prot · GE0924 · 1990-11-14 00:00:00 — Dendiskussionen har ju pågått . Vad gäller mitteget parti vill jag framhålla att den här frågan varuppe på partikongressen. Man sade då: Om det inteblir en internationell överenskommelse, och det ärnaturligtvis viktigast, får vi fatta ett ensidigt besluti frågan. Men vi vill ge en chans beträffande ettinternationellt avtal. I den process som pågårkommer också frågan upp huruvida det över huvudtaget är meningsfullt att ha kärnvapen på ytfartyg.Den frågan har alltså diskuterats under en lång tid.Det är ju mycket farligt att ha kärnvapen på fartyg.Man kan ju föreställa sig en krigs- ellerstridssituation, där kaptenen på ett fartyg måstefatta beslut om att kärnvapnen ombord skallanvändas. Men då börjar helvetet på jorden, kanman säga. Mot den bakgrunden vore det allra bästatt låta bli att över huvud taget placera någrakärnvapen på fartyg. Därigenom skulle ocksåfrågan om kärnvapenbestyckade örlogsfartyg varaur världen. Men jag tror inte att det är så enkelt bara har att invänta ett sådant beslut. Man fårockså se vad de internationellaöverenskommelserna innebär. Om det inte skullelyckas , får vi fatta ett ensidigt besluti frågan.En tredje fråga som har varit uppe här gällerSveriges närområde. Skall den frågan behandlassärskilt? Och skall man ta upp t.ex. Östersjöfråganför sig? Ja, herr talman, man kan naturligtvisdiskutera om det skall vara så. Men jag tror attutrikesutskottets ståndpunkt, nämligen att det häringår i ESK-processen, är den riktiga. Men hurfrågan ändå kan diskuteras bevisas av det faktumatt vi redan har tagit upp frågan om en kärnvapenfrizon i . Jag hörde utrikesministern i går sägaatt han väntade sig att ämbetsmannakommitténskall vara färdig med sin kartläggning i början avnästa år. Då får vi tillfälle att diskutera hur vi skallgå vidare med arbetet för en kärnvapenfri zon iNorden. Jag menar att det också gäller detnärområde som utgör. är etthav mellan oss och en kärnvapenmakt. Det bliroerhört betydelsefullt hur den frågan diskuteras.Skall bli kärnvapenfri? Det är självklartdet vi önskar.Herr talman! Jag tror att jag nöjer mig med dettaoch konstaterar bara än en gång hur glädjande detär att vi nu har fått en rörelse mot nedrustning somär så stark, att vi har fått en rörelse som talar om ettsäkerhetspolitiskt system i hela och att degamla striderna mellan är ett minneblott. Man kan säga att det är lika fjärran att öst ochväst i råkar i krig med varandra som attSverige och skulle råka i krig med varandra.Anf. 65 ()replik:Herr talman! Jag vill först instämma med EvertSvensson i hans glädje över den process som harinletts och redan nått så lyckade resultat i Europa.Jag är också väldigt glad över att sermöjligheten att föreslå att en ESK-process skullekunna prövas i . sadeatt den naturligtvis blir mycket långvarig och attden inte kan ta upp de akuta problemen. Där harjag en annan mening.Det är självklart fråga om en långvarig process,men till skillnad från de initiativ som har tagitsförut, då enbart araberna velat ha en arabkonferenseller då man velat ha en allmän generalkonferenskring de just nu akuta problemen, skulle den häridén, som har presenterat, i och medatt alla problem tas upp kunna innebära att deakuta problemen kunde lösas parallellt i det störresammanhanget. Det tror jag är en ganska genial idéi en fastlåst situation där ingen vill ge med sig. Tarman upp alla problem som är aktuella kan också deakuta problemen lösas, utan att någon behöverförlora ansiktet och utan att våldet på något sätt fårtriumfera. Därför hoppas jag att tänka vidare på om han inte finner det möjligtatt arbeta för denna fredsidé. Jag tror att det äroerhört bråttom och att idén är väl värd att prövasav t.ex. . Vi skulle ha möjlighetatt informellt kunna påverka FNs säkerhetsrådsledamöter genom vår FN-ambassadör . 