prot · GE0931 · 1990-11-23 00:00:00 — Detta tror jag attsamhället måste dra upp villkoren för. Detta gällersom sagt inte bara de statliga företagen utan mergenerellt.Anf. 36 ():Fru talman! Jag är överens med industriministernom att det råder oro på området. Låt oss därför gåut och stilla den oron genom att tala i klartext. Jaghoppas att statsrådet skall driva på utvecklingenoch se till att de anställda och alla de människorsom lever i regionerna där Svenskt Stål verkar fåren uppfattning om företagets framtid.Som jag har sagt tidigare, har vi inte någon strävanatt statsrådet skall redovisa detaljer i utvecklingen.Men råder en stor osäkerhet, och då är detangeläget att klara ut om staten som ägarefortfarande anser att skall vara ettmetallurgiskt centrum och på vilket sätt manprincipiellt skall nå det målet. Den målsättningenhar ju slagits fast vid åtskilliga tillfällen, så det ärviktigt att klara ut det här.De statliga företagen har naturligtvis inte riktigtsamma uppgift nu som de hade , närarbetsmarknaden såg litet annorlunda ut, menfortfarande har de ett mycket stort ansvar i deregioner där de verkar, i synnerhet , medtanke på arbetsmarknaden. Därför är det viktigt attägaren noggrant följer utvecklingen, anger deprincipiella målen och agerar när det finns entröghet i och en oro över företagsutvecklingen.Jag utgår ifrån att industriministern nu kommer atttitta över och följa utvecklingen, och jag lovar självatt återkomma om ingenting händer när det gällerSSABs utveckling.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1990/91:72 om denlångsiktiga energiplaneringenAnf. 37 Industriminister ():Fru talman! har ställt följande frågortill mig:1. Statsrådet gjorde sommaren 1989två uttalanden om att industriländer som Sverigemåste halvera sin energianvändning för att englobal klimatkonvention skall bli effektiv. LarsNorberg frågar om jag kan bekräfta att dessauttalanden representerar regeringens långsiktigamålsättning.2. Avser regeringen att lägga fram konkreta planerför reduktion av total energianvändning ochminskade koldioxidutsläpp?3. Om svaret på dessa två frågor är ja: När kommerdessa planer och hur kommer den övergripandemålsättningen att se ut i kvantitativa termer?En säker och kostnadseffektiv energiförsörjning ärav avgörande betydelse för den sociala ochekonomiska utvecklngen i såväl industriländer somövriga länder. medför energisystemen ivärlden en stark påverkan på miljön och innebärrisker för förändringar av klimatet. Det är därförviktigt att i energipolitiken ha ett långsiktigtperspektiv på miljöpolitiken för att kunna reduceradenna påverkan. Den s.k.Brundtlandkommissionens riktlinjer innebär att enstrategi på energiområdet bör innehålla enintensifierad energihushållning, en successivövergång från fossila bränslen till förnybaraenergikällor, insatser inom transportsektorn samtett fördjupat internationellt samarbete.Kommissionen rekommenderade, som LarsNorberg påpekar, de industrialiserade länderna atthalvera sin energiförbrukning inom en tidsperiodpå 40--50 år.Det krävs både nationella insatser och ettintensifierat internationellt samarbete för attlösningar skall kunna nås på de miljöproblem somhänger samman med energiomvandling. För attlösa de klimatproblem som kan komma att uppståtill följd av ökade utsläpp av koldioxid och andraklimatpåverkande gaser krävs internationellaöverenskommelser. arbetar för att enkonvention skall kunna undertecknas vid 1992 årsFN-konferens om miljö och utveckling.På nationell nivå har en lång rad insatser gjortsunder för en omställning till ettalltmer miljöanpassat och effektivt energisystem.Programmen för energihushållning ocholjeersättning, som inleddes ,har omfattat bl.a. lagstiftning, forsknings-,utvecklings- och investeringsstöd samtdifferentierade energiskatter. Användningen avinhemska bränslen har stimulerats.Oljeersättningen har varit framgångsrik. Oljansandel av energiförsörjningen har sjunkit från ca70 % till . Därmedhar också utsläppen av koldioxid, svavel ochkväveoxider