prot · GE0911 · 1990-10-17 00:00:00 — Vi moderater ser givetvis fram emothandikapputredningens betänkande. Det lär välinte dröja alltför länge innan den kommer. Då fårvi förhoppningsvis ett brett underlag för en debattsom är mycket angelägen. har ocksåutredningen fått bättre förutsättningar att kunnaarbeta sedan vi uppnådde en majoritet i utskottetom att ta bort de s.k. nolldirektiven.Det är värdefullt att vi har uppnått enighet iutskottet om bilstödet, dvs. att det även böromfatta dem som är . Den s.k. 49-årsgränsen är alldeles för snäv. Det är viktigt attpersonkretsen utvidgas. Apropå vill jag understryka vikten av att desynpunkter som har redovisats i de motioner somligger till grund för tillkännagivandet verkligenbeaktas under beredningsarbetet.Slutligen har jag några synpunkter beträffandebidragsgivningen till handikapporganisationerna.Vi har som framgår av vår partimotion pekat på attstatens handikappråd har fått en monopolställningsom hårt har drabbat små handikappgrupper. Vianser att full föreningsfrihet måste råda. Detta ärviktigt för informationsspridningens skull. Det ärdärför angeläget att vi får den översyn vi harpläderat för i vår partimotion.Med detta yrkar jag bifall till reservation 29, ävenom jag i övrigt stödjer hemställan i betänkandet ochde reservationer där vi står med, dvs.reservationerna 9, 15 och 27.Överläggningen var härmed avslutad.BeslutMom. 3 (samverkan i vården)Utskottets hemställan bifölls med 264 röster mot36 för reservation 3 av . 5 och 6 (personliga vårdare, m.m.)Först biträddes reservation 5 av med 44 röster mot 15för utskottets hemställan med den ändring däri somföranleddes av bifall till reservation 6 av AnitaStenberg. 241 ledamöter avstod från att rösta.Härefter biträddes utskottets hemställan med 246röster mot 40 för reservation 5 av . 15 ledamöter avstodfrån att rösta.Mom. 8 (omsorgslagens personkrets)Utskottets hemställan bifölls med 215 röster mot84 för reservation 8 av m.fl. 1ledamot avstod från att rösta.Mom. 9 (rätten enligt omsorgslagen till egetboende)Utskottets hemställan bifölls med 247 röster mot15 för reservation 11 av . 36ledamöter avstod från att rösta.Mom. 12 (habilitering och rehabilitering)Utskottets hemställan bifölls med 241 röster mot59 för reservation 13 av och IngridRonne-Björkqvist.Mom. 13 och 14 (datorhjälpmedel ochtexttelefoner, m.m.)Utskottets hemställan -- som ställdes motutskottets hemställan med den ändring däri somföranleddes av bifall till reservation 16 av RosaÖsth -- bifölls med acklamation.Mom. 15 (prövotid för handikapphjälpmedelm.m. )Utskottets hemställan bifölls med 284 röster mot15 för reservation 17 av . 18 och 19 (huvudmannaskapet för färdtjänst,m.m. )Utskottets hemställan bifölls med 259 röster mot40 för reservation 19 av och . 1 ledamot avstod från att rösta.Mom. 24 (bilstöd vid väsentligaförflyttningssvårigheter)Utskottets hemställan bifölls med 231 röster mot70 för reservation 21 av m.fl.Mom. 31 och 32 (fritid och kultur, m.m.)Utskottets hemställan bifölls med 257 röster mot39 för utskottets hemställan med den ändring därisom föranleddes av bifall till reservation 25 avDaniel Tarschys och . 5ledamöter avstod från att rösta.Mom. 35 (stöd till föräldrar med funktionshinder)Utskottets hemställan bifölls med 260 röster mot40 för reservation 28 av . 36 (bidragsgivningen tillhandikapporganisationer)Utskottets hemställan bifölls med 237 röster mot61 för reservation 29 av m.fl. 2ledamöter avstod från att rösta.