prot · GE0937 · 1990-12-03 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1990/91:37Måndagen den 3 decemberKl. 11.001 § Justering av protokollJusterades protokollen för den 26 och 27 november.2 § Svar på interpellation 1990/91:81 omensamstående föräldrars situationAnf. 1 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig:1. Är regeringen beredd att ta initiativ så vi fårbiståndsregler som är lika för hela landet?2. Är regeringen beredd att ta initiativ så attekonomiskt bistånd kan ges fullt ut även när enensamstående förälder har deltidsarbete och dåutan någon individuell prövning?3. Är regeringen beredd att ändra skattereformenså att inte de ensamstående föräldrarna drabbas?4. Hur kommer regeringen se till att krispaketetinte drabbar föräldrar som är hemma med sjukabarn?Enligt socialstjänstlagen har socialnämnden ikommunen att svara för ekonomisk hjälp och annatbistånd till familjer och enskilda som behöver det.Rätten till bistånd, varav ekonomiskt bistånd är endel, skall ges så att den det gäller tillförsäkras enskälig levnadsnivå.Vad som skall ingå i begreppet skälig levnadsnivåankommer i första hand på kommunen attbestämma. ger ut allmänna råd omnormer vid beräkning av socialbidrag. Somvägledning för utformningen avsocialbidragsnormer finns riksskatteverketsnormalbelopp för existensminimum vidinkomsttaxering och konsumentverketsberäkningar. Genom domar i ett antalöverklaganden har vidare en viss praxis utformats.Det är viktigt att poängtera att rätten tillsocialbidrag alltid skall prövas individuellt. Det ärden enskildes situation som skall avgöra biståndetsstorlek och utformning. Detta gäller även i frågaom ekonomiskt bistånd till en ensamståendeförälder som har deltidsarbete.En individuell prövning måste ske i kommunen,även om huvudregeln är att vederbörande måste ståtill arbetsmarknadens förfogande och i första handklara sin försörjning på annat sätt än genomsocialbidrag.Jag vill i detta sammanhang hänvisa till det svar jagsenare kommer att lämna en särskild översyn av socialtjänstlagensbiståndsregler.När det gäller skattereformen och de ensamståendeföräldrarna visar de beräkningar som togs fram avfinansdepartementet i samband med attskattereformen presenterades , att dendisponibla inkomsten för ensamstående med etteller två barn ökar med i genomsnitt ca 6 %.En viktig förklaring till detta utgörs av den kraftigaökningen av bostadsbidragen till dessa grupper.Dessutom har i propositionen om kvarvarandefrågor i skattereformen, 1990/91:54, regeringenuttalat att förslag kommer att läggas fram omekonomiska insatser för ensamföräldrarna medhänsyn till de ekonomiska effekter som slopandetav skattereduktionen innebär för dessa grupper.Hur kompensationen närmare skall utformaskommer att redovisas i ett senare skede.I det förslag till ändring i sjukförsäkringsreglernasom regeringen lämnat till harsärskild hänsyn tagits till de föräldrar som ärhemma för vård av sjuka barn. Sålunda kommerden reducering av kompensationsgraden inomsjukpenningförsäkringen från till i en sjukperiod inte att gälla dentillfälliga föräldrapenningen. Där kommerkompensationsgraden att vara under helasjukperioden.Anf. 2 ():Herr talman! Jag vill tacka statsrådet för svaret på min interpellation.Min frågeställning gäller villkoren förensamstående föräldrar och hur dessa villkor i olikaavseenden kan förbättras. Det finns ca 150 000ensamstående mammor i . Tillsammans harde ca 200 000 barn. Sedan finns det självklart ocksåensamstående pappor, men det är väldigt få av demsom har ekonomiska problem, vilket de flestaensamstående mammor har. har underhösten förtjänstfullt beskrivit deras situation ochlämnat konstruktiva förslag till vad som faktisktkan göras för att förbättra situationen förensamstående mammor.Den frågeställning som jag har tagit upp här kan sesur många olika aspekter, och statsrådet har svaratpå mina frågor. Även andra riksdagsledamöter harbåde och vid andra tillfällen tagit upp en delav dessa frågor.Jag vill inte påstå att jag