prot · GE097 · 1990-10-11 00:00:00 — Spekulationsekonomin med dessförväntningar och inteckningar tål ingadalar. Aktörerna på denna marknad har dekortsiktiga vinsterna för ögonen och överreagerar.Produktionen av varor och tjänster i vårt land gårsamtidigt i stort sett i sin normala lunk, med någraundantag i vissa branscher som har svårigheter.Exportindustrins traditionella marknader harproblem och viker, vilket inger farhågor. En längretids högt oljepris kan ställa oss inför mycket djuplågkonjunktur.Regeringens politik inger oro. På minst två ställen iden av finansminister aviserade propositionenpoängteras att några försök att motverka enuppgång i arbetslösheten med generellefterfrågestimulans inte kommer att göras. Är detinte en signal på att man ger upp den fullasysselsättningen som det främst prioriterade målet?Kärleksförklaringen till växelkursmekanismen --EMS -- och en prioritering avinflationsbekämpningen kan inte leda till annanslutsats än att regeringen kommer att spela medarbetslösheten som ett medel att bromsainflationen, vilket klart framgår avlångtidsutredningen. Det är en metod som de flestaremissinstanser ifrågasätter.Den positiva utvecklingen är LOsställningstagande, som går ut på att man inte anseratt en anslutning till EMS, en ekonomisk monetärunion, är aktuell och att man inte kan acceptera attstarka maktgrupper utanför demokratisk kontrollskall fastlägga den svenska penningpolitikensinriktning. Dessutom prioriterar regeringen högaföretagsvinster, som den erkänner att vikanske har gynnsammaste skatt förföretagen.Den låga tillväxten och produktivitetsutvecklingenbekymrar naturligtvis inte bara regeringen. Mankan diskutera vad tillväxten skall ha för innebörd.Men en rad orsaker påverkar faktiskt tillväxten isamhället. Investeringarna har varit relativt högamen en kraftig minskning väntas . Frågan ärvilka investeringar som gjorts, långsiktigaframtidsinvesteringar eller investeringar ikapacitetshöjande åtgärder i befintlig verksamhet.Är investeringarna framåtsyftande, då är de ettviktigt bidrag till den nödvändiga självständighet,som vi måste ha för att inte bli helt beroende avutländska intressen, t.ex. EG. Kan vi dessutom hanågon självständighet och använda AP-fonders ochlöntagarfonders kapital för framtidsinvesteringar,då skulle vi vara inne på rätt väg.Om investeringarna i industrin har varit höga är detsämre ställt med investeringar i kunskap.Fortfarande har vi inte någon ordentligvuxenutbildningsreform. Det var många år sedandåvarande framtidsminister , jagtror det var i , talade om en ordentlig satsningpå vuxenutbildning. Kunskapen är vårt främstakonkurrensmedel. Vi har förlorat tillräckligt medtid genom att den tredje vägens politik inte harprioriterat kunskapsutbyggnad på bredden.Dessutom är kunskapen ett viktigt instrument fördemokratisering av arbetslivet.Något som kan komma att få en bumerangeffekt ärbristen på offentliga investeringar. Grunden för del av tillväxt och produktivitet, som bl.a.regeringen vill åstadkomma, är att den offentligaverksamheten fungerar.När man talar om produktiviteten skall det erinrasom årtiondens försummelser med arbetsmiljön,vilket innebär att av arbetskraften harställts utanför. Skulle dessa utslagna kunnaåterföras till arbetsmarknaden på rimliga villkor,skulle det innebära en enorm resurs och vi skullekanske kunna klara både tillväxten ochproduktivitetsutvecklingen. Det saknas interesurser i samhället, men det gäller att användadem.Beror nu bristerna i produktivitetsutvecklingen pådålig arbetsmoral, som kungen uttryckte det i entidningsartikel? Det är ett påstående som inte är sålätt att bevisa. Men skall kraven ställas påmänniskorna i arbetslivet, måste det finnas rimligavillkor -- en bra arbetsmiljö och en fungerandedemokratisk arbetsorganisation. Det går inte attbygga upp ett samhälle och arbetsliv som grundarsig på ojämlika individer med förmåner och bravillkor bara för några få. Skall vi få engagerademänniskor måste arbetslivet grunda sig påjämlikhet och lika villkor