kunnat reduceras. Koldioxidutsläppenhar minskat med . ärnu ett av de industriländer som har lägstkoldioxidutsläpp per innevånare.Den totala energianvändningen i låg i slutet1980-talet på samma nivå som , trots en betydande ekonomisk tillväxt ochökad industriproduktion. pågår arbetet meddet elhushållningsprogram som regeringen föreslogoch godkände . Regeringens ochriksdagens mål är att energiförsörjningen på siktskall kunna genom ett effektivt utnyttjandeav varaktiga och miljövänliga, helst förnybara,energikällor.Riksdagen har beslutat att en koldioxidskatt skallinföras . Denna skatt är ettviktigt inslag i den nationella strategin för attbegränsa utsläppen av koldioxid.Det pågår överläggningar mellanregeringen, och inför detkommande energipolitiska beslutet. Iöverläggningarna behandlas klimatfrågan liksomfrågor om miljövänlig tillförsel och effektivareanvändning av energi. Syftet med överläggningarnaär att skapa en bred parlamentarisk bas för enlångsiktigt hållbar energipolitik. Det är ännu förtidigt att förutse resultatet av dessa överläggningar.Anf. 38 ():Fru talman! Med viss tvekan tackar jag statsrådetför svaret. Jag kan inledningsvis konstatera attsvaret är substanslöst och utan konkreta besked pånågon av de frågor jag ställt. Det innehåller intenågot som jag inte visste förut. Allt som statsrådetsäger är dessutom ej helt korrekt.Eftersom svaren inte är konkreta, får jag försökamig på tolkningar.För det första har statsrådet inte korrekt citerat minfråga nr 1, utan frågan är förvrängd. Jag har ickepåstått att statsrådet i sina av migciterade uttalanden har sagt någonting omklimatkonventionen. Det står ingenstans, utan detär någonting som industriministern har skjutit in imin fråga.Min tolkning av svaret på första frågan är då attregeringen icke står bakom uttalanden om att energiförbrukningenskall halveras, utan att de har kommit till bara föratt slå blå dunster i ögonen på publiken.För det andra -- när det gäller den andra frågan --är min tolkning att regeringen inte avser att läggafram någon plan för en planmässig reduktion avenergiförbrukningen, sådan som den danskaregeringen har gjort och precis som den svenskaregeringen inte har gjort --1990.Här finns dock möjlighet till en alternativ tolkning.Regeringen har inlett förhandlingar omenergipolitiken med och . Det ärmöjligt att dessa partier skall åstadkomma det somregeringen inte har klarat på åtta år.Så till svaret på den tredje frågan. Tolkning är attregeringen under sina vid makten varken harkunnat komma fram till några kvantitativa mål närdet gäller energihushållningen eller vet när en planför denna skall kunna läggas fram. Inte heller vetman vilka styrmedel som skall användas för attuppnå mål.För information skall jag överlämna till statsrådeten sammanfattning av den danska regeringens planför en planmässig reduktion avenergiomsättningen. Vi miljöpartister anservisserligen att denna plan inte är tillräckligt radikal,men den är ett stort steg i rätt riktning.Den har inte alls tagit någrasteg, tvärtom har utvecklingen gått i fel riktning.Jag har här ett blad från AB SvenskEnergiförsörjning, ''Energifakta'' -- bolaget är intenågot närstående organ, utan det stårkraftindustrin nära. Där anförs statistik somgrundas på siffror från SCB och , ochjag konstaterar att energitillförseln 1982 var407 TWh och att den var . Den haralltså ökat med ungefär 10 %.Dessutom är den här statistiken icke korrekt, förden inkluderar inte kärnkraftverkenskylvattensförluster. Om man inkluderar deförlusterna, blir siffrorna i stället tillfördenergi , tillförd energi 1988. Tyvärrhar jag inte siffrorna , mende torde vara ganska lika siffror.Det visar att regeringen har misslyckats med sinaenergihushållningsprogram. Vad man har lyckatsmed -- eller rättare sagt vad kraftindustrin harlyckats med -- är att i viss mån ersätta denmiljöfarliga oljan med den än mera miljöfarligakärnkraften. har man uppmuntratenergislöseriet på elsidan, nu senast genom attminska industrins elskatt med per