66 () replik:Herr talman! Jag tycker att de tankar och idéer somföregående talare framförde var mycket bra, menså får man inte säga. Jag skall säga att jag villframföra samma sak till utskottets företrädare.Jag skall i stället gå in på det som om neutraliteten. Han talade om attneutraliteten förlorar sin innebörd i om vifår ett alleuropeiskt säkerhetssystem. Jag tycker attdet är mycket beklämmande att få höra någotsådant. Jag menar att neutralitetspolitiken ochSveriges roll som neutralt och alliansfritt land haren innebörd långt utanför . Går vi in i ettalleuropeiskt säkerhetssystem, som även om detinte skulle innefatta gemensamma rustningarinnebär en gemensam säkerhetspolitik medgemensamma sanktioner, ett gemensamtutrikespolitiskt uppförande gentemot tredjevärlden, menar jag att vi är illa ute. I och med attöst--väst-konflikten här i blir mindre, kanvi se att nord--syd-konflikten ökar iintensitet. Vi märker det . Då fårneutralitetspolitiken en väldigt stor roll. Skalltredje världen behöva betrakta hela somnord plötsligt? Skall överge sin roll som ettalliansfritt och neutralt land som verkar på deninternationella arenan, inte bara på deneuropeiska. Jag tycker att det vore beklämmandeom det var så.När pratar om Östersjöfrågan sägerhan först att det vore mycket trevligt och bra att fåresonera om den. Han tycker att man skall göradet. Men sedan delar han utskottets uppfattning attvi skall ha det alleuropeiska perspektivet och att vidärför inte skall tala om säkerhetspolitiska åtgärderi . Det är en mycket märklig formuleringoch argumentation. Jag tycker nog att jag vill halitet klarare svar. Tar initiativ tillsäkerhetsbefrämjande åtgärder tillsammans medländerna kring och i norra ,kommer det naturligtvis att befrämja säkerhetentotalt i . Det finns ingen anledning förCentraleuropa att se negativt på något sådant, likaväl som vi inte ser negativt på att det pågårförhandlingar i omtruppreduceringar och nedrustningar. Processernastärker varandra precis på samma sätt som när detgäller kärnvapenbestyckade fartyg på besök. Varjelands eget agerande förstärker och ökar tilltron tilldet internationella agerandet. Att det inte kan gå ini huvudet på majoriteten av utskottsledamöterna iutrikesutskottet begriper inte jag. Den egnahandlingen, det egna ansvaret, förstärkernaturligtvis möjligheten att också påverka andra.Detta borde vara en självklarhet.Anf. 67 PER () replik:Herr talman! är en fridens man.Hade han fått sköta Europapolitiken utaninblandning av frihandelsfanatikerna på UDH hadevi säkert haft en mycket trivsammare diskussion.ESK, som har skrivit kloka artiklari pressen om, vilka har mitt fulla instämmande,håller socialdemokraterna på att förvränga. ESKoch det alleuropeiska samarbetet är ett alternativtill att vi skall behöva bli fullvärdiga fångar i EG.Socialdemokraterna missbrukar nu ESK somnågon sorts inkörsport, som något sorts alibi. BaraESK fixar sig kan vi vara med i EG. Det förstår jaginte alls, särskilt inte deltagande idetta. Vi har just varit tillsammans i Mellanösternoch upptäckt hur oerhört stark känslan och behovetär av att det finns ett trovärdigt neutralt Sverigeäven på världsscenen, helt oberoende av om detfinns murar eller ej här på norra halvklotet iEuropa. Det hänger inte ihop. Det är någon sortstäckmantel man har hittat på. Det skall se ut somom neutraliteten inte behövs längre.Socialdemokratin skall kasta sin uråldriganeutralitetspolitik, den med vars hjälp man harvunnit så många valkamper mot högerkrafterna.Nu när man är i armkrok med högerkrafterna föratt kasta sig in i högerns paradis, måste mannaturligtvis byta vapen på något sätt eller ge demändrad karaktär. Då skall plötsligt ESK vara eninkörsport till EG. Det håller inte på något sättlogiskt. Jag beklagar , att han av sittparti tvingas framföra sådana märkligheter ochkonstigheter.Men det är bra att håller fast vid attvi inte skall gå in i någon militärallians. Här bordeman egentligen kunna sätta punkt, för då är sakenklar. Jag ser att utrikesutskottets ordförande ärnärvarande. Det gläder mig att han också kanskefår in en del korn av fakta kring vad EG egentligenär för något. Det håller nämligen på att bli enmilitärallians. Det är inte så lätt att utan attanvända sig av grundlag slinka in i ilfart ien sådan sammanslutning. Det hade underlättatarbetet i utrikesutskottet om det hadestått klart även för dess ordförande.Herr talman! Det finns många aspekter på detta.