspolitiken.Barn och ungdom utgör ingen enhetlig social ellerkulturell grupp i vårt svenska samhälle.Familjebakgrund, social, etnisk och religiöstillhörighet samt kön skapar stora skillnader.Över 300 000 barn i harinvandrarbakgrund. Invandrare och flyktingarberikar vårt samhälle med sin kultur och sinatraditioner. Den kulturella bakgrunden är enomistlig del av varje människas identitet. Dit hörmångfalden av de värden och traditioner som finnsi varje samhällsbildning. kan kulturellaskillnader bädda för främlingsfientlighet ochrasism.En förskola och en skola för alla barn är en viktigbasresurs för både integration och bevarande avkulturella olikheter. Det är mycket angeläget attbarnomsorgen ger utrymme för och stödjerväsentliga delar av invandrar- och flyktingbarnenskultur.För gruppen barn med behov av särskilt stöd är denkommunala barnomsorgen en stor tillgång.Statsbidraget är utformat så att en viss andel skallgå till dessa barns behov av extra insatser. Till dettalägger kommunerna ytterligare pengar för attkunna minska på barngruppernas storlek, anställaassistenter till enskilda barn, bygga allergisaneradedagis, osv. En sammanhållen barnomsorg som gestill alla barn på lika villkor är en garanti för att dessabarn får det stöd de behöver utan att pekas ut ellersärskiljas.Herr talman! Den svenska förskolan har en finpedagogisk tradition att utveckla vidare. Denbygger på en helhetssyn och söker utveckla allasidor hos barnet.Mötet med våra förskolebarn är samhälletsviktigaste och mest avgörande kontakt med sinaframtidsmedborgare. Det är i det mötet vi kan gebarn chansen att ta vara på sinautvecklingsmöjligheter och bli kreativa,livsbejakande vuxna.Avslutningsvis kan jag konstatera att det inte finnsnågon gemensam borgerlig familjepolitik, även omni låtsas det i reservation 1. Det finns helt enkeltinget borgerligt alternativ i familjepolitiken.Det blir en stor uppgift för oss socialdemokrater attdriva de familjepolitiska frågorna vidare ochavslöja vilken politik eller snarare vilken brist påalternativ som ni står för.Jag yrkar bifall till hemställan i socialutskottetsbetänkande 2 och avslag på samtliga reservationer.I detta anförande instämde ().Anf. 137 ():Herr talman! skall jag be att få upprepa minatvå frågor till . För det förstavill jag gärna veta: Vart har de 5 miljarder kronortagit vägen som staten har tagit in men inte gett ut,de som staten har tagit in i form avbarnomsorgsavgift men inte gett ut i form avstatsbidrag till barnomsorgen ? Vart har de 5 miljarderna tagit vägen? Dessa5 miljarder kronor hade räckt till statsbidrag tillbarnomsorgen för 50 000 barn under de tre åren.Min andra fråga var följande: Hur sersocialdemokraterna på behovet av barnomsorg förbarn ? Skall det finnassådan barnomsorg? Hur kommer det sig att barnunder 18 månader har försvunnit från alla eradokument om utbyggnaden av barnomsorgen?Menar ni att alla föräldrar skall vara hemma och tahand om barn som är upp till ?Maj-Inger vet lika väl som alla andra attfolkpartiet varit drivande i utbyggnaden av denkommunala barnomsorgen. anser attdet är utmärkt att det byggts ut en bra kommunalbarnomsorg i , och vi skall fortsätta att se tillatt det finns en barnomsorg med fullbehovstäckning.Det vi tycker är tråkigt är att socialdemokraternainte har velat bredda registret så att det finnsmöjlighet till andra former av barnomsorg. Ni harstretat emot alla tänkbara alternativ men sedan stegför steg gett upp det motståndet. Den senastereträtten i denna långa rad av reträtter kom när ninu föreslår att producentkooperativ skall kunnabedriva barnomsorg med statsbidrag. Men ni har årefter år stretat emot alla dessa alternativ, och dethar skadat barnomsorgen. Jag vill påstå, att om niinte hade fört den variationsfientliga ochmångfaldsfientliga politiken, hade vi haft enfull behovstäckning inom barnomsorgen.Maj-Inger återkommer till att man år1985 inte visste om den utveckling av födelsetaletoch förvärvsfrekvensen som sedan har skett. Låtmig påminna om att socialdemokraterna ,när vi senast hade val, upprepade löftet om att allabehov skulle vara täckta . Då visste manmycket väl vad som hänt med födelsetalet ochförvärvsfrekvensen. Ni har mycket sent upprepatlöftet att full behovstäckning skall råda , ochnu kommer ni inte att kunna nå det målet.Det är rätt dålig stil, , att helatiden hänvisa till att man inte kundese framåt i tiden.Anf. 138 ():Herr talman! Jag kan inte förstå varför samtligasom ivrar så för att vi skall ha en fullbehovstäckning är livrädda för att lagstiftaom detta när man nu ser att det inte går att uppfylladetta mål med mindre än att sådan lagstiftning sker.Såvitt jag förstår är det den vägen man måste gå föratt det skall hända någonting.Var finns kritiken hos socialdemokraternamot sakernas tillstånd och ansvaret för att det ser utsom det gör, ? Den beskrivningjag gav av verkligheten i mitt första inlägg stämmer.Jag vet det, och jag tror att också Maj-IngerKlingvall vet detta. Hur har man tänkt sig attrekrytera all den nya personal som kommer attbehövas om vi skall få den fulla behovstäckningen?Hur har man tänkt att behålla den personal somfinns ? Hur har man tänkt att behållakvaliteten inom barnomsorgen? Hur skall man hadet med öppettider, personaltäthet, taxor osv. ?Det pågår nu en nedrustning inom kommunernasom dessutom till stor del är ett resultat av denekonomiska och skattepolitiska uppgörelse somsocialdemokraterna och har träffat.Man ser vilka effekter det har på barnomsorgen . Vi vet vilka som har svårast att klara sig utanbarnomsorg och vilka som inte har möjlighet attutnyttja en 9--16-barnomsorg. Vi vet vilka som intehar råd att betala . förbarnomsorgen.Vad har regeringspartiet tänkt att göra åt detta?Vad har man tänkt göra åt att många kommuner försöker att lösa behovstäckningen genom attutesluta barn under ett och frånbarnomsorg och ställa dessa föräldrar och barn ominte på gatan så åtminstone i köket och i kön påsocialbyrån för att lyfta socialbidrag? Detta kan väländå inte vara ett bra exempel på ett utbyggtvälfärdssamhälle, vilket vi ju säger att vi har iSverige?Den beskrivning som gjordevar mycket väl formulerad och mycketförhoppningsfull, men den stämmer inte överensmed verkligheten såsom den ser ut . Om dettavar de fromma förhoppningarna, tycker jag att vinu kan ägna resten av debattiden åt att ta oss an defaktiska problem som finns i dag.Anf. 139 ():Herr talman! Jag vill först invända mot Maj-IngerKlingvalls historiebeskrivning där hon på ett raljantsätt försöker beskriva det som hon uppfattar somen stor oenighet mellan de borgerliga partierna. Vistår fast vid reservation 1 till det betänkande somnu behandlas. Det vi diskuterat är hur vi ser påframtiden med anledning av de kommandepartistämmorna. Det finns inte en enda princip i vårtrepartimotion som vi har gått ifrån.