är överens med statsrådetnär det gäller svaren på en del av frågorna, bl.a. detsom rör skattereformen.Jag skall koncentrera mig på frågan om rätten tilldeltidsarbete för ensamstående föräldrar.Självklart föredrar jag och engenerell förkortning av arbetsdagen till sex timmarför alla. Men vägen dit tycks vara väldigt lång. I daghar alla föräldrar med barn lagstadgadrätt till sex timmars arbetsdag, men det är faktisktbara de som har råd till det som kan använda sig avden rättigheten.I statsrådets svar poängteras att rätten tillsocialbidrag skall prövas individuellt. Ja visst, detär ju så det är, och så det i huvudsak bör gå till.Ändå upplever denna grupp föräldrar att detta ärett mycket förnedrande system. Jag kan inte förståvarför de skall prövas individuellt om det gäller enensamstående förälder, och varför dessa iteoretiska fall ändå kan tvingas till heltidsarbete föratt klara sin försörjning.Självklart finns det ensamstående föräldrar somorkar och vill ha heltidsarbete. Det är inte dem vitalar om . De allra flesta föräldrar som harbarn varken vill eller orkar arbetaheltid, men tvingas till det av ekonomiska skäl. Detär endast om man söker socialbidrag individuelltsom det går att komma till rätta med det. Det bordei stället finnas generella lösningar och riktlinjer somär gemensamma för alla kommuner. Det skall inteankomma på en enskild socialarbetare ellersocialnämnd i varje kommun att besluta om denfrågan.Jag undrar om statsrådet anser att rätten till sextimmars arbetsdag för småbarnsföräldrar skallprövas individuellt. Skall det vara beroende av omman har råd att använda sig av den lagstiftningeneller inte? Jag undrar om statsrådet anser att det ärrimligt att en ensamstående förälder med ett ellerflera barn skall behöva arbeta heltid.Jag vill dessutom, herr talman, fråga BengtLindqvist om en annan aspekt på den här frågan.I serie fanns det även möjligheter förenskilda personer att ringa in sina synpunkter ochfrågor till . I ett sådant avsnitt iAftonbladet lovade BengtLindqvist att hjälpa till, om en förening avensamstående föräldrar skulle bildas och att statenskulle gå in med stöd till en sådan förening. Den 24november blev det klart med bildandet av en sådanförening, Ensamföräldrars riksorganisation,EFRO. Jag undrar därför på vilket sätt statenämnar gå in och stödja den föreningen.Anf. 3 Statsrådet ():Herr talman! Jag tycker att detta är en mycketangelägen diskussion. Det är viktigt att hitta rättavvägning mellan generella och mer selektivainsatser till stöd för ensamföräldrarna. Så långt ärvi helt överens.Problemet med att införa en generell regel omsocialbidrag för deltidsarbetande ensamståendeföräldrar är att vi därmed inför en stående ordningsom egentligen är ett slags vårdnadsbidrag.Gränsdragningen, storleken och naturligtvisfinansieringen när det gäller en sådan insats ärolösta frågor. Den grund som vi nu bygger vårpolitik på är att så långt som möjligt underlätta förde här grupperna, liksom för andra utsatta gruppermed generella insatser. Det gäller barnbidragen,utbyggnaden av barnomsorgen och utbyggnaden avföräldraförsäkringen. Båda delarna iföräldraförsäkringen är viktiga, både vården av detlilla barnet och vården av sjuka barn. Vi försökeräven skapa en ekonomisk ram för ensamståendeföräldrar när det gäller de riktade bostadsbidragen.Som jag sade i svaret, kommer vi att förutombarnbidragshöjningen och den kraftigabostadsbidragshöjningen att lägga fram förslag omett riktat stöd till den här gruppen som en följd avslopandet av den särskilda skattereduktionen på1 . Vi arbetar med detta förslag.Det är viktigt att vi därutöver har detta individuelltprövade socialbidrag som ett yttersta skyddsnät närdet behövs. får vi göra avvägningenmellan att arbeta och möjligheten att vara hemmai det individuella fallet. Detta sker motbakgrund av att hävda att människor i grunden allraförst måste klara sin egen försörjning. Men det äringen tvingande regel att var och en skall arbetaheltid om man har en familjesituation av det slagsom vi har diskuterat nu.Sex timmars arbetsdag är en viktig långsiktig fråga.