Även om EG inte blir en militärunion, menavskaffar § 223, innebär det att vi inte har kontrollöver vapenhandeln längre. Det kan mycket vältänkas att man avskaffar § 223 först. Därför behövsdet nog ett ganska klart besked i den frågan också.Kan vi vara medlemmar i ett EG som eventuelltavskaffar § 223 och gör vapenhandeln till en del avden allmänna varumarknaden där inget enskilt landhar någon kontroll? Kan vi vara med i ett EG utan§ 223?Anf. 68 () replik:Herr talman! Jag tror att Per blandar ihopbegreppen. Om vi arbetar för och verkligen får enalleuropeisk säkerhet manifesterad, vilket vore enfantastisk sak, då är det klart att vår neutralitet fåren annan innebörd eller -- rättare sagt -- kommer iett annat läge.Så till den andra frågan. Om EG utvecklas till attbli en säkerhetszon inom ESK eller enmilitärallians, då blir det omöjligt för attsom fullvärdig medlem gå med i en sådan. Jag villatt ESK utvecklas så att vi får en alleuropeisksäkerhet. Frågan om EG blir då avhängig av hurdenna ESK-vision -- för det är faktiskt fråga om ensådan -- kommer att utvecklas.Låt mig för upprepa något av detjag sade tidigare. Vi har att arbeta med fråganom en nordisk kärnvapenfri zon. Det är en oerhörtstor fråga. presenterar sinkartläggning , om jag nu tar fastapå utrikesministerns ord. Denna kärnvapenfria zonkommer också att innefatta . Jag tyckeratt vi skall ta en sak i taget och först sätta in vårakrafter på att få till stånd denna kärnvapenfria zon.Om förhandlingarna inom ESKs ram leder tillsäkerhetsskapande åtgärder i , då innefattardet hela , dvs. Det är enganska bra arbetsfördelning framöver för attåstadkomma goda resultat.Anf. 69 () replik:Herr talman! Det är möjligt att ochjag är överens om vilket resultat som så småningombör uppnås. Men jag tror att jag har betydligt merbråttom än vad har. Jag är interiktigt säker på att vi med de metoder som han villanvända uppnår de resultat som vi säger oss viljaupp.Visst är frågan om som en kärnvapenfri zonviktig. började jag mitt arbete ifredsrörelsen, och det var i samband med att tankenpå som en kärnvapenfri zon väcktes. Vi varmånga som ute på gator och torg pläderade för det.Även internationellt framförde vi det kravet. Mendet har tagit mycket att komma någon vart,, och man undrar vad som har krävtdessa av verksamhet, om det nu har varitnågon. Jag ser gärna att tanken på som enkärnvapenfri zon realiseras en gång för alla. Menjag anser också att vi inte kan arbeta med varjefråga . Den utveckling som pågår ärmycket optimistisk och spännande, inte minst pånedrustningsområdet. Vi har ett ansvar att ageraaktivt, snabbare och på flera fronter . Vikan inte sitta här med armarna i kors och säga attandra får sköta saker och ting vid de internationellaförhandlingsborden.Vi har också ett ansvar att se till att freds- ochnedrustningsprocessen utvecklas i vårt egetområde. som vi talar om som enkärnvapenfri zon måste vi ta initiativ för attförsäkra oss om att utvecklingen går i riktning moten demilitariserad zon. Det är vårt ansvar,precis som man i har ett ansvar föratt få till stånd överenskommelser omrustningsbegränsningar, bortdragande av trupper,nedmontering av kärnvapen osv. Vi kan inte sittahär och bara vänta. Ingen annan kommer att göraarbetet åt oss.Jag tycker fortfarande att talar omneutraliteten som en intern fråga för ochEuropa. När han säger att neutraliteten kommer iett nytt läge med en alleuropeisk säkerhet, vill jagfråga: I vilket läge då? I vilket läge kommer densvenska neutralitetspolitiken att kunna användas iförhållande till tredje världen? Det handlar ju intebara om , , utan också om enstörre värld där just neutralitetspolitiken ochSveriges roll som ett neutralt land har varitframträdande. Den har varit angelägen för inteminst tredje världens länder. Om vi bygger