prot · GE0945 · 1990-12-13 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1990/91:45Torsdagen den 13 decemberKl. 9.001 § Anmälan om återtagande av plats iriksdagenTredje vice talmannen meddelade att CatarinaRönnung (s) denna dag återtagit sin plats iriksdagen, varigenom tjänstgöringen som ersättareupphört för § Justering av protokollJusterades protokollet för den 7 december.3 § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återFinansutskottets betänkanden /91:FiU10 ochFiU11Skatteutskottets betänkanden1990/91:SkU9--betänkande1990/91:SfU9Meddelande om samlad voteringTredje vice talmannen meddelade attbostadsutskottets betänkanden BoU4 och BoU7samt socialförsäkringsutskottets betänkandenSfU7, SfU6 och SfU8 skulle avgöras i ettsammanhang efter avslutad debatt.4 § Ny bostadsfinansiering m.m.Föredrogsbostadsutskottets betänkande1990/91:BoU4 Ny bostadsfinansiering m.m. (prop.1990/91:34)Anf. 1 ():Herr talman! på skall vi börja medatt diskutera en ny bostadsfinansiering. Jag skulleönska att vi med detta förslag kunde se ett ljus gåupp över de finansieringsproblem som vilaröver den svenska bostadsmarknaden. Tyvärrkommer i stället rullgardinen att gå ner i och meddet här förslaget över familjeekonomin för väldigtmånga människor.Det nuvarande systemet, som vi härmed förkastar,är det fjärde som har havererat. Haverierna har kommit med tioårs mellanrum. Det är tur att det inte ärkärnkraftverk som det rör sig om. Av skäl som jagsenare skall återkomma till kommer dock inteheller det här systemet att överleva andra systemvad gäller tiden. Den här korta återblicken geranledning till ödmjukhet inför vidden av deproblem som är förknippade med detta med attfinna ett system som är långsiktigt och stabilt ochsom gör det möjligt att uppnå målen förbostadspolitiken.Centerpartiet avvisar regeringens nu framlagdaförslag om en ny bostadsfinansiering med s.k.räntelån. Förslaget innebär en alltför häftigövervältring av ytterligare kostnader på boendet.På sikt ökar boendekostnaderna så mycket att detblir fråga om orimliga nivåer. Detta gör attskuldfällor gillras som framför allt många villaägareinte kan ta sig ur. Den kraftiga skulduppräkningenav räntelånen gör att det blir praktiskt tagetomöjligt att bygga och bosätta sig på landsbygdenoch i små orter där värdestegringen av fastigheterär mycket liten.Svårigheten att ta upp topplån med huset somsäkerhet gör också att boende i egen ägd villastoppas. Det kommer att innebära attsmåhusbranschen mycket snabbt dukar under, medsvåra följder för sysselsättningen.Sveriges trähusfabrikanters riksförbund talar i enskrivelse till bostadsutskottet om en nedgångmycket snabbt på . Det innebär att 15 000--20 000 arbetstillfällen skulle gå förlorade. Eftersomhuvuddelen av småhusfabrikerna finns iregionalpolitiskt utsatta områden, inte minst runtdet småländska höglandet, får detta mycketallvarliga följder ur regionalpolitisk synpunkt försysselsättningen, som en attraktivboendemiljö framför allt för unga barnfamiljer, ettmarknära boende i egen ägd villa, i fortsättningeninte blir tillgänglig för alla. Men framför alltinnebär inte förslagen någon lösning på de problemsom finns på bostadsmarknaden för de boende.I och med att villaboendet sätts i strykklasskonserverar det nya bostadsfinansieringssystemetorättvisorna i fråga om de olikabesittningsformerna och begränsar valfriheten iboendet, framför allt för alla som har låga ochnormala inkomster.Privatägandet missgynnas också genom den snabbauppskrivningen av nettoräntan. Det blir omöjligtatt äga flerfamiljshus privat -- särskilt i glesbygden,där en dålig direktavkastning inte kan uppvägas aven värdestegring av fastigheten. I glesbygden och iregionalpolitiskt besvärliga områden blir det istället de kommunala fastighetsbolagen somensamma tvingas gå in och ta på sig ett tungtägaransvar, med en betydande risk för storaförluster. Det gör att klyftorna ytterligare ökarmellan rika och fattiga kommuner.Förslagen motverkar strävandena att driva enpolitik som