Övriga momentUtskottets hemställan bifölls.14 § Beslut om uppskjuten votering avkvällsärendenPå förslag av tredje vice talmannen medgavkammaren att de ärenden som hann debatterasfärdigt under återstoden av dagens sammanträdeskulle företas till avgörande i ett sammanhang ibörjan av kammarens arbetsplenum onsdagen den24 oktober.15 § Barnomsorg m.m.Föredrogssocialutskottets betänkande1990/91:SoU2 Barnomsorg m.m.Anf. 119 ():Fru talman! I detta betänkande behandlas vissadelar av familjepolitiken. Det är därför svårt attdiskutera en sammanhängande familjepolitikenbart utifrån detta betänkande. När det gällert.ex. vårdnadsbidraget måste jag hänvisa tilldebatten där huvuddelen av dettabehandlades. behandlar vi endastförändringen i statsbidraget.Vi moderater har en hel del reservationer i dettabetänkande tillsammans med de övriga borgerligapartierna. Dessa reservationer är viktiga därför attde syftar till att försöka skapa rättvisa i det rådandesystemet. Vi har behandlat reservationerna fleragånger tidigare. Det har varit trögt att förmåsocialdemokraterna att frångå sin uppfattning attdet är politikerna som vet bäst och därför börbesluta i människors ställe.Det har visserligen blivit möjligt för föräldrar attbilda föräldrakooperativ, och har det kommit enproposition om personalkooperativ.Men det har varit oerhört trögt att skapa fleralternativ, och det har varit under stort motståndsom detta har kommit en bit på väg. Orättvisan närdet gäller fördelningen av statsbidrag för olikaomsorgsformer kvarstår. Kommunala daghemfavoriseras, medan inga statsbidrag utgår tillkyrkan eller deltidsdaghem i annan regi änkommunens. Men jag tänker inte återigen ta uppen diskussion om detta, eftersom det egentligeninnebär att man endast skrapar litet grand på ytanpå den socialdemokratiska familjepolitiken, som igrunden inte kan förändras i den riktning som vimoderater anser är nödvändigt.Socialdemokraternas ideologiska uppfattninghindrar nämligen detta. Politikerstyrning ochmonopol är utmärkande för deras uppfattning.Den 30 maj hade vi en debatt här i kammaren medanledning av betänkandet SoU 27 omvårdnadsbidraget, vars innehåll de tre borgerligapartierna var överens om. I en reservation,gemensam för och , framhöllsdet att vi ville genomföra förslaget den 1 januari1991, medan i en likalydandereservation begärde att regeringen skulleåterkomma med förslag till finansiering utan attlägga fast tidpunkten för genomförandet.Vi moderater håller fast vid den härtrepartimotionen och de principer som den byggerpå. Vi ämnar återkomma ,vilket framgår av reservation 2. Men vi vill nu gåvidare med trepartimotionen som grund för attarbeta vidare på att uppnå valfrihet och rättvisa förfamiljen i ännu större utsträckning. Vi har itrepartimotionen sagt att barnens situation skall ståi centrum. Förslaget skall bättre tillgodosefamiljens önskemål om ökad valfrihet. En störredel av resurserna som ställs till förfogande förbarnomsorg skall disponeras av föräldrarna själva.Detta och mycket annat återfinns i den motionen.Under den senaste tiden har det varit en ganska stordiskussion i massmedia om en fortsättning när detgäller dessa tankar. Det beror på de partistämmorsom de borgerliga partierna skall ha i höst.Inom moderata samlingspartiet har vi lagt fram ettförslag till vår partistämma om hur vi skall gå vidareför att föra över beslutanderätten från politiker tillföräldrar.Eftersom vårt förslag utgår från de principer som vihar lagt fast i trepartimotionen, uppstår det någrafrågetecken inför reservation i dettabetänkande. Det har också uppstått en delfrågetecken med anledning av den presskonferenssom har haft om denna fråga. Därför villjag ställa några frågor till att . per barn är enlagom dos rättvisa även ? Resten vill jufolkpartiet överlämna till kommunerna att fördela.Det blir ju fortfarande politikerna som skallbestämma vad föräldrar får välja.Varför tar ett steg framåt och två stegtillbaka när det gäller att skapa möjligheter förföräldrar att fatta egna beslut?Jag tycker att det vore sorgligt om skullefrångå det som vi tillsammans kom överens om itrepartimotionen om vårdnadsbidraget. Jag kanskekan få positiva svar på den frågan från DanielTarschys i dag.Den proposition som vi förelägger vår partistämmainnehåller idéer som skall diskuteras. Resultatetskall ligga till grund för vår framtidabarnomsorgspolitik. Förslaget om vårdnadsbidrag,kombinerat med avdrag för styrktabarnomsorgskostnader, är ett steg i rätt riktning.Men gäller det att gå vidare, därför att orättvisani barnomsorgen är så