Är det några grupper som skall prioriteras i detsammanhanget, är det småbarnsföräldrarna ochnaturligtvis de ensamstående föräldrarna somligger mycket långt framme i en sådan diskussion.Frågan är då vilken strategi vi använder för attarbeta med frågan om sextimmarsdagen.När det gäller den direkta frågan om en förening avensamstående föräldrar, tycker jag att det ärmycket bra om en sådan förening bildas, och denhar uppenbarligen bildats . Om många anslutersig till den och den kan erbjuda dem som ingår iföreningen ett stöd, skall jag naturligtvis funderaöver vad vi har för möjligheter att ge en sådanförening stöd på olika sätt. Ännu så länge har ingakontakter tagits mellan föreningen och oss inomsocialdepartementet. Det kanske är så med den härföreningen som med många andra, att man måstefå växa ett tag och etablera sig, innan det är dags attdiskutera relationerna med samhället i övrigt.Anf. 4 ():Herr talman! Jag tackar för den senasteupplysningen från statsrådet. Jag är övertygad omatt föreningen kommer att höras av så fort den ärpå det klara med vilket sätt man önskar detta stödfrån staten.I övrigt är vi överens om att det är generellaåtgärder som är väsentliga. För mitt partis del är detåtgärder som sex timmars arbetsdag, generellabarnbidrag, bostadsbidrag och andra åtgärder sompå allvar kan förändra situationen även förensamstående föräldrar. Självfallet är det bra attregeringen kommer att särskilt se över situationennär det gäller skatteregler för den här gruppen. Jaghoppas att det kommer ett glädjande beskedsenare.Vi är däremot inte överens när det gällermöjligheten till socialbidrag. Jag tycker inte att detär att göra undantag från den stora generella regelnom individuella prövningar av socialbidrag när mansäger att det är självklart att ensamståendeföräldrar har rätt till deltidsarbete med sex timmarsarbetsdag.Jag vill även gärna koppla den här frågan till detförebyggande sociala arbetet. Vi diskuterar ju oftasituationen för de allra mest utsatta i vårt samhälle,de ungdomar som får allvarliga sociala problem.Samhället tvingas där ofta till ingripanden och oftamycket kostsamma sådana.I ett arbete som pågick i kommununder lades en rapport fram som kallasRapport från arbetsgrupper för åtgärder motungdomsvåldet i . Denna grupparbetade under ledning av . Idenna rapport har från barnbynSkå skrivit en mycket tänkvärd sak som jag tyckeratt man kan knyta an till. Han skriver: ''När jagjämför denna familj'' -- en familj från sämreomständigheter -- ''med min egen framstårkontrasten. Jag har en stor släkt och en mängdinflytelserika och användbara vänner. Jag kännerläkare, advokater, präster och politiker. När krisermöter finns det alltid en mängd människor att tillgå.Jag bor i ett stort hus. behöver vi störavarandra. Mina barn kommer i allmänhet hem fråndagis, skolor och arbeten och tillför berättelser somgör mig glad. Min hustru är frisk och synnerligenkompetent.När nu den 'fattiga' familjens barn kommer till'dagis' och senare till skolan -- de barnavårdandeinstitutioner som vi faktiskt skapat för att hjälpadessa barn till ett vidare och rikare liv, hur går detdå? Blir de de verkliga kelgrisarna som dess vårdareverkligen bemödar sig om? ''Jag tycker att detta är ett belysande citat. Det visarhur viktigt det är att vi vänder på steken och faktisktger de barn, som vi vet behöver detta, stöd på etttidigare stadium innan de hamnar i socialaproblem.Anf. 5 Statsrådet ():Herr talman! Vi är helt överens om detta. Vi harglädjande nog åtskilliga aktiviteter på gång nu föratt lyfta fram de mest utsatta barnen i det svenskasamhället och för att få en diskussion hur vi kan gedem ett mer effektivt stöd, så att de kan få fotfästei livet på ett bättre sätt än . Detta är ett områdesom jag för min del vill prioritera mycket högt i denfortsatta diskussionen om hur vi skall använda deresurser vi arbetar samman.I övrigt är det viktigt att hålla fast vid en