håller inflationen nere, eftersom statensutgifter genom realräntebidraget kommer att ökanär inflationen snabbt går ner. Realräntebidragetoch kreditgarantin gör att systemet också på siktkommer att bli mycket dyrt för staten. Problemetmed de besvärande stora bostadssubventionernakommer därmed inte att vara löst.Det frestar regering och riksdag att gå in och ändrai de många parametrar som styr systemet.Nettoräntans storlek och uppskrivningstakt,ingångsräntenivån samt kreditgarantins ochregressfordringarnas hantering gör systemetmycket instabilt för framtiden. Risken är stor attdet kommer att gå på samma sätt för detta systemsom det gjorde för paritetslånen, som i princip ärsamma system som det som föreslås bli infört.Då tvingas staten att lösa in de här räntelånen påprecis samma sätt som man fick göra när det gälldeparitetslånen, och det kommer att bli väldigt dyrtför staten. Den taktik som regeringen nu tycks varainne på är att försöka baka ihop låga kostnader förde boende just nu över valet . Men sedankommer en fruktansvärd ekonomisk smäll litetlängre fram i tiden.Herr talman! Den situation som svenskbostadspolitik nu befinner sig i är den unikt svårastesom vi någonsin har upplevt. som vi haren utbredd bostadsbrist duggar rapporterna tätt omatt det blir allt fler lägenheter som står tomma,därför att folk inte har råd att bo. De lägenhetersom därigenom står tomma är just de nybyggda, desom har den bästa boendestandarden. Omingenting görs kommer vi mycket snabbt att byggain oss i en kostnadsskruv som det blir omöjligt atthantera. Till den bördan skall läggas övergången tilldet nya finansieringssystem som vi nu diskuteraroch som innebär att man vältrar över ytterligare enkostnad i storleksordningen 8--15 miljarder på deboende själva.Regeringen håller nu med sin politik på att laga tillett totalstopp i bostadsbyggandet . Därmedfullföljs den ryckighet som har utmärktbostadspolitiken . Det här rycket lär blidet största under den här tiden.Det höga kostnadsläget i boendet har flera orsaker.Det extremt höga ränteläget är en orsak. Med lågaoch normala räntor skulle problemet medbostadsfinansieringen inte finnas och något nyttförslag inte behöva diskuteras.Andra orsaker är den allmänt höga inflationen, dehöga byggkostnaderna och, framför allt, de ökadekostnader som har lagts på de boende för att betalaskatteomläggningen. De höga boendekostnadernamedför i sin tur att statens och kommunernaskostnader för bostadsstödet dramatiskt ökar.De statliga insatserna har visserligen lett oss framtill världens bostadstätaste land och en högstandard på våra bostäder. Jag tvekar inte atterkänna att socialdemokraterna har stor del i detarbetet. Men den socialdemokratiska ivern attlägga in detaljregler i ett vidlyftigtsubventionssystem har lett oss fel. Baksidan harblivit den situation som vi nu befinner oss i, där intefolkhushållet längre förmår bära kostnaderna förett bostadsstöd som får allt mindrefördelningspolitisk träffsäkerhet.Alltså måste vi hitta en bättre prioritering avbostadsstödet, som stödet måste minskas.Det förutsätter att fler -- inte färre -- av de boendeförmår bära en större andel av kostnaderna för detegna boendet. Det kommer de inte att kunna göraefter skattereformens höjning avboendekostnaderna. I den meningen harfolkpartiet och socialdemokraterna genomskatteuppgörelsen skapat den allra sämsta tänkbaraförutsättningen för en sådan möjlig lösning.När kostnaderna för boendet har drivits upp till ennivå där flerbarnsfamiljer med normalinkomster,på snudd till att vara höginkomsttagare, medårsinkomster på , har rätt till ochmåste ha bostadsbidrag för att klara sitt boende, dåhar vi kommit långt från de sociala mål som skallligga till grund för statens engagemang ibostadsfinansieringen.Den skatteöverenskommelse somsocialdemokraterna och har ställt upppå har för länge sedan suddat ut dessa mål.Skatteöverenskommelsen gör det inte baraomöjligt att öka kostnaderna i boendet ytterligare.Den gör det också mycket svårt att hitta en