kWh.Någon kredit kan jag dock ge regeringen. Man harefter långvarigt motstånd gett med sig ochaccepterat att införa koldioxidskattpå fossila bränslen. Det gläder oss mycket, och detär ett första steg som vi borde få se fler av i enriktning som dock bör fastläggas i en långsiktig plandär både mål och medel anvisas för att följa BirgittaDahls och Brundtlandkommissionensrekommendationer.Anf. 39 Industriminister ():Fru talman! är missnöjd, därför attjag inte har gett tillräckligt konkreta besked om denframtida energianvändningen och inriktningen föratt hushålla. Som jag säger i mitt svar, håller vi påatt förhandla fram en energipolitik som skallföreläggas , enligt deplaner som föreligger. Vi har alltså inte kommit sålångt att vi kan redovisa innehållet i en sådaneventuell överenskommelse, och de konkretabesked som efterlyser får han därförvänta på ytterligare.Jag har inte mer att tillföra i det avseendet när detgäller framtiden än det som jag har sagt i mitt svar.När vi har presenterat vår proposition, kommerockså de konkreta svaren på frågoratt finnas med.Inriktningen är självklart att vi skall åstadkommadels en hushållning, dels en övergång till förnybaraenergislag, helst inhemska. Vi kommer också att haen klimatstrategi som skall fylla de krav som detförhoppningsvis kommer att träffas eninternationell överenskommelse om i samband med1992 års miljökonferens.Jag föreslår att vi tar debatten när sakmaterialetföreligger. Då får vi en mer konkret debatt, och dåkan vi diskutera vilka åtgärder som skall vidtas, påett annat sätt än vad vi kan göra i dag.Anf. 40 ():Fru talman! Jag konstaterar att statsrådets svarfortfarande innebär att regeringen och detsocialdemokratiska partiet icke står bakom BirgittaDahls av mig citerade offentliga uttalandenbeträffande halveringen av energiförbrukningen.Dessutom är det ju frågan om en långsiktig plan,som enligt statsrådets uppfattning och enligtBrundtlandkommissionens uppfattning skullesträcka sig över 40 à . Det kan man alltså inteuttala sig om därför att man just , sedan någonmånad, förhandlar med och folkpartiet.Slutligen vill jag säga att jag skulle ha uppskattatom statsrådet hade medgivit att han har felciteratmig när det gäller den första frågan iinterpellationen.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1990/91:57 och fråga1990/91:134 om utvecklingsfondernaAnf. 41 Industriminister ():Fru talman! har frågat mig delsom jag är beredd att medverka till att indragningenav kapital från utvecklingsfonderna omprövas, delsvad jag avser att vidta för åtgärder för attuvecklingsfonden inte skall utsättas förcentraldirigering och detaljstyrning.Marianne i har frågat mig omjag är beredd att ta initiativ till omprövning avbeslutet om indragning av medel frånutvecklingsfonderna.Jag besvarar interpellationen och frågan i ettsammanhang.Låt mig först säga att jag delar att småföretagen har en stor betydelseför näringslivets utveckling och attutvecklingsfonderna utgör ett viktigt inslag isamhällets småföretagspolitik.Riksdagen beslutade bl.a. om ändraderiktlinjer för utvecklingsfondernasfinansieringsverksamhet och inrättandet av nyaregionala riskkapitalbolag.Utvecklingsfonderna förutsätts betala insammanlagt till staten och placera600 milj. kr. i de nya bolagen. Dessa bolag skalldessutom tillföras inemot genomden statliga Stiftelsen Småföretagsfonden och 200milj. Vidareeftersträvas privata delägare till bolagen.Under innevarande höst har företrädare förindustridepartementet inlett överläggningar medde berörda fonderna om dessa åtgärder.Bakgrunden till beslut är att det behövsen omfördelning av de statligafinansieringsinsatserna till småföretagen.Insatserna bör i ökad utsträckning inriktas på atttillhandahålla eget kapital och i mindreutsträckning på att bevilja lån.Det finns en betydande brist på riskkapital försmå och medelstora företag. Den beslutadeomfördelningen av samhällets resurser syftar justtill att avhjälpa den här bristen. Jag är därför inteberedd att ta initiativ till en omprövning