för att man skall kunnautveckla arbetet och arbeta tillsammans.Det är bara att konstatera att den kapitalistiskamarknadsekonomin är effektiv till en viss gräns. Iett högutvecklat industrisamhälle är den uråldrig,eftersom systemet inte tillåter en utveckling avarbetet. Demokrati i arbetslivet är nödvändig om viskall kunna utveckla samhället och ta till vara denviktigaste resursen vi har, människan.Bland de problem som vi nu upplever är främstkrisen inom kommunsektorn den mest kännbaraför vanliga människor. Regeringen stryper sektornsresurser. Välfärdsinnehållet i vård, omsorg, skolaoch service är hotat. Den linjeregeringen följer -- att förändringar inom denoffentliga sektorn skall ske i resursknapphet -- fårbara ett resultat, en katastrof med omfattandeprivatiseringslösningar som följd.I förlängningen av en sådan politik öppnas vägenför vård, omsorg, skola, kultur och service -- ochhär blir plånboken avgörande.Vi behöver effektivisera offentlig verksamhet,avbyråkratisera och förnya. Men målenbeträffande rättvisa, jämlikhet och solidaritet skallvara vägledande i den gemensamma sektorn.Statsbidragen till kommunernas socialt viktigaverksamhet måste öka. Det är oförsvarligt att föraen åtstramningspolitik på dessa områden. Detstrider mot den sociala rättvisan. Överskott i statenoch underskott inom kommunsektorn innebär inteen framsynt politik.För att vi skall få en sund demokratisk och rättvisekonomisk utveckling i vårt land krävs det faktisktatt aktörerna i arbetslivet ställs i centrum förutvecklingen, inte de välmående direktörerna ochfinansmännen.Herr talman! Vi är mycket intresserade och ställergärna upp när det gäller att bryta nuvarandeutveckling. Vi vill ta ett ansvar när det gäller attvända den nuvarande kursen, högerkursen. Men viär inte beredda att understödja en regering somanvisar högerlösningar. Vårt parti är en godsamtalspartner och ställer upp på allt som leder utveckling för vanliga människor, för de bredalagren i samhället, som går åt rätt håll. Vi avvisaralltså den väg som den aktuella propositionenanvisar och som innebär ytterligare enhögervridning. Om det skulle bli verklighet ärvänsterpartiet det enda parti som står förarbetarrörelsen ideal, traditioner och ära framöver.Det är alltså med sorg som jag åser detta. Menhoppet finns ännu.Anf. 6 ():Herr talman! Regeringen föreslår en politik somunder 90-talet innebär att bruttonationalproduktenoch den materiella förbrukningen skall öka med2 % , en utveckling som den vill se långt inpå 2 000-talet. Men det är obegåvat ochperspektivlöst, och det är också utmanande!Skall det betyda att vi skall konsumeradubbelt så mycket som ? Kan ni föreställa eratt vi år 2 025 skall äta dubbelt så mycket, hadubbelt så mycket kläder, bo på mycket större yta,vara dubbelt så sjuka, läsa dubbelt så mångaböcker, använda dubbelt så mycket toalettpapper --vi skall ju äta dubbelt så mycket -- och fälla dubbeltså många träd som ?Skall vi då gå dubbelt så länge i skolan och habarnen dubbelt så länge på dagis?Menar regeringen att det då skall finnas dubbelt såmånga bilar på och på landetsvägar?Skall vi då ha dubbelt så många TV-kanaler meddubbelt så mycket reklam -- för vi måste ju bliköplystna för att kunna fördubbla konsumtionen?Klarar vi en fördubblad alkoholkonsumtion --som miljöskadorna skjuter fart i helalandet?Ja, hur skall vi klara allt detta och hålla oss friskaoch ändå ha tid att arbeta, älska, leva, träffa vänneroch barn och kanske t.o.m. hinna med politik? Villvi verkligen allt det här?Tiden kan vi dock inte fördubbla. Vem skall dåhjälpa oss med allt arbete -- för inte orkar vi medatt bli dubbelt så effektiva när vi skall ägna oss åtall konsumtion?Har regeringen månne ett hemligt vapen, ökadkonsumtionsproduktivitet, så att vi kan konsumeramera ? Om det står det ingenting ipropositionen. Det blir kanske ett nytt skolämneför den driftige skolomdanaren det inte är aktuellt måste vi få hit folk somorkar, kan och vill göra jobbet! Om det skulle varasant att ni verkligen vill ha denna utveckling, måstedet vara inledningen till en radikal ändring avflyktingpolitiken och till att öppnas för enmassiv invandring av arbetsvilliga från våra östragrannländer.