bättreprioritering av det bostadspolitiska stödet, för attkunna minska det, utan att det drabbar de svaga påbostadsmarknaden.Det förslag som vi nu diskuterar är ingen lösning.Folkpartiet har inte ställt sig bakom förslaget. Men man har medverkat till att skapade sämsta tänkbara förutsättningar för förslagetsgenomförande. Från sida fanns det ettintresse för en lösning med räntelån när frågandiskuterades förra gången, i mitten på 80-talet.Men vår sociala syn och värnet om de svaga har lettoss fram till att skattereformens finansiering, medså kraftigt ökade boendekostnader som följd, haromöjliggjort en sådan lösning. Helakostnadsutrymmet i boendet är för de flesta låg-och normalinkomsttagare täckt till bredden medskattereformens finansiering. Där finns inte längreplats för några lån till räntor.Centerns väg är mindre kostnadsbelastning påboendet och mindre bidrag, inte tvärtom. Det gerbättre förutsättningar för att kunna minskabostadssubventionerna och prioritera stödet tilldem som bäst behöver det. Därmed kan de socialamålen i bostadspolitiken upprätthållas.Herr talman! Det förslag till bostadsfinansieringsom vi nu behandlar har flera beröringspunktermed skattereformen. Ett är förslaget tillinvesteringsbidrag, som skall ersätta en del av denfördubblade byggmomsen. Det är ett typexempelpå den inslagna vägen med ökade skatter ochbidrag, som socialdemokraterna och folkpartietvalde, dvs. först tas en skatt ut på bostadsbyggandetvilken sedan till viss del återbetalas till sammabyggare i form av ett investeringsbidrag. har hela det bostadsbyråkratiska regelverketkopplats på, som snärjer in den enskilde människanoch gör henne mer och mer omyndig. Jag skall inteta upp tid med att beskriva de här byråkratiskaprocesserna. De är väl kända för de av kammarensledamöter som skall debattera den här frågan ochför många andra.Nu har i sin partimotion yrkat avslagbl.a. på att markvillkoret och lagen om kommunalbostadsanvisningsrätt skall kopplas in som villkorför investeringsbidrag. Det hedrar dem. Men jagmåste fråga hur man kan göra upp medsocialdemokraterna om införande av ettinvesteringsbidrag, utan att försäkra sig om att intekrångleriet ökas ytterligare. Jag måste också frågasocialdemokraterna varför man inte, när man införett nytt system, tar den chans som verkligen finnsatt sopa undan en rad av de onödiga, krångligabyråkratiska regler som vi har i vårtfinansieringssystem. Varför tar man inte den unikachansen vid det här tillfället?En annan beröringspunkt med skattereformen ärden höga belastningen för skatteomläggningensfinansiering, som jag har berört. För att sehur de kostnaderna skulle kunna tas ut ochsubventionerna minskas kom Birgerssonsboendekostnadsutredning till stånd, vilken detnuvarande regeringsförslaget till stora delar byggerpå. Det var som att slänga in jästen efter degen iugnen. På det sättet har bostadssektornmisshandlats av skattereformens tvåkonstruktörer, och socialdemokraterna.Det resulterade i att bostadssektorn lämnadesutanför uppgörelsen, förmodligen för att parternafick kalla fötter över reformens konsekvenser förde boende, konsekvenser som de inte vågade ståför. Det är oansvarigt av båda parter och gör attmånga svaga grupper kommer att drabbas när en nybostadsfinansiering skall utformas efter det attskattereformen är genomförd.Det faktum att bostadssektorn misshandlats iskatteutredningen och lämnats åt sidan iskatteuppgörelsen innebär attminoritetsregeringen har haft besvär med attförankra sitt förslag i och bilda enmajoritet för det. Den proposition som vi nubehandlar bygger därför på en uppgörelse mellansocialdemokraterna och . Till den harsedermera under utskottsbehandlingenmiljöpartiet anslutit sig.Men vet egentligen och miljöpartietvad de har gått med på? Dessa två partier säger sigställa upp bakom de små och svaga i samhället. Detförslag som föreligger kommer att slå särskilthårt just mot dessa grupper. Hur kan ni accepteraatt det med det nya förslaget blir omöjligt förbarnfamiljer som inte har