av beslutetatt uvecklingsfonderna skall placera medel i de nyariskkapitalbolagen.Som jag har nämnt innebär beslut attutvecklingsfonderna skall betala in sammanlagt 1miljard kronor till staten. Dessa medel kananvändas för annan statlig verksamhet. Menhänsyn till bl.a. behovet av att förbättra det statligabudgetsaldot är jag inte heller beredd att förorda enomprövning av detta beslut.Jag vill framhålla att jag har tagit betydanderegionalpolitiska hänsyn i mitt förslag till hurinbetalningen skall fördelas mellan de olika länen.Det gör att uvecklingsfonder i län med s.k.stödområden kommer att ha kvar en större andel avsin lånefond för egen finansieringsverksamhet änutvecklingsfonderna i övriga delar av landet.Jag vill även framhålla att regeringens inriktning äratt inbetalningen skall sträckas ut till av femår, vilket medger att utvecklingsfonderna som regelkan fortsätta att bedriva en betydande egenfinansieringsverksamhet.Per-Ola Erikssson hävdar att utvecklingsfondernaupplever att statens industriverk nu försökercentralstyra och detaljdirigera fondernasverksamhet. Han ger dock inte några belägg för ensådan detaljdirigering. Enligt vad jag har inhämtateftersträvar industriverket att i samråd medfondernas regionala huvudmän i ökad utsträckningmålstyra verksamheten.Enligt min mening bör utvecklingsfonderna även iframtiden ha en hög grad av självständighet. Dethindrar inte att regeringen och dess myndigheterbör kunna bedriva en näringspolitik som i viktigaavseenden täcker hela landet.Utvecklingsfondernas verksamhet styrs i förstahand genom stadgarna för resp. fond. Fonderna haren rad grundläggande uppgifter som finansierasgenom årliga bidrag av huvudmännen. Ett exempelär att fonderna bör se till att det finns en rimligservice till nyetablerade företag i resp. län.Därutöver kan statsmakterna från tid till annanvilja genomföra andra, mer koncentrerade insatserför att främja utvecklingen av grupper avsmåföretag. Ett exempel på en sådan insats är deåtgärder som genomförs för att stärkaunderleverantörernas ställning.Jag räknar med att utvecklingsfonderna även isådana fall normalt kommer att kunna svara förhuvuddelen av de konkreta insatserna ute i länen.Om någon enskild utvecklingsfond inte skulle viljamedverka i ett sådant arbete får staten sökaalternativa lösningar.Regeringen föreslog i den näringspolitiskapropositionen att staten skulle få utsehälften av antalet ledamöter i utvecklingsfondernasstyrelse. majoritet avvisade dock dettadetta förslag, något som enligt min meningförsvårar möjligheterna att bedriva en rikstäckandesmåföretagspolitik genom utvecklingsfonderna.Anf. 42 ():Fru talman! Jag ber att få tacka industriministernför svaret på min interpellation, men jag vill gärnasäga på en gång att jag inte är nöjd med svaret.Tvärtom -- jag ser mycket allvarligt på det svar somindustriministern har gett.De regionala utvecklingsfonderna har ju aktivtbidragit till att främja småföretagen i landet.Många småföretag, var man än kommer i landet,betonar ju också utvecklingsfondernas betydelseför deras utveckling i fråga om produktutveckling,finansiering av olika projekt och investeringar.Det är ju den här kombinationen iutvecklingsfonderna av dels generella åtgärder,dels direkta insatser i enskilda företag i form avkredit, rådgivning osv., som har gjort att fondernahar blivit ett mycket viktigt instrument inäringslivsutvecklingen. Men det finns oro, och jagtycker att vi skall ta denna oro på allvar. Det gällerdels indragning av pengar frånutvecklingsfonderna, dels ambitionen tillcentralisering, centralstyrning och detaljregleringsom man upplever att industriverket ägnar sig åt. Islutändan drabbar detta småföretagen.Riskkapitalbolag som har tillkommit leder till ettcentraliserat ägande. Man flyttar ägandet från deenskilda företagen. Det är fel form att skapariskkapital för småföretag. I första hand måsteriskkapital i småföretag kunna genereras ismåföretagen själva eller med andra medel. Menatt ta pengar från regionala utvecklingsfonder