Är det så, ja, då måste vi också ställa oss frågor ompolitikens innehåll:Hur överenstämmer förslagen till ekonomiskpolitik med en jordbrukspolitik som innebär sänktproduktion om vi skall bli många fler i landet ochmed statsministerns tal om att vi skall ställa omsamhället till en ekologiskt uttålig livsform på tio årenligt regeringsförklaringen? Och kommer världenatt acceptera att tar för sig av jordensresurser och förstör på det oblyga och hänsynslösasätt som föreslås?Men kära nån! Visst är väl detta en mardröm! när jag var på väg in i uppvaknandet blev jagkallsvettig och ångestfylld av och vilja till handlingskraft. Jag sågsopbergen torna upp sig och skogar försvinna. Jagsåg de svältande barnen i och destigande vattennivåerna Herr talman! Det ärmycket nu -- ja, det är för mycket! Jag kände att jaginte skulle klara av det föreslagna tempot ikonsumtionen. Jag skulle vara en broms iutvecklingen. Jag skulle vara en illojal medborgare,som var nöjd med min konsumtionsstandard.Nej, det är helt fel. Jag tycker att jag har detmateriellt bra. Jag vill och kan leva lättare påjorden. Jag försöker minska min konsumtion, ochdet vill flertalet svenskar enligtopinionsundersökningar, för att kunna räddamiljön.Nu ställer och regeringen mig infören fasansfull konflikt: Skall jag vara solidarisk motmitt lands regering eller mot världen? Jag ochmiljöpartiet väljer demokratin, solidariteten medvärlden och framtiden.Är det någon vid sina sinnens fulla bruk verkligentror att vi kan fördubbla vår förbrukning ?Vad händer när vi skall konsumera resurser pådetta sätt, när natur, miljö och människor förslits iett ständigt ökande tempo?Vad händer när det goda håller på att ta slut och närvattnens och jordarnas produktionsförmåga kvävsoch förstörs av alla föroreningar?Blir det inte de starka, de mäktiga, som kan taöver? Solidariteten mellan människor och nationertynar bort, och demokratier hotas.Allan och regeringens politik hotarframtiden och det demokratiska samhälle som vimed rätta är stolta över. Vad ni än gör, inled inte enpolitik som kan leda till antidemokrati och som ärosolidarisk.Vi kan inte längre bara debattera den närmasteframtiden. Vi måste i den ekonomiska politikenockså arbeta ansvarsfullt på längre sikt.Regeringen har sagt sitt. Vi vet vadsocialdemokratin vill! Men vem ställer upp på denohämmade överkonsumtionen och påframtidshoten? Gör det -- ja, dettror jag faktiskt? Gör -- man tycker juför det mesta som ? Men svara gärnapå de här frågorna och tala om för oss om ni tror påden ohämmade överkonsumtionen.Det är klart att den framtidsväg som regeringenföreslår är omöjlig. Den leder in i enåtervändsgränd av dästhet, övergödning avmänniskor och hav, samt förgiftning och skövlingmed hotande förfall för det demokratiskasamhället.Det är grym politik, den är orimlig rakt igenom.Regeringen har undertecknat en rad internationellakonventioner som säger att vi skall minskautsläppen rejält. Kärnkraftsepoken skall varaavslutad , och avveckligen skall börja1995. Statsministern betonar att miljön är denviktiga framtidsfrågan. Gäller detta, ja, då måstepolitiken vara annorlunda. Betyder konventioneroch beslut något för regeringen?Jag vill inte ägna mig åt att tvivla på regeringensord, trots vad den säger. Jag vill hellre tro att den ärvilseledd och att den har missförstått viktigaframtidsfrågor. För hur länge tror regeringen attdet skall vara möjligt och acceptabelt att ökakonsumtionen ? Det finns väl ändågränser för vad regeringen tror oss om att kunnaklara av? Det vill jag ha besked om -- !Byt rådgivare, så att vi får synliga samband mellanord, löften, beslut och omedelbara handlingar!Så här skulle en grön regeringsförklaring kunna seut:Vi ser allvarligt på landets och världensmiljösituation. De flesta svenskar har sammauppfattning. Vi kan inte tillåta att den materiellaförbrukningen