starka kapitalintressenteratt luta sig mot att få bo i en egen villa?Räntelånet innebär att det inte finns någotutrymme för topplån med huset som säkerhet.Topplån med den egna villan som säkerhet är ennödvändighet för att människor med låga ochnormala inkomster skall kunna klara av attfinansiera ett villabygge eller ett villaköp . Ifortsättningen blir det endast möjligt för dem somhar eget kapital, för dem som har rika föräldrareller andra som kan skriva på borgen att byggavillor. Men för normalinkomsttagare ochmänniskor med lägre inkomster kommer detta attvara helt omöjligt. Är det verkligen era partierslinjer att främja dessa kapitalstarka grupper ochlämna alla barnfamiljer med låga och normalainkomster åt sidan? Är det verkligen så? Är det intedet, ja, då kan ni inte med hedern i behåll ställa erbakom utskottsmajoritetens förslag.Förhållandet med uppgörelse i förväg mellanregeringen och något annat parti ger ocksåbesvärande låsningar vid behandlingen här iriksdagen. Det ger dåliga förutsättningar för en brariksdagsbehandling, där regeringsförslagen kanförändras till det bättre. Särskilt i bostadsutskottethar sådana förändringar tidigare varit möjliga.Trots detta finns förändringar föreslagna påväsentliga punkter. Det gäller kreditgarantinsutformning, det kommunala förlustansvaret,fastighetsskattens ochrealisationsvinstbeskattningens utformning iräntelånesystemet och beslutsordningen ilåneärenden. Detta är försök till att mildra denegativa effekterna av förslaget. Dessa förslagbygger på andrahandsyrkanden från centerpartietoch motionsyrkanden ochenskilda socialdemokrater.Jag ser dessa markeringar som ytterst väsentliga.Som jag ser det kan tillkännagivandet om ett bättreförslag till kreditgaranti fälla hela det nuvarandefinansieringsförslaget. harenhälligt underkänt förslaget till kreditgaranti.Utskottet ställer som centralt krav på ett nyttbostadsfinansieringssystem att lånevillkoren skallvara lika i hela landet och att villkoren ikreditgarantisystemet ger förutsättningar förbyggande även i mindre orter och på landsbygden.Utskottet skriver enigt inte endast omkreditgarantin till långivarna. Utskottet skriverockså lika skärpt och entydigt beträffandegarantiåtagandena från statens sida gentemotlåntagarna. Det avser statens regressanspråk videventuella kreditförluster. Där säger utskottet attstatliga regressfordringar i normalfallet bör kunnaefterges. Det gäller alla sådana fordringar somberor på att värdeutvecklingen inom en region ellerpå en viss ort har varit så svag att räntelånen saknartäckning. Detta bör uppfattas som ett åtagande frånstatens sida med framför allt en regionalpolitiskinnebörd, säger utskottet vidare.Dessa två kreditåtaganden gentemot långivarenoch låntagaren kan inte uppfyllas, enligt minuppfattning, med mindre än att staten är beredd attpåta sig ett ansvar för alla förluster somuppkommer vid en försäljning av hus på grund avatt värdestegringen varit mindre än skuldökningeni det föreslagna räntelånesystemet. Med hänvisningtill att värdestegringen realt sett legat underkonsumentprisindex för de hus som försålts under80-talet i områden som täcker ungefär halva landetsyta och av fallen kommer en sådan lösning attbli mycket dyr för staten, dyrare än dagens system.Jag vill nu speciellt fråga ochmiljöpartiets representanter i debatten om de delarmin uppfattning härvidlag och är beredda att ageraför att röja förslaget ur vägen , om intedessa garantier från regeringen kan uppfyllas såsom utskottet förutsätter med sin skrivning.Herr talman! Utskottet gör också etttillkännagivande om att reformen skall träda i kraftredan den 1 januari 1992, dvs. änvad som föreslås i propositionen. Det ärmiljöpartiet som står för den majoritetentillsammans med utskottets socialdemokrater. Därmåste jag harangera moraliskaresning som bestämt avvisade det förslag somframställdes direkt vid sittande bord vidjusteringstillfället i utskottet.Det är ju ett mycket lättvindigt sätt att behandla enövergång till ett helt nytt