in oss ien alleuropeisk säkerhet som fråntar ossmöjligheterna att uppträda som ett neutralt land,då är vi illa ute. Jag anser att vi skall hållaneutralitetspolitikens fana högt i det fortsattaarbetet.Anf. 70 PER () replik:Herr talman! Det är nog många gamlasocialdemokrater från 1950-, 1960- och t.o.m. 1970-talen som skulle vända sig i sina gravar om de kundehöra debatter där socialdemokrater ifrågasätterneutralitetspolitiken. Det är klart att det i dessadagar finns pessimister som säger att det beror påatt det aldrig har förts någon neutralitetspolitik idetta land. Det har kanske varit bluff ! Vihar deltagit i ett amerikanskt handelskrig motÖsteuropa, och vi har -- visar det sig -- deltagit iamerikanska spionageuppdrag mot . Detfinns de som alltid pessimistiskt har sagt att Sverigei realiteten alltid har varit en del av västalliansen;det har inte funnits någon neutralitet.Vad som händer är att man, när man tycker detär politiskt lämpligt, därför att man vill krossaförtroendet för neutraliteten eftersom den harutgjort ett hinder för en anslutning till EG, plötsligtläcker ut en mängd uppgifter för att visa attneutraliteten egentligen aldrig har existerat. Det äralltså ingenting man offrar. Det finns i alla falltecken som tyder på att det skulle vara så. Det ärden mest pessimistiska tolkningen.Man kan, för att uttala sig optimistiskt, säga att detrör på sig i debatten. Först säger attneutraliteten får en annan innebörd i ESK eller i enalleuropeisk säkerhetsorganisation. Därefter sägerhan att neutraliteten kommer i ett annat läge. Detär en intressant nyansförskjutning. En annaninnebörd, det är ganska mycket. Men attneutralitetspolitiken med samma innebörd kankomma i ett annat läge, förstår jag inte. Lägetavgör man inte bara själv, utan det avgörsnaturligtvis också av hur andra förflyttar sig.Innebörden av neutralitetspolitiken måste mandock avgöra själv. Det har majoriteten också varitöverens om.Det kanske ändå rör sig, det är kanske gamlahederliga socialdemokratiska hjärtan som klapparför en trovärdig svensk neutralitetspolitik. Särskiltom man som är internationalist vetman att svensk neutralitet kanske kommer attbehövas ännu mer . Inte minst gäller detvid en världskonflikt mellan nord och syd. Dåbehövs det högindustrialiserade nordländer somvisar att det inte är nödvändigt att förastormaktspolitik, att man inte måste roffa åt sig ochsuga ut andra, utan att det kan finnas ett annatförhållningssätt mellan rika och fattiga. Därvidlaghar ett gott rykte, ibland kanske inte ensvälförtjänt. Detta goda rykte bör vi använda genomatt fylla det med ännu mer realitet . Denhär debatten handlar också om huruvida Sverigeskall bestå som en självständig stat som kan föraden nedrustnings-, solidaritets- och fredspolitiksom vi i viss utsträckning är överens om.Anf. 71 () replik:Herr talman! Utvecklingen hos oss på dettaområde är beroende av vad som händer runtomkring oss och våra relationer med det övrigaEuropa. Ingen kunde ju tro att såmycket av det som hänt verkligen skulle hända.Gudrun säger att det är bråttom. Vi hararbetat inom ESK och t.o.m. tidigare änså. Arbetet har dock gått mycket långsamt. Jagdeltog exempelvis i säkerhetskonferensen i ,där man ägnade sig åt att flytta kommatecken ochord i texterna. De alliansfria och neutrala staterna,de s.k. NN-staterna, försökte uppnåkompromisslösningar. Det rörde sig mycket sakta.Det som blev resultatet av det hela var nyakonferenser. En var väldigt viktig, den som vi hadehär i Stockholm.Plötsligt förändras den politiska scenen i ,och det blir fritt fram för ESK. Det kan händamycket fort att vi får en alleuropeisk säkerhet. Detär dock en stor fråga, så det görs ju inte över ennatt.Det är klart att är beroende av vad somhänder i i det här avseendet. När jag talarom att neutralitetspolitiken kommer i ett annatläge, är det självklart, tycker jag, att om man harett med blockpolitiken så cementerad somden var, då är neutralitetspolitiken för ossviktigare -- den är betydelsefullare, den markerasmera. Men