ökar totalt. Vi måste återanvända,återbruka och se till att soporna minskar.Energiförbrukningen måste minska med ungefär2 % . Vi måste använda våra samladekunskaper för att effektivisera energianvändningenoch hushålla och använda förnybara energislag.Vi måste klara ändringarna på ett socialtacceptabelt sätt. Vi vill föra en solidariskekonomisk politik, kompletterad med ekologiskakunskaper och präglad av en stark ansvarskänslaför dem som ännu inte har fötts och dem som intehar röst i Sverige.Kärnkraften skall avvecklas i enlighet medriksdagens beslut.Ett prissystem för elkraft, som innebär att allnytillkommande elförbrukning betalas iförhållande till de verkligaproduktionskostnaderna, skall införas.Flyget skall belastas med drivmedelsskatter som ärjämförbara med dem som gäller för vägfordon.Kollektivtrafiken till lands och på hav skallmomsbefrias liksom basmaten.Systemet med företagsbilar måste bort. Alla somkör privat måste stå för sina bilkostnader.Möjligheterna att börja sänka kostnaderna förkollektivtrafikåkande på land och vatten måstesnabbundersökas. Det måste finnas en rejälkostnadsfördel med att åka miljövänligt.Hastigheterna på vägarna skall sänkas för att sparamänniskoliv, minska utsläppen och sänkabensinförbrukningen.Skärpta miljöavgifter för att reformeramarknadsekonomin och göra den effektivare skallinföras. Samhällskostnaderna skall räknas in iprodukternas kostnader. De som tillverkar energi-och miljösnålt får konkurrensfördelar. Låga priserskall hädanefter normalt betyda att vi somkonsumenter sparar miljö och sköter vår ekonomi.Miljöavgifterna skall användas så, att man medkraft kan bygga ut och modernisera spårbyggenkollektivtrafik och hjälpa industrin till att kommafram till miljörimliga processer. I TV skall detfinnas en fullödig konsumentinformation. Vi vill attkunniga konsumenter skall styra marknaden.Det blir ingen bro över Öresund.Skatt på energiråvaror skall sänka löneskatterna.En aktivt framtidspolitik innebär att vi också kanbörja klara befintliga ekonomiska problem.God miljöpolitik är god ekonomisk politik.Växlingen mellan skatter på energiråvaror ochlöneskatter minskar inflationen.Ett intensivare kollektivtrafikåkande och sänktahastigheter minskar behovet av bensin. Effektivareenergianvändning minskar oljebehovet. Vi minskarbelastningen på bytesbalansen. Vi lånar till slut intepengar till konsumtion. Vi betalar för det vi gör nuoch skjuter inte på betalningen till kommandegenerationer.En miljörimlig politik medför färre sjuka ochskadade och därmed blir trycket på vården mindre.Arbetslinjen i arbetsmarknadspolitiken ligger fast ikombination med en aktiv regionalpolitik. HelaSverige skall ju leva.De som vill minska sin arbetstid skall ha rätt attgöra det.Vi vet nu vad regeringen vill med vår framtid. Detär en dyster bild som vi kan teckna med anledningav regeringens vilja. Det är dags för regeringen atttänka om.Uppsatta miljö- och hälsomål samt ekonomiskamål fordrar en ny miljöinriktad politik.Solidaritet med fordrar att vi sliter mindrepå naturen.Vi måste leva lättare på jorden. Regeringen ochstödpartierna på högerkanten vill få oss att levamycket tyngre.Kortsiktigt är inflationen vårt stora problem. Ettsätt att kunna börja komma till rätta med den är attde som har höga löner visar vägen genom att avståfrån löneökningar. Därför kan viriksdagsledamöter avstå från vår lönehöjning.Jag vill återkomma till några frågor: Tror verkligenfinansministern och hans stödpartier att det ärrimligt och acceptabelt att fortsätta med en ökningav den materiella förbrukningen ?Kan vi människor klara ytterligareöverkonsumtion?Varför inte gå till historien som återtågets hjältar istället för att irra in som om ni ingentingvet och ingenting ser?Varför väljer ni alltid fel samarbetspartner? Ettvågmästarparti måste vara ett sådant och våga väljarätt, våga välja social ansvar med ekologiskaförtecken i stället för den blå egoismen ochförstörelsen.Vi måste ge kommande generationer en chans. Vimåste ta ett långsiktigt ansvar.Rött