finansieringssystem somdetta. Det tarvar mycket av förberedelser om detskall lyckas. Misslyckas det blir det alltid deenskilda människorna som blir lidande. Det är enmycket våghalsig hantering av en viktig fråga, sommiljöpartiet nu medverkar till.Från socialdemokratiskt håll är det naturligtvis ettsätt att försvåra för en annan riksdagsmajoritet attefter valet stoppa reformen och ersätta den med ettnytt förslag. Förslaget kom ju först sedan det stodklart för socialdemokraterna att de hade en enhälligtrepartireservation emot sig, där dels yrkas avslagpå det nu framlagda förslaget, dels också tecknasprinciperna för hur ett annat och bättre system skallse ut. Är ni verkligen i beredda att ståför konsekvenserna av att hasta i väg med ettgenomförande på detta vårdslösa sätt?Det blir ju dessutom utomordentligt svårt förregeringen att på den korta tiden åstadkomma deförbättringar som utskottet enhälligt har krävt.Innebär ställningstagande i denna delatt är berett att acceptera ettgenomförande, även om inget bättre förslag tillkreditgaranti finns vid ikraftträdandet? Ärmiljöpartiet då berett att äventyraegnahemsboendet i halva ? Jag tror att detär utomordentligt viktigt att få besked på dessapunkter, som kommer att ha så avgörandebetydelse för de många människornas enskildafamiljeekonomi för framtiden.Herr talman! I reservation 1, som samtliga tre ickesocialistiska partier står bakom, yrkas avslag påförslaget till ny bostadsfinansiering i sin helhet. Detsammanfaller med yrkandena i partimotioner frånsamma partier, inkl. . I samma reservationtecknas också principerna för hur vi vill se en nybostadsfinansiering utformad.Förslaget bygger på fyra punkter:För det första en princip med enhetslån, enbassubvention som är lika för alla.För det andra att det nuvarande räntebidragetsuccessivt trappas upp, precis som i dag.För det tredje en omfördelning över tiden på annatsätt än vad regeringen föreslår.För det fjärde en stimulerans av sparandet.I en rad övriga reservationer, där centerledamöterfinns med, följs med vissa förutsättningar en radandrahandsyrkanden och tredjehandsyrkandenfrån kommittémotion upp.Det innebär t.ex. att vi avvisar införandet avinvesteringsbidraget och vill i stället inte höjabyggmomsen.Vi avvisar överföringen av hela den lånebyråkratisom nu finns till det nya systemet som villkor förinvesteringsbidraget.Vi förordar en lägre uppskrivning avnettoräntesatsen för att mildra skuldökningen påräntelånen.Vi vill ha en rättvisare fördelning av förlustansvaretmellan staten och kommunerna. Kommunernaskall inte behöva stå för större förlustansvar änstaten.Vi avvisar förslaget att bryta statens löfte till dehusägare som är inne i dagens låne- ochräntebidragssystem. De bör få vara kvar i det gamlasystemet om de önskar det.Vi avvisar majoritetens förslag att övervältraunderhållskostnader i hyresfastigheter påkommande generationer hyresgäster genom attbostadsföretagens underhållsfonder i praktikenavskaffas. Vi förordar i stället att skattefriavsättning till reparationsfonder skall få göras ochatt även hyresgäster i privatägda fastigheter viatapetreformen skall få inflytande över sin egenboendemiljö.Herr talman! Jag ber att i första hand få yrka bifalltill reservation nr 1 och samtliga villkoradereservationer i anslutning till reservation 1. I övrigtber jag att få yrka bifall till reservationerna 6, 7, 11,18, 39 och 42.Anf. 2 ():Herr talman! Moderata samlingspartiet avvisarregeringens förslag om ny en bostadsfinansiering.Den socialistiska utskottsmajoriteten har iföreliggande betänkande godtagit regeringensförslag med vissa korrigeringar. Dessa förändringarinnebär dock ingen förändring av vår bedömning.Förslaget är i sak oacceptabelt och orättfärdigt.Utskottsmajoritetens förslag är ett direkt hot mothundratusentals småhusägare ochbostadsrättshavare. försvinnernämligen nuvarande räntebidrag i ett slag. Ju nyarehus, desto större blir smällen.För några dagar sedan talade jag med en man somjust hade förverkligat sitt livs dröm. Han