stor att flera och större stegmåste tas med det snaraste.Vår utgångspunkt är att familjen skall bestämmaöver hur omsorgen om de egna barnen skall ordnas.Jag skall redovisa principerna bakom förslaget.Det allmännas stöd måste gå till barnet och inte tillkommunen. Vi menar att principen skallgenomföras successivt för barn som föds efter detatt beslut har fattats.Barnomsorgsstödet skall vara skattepliktigt menkombineras med avdragsrätt, precis som vi haruttalat i trepartimotionen. Den skolförberedandeverksamheten skall vara avgiftsfri, och kommunenskall ha ansvaret för den. Kommunerna skall äveni fortsättningen ha en särskild skyldighet gentemotbarn med särskilda behov.Föräldraförsäkringen skall gälla . Men vi vill höjagarantibeloppet så att det motsvararbarnomsorgsstödet.Övergången till det nya systemet skall ske på så sättatt de föräldrar som redan har barn i denkommunala barnomsorgen skall kunna fortsättamed detta.Jag kan inte föreställa mig att socialdemokraterna kommer att ha något positivt att säga om vårsyn på barnomsorgen . Eftersom det hartagit mycket att komma fram till dealternativ som vi har , finns det väl inte någothopp om att det nuvarande regeringspartiet skallkomma ur sina låsningar.Men däremot borde de borgerliga partierna ha enannorlunda syn eftersom vi tidigare var överens omatt familjens möjlighet att styra sin egen tillvaromåste öka. Vi har också alltid tillsammans betonatnödvändigheten av alternativ till det offentligautbudet. Denna samsyn som vi har framgår av allagemensamma reservationer i dagens betänkande.Erfarenheter från hela världen visar att politiskstyrning och monopol leder till köer, brant stigandekostnader och allt större orättvisor och bristandevalfrihet för alla. Som en följd av detta kommer detnya löften och nya ursäkter för att löftena inte kanhållas.I det moderata samhället får alla del avbarnomsorgsstödet. Vi tror att föräldrarna vet bästvad som är bra för familjen.Fru talman! För att spara kammarens tid yrkar jagbifall endast till reservation 1.(forts. 18 §)16 § Ajournering för middagsuppehållKammaren beslöt att ajourneraförhandlingarna till för middagsuppehåll.17 § Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs underledning av andre vice talmannen.18 § Barnomsorg m.m.(forts. socialutskottets betänkande SoU2)Anf. 120 ():Herr talman! Vi närmar oss nu det magiska året1991. Det var ju då som vi skulle ha fullbehovstäckning inom barnomsorgen enligt detbeslut som fattade . Jagtycker att det är oerhört tragiskt att det inte har gåttatt nå det målet, utan att vi fortfarande har ca50 000 barn som inte kan beredas plats ibarnomsorgen.Det är ju inte brist på pengar som har lett till dethär resultatet. Ser man på vad staten har tagit in ibarnomsorgsavgifter och vadstaten har gett ut i statsbidrag till kommunerna,finner man att staten har tagit in närmare 5miljarder kronor mera än vad den har gett ut. De 5miljarderna hade räckt gott och väl till statsbidragtill 50 000 barnomsorgsplatser under tre år.Jag skulle vilja ställa följande fråga till Maj-IngerKlingvall: Vart har de 5 miljarder som staten tagitin i barnomsorgsavgifter men inte betalat ut tillbarnomsorg tagit vägen?Jag vill gärna ställa också en annan fråga tillsocialdemokraterna. Det system som ni tänker erför barnomsorgen går ju ut på att fram till det attbarnen är 18 månader utbetalas föräldrapenningoch att från det att barnen är 18 månader skall detfinnas plats i den kommunala barnomsorgen. Jagundrar följande: Är det er mening att det inte skallfinnas någon plats i den kommunala barnomsorgenför barn , dvs. att alla föräldrarmed barn skall vara hemma?Föräldrapenningen kan visserligen delas ochsparas, men i alla de planer från socialdemokratisksida om utbyggnad av barnomsorgen som jag harsett har man beräknat behoven efter hur mångabarn som är . Man har aldrig talatom behoven av barnomsorg för barn som är under18 månader. Jag vill därför ställa frågan: Är det ermening att alla barn skall vårdas i hemmet avendera föräldern