är dött. gäller det grönt i stället för blått.Jag vill gärna svara på finansministerns två frågor.Vi säger ja till en stram finanspolitik om den har degröna förtecken som vi har visat på i en långrad motioner och under förutsättning att denstrama finanspolitiken är socialt rättfärdig. Det fårinte vara så, att de redan rika får ännu störreskattesänkningar, medan de som har det dåligtställt belastas med olika enorma momshöjningarosv. Vi måste alltså ha en socialt rättfärdigekonomisk politik med ekologiska förtecken.Sådant ställer vi upp på, dock inte på den typ avstram finanspolitik som regeringen förespråkar. Vikan också tänka oss att säga ja till ettestabiliseringsavtal om det omfattar alla och om detkan göras socialt acceptabelt och i kombinationmed en ändrad skatteskala till förmån för delågavlönade, så att vi får en process som går iriktning mot en större social rättfärdighet i det härlandet. Det handlar alltså inte om den starkthögervridna och fula ekonomiska politik somsocialdemokraterna står för i dag.Anf. 7 Finansminister talman! Jag har lyssnat med stort intresse påoppositionens företrädare. Jag har särskilt lyssnattill svaren på den fråga jag ställde, om huruvida niär beredda att medverka till en ansvarsfullfinanspolitik, för att därmed pressa ned inflationen.Det jag har mött i den här diskussionen är ett stortantal förslag om skattelättnader. De är självfalletmycket populära att gå ut med, men det är mycketsvårt att förena den typen av förslag med viljan attleva upp till ett ansvar för en stram och riktigfinanspolitik. Det är förslag som saknar täckning.Lars har redovisat ett antal sådana förslagoch det finns, vilket vi har diskuterat, i denmoderata skattepolitiken någonting som sermycket allvarligt och oroande ut för svenskekonomi.Det ni talar om är egentligen ett da capo, enupprepning, av det som hände under de borgerligaåren, då vi fick ett stort budgetunderskott. För migåteruppstår de där åren varje gång vi går igenombudgetläget. Då ser vi kostnaderna i form av storaräntor som skall betalas på statsskulden. Det är denständiga påminnelsen om den typ av finanspolitiksom ni , i flera olika inlägg, har talat er varmaför. Vi vet vad det innebär och vi vet också vilkettungt lass det har varit attåterställa ordning och reda i statens finanser. Jagvill på det bestämdaste varna er för det lättsinnesom nu visas upp.Får jag också i det här sammanhanget ställa enfråga om skattepolitiken? Både ochmoderaterna har tagit upp en kritik mot denskattereform som vi har beslutat och som skallgenomföras. Det kommer en diskussion om detta ieftermiddag, då återkommernärmare till de frågor som har behandlats här. Menpå en punkt vill jag ta upp detta och se var ni står.Vad skulle bli alternativet i skattepolitiken om nifick som ni ville, att ni fick regera? Kommer AnneWibble att ge upp den uppgörelse som vi har ellerkommer och att geupp den kritik som de har redovisat ? Har ninågot alternativ i skattepolitiken? Jag tror att det ärviktigt att vi nu får veta var ni står, så att vi på ettmeningsfullt sätt kan bedöma era förslag ochståndpunkter samt den fortsatta diskussionen.Lars-Ove vill ha kraftiga löneökningar.Han vill också ha en kraftig utbyggnad av denoffentliga sektorn, han vill ha kortare arbetstid ochhan vill ha lägre skatter. Han vill kort sagt ha alltgott, och det är lätt att säga: Låt oss göra detta.Men alla dessa önskningar skall betalas, det skallfinnas resurser till dem. Man hade väntat sig attLars-Ove , för att klara allt detta, skulle hasagt någonting om tillväxten, som ärförutsättningen för detta. Det sagt är precis det som ni alltid har sagt.Jörn gav detta en sådan träffandebeskrivning när han blev intervjuad i samband meder partikongress . Han sade så här, och hanvet verkligen, för han har suttit på samma plats ochföreträtt politik: Det går inte ihop,det kan väl ingen vettig människa ta på allvar.Till vill jag säga att det jag möter blandmänniskor runt om i landet som jag träffar på minaresor, möten och besök är