får man en europeisk säkerhet, i avtaleller hur den nu kommer att formas, är det klart attdet blir ett annat läge.Det behöver inte betyda att alliansfriheten ellerneutraliteten försvinner ur svensk politik, och detär ju där tar upp diskussionen. Vilka blirvåra krav när det gäller EG och medlemskapet där?Ja, det hänger ju på om vi kan bevara vårneutralitetspolitik och inte gå in i någramilitärallianser eller andra allianser som binder upposs när det gäller vår egen säkerhetspolitik. Vi fårse, när den dagen kommer, hur det formeras ochhur det sägs.Vi gnabbas här, men jag tycker att det är enfantastisk situation som och världen harkommit in i. Det som gör oss bekymrade , detsom är svårt, är ju att det dyker upp nya storakonflikter, och jag tänker då naturligtvis påPersiska viken.Anf. 72 ():Herr talman! De genomgripande omvälvningarnai under litet harinneburit de största och fredligaste förändringarnaav under de senaste 200 åren.Sovjetmaktens tillbakagång och Warszawapaktenssönderfall har skapat en helt ny och förbättradsäkerhetspolitisk situation.De länder som har befriat sig från sinasovjetdominerade enpartiregimer har börjattillämpa principerna om demokrati ochrättsstatlighet. enande har blivit detfrämsta uttrycket och symbolen för strävandenamot ett enat Europa.Den nya förbättrade situationen öppnar mångamöjligheter till samarbete, och förutsättningarnaför att stärka de mänskliga rättigheterna ärgynnsamma. Vi européer har en historisk unikchans till en framtid i fred och frihet.Förhoppningsvis kommer toppmötet i om ettpar dagar att dra upp riktlinjerna för ett framtidasamarbete inom ESK som omfattar alla de 34staterna, ett samarbete som inte är uppdelat på de22 och de 34.Det är viktigt att de 34 staterna -- ja, allra helst allade 35 europeiska staterna -- samarbetar i så höggrad som möjligt, nu när även många problem somtidigare varit undertryckta kommer fram. Det är decentralt styrda ekonomiernas kollaps, det ärfrihetssträvanden från etniska, religiösa ochnationella grupper det gäller och ävenmiljöförstöring m.m.Frågan om nationella minoriteter är sannolikt denstörsta potentiella konfliktrisken i i dag.Sverige bör därför aktivt verka för att dettaproblemområde tas upp till behandling inom ESKsram.De förtroende- och säkerhetsskapandeförhandlingarna inom ESK handlar om att fördjupaoch utveckla Stockholmsdokumentet. Bland defrågor som fått sin lösning införregeringschefsmötet i den 19--21 novembervill vi särskilt nämna centret för att förhindrakonflikter samt ett permanent sekretariat för ESK.De två organen bör placeras i . Att förläggadessa två institutioner till det nu friaTjeckoslovakien är att markera den fria,oberoende och demokratiska inriktningen ocksåför framtiden.NATO och har inom ESK-förhandlingarna gjort överenskommelser somkraftigt reducerar antalet tunga konventionellavapen och vapensystem i . Avtalet ärhuvudsakligen inriktat på kvantitet och intekvalitet, vilket innebär att de modernaste vapneninte behöver avvecklas. Trots den stora numerärvapen som försvinner är den världsdel somhar den största ansamlingen vapen inom sinagränser.I avtalet sägs att de vapen som överstiger detavtalade taket och finns inom det aktuella området,dvs. mellan och , vidundertecknandet av avtalet skall förstöras. Avtaletskall undertecknas nu under Parismötet.Sovjetunionen har därför ställt upp en stor mängdvapen öster om . Det rör sig om drygt 60 000stridsvagnar, pansrade stridsfordon, artilleri,attackhelikoptrar och stridsflygplan somSovjetunionen därför inte behöver förstöra.De minskade styrkorna i innebär attstabiliteten avsevärt förstärks, och en militäroffensiv i förefaller högst osannolik.Eftersom och säkerhet ärberoende av den säkerhetspolitiska utvecklingen iCentraleuropa, innebär det en klar förbättring förvår militära säkerhet.Det bör dock understrykas att, i händelse av enpolitiskt olycklig utveckling, de militäramöjligheterna till omfattande operationer påflankområdena finns kvar. De tungakonventionella vapnen reduceras