eller av båda sina föräldrar framtill det att de blir 18 månader? Eller hur har niannars tänkt att barnomsorgen skall fungera förbarn ?Herr talman! Det värmde mitt hjärta att höra IngridHemmingsson försvara trepartiuppgörelsen omvårdnadsbidraget. Min förhoppning är attmoderaterna kommer att fortsätta att stå fast viddet förslag som de tre partierna gick fram med ivalet , som sedan har upprepats i motioner tillriksdagen och som återfinns i en reservation vid detbetänkande som vi nu diskuterar. Jag vill erinraIngrid om att det i dettagemensamma förslag ingår som en väsentlig punktatt barnomsorgen skall byggas ut till fullbehovstäckning. Vi var när vi utformade detförslaget överens om att man skulle bygga utbarnomsorgen till full behovstäckning, att det alltsåskulle finnas tillgång till barnomsorg för alla barnvars föräldrar så önskar och att detta skulleåstadkommas med hjälp av ett offentligtstimulanssystem.Ingrid ställer till mig frågan: Räckerdet verkligen att ge föräldrarna ? Skallpolitikerna bestämma över alla andra pengar? Nej,det räcker inte, och det var heller aldrig tanken i detgemensamma trepartiförslaget. Där är ju grundidénden att man skall ha ett vårdnadsbidrag om 15 000kr. och att det skall finnas tillgång till enbarnomsorg som skall vara valfri för den enskildeföräldern. Tanken i detta förslag har varitatt det skall vara möjligt för föräldrarna att säga: Viföredrar privat barnomsorg, alternativbarnomsorg, ideell barnomsorg eller barnomsorg inågot religiöst samfunds regi. Statsbidragen och --får man väl också anta -- de kommunala bidragenskall då kunna användas för den barnomsorgen.Det handlar alltså inte alls om att frånryckaföräldrarna inflytande över de pengar som går utsom statliga eller kommunala bidrag tillbarnomsorgen. Det har aldrig varit tanken i detborgerliga förslaget, och jag hoppas att det inteheller är tanke.Men varför har vi då från sida gåttemot tanken på att ta bort allt offentligt stöd tillbarnomsorgen och ge alla pengar till föräldrarna?Anledningen härtill är den att om man följer denlinje som har föreslagits inom moderatasamlingspartiet, uppstår nya och mycketbesvärande marginal- och tröskeleffekter förkvinnors förvärvsarbete.För närvarande kostar en plats i barnomsorgenpå daghem kanske . Jag ärövertygad om att det går att genom utveckling påolika sätt pressa kostnaderna för barnomsorgen,men vi kommer inte ifrån att det kommer att kostamycket pengar att bereda ett barn plats ihögkvalitativ vård. Om man i en tvåbarnsfamilj stårinför valet att endera av föräldrarna -- i praktikenoftast kvinnan -- skall stanna hemma, eller att anlitabarnomsorgen och låta båda föräldrarna arbeta, pådeltid eller på heltid beroende på vad som passarför familjen, kommer man med den nya moderatamodellen att tvingas att välja hemvården, om intekvinnan har en mycket hög lön, eller rättare sagt:om inte den andra förvärvsintäkten i familjen äroerhört hög.Nio tiondelar av alla tvåbarnsmammor, , skulle finna det olönsamt med denmodell som moderata samlingspartiet nu harföreslagit, och det skulle innebära ett stort bakslagför kvinnors möjlighet att arbeta om de så önskaroch även för samhällets möjligheter att få deoerhört värdefulla tjänster som kvinnor gör iförvärvslivet. Hur skall det gå med skolan, medäldreomsorgen, med handeln och med alla de andraområden där kvinnor gör oerhört värdefullaoch nödvändiga samhällsinsatser, om man försökerspärra ut småbarnsmammorna frånarbetsmarknaden?Jag hoppas att moderata samlingspartiet skall ta sigen ny funderare på det här förslaget innan man påsin stämma lägger fast sin fortsatta politik. Jaghoppas också att ni skall stanna kvar vid detgemensamma borgerliga programmet för ettvårdnadsbidrag och för en utbyggnad avbarnomsorgen. Det förslaget ger en mycket godavvägning mellan de olika krav som man kan ställapå en sund och klok familjepolitik, inriktad påbarnens bästa och på valfrihet för föräldrarna.Jag ber, herr talman, att få yrka bifall tillreservationen 1.Anf. 121 ()replik:Herr talman! Jag har indirekt fått svar av DanielTarschys på min fråga om han tyckte att de 15 000kr. som anges i trepartimotionen är det belopp somfrämjar rättvisa och valfrihet. Såvitt jag förstårtycker att det är det belopp somkan ges till den som stannar hemma och vårdar barnoch att resten av pengarna kan delas ut i form avkommunala bidrag. Jag anser att här hargjort ett stort tankefel.Daniel Tarschys menade att kvinnorna inte skullekunna komma ut på arbetsmarknaden. Men det ärfel av att tro att kvinnor inte kan fattaegna beslut, att de måste styras för att komma ut påarbetsmarknaden. Jag tycker att manundervärderar kvinnorna. Ändå brukar folkpartiettala till förmån för dem.Principen i vår vårdnadsbidragmotion är inte att vihar låst oss fast vid . i bidrag för allframtid. Det beloppet innebär inte fullständigvalfrihet och rättvisa. I vår motion står faktiskt attvarje barnfamilj skall ges möjlighet att ordnabarnomsorgen på det sätt man själv önskar. Därförbör en större del av de resurser som står tillförfogande disponeras av föräldrarna själva. Det ärdit vi vill komma. Vad föreslår innebärenligt vår mening en mycket begränsad valfrihet.Det gäller att gå längre så att stödet ges till barnen.Jag tror att har fastnat i densocialdemokratiska fällan. Socialdemokraternaanser att en individs värde för samhället bara kanberäknas och mätas i förvärvsarbete. Dit räknasinte vård av egna barn. Det möjliggör inte för enfamilj att själv bestämma om vården av barnen.Man kan nämligen inte själv bestämma hur längeman skall vara hemma för att vårda sina barn. Enbegränsning i förslaget är att man inte vill ge sammastöd till dem som vårdar egna barn som till dem somvårdar andras barn. Det är enligt min mening ettmycket konstigt synsätt.Daniel Tarschys säger att vårt förslag innebär attdet inte lönar sig att arbeta. Vad är det för kameralttänkande? Vårt förslag medför att föräldrarnasjälva kan göra en mängd kalkyler. I dessa kalkyleringår många olika delar, bl.a. många som inte kanmätas i pengar.Anf. 122 () replik:Herr talman! Det känns litet konstigt att stå häroch plädera för det borgerliga förslaget, IngridHemmingsson. Låt mig upprepa vad jag sade omdet. får föräldrarna i handen, och medde pengarna kan de göra vad som helst. Därutövergäller att föräldrarna har rätt att välja mellan allaolika tänkbara former av barnomsorg. Statsbidragoch kommunala bidrag skall följa barnet i denomsorg de väljer. Det är det som menas att vi villha ett statsbidrag som är neutralt i förhållande tillhuvudman. Det är en grundtanke i det borgerligaförslaget, , att föräldrarnasjälva skall kunna välja mellan olika former avomsorg.Ingrid beskyller mig för kameralttänkande. Låt mig då ge henne ett kameralträkneexempel, som hon kan fundera över. Vi haren tvåbarnsfamilj, och frågan är om hustrun skallåtervända till förvärvsarbete efter det andrabarnets födelse. Vi säger att en barnomsorgsplatskostar oss , vilket är en mycket lågkostnad. Då gäller att hustrun måste tjäna minst120 . för att få ett enda öre över sedankostnaderna för barnomsorgen är betalda. Det ärganska många i dagens som inte tjänar10 . , särskilt om de, som mångasmåbarnsföräldrar gör, föredrar att arbeta deltid. Isjälva verket är det ganska få tvåbarnsmammorsom har inkomster på 120 000--. Demammor som i den här situationen har inkomsterpå . är i praktiken tvingade attvälja att stanna hemma med barnen, om de inte villbetala för ''nöjet'' att gå ut och förvärvsarbeta. Detär, menar jag, något som minskar valfriheten.Därför innebär det moderata förslaget en gigantiskkvinnofälla. Det innebär också en risk för attsamhällets vård, omsorg och utbildning samtmycket annat undandras en hel mängd värdefullarbetskraft. Det gör i sin tur att det med denpolitiken uppstår köer och elände på många håll isamhället.Jag vill att grunnar över dettakamerala exempel och kanske erkänner att det noginte skadar med litet kameralt tänkande. Var ochen är så att säga sin egen familjekamrer. Det gälleratt se över