riktigavvägning mellan generella och selektiva åtgärderpå det här området. Höjningen av barnbidraget,höjningen av bostadsbidragen och det särskildastödet, som vi skall återkomma till, är medel somjag tror är verkningsfulla för att nå fram tillensamstående föräldrar. Våra kalkyler visar att dengenomsnittliga behållningen av skattereformenskall ligga på plus. Det är dock alltid problem medsådana beräkningar när man kommer ner på denenskildes nivå. Det finns därför all anledning attmycket noga studera effekterna av skattereformen.En sådan kontinuerlig utvärdering kommer ocksåatt ske så att vi skall kunna se om de preliminärakalkylerna verkligen håller. Gör de inte det, måsteman enligt min uppfattning vara beredd att vidtafördelningspolitiska åtgärder.När det gäller stödet till barn och ungdomar vill jaghänvisa både till det arbete som socialstyrelsenbedriver som en uppföljning av olika projekt ochtill det arbete vi själva bedriver inomsocialdepartementet, som gäller en effektivareinsats beträffande behandlingshem samtförebyggande insatser i syfte att nå barnen ochungdomarna. Jag tror att det är mycket viktigt atthela denna problematik lyfts fram i ljuset. Jag hardärför också sagt att jag för min del vill stimuleratill forskning och utvecklingsarbete på ett bredareplan än vad vi har lyckats åstadkomma.Anf. 6 ():Herr talman! Självfallet är det viktigt medforskning och utveckling och att man följer upp deinsatser som har gjorts för att se att de ger detresultat man önskar. Men det är också viktigt att deförbyggande insatserna får finnas kvar. I mångakommuner, exempelvis här i ,och i , försvinner nuen hel del av de förebyggande insatserna på grundav att budgetar skärs ner och på grund av att manmåste satsa på sådana åtgärder som man enligtlagen är tvungen att vidta.Så till frågan om de ensamstående föräldrarna ochrätten till socialbidrag. Det är min förhoppning attstatsrådet , i diskussionerna inomsocialdepartementet och med , ändåöverväger om det inte, bland de allmänna råd somsocialstyrelsen ger till kommunerna, borde ingå ettråd om att det för ensamstående föräldrar börfinnas en möjlighet till endast . Denna möjlighet bör alltså inteifrågasättas ute i kommunerna. Jag tror att det voreav stort värde för de personer som berörs menockså för socialdistrikten runt om i ochäven i övriga delar av landet, om det fanns en klarriktlinje om att detta är statens och socialstyrelsensuppfattning i frågan.Även om statsrådet inte är beredd att säga jatill detta, är det min förhoppning att statsrådet tarmed sig frågan och ytterligare överväger den i defortsatta diskussionerna.Överläggningen var härmed avslutad.3 § Svar på interpellation 1990/91:84 om rättentill socialbidragAnf. 7 Statsrådet ():Herr talman! har tillsocialministern ställt följande frågor:1. Vilka åtgärder avser regeringen vidta för attavhjälpa de akuta svårigheter som finns inomsocialtjänsten då det gäller människor med destörsta och tyngsta behoven?2. Vilka strukturförändringar och övriga åtgärderkommer att vidtas för att generellt förstärkaskyddsnätet inom ?3. Kommer en översyn av rätten till socialbidragoch annat bistånd att göras?Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jagsom skall svara på interpellationen.De uppgifter hänvisar till omutbetalning av socialbidrag är, såvitt jag förstår,redovisning av en nystatistik över utbetalning av socialbidrag. Enligtdenna statistik har , 2,4miljarder kronor utbetalats i socialbidrag.Eftersom denna statistik är ny saknas jämförbarasiffror , vilket innebär att det inte ärmöjligt att dra slutsatser på årsbasis. Det finns dockinget i detta material som tyder på någon realökning av socialbidragskostnaderna.I en rapport, På väg från -- att gemänniskor alternativ till socialbidrag, harsocialstyrelsen bl.a. understrukit behovet avsamarbete mellan och andrainstanser som arbetsförmedling,, försäkringskassa,konsumentvägledning, den psykiatriska vården,hälso- och sjukvården i övrigt, arbetsgivare, m.fl.En gemensam strävan måste vara