ytterst litet inomt.ex. och militärområden,och vapen som luftlandsättningsstyrkor,amfibiestyrkor, bandvagnar, luftförsvarssystemm.m. berörs inte av avtalet om nedrustning.Styrkeuppbyggnaden kring och demotmedel som riktas mot denna uppbyggnadinnebär att de båda supermakterna måste hanteraden militära situationen där med stor varsamhet.Det nordiska gemensamma bidraget till deneuropeiska säkerheten har varit den stabilitet, denvänskap och ömsesidiga respekt som präglatförhållandena mellan länderna. Det är dock heltklart att i säkerhetspolitiska termer intekan ses som en i förhållande till övriga Europabegränsad zon. , med sin knytning till NATOoch med vatten och kuster som inte kan sesisolerade från de militära realiteterna iNordatlanten, kan inte stängas inne i ett regionaltlåst system, inte heller med sin direktaknytning till den centraleuropeiska situationen.För kan säkerhetspolitiken inte heller sessom ett rent närgeografiskt problem, medsydområdet ganska nära kontinenten,nordområdet nära det känsliga Nordkalottområdetoch den geografiska utbredningen i skottlinjenmellan öst och väst. Mot en regionalisering avsäkerheten i talar också det vitala behovetav att bevara status som ett fritt hav ochinte som strandstaternas egendom.Många säkerhetspolitiska problem är gemensammaför de nordiska staterna. och de övriganordiska länderna borde därför stödja förslag iESK-förhandlingarna som är särskilt anpassade föratt dämpa möjliga militära hot mot norr, t.ex.föranmälan av amfibiska operationer och andrahögrörliga militära aktiviteter.Olika krishärdar i tredje världen, inte minst iGulfen, visar på vikten av att med kraftagerar när det gäller att förhindra spridning avkärnvapen samt för att få till stånd en hållbarkonvention mot kemiska vapen. Det gäller ocksåspridning av missiler och vapenbärare.Den konferens angående icke-spridningsfördraget,NPT, som hölls blev inte enig om ettslutdokument. Meningarna i frågan om ettfullständigt provstopp var nu som tidigare djuptskiljaktiga. Det är nu av yttersta vikt att Sverigeaktivt agerar för att fördraget skall få giltighet ävenefter den som skall äga rum 1995.Vid den konferensen skall, i enlighet med artikel 10i NPT-fördraget, parterna bestämma på hur lång tidfördraget skall förlängas.Icke-spridningsfördraget är det viktigastemultilaterala internationella nedrustningsavtalet . Problemet med spridning avkärnvapenteknologi och annan militär teknologiökar. Det är därför utomordentligt väsentligt atticke-spridningsavtalet i sina olika delar hävdas ochatt vi förmår allt fler stater att ansluta sig.Anf. 73 ():Herr talman! Världsmakterna har det senaste åretägnat sin energi åt skapandet av en ny fredsordning.Bygget av det nya har utmanat vårskaparlusta och länkar in kreativiteten på merkonstruktiva banor än på länge.ESK-processen har haft en explosiv utveckling. Vikan nu skönja konturerna till ett säkrare Europa.Jag tycker att det är märkligt att höra att vissadebattörer i kammaren betraktar det som ettproblem.Det är för tidigt att dra några definitiva slutsatserom det svenska försvarets inriktning mot bakgrundav den nedrustning som har skett i Europa.Säkerhetspolitiskt har inte mycket förändrats i vårdel av , mer än att konfliktrisken ligger påen mycket lägre nivå. Detta gäller bortsett frånrisken för de regionala och etniska konflikter somkan komma att blossa upp i instabila f.d.östeuropeiska länder.Nedrustningen har ännu inte berört Sverigesnärområde, men framtidsutsikterna är ljusa. Vårabarn kan komma att växa upp i den europeiskafredens tid.I dessa dagar är det dock lätt att bli föreurocentrerad och förlora det globala perspektivet.Om vi lyfter blicken ovanför och utanför Europasgränser och slutar att betrakta upprustningen somett huvudsakligen europeiskt problem, inser vi attdet är en aning för tidigt att jubla över att freden ärsäkrad.En halv miljon amerikanska soldater kommer snartatt finnas på plats i , utöver styrkorfrån en rad andra länder. förfogari sin tur över hundratusentals soldater.