inkomster och utgifter i det egnahushållet. Om man får en så hög nota förbarnomsorgen som moderatena är beredda att ge,då kommer valet att styras i en viss rikting och detblir inte valfrihet för de enskilda familjerna.Anf. 123 ()replik:Herr talman! Vi står fast vid principerna itrepartimotionen. Dessa principer vill inte DanielTarschys tala om . Han har nämligen tagit ettsteg tillbaka och vill inte skapa rättvisa och valfrihetför alla människor vare sig de väljer attförvärvsarbeta eller stanna hemma för vård avbarn.Som kommentar till räkneexempelrörande en tvåbarnsfamilj vill jag säga attmänniskor är mycket olika. Vårt förslag, somfördelar barnomsorgsstödet till alla, gör att detfinns utrymme för barnfamiljerna att göra ett antalkalkyler och se vad som är bäst för dem. Människorkommer att finna egna lösningar. Ingen familj är likden andra.Daniel Tarschys tycks utgå från attsmåbarnsfamiljer är något alldeles extra, ettsärskilt folkslag med gemensamt tyckande. Så ärdet ju inte. Småbarnsförälder är man under enganska kort del av sitt liv. Människor gör storaekonomiska uppoffringar för att kunna stannahemma hos sina barn. Men vill tydligeninte att de barnföräldrar som vill vara hemma hossina barn skall få vara det. Den del av kalkylen sominte kan mätas i pengar och som varje familj måstefå göra, bortser man från. är fast itänkandet att det stora värdet för en familj är attbåda föräldrarna förvärvsarbetar. Jag vill än engång påpeka att undervärderar kvinnorsförmåga att kunna fatta egna beslut. Därför tyckerfolkpartiet att det är rättvist att den hemmavarandeföräldern får . i bidrag, som manvill styra kvinnorna att inte stanna hemma ochvårda sina barn. Däremot går det bra att vårdaandras barn -- det räknas. Det är på den punktenman gör fel.Jag upprepar att vi står fast vid principerna itrepartimotionen. Skillnaden mellan oss ochfolkpartiet är att vi vill ge rättvisa åt alla, och därförfördelar vi barnomsorgsstödet på det sätt som vigör.Folkpartiet har fastnat i det socialdemokratiskatänkandet, som utgår från dagens offentliga sektoroch de kostnader och alternativ som gäller. Enligtvår mening handlar det om att tänka fritt ochframåt i den här frågan. Jag är övertygad om att detinte är sista gången som vi diskuterar detta här ikammaren utan att vi kommer att göra det mångafler gånger. Jag hoppas verkligen att DanielTarschys och tänker om. Vi är ju enseom så många olika principer. Jag medger attfolkpartiets förslag innebär valfrihet, men dengäller bara för de människor som går ut ochförvärvsarbetar enligt politikernas önskan.Anf. 124 () replik:Herr talman! Det känns egendomligt att jag stårhär och försvarar det borgerliga förslaget och får enskur av ovett mot mig för att jag tydligen är bådeförtryckare och förtrampare, socialist och alltmöjligt annat. Det är trots allt det förslag som vi harvarit överens om och som , såvitt jagförstår, kommer att rösta för om . Såförfärligt förtryckande, förtrampande ochsocialistisk kan jag väl ändå inte vara. Jag har intetagit något steg tillbaka alls. Jag håller benhårt fastvid vårt förslag. Den enda förändring som har skett,, från tidigare ståndpunkter äratt vi inte anser att förslaget kan genomföras utanfinansiering. Såvitt jag vet har inte hellermoderaterna anvisat någon finansiering. På denpunkten är vi alltså lika goda kålsupare.Återigen: Gör, , förnyadestudier av det här förslaget så tror jag att ni kommeratt upptäcka hur klokt det i själva verket är att läggaupp stödet till barnfamiljerna på det vis som harskisserats i det borgerliga förslaget.Jag noterar att inte har någonriktigt bra kommentar till mitt räkneexempel. Vihar alltså mamman som står inför valet att arbetaeller inte. Hon upptäcker att det kostar 120 000 kr.att få en billig barnomsorg för barnen. Det är inteden dyraste eller inte ens den genomsnittligabarnomsorgen på dagis utan en billig barnomsorg,och den kostar . Då måste mamman tjäna120 . för att det skall gå ihop. Det är ganskamånga kvinnor som inte tjänar så mycket.