att genomsamarbete och utveckling av nya arbetsmetoder gemänniskor som hamnat i svårigheter ett sådant stödatt de kan komma ut iförvärvsarbete. För att undvika att människorfastnar i ett bidragsberoende måste det ske en ökadsatsning på aktiva rehabiliteringsåtgärder på mångaolika plan. Regeringen avser att under våren 1991förelägga förslag som grundar sig pårehabiliteringsberedningens betänkande om ensärskild rehabiliteringsersättning.I en annan rapport, Behövs ?, harsocialstyrelsen gjort en analys av socialbyråernasarbete inom individ- och familjeomsorgen. Dennarapport visar på de ökade krav och förväntningarsom ställs på socialbyråerna. Det konstateras irapporten att socialbyråerna av olika skäl inte kanleva upp till de högt ställda kraven, i synnerhet intenär det gäller arbetet med de allra mest utsattagrupperna. kommer med börjanomkring att föra ut frågornaom individ- och familjeomsorgen till en breddebatt. I första skedet kommer man att vända sigtill beslutsfattare, politiker och chefstjänstemäninom kommunerna.Remissbehandlingen av handikapputredningensdelbetänkande om överklagningsrätt ochekonomisk behovsprövning inom harnyligen avslutats. Remissinstanserna har skiftandesynpunkter, men i flera remissvar krävs enytterligare precisering av socialtjänstlagensbiståndsregler. harvidare i en skrivelse till regeringen hemställt om enöversyn av biståndsreglerna ochansvarsförhållandena mellan olika huvudmän.Det finns enligt min mening skäl att göra en översynav socialtjänstlagen, där hänsyn bör tas till de olikasynpunkter som framkommit. Arbetet med att tafram direktiv till en sådan utredning har påbörjatsinom socialdepartementet.Anf. 8 HANS ():Herr talman! Jag tackar för svaret.I svaret säger beträffandebakgrunden två olika saker. Dels säger han att detinte går att dra några slutsatser om socialbidragensutveckling därför att jämförbara siffror fråntidigare år saknas hos SCB, dels uppger han å andrasidan att inget i detta material från SCB tyder pånågon real ökning av socialbidragskostnaderna.Han hänvisar till att denna statistik är ny, men hankan till min förvåning för egen del på grund av dettamaterial uttala att inget tyder på att någon realökning av socialbidragskostnaderna skett.Det finns annat material än SCBs nya statistik attgrunda sig på då det gäller utvecklingen avsocialbidragen i landet. gör man den beräkningen --som angavs i min interpellation och som ocksåredovisats i Kommun-Aktuellt -- attutbetalningarna av socialbidrag kommer attöverstiga och att detta är enrekordhög nivå. Man befarar också att inflationenmed stegrade priser, högre hyror ochräntehöjningar leder till att allt flerbehöver bistånd.Socialstyrelsen konstaterade , att närskyddsnätet blir överbelastat är det människor medde tyngsta behoven -- missbrukare, hemlösa, s.k.destruktiva ungdomar och människor med psykiskaproblem -- som trängs ut. Detta är givetvis felsamtidigt som det är det mest allvarliga.Det är en mycket känslig fråga att konstatera att detfinns fattigdom i vårt samhälle. Ännu värre blir detom fattigdomen ökar i omfattning. Men vi måste sesanningen i vitögat om det i större utsträckningskall vara möjligt att vidta mera radikala åtgärderför att angripa problemen.De åtgärder som förbereds synes vara otillräckliga,om inte kan redovisa någraoväntade mer ingripande förslag. Den utdragnahanteringen av dessa frågor, som diskuterats ochutretts , synes inte leda till någrapåtagliga förbättringar. Risk föreligger att denuvarande ekonomiska svårigheterna och denväntade lågkonjunkturen t.o.m. kan förvärrasituationen.På kommunalt håll ifrågasätts allt oftare denuvarande reglerna för socialbidraget ochöverklagningsrätten. Det gäller emellertid attutveckla och förstärka rätten till bistånd enligtsocialtjänstlagen, och inte att avveckla eller attförsvaga den.I en aktuell undersökning -- Beslut om socialbidragi storstad, med som ansvarigforskare -- konstateras betydande skillnader mellankommunerna. Den ansvarige forskaren hävdar ianslutning till