inte det som , att människor lever i ett stort överflöd. Jagmöter människor på arbetsplatser ochpensionärsmöten som visserligen kan säga att dehar det bra i , men som också ser storabrister och som känner det angeläget att kunnaförbättra sina livsvillkor och samhällets villkor.Man vill ha bättre vård och omsorg, man pekar påbehovet av förbättrad infrastruktur och man villockså ha en bättre miljö. Allt detta kräver resurser.Därför tycker jag att är det oerhört angeläget attarbeta för en ekonomisk utveckling som skapar denya resurser som gör det möjligt att uppfylla dessaönskemål. Vi skall förena strävan efter en ökadtillväxt, efter att återvinna den tillväxt som vi harhaft , men som just nu saknas, medsträvan att få en god resurshushållning. Jag hartillsatt utredare som skall visa hur vi även inationalräkenskaperna skall kunna bygga in ettsådant hänsynstagande. Vi aviserar också i dennaproposition förslag som gäller ett nytt sätt att se pånationelförmögenheten, att se till de samladeresurserna och de samlade tillgångarna.Med vill jag ta upp en fråga somgäller barnfamiljernas ekonomiska situation. KarlErik säger att skattereformen är orättvismot barnfamiljerna. har det gjorts mycketingående beräkningar av fördelningseffekten. Vikan konstatera att skattereformen står sig bra. Jagskulle vilja ställa en fråga till motsätter ni er att barnbidraget höjskraftigt? Det är en viktig del i skattereformen. Erreform innebär ett sämre utfall, framför allt för demsom har många barn. Vi är angelägna om att ävende skall få en god utveckling.Anne är irriterad över att jag anser att detvar synd att det inte gick att få ett ordentligt stöd iriksdagen för en åtstramningspolitik ,1989. Men nog måste hålla med omatt det var olyckligt att tyckte att det varför sent att åstadkomma en åtstramning våren 1989.Hur kan man annars hävda att det var lagom attgöra det 1990, men inte 1989? Jag tycker inte att detfinns någon logik i det ställningstagandet. Jag sättervärde på den uppgörelse vi kunde träffa , dåvi lade grunden för en stramare finanspolitik. Menvi hade haft en lättare uppgift om det skett tidigare,redan 1989.Till vill jag apropå frågan ombensinskatten och reseavdragen säga, att detförslag som nu för fram kostarstatskassan 1--2 miljarder. Det är naturligtvis lättatt ta ut en sak i sänder och säga att detta vill vigöra. Men om man inte har en ansvarsfullfinansiering, utan drar i väg med ett stortbudgetunderskott, kommer vi ofelbart att fåeffekter i form av en höjd ränta. De avdrag som vinu genomför har en ansvarsfull finansiering ochinnebär en klar förbättring för dem som verkligenbehöver det bäst. För dem som har tillarbetet innebär dessa avdrag en lättnad på 1:30 kr.per liter bensin. Detta är, menar jag, det vi nu kanåstadkomma -- och känna att vi haransvar för den ekonomiska politiken.Slutligen ett svar om det europeiska samarbetet ochvalutaområdet. har vi en valutakorg som tilltvå tredjedelar består av EMS-valutor. Vi följermed intresse utvecklingen inom det europeiskavalutasamarbetet. Vi kan också konstatera -- dettror jag att samtliga kan vara överens om -- att EMSi dag inte är en öppen association som man kanträda in i; det har prövats i diskussioner från bl.a.norsk sida. Det viktiga är att vi redovisar en fasthetnär det gäller att upprätthålla målen för vårvalutapolitik.Anf. 8 () replik:Herr talman! Ännu inga konkreta åtgärder frånfinansministern! Han hade ingenting att säga omden pågående kapitalutflyttningen, trots att denrimligen borde vara det dominerande bekymret förden som har hand om ekonomi.Det finns ingenting som tyder på en vändning av denu aktuella tendenser som jag beskrev i mitttidigare anförande. Jag tar bara ett enda exempel:Det stora försäkringsbolaget , somnaturligtvis förfogar över stora kapitalanhopningar,har beslutat att lägga all nettoplaceringutomlands, därför att man söker sig till en bättreavkastning. Och det är naturligtvis så att omekonomin är hygglig på andra håll, medan vi harsvåra år i , då får vi den reaktionen.