föratt sätta dessa i stora regional riskkapitalbolag är felväg. Det är också fel att plocka bort en miljard frånutvecklingsfonderna för att ge statskassan ökadeintäkter.Jag tycker att industriministern har varitinkonsekvent i sin syn på de regionalautvecklingsfonderna. Man har i dennäringspolitiska propositionen talat om attfonderna har begränsade resurser för att kunnahjälpa samtliga företag som kan behöva fondernastjänster. De borde i så fall ha väglettindustriministern till ett annat beslut.Dessutom är vi på väg in i en lågkonjunktur. Allatecken tyder på det. Då tillgriper man fel medicinnär man använder indragning av pengarna för attanvända fonderna som besparingsobjekt och sedandra in pengar därifrån. Vi behöver i stället enoffensiv satsning på fonderna, och dessa bör fåbehålla sina pengar.Skogslänen, som är hårt utsatta och i enlågkonjunktur med all säkerhet kommer attdrabbas hårdare än någon annan del av landet, blirmed regeringens förslag av med drygt 300 milj. kr.Enbart mitt eget län, , kommermed regeringens förslag att bli av med 36 milj. kr.Detta, herr industriminister, är en mycket stor delav de resurser som fonden behöver för att kunnafullfölja sin uppgift, i synnerhet som fonderna harfått vidgade målgrupper. Vi ställer upp på att gefonderna vidgade målgrupper. Det var en riktigåtgärd från industriministerns sida. Men då skall niockså se till att fonderna får behålla sina pengar!Jag ställer en fråga till industriministern: industriministern göra för att stärkanäringslivet och de mindre och medelstoraföretagen när vi går in i en lågkonjunktur? Är detAMS-politik av traditionellt socialdemokratisktslag som industriministern erbjuder i dennasituation?Sedan till frågan om centralstyrning. Jag uppleveren ambition till centralstyrning mycket tydligt, ochäven ledande socialdemokrater, jag skall intenamnge någon, i ledningen för utvecklingsfondernaupplever också detta. Det får inte råda någontvekan om att utvecklingsfonderna skall bevara sinflexibilitet och ha ett stort mått avsjälvbestämmande. Det får inte vara så attindustriverket skall köpa tjänster avutvecklingsfonderna för att själva kunna utföravissa åtgärder. Det måste vara utvecklingsfondernasom har industriverket som resurs när de inte självaorkar med vissa uppgifter.Jag tycker att vi är på väg att börja naggamålstyrningen i kanten och gå in på centralstyrningi centraldirigerad form. Detta, herrindustriminister, är inte bra!Anf. 43 iVårgårda (c):Fru talman! Först vill även jag tacka för svaret påfrågan, men jag kan inte påstå att jag är nöjd.Jag vill börja med att instämma i allt det som sade om indragningen av medel frånutvecklingsfondernas lånefonder. Indragningen på1 miljard är ägnad att direkt slå undanmöjligheterna till offensiva satsningar, ochöverföringen av de 600 miljonerna tillriskkapitalbolagen, som enligt industriministernssvar skall användas bl.a. för en satsning på egetkapital, är ju ett steg mot att bakvägen ta översmåföretagen, få inflytande över dem och minskaderas självständighet. Det strider helt mot allt detsom motiverar varje småföretagares verksamhet.Vi i avvisar varje sådant förslag.Nu finns emellertid beslutet, och frågan är då hurdet skall hanteras. Min fråga gällde fördelningenmellan länen. Industriministern säger attbetydande regionalpolitiska hänsyn har tagits,vilket gör att fonder i län med stödområden har fåtten större andel kvar av sin lånefond. Man har alltsågenomfört detta på ett administrativt sätt utan attta hänsyn till de olika fondernas verksamhet.För de fonder som har haft en låg utlåning och enlåg aktivitet blir konsekvenserna av indragningenganska obetydliga, medan det för de fonder somhar en hög aktivitet innebär en mycket storneddragning av verksamheten. För läninnebär det minst en halvering avutlåningsverksamheten. Det verkar på något sättsom om man med denna fördelning straffar demsom har varit aktiva och arbetat på ett offensivtsätt.I har man totalt 125 milj. kr., och nuskall 46 miljoner betalas in till staten