rapporten att man för att råda bot påde nuvarande bristerna kunde lägga över storadelar av socialbidragshanteringen påförsäkringskassorna enligt den s.k. Soft-modellen.Socialarbetarna kunde därmed också få mer tidöver för alla de tunga ärenden som man harsvårt att hinna med på socialbyråerna. Samtidigtskulle man få bort de inslag i handläggningen somuppfattas som kränkande för de hjälpsökande.För mer än tio år sedan föreslog socialutredningenatt det kommunala socialbidraget till stora delarskulle ersättas med ett socialförsäkringstillägg, sombetalas ut av de allmänna försäkringskassorna.Trots att denna reformtanke vann bred anslutninghar förslaget ännu inte genomförts.Bengt anger i sitt svar attKommunförbundet har i en skrivelse till regeringenhemställt om en översyn av biståndsreglerna ochansvarsförhållandena mellan huvudmännen. BengtLindqvist berör också ett betänkande omöverklagningsrätt och ekonomisk behovsprövning.Det betänkliga är att syftet från en del håll synesvara inte bara att precisera biståndsparagrafen utani själva verket att inskränka antaletbehovssituationer. Man vill införakommunalbesvär i stället för förvaltningsbesvär ibiståndsärenden, vilket av allt att döma skulleförsämra situationen. Jag delar den uppfattningensom socialdirektören i gett uttryck för,nämligen att talet om domstolarnas vidlyftigatolkning av begreppet bistånd är överdrivet. Detfinns därför inte skäl att inskränka något i rätten attöverklaga.Jag har av fått svar på min tredjefråga i interpellationen, nämligen om en översyn avrätten till socialbidrag och annat bistånd. Men detvå övriga frågorna hade jag önskat få mer belystaän vad som här skett.I sover ett stort antal människor itrappuppgångar, under broar, i kulvertar och påparksoffor. Uteliggarnas antal har ökat. Det beror,sägs det, på social nedrustning under 1980-talet.Marknadsstyrningen har också kommit in i vården.Det är inte precis någon tävlan om att bli bäst på attta hand om människor med de tyngsta och svårasteproblemen.Anf. 9 ():Herr talman! Jag vill göra ett kort inlägg ochframför allt ta upp en grupp som man sällan talarom när det gäller de som har det svårt socialt,nämligen styvfamiljerna. Människor med till synesbra inkomster, i varje fall medelgoda inkomster,har svårt att klara sig i den nya styvfamiljen. Bådai det nya samboförhållandet eller äktenskapet kanha barn i föregående äktenskap som de dels kanbehöva betala bidragsförskott till, dels har påbesök, något som ökar matkostnaden och gör har behov en större lägenhet. Människor medganska bra inkomster kan komma underexistensminimum.Dessa familjer nämns aldrig när man talar om demänniskor som har det svårt, t.ex. ensammamödrar. Såvitt jag kan förstå kommer antaletsocialbidragsökande ur denna grupp att ökaoerhört mycket, och barn kan komma i kläm.Föräldrar har kanske inte råd att utnyttja sinumgängesrätt, och detta är allvarligt. Att utnyttjaumgängesrätten kostar alltid pengar, och då fårman kanske avstå från detta för att klara hyran ellermatkostnaderna.Man befarar nu i kommunerna att det skall kommaen mycket stor grupp nya socialbidragssökande.Det är inte de som talade om islutet av sitt anförande, nämligen bostadslösa,utslagna eller missbrukare, utan vanliga familjermed par eller ensamstående som inte längre klararsig. De har redan förut haft små marginaler menlyckats klara sig, men ramlar de undersocialbidragsgränsen.Visserligen ökar bostadsbidragen, men detta ärockså något som ligger på kommunernas bord somde får svårt att klara av. Detta gör att man ikommunerna inte kan beräkna de pengar som gåråt, och man klarar inte att hålla sin budget. Närbudgeten läggs fram finns det så många osäkramoment på den sociala sidan när det gällerbostadsbidrag och socialbidragssökande att manhar svårt att beräkna anslaget.Detta tycker jag är ganska allvarligt. Det berordelvis på skattereformen, men även på andra saker,att man får mindre att röra sig med. De människorsom slås ut, bl.a. uteliggarna, kostar ofta samhälletväldigt mycket.