prot · GE095 · 1990-10-09 00:00:00 — Vihar ju helt andra förslag som innebär störrevalfrihet och alternativ för föräldrar och familjer.Men när regeringen nu satt upp det här målettycker jag att det talar för att man ger kyrkan dessamöjligheter. Om jag förstått statsrådets uttalanderätt kommer det snart ett förslag i den riktningen.Det skulle väl vara förödande för regeringen attinte leva upp till dessa uttalanden och om det löftesom ändå getts i bara skulle bli en''målsättning'', varom vi ingenting vet.Överläggningen var härmed avslutad.21 § Svar på fråga 1990/91:15 om socialtjänstenoch vården av kriminella ungdomar m.m.Anf. 91 Statsrådet talman! har frågat mig vadregeringen tänker vidta för åtgärder för attförhindra att fler barn sätts i fängelse.Den som är får dömas till fängelseendast om det föreligger synnerliga skäl. I förstahand överlämnas unga brottslingar till vård inomsocialtjänsten. I socialtjänstlagen och lagen medsärskilda bestämmelser om vård av unga, LVU,anges klart socialnämndens ansvar för att bereda dehär aktuella ungdomarna vård.Under senare år har antalet ungdomar under 18 årsom dömts till fängelse varierat något men låg år1989 på ungefär samma nivå som . Föråldersgruppen 18--har antalet fängelsedomarunder senare år oförändrat legat på ca 1 000. Detgår alltså inte av statistiken att utläsa någontrendmässig ökning.En mycket bestämd målsättning är att så långtmöjligt undvika att ungdomar tas in ifängelse. För att denna målsättning skall ärdet viktigt att det förebyggande och vårdandearbetet samordnas och utvecklas. Jag vill härnämna att regeringen har beslutat tillsättaen parlamentarisk kommitté som skall se över detallmännas insatser när unga människor begår brott.Jag vill också peka på att regeringen i olikasammanhang har lämnat omfattande stöd tillutveckling av kommunernas arbete inom denförebyggande barn- och ungdomsvården.Regeringen har bl.a. beslutat avsätta 10 milj.kr.årligen för ett projekt om samordning avinsatser för utsatta ungdomar i vissabostadsområden.Ett omdaningsarbete vad beträffar de särskildaungdomshemmen pågår med stöd av det särskildastatsbidrag som utgår inom detta område. Härbehövs såväl en snabb utbyggnad av platsantaletsom en metodmässig och organisatorisk utveckling.Jag avser att föreslå regeringen att senareåterkomma till i denna fråga.Jag vill med kraft invända mot den beskrivning somGudrun givit av en ändrad färdriktning.Principen att har huvudansvaret förde unga lagöverträdarna ligger sålunda fast.Anf. 