hadebyggt ett eget hus.Han sade: Mitt hus ligger på landsbygden. Det ärett vanligt ordinärt hus men kostade ändå 1,3miljoner. Statliga räntebidrag var självfallet enförutsättning för att jag skulle kunna bygga. När jagskrev på lånehandlingarna för mitt statliga lånkände jag det som när man skriver på vilket avtalsom helst. Det som är skrivet det gäller. Men vetjag inte hur det skall gå.Den här mannen och många andra bostadsägarehar all anledning att känna oro. Det är en händelsesom ser ut som en tanke att det nu är de socialistiskapartierna som samverkar för att rikta ännu ett hårtslag mot dem som äger sin bostad. Detta sker trotsatt önskan om en egen ägd bostad är djupt rotad idet svenska samhället och trots attopinionsundersökningarna entydigt visar att enöverväldigande majoritet av medborgarna även ivårt land önskar bo i eget hem.Regeringens förslag innebär att nuvarande låne-och räntebidragssystem ersätts av s.k. räntelån.Den enskildes räntekostnader för dessa nya lån blirså hög att hon eller han erbjuds att låna till räntan.Den nominella skulden ökar under omkring 20 årtrots årliga amorteringar. Skulden kan varafördubblad när det är dags att börja minska den.Den nyblivne småhusägaren, som jag nyssberättade om, kommer att få se sin skuld öka frånöver 1 miljon till kanske 2,5 miljoner år 2010.Jag har full förståelse för om han känner förtvivlanatt ställas inför detta perspektiv.Bostadsministern förklarar i propositionenregeringens svek mot alla dem som kommer attmista nuvarande räntebidrag med att klart ochcyniskt hävda att ''räntebidrag är ett ensidigtåtagande från statens sida''. Ett sådant synsätt kaninte godtas. Det är etiskt oförsvarligt att först införaett system för långsiktig bostadsfinansiering, sommänniskor inrättar sig efter, för att därefter på dettasätt över ändra spelreglerna när ingenåtervändo finns.Herr talman! Finansieringssystemet kan leda till attfastigheter sjunker i värde och måste säljas till lägrepris än den skuld ägaren har. Regeringen harförsökt möta detta genom att föreslå att det skalllämnas statliga kreditgarantier för räntelånen.Dessa garantier ges till kreditinstituten somsäkerhet om kreditinstitutens fordran på låntagareninte täcks av värdet på fastigheten. Om statentvingas infria sitt garantiåtagande gentemotkreditinstitutet får staten å andra sidan regressvisen fordran mot låntagaren. Dessa anspråk skallprövas av en kreditgarantinämnd, dvs. ännu ett nyttstatligt organ. Några garantier som befriar ägarenfrån betalningsansvar finns inte. Det lär knappastbli tal om befrielse när fastigheter sjunker i värdepå grund av faktorer som påverkarfastighetspriserna i hela landet. Så kan juexempelvis vara fallet när fastighetsskatter ochenergipriser höjs.Den enskilde fastighetsägaren måste självfalletalltid utgå ifrån att han kommer att bli personligenansvarig för skulder som belastar fastigheten. Justdärför kommer få människor att våga skaffa ett egethem med den 20-åriga skulduppräkningen.Tiotusentals familjer sparar regelbundet föratt kunna förverkliga önskemålet om en egenbostad. Många av dessa kommer att tvingas ge uppsina planer om regeringens förslag genomförs.Förslaget kommer att fungera som en stoppklossför byggande av egnahem. Man vågar helt enkeltinte satsa på ett nytt eget hem under de nyavillkoren. Osäkerheten blir för stor.Det mesta talar för att byggandet av egnahem heltkommer att upphöra på landsbygden, trots att dethär inte finns något alternativ till småhus.Resultatet kommer att bli en avfolkning avlandsbygden. De som kommer att lämnalandsbygden och flytta in till större tätorter ochstäder blir då i första hand bostadssökande yngremänniskor. Det betyder en utarmning avlandsbygden.Utskottsmajoriteten har trots allt insett att detföreslagna systemet med kreditgarantier innebärvissa problem. På s. 31 anför man nämligen:''Regeringsförslaget innebär att pantsäkerheten förräntelånen i förmånshänseende förutsätts ligga iomedelbar anslutning till säkerheten förinvesteringslånet.