under fem åroch 27 miljoner till riskkapitalbolagen. Kvar bliralltså ca 52 miljoner. Viss hänsyn har i dettasammanhang tagits till att tre kommuner i länetingår i stödområdet. Jag är medveten om detta. Detfinns ändå 30 milj. i likviditet -- jag har i dagkontrollerat den uppgiften -- och 10 miljoner avdem är utlovade.Kan industriministern tala om hurutvecklingsfonden i skall kunnastödja exempelvis de tekoföretag som kan bedömassom livskraftiga, hur man skall kunna stödjaunderleverantörerna och hur fonden skall kunnabedriva en offensiv verksamhet i ett sådant läge?I dag finns ungefär 1 200 underleverantörer i länet.Industriministern torde inte vara omedveten omvilken situation de nu befinner sig i med tanke påbilindustrins svårigheter.De 10 miljoner till småföretagsprojektet somavdelats till används av SIND på såsätt att de behåller större delen av pengarna själva.Detta innebär en styrning uppifrån till vissa utvaldaföretag -- jag tror att det är fråga om 20 stycken iÄlvsborgs län. Fonden fick 1 miljon av pengarna.Nu finns alltså två stycken underleverantörsprojekti länet: ett organiserat genom SIND och ett mindregenom fonden. Vad är egentligen syftet? När det ilänet finns en struktur som verkligen har visat sigfungera bra, varför skall den då delas upp ochcentraliseras? Inte kan det leda till störreeffektivitet, lägre kostnader, större flexibilitet ellertill en beredskap att möta det oroande läge som vinu befinner oss i. Fondens verksamhet har nuvidgats till att även omfatta tjänsteföretag, vilketskulle kunna vara mycket bra för kvinnligtföretagande, men det finns mycket begränsaderesurser för att över huvud taget kunna ta itu meddetta.Jag skulle på nytt vilja fråga industriministern omindustriministern kan tala om vad man iutvecklingsfonden skall säga till företagsammamänniskor med idéer när dessa vänder sig tillfonden. Vad skall man säga till de kvinnor somskulle kunna starta tjänsteföretag, till tekoindustrinoch till underleverantörerna?Det borde vara ganska bekant att länmed sin struktur är det kanske mestkonjunkturkänsliga länet i landet. Från att tillstörsta delen ha varit ganska överhettat -- dettagällde inte precis norra , men i övrigt -- ärden förändring som har skett i fråga omarbetsmarknadssituationen i vårt län den kanskestörsta i landet. Detta är vi mycket oroliga över, ochjag skulle därför vilja ha svar på mina frågor.Anf. 44 Industriminister ():Fru talman! är inte nöjd. Jag harviss förståelse för det, eftersom vi inte har sammauppfattning. Låt mig också säga att jag inte kanhöra ett enda nytt argument från den här diskussionen. Det blir en repris på vad vihåll på med när beslutet fattades. Vi varoense då, och vi är lika oense när det gällerförslaget om riskkapitalbolag och hur vi skallfinansiera en utveckling av våra mindre ochmedelstora företag.Utvecklingsfonderna har en stor betydelse. Detgäller framför allt deras roll som rådgivare ute ilänen, som stöd för småföretagen i derasutvecklings- och framtidsarbete. Jag tycker attutvecklingsfonderna i detta sammanhang i de allraflesta fall har gjort mycket fina insatser. Det finnsockså skillnader i kvalitet, och jag menar att detfinns anledning att i detta sammanhang ta upp ävendet. Målstyrningen i industriverkets verksamhethar, tillsammans med insatser från den andrahuvudmannen, till syfte att höja kvaliteten i en delav verksamheten.Det är inte så att det egentligen dras in någrapengar från de olika regionerna. De resurser somstår till förfogande för att klara behovet av kapitalkommer i stället att öka genom de åtgärder somföreslås. Detta kommer att ske dels genom denmiljard som tillförs genom småföretagsfonden, delsgenom de pengar som utvecklingsfonderna -- somju är kvar ute i länen -- skjuter till, dels genomNorrlandsfondens 200 miljoner. Avsikten ärdessutom att vi skall göra privata kapitalägareintresserade av att satsa. Avsikten är alltså att detskall bli fråga om mer kapital och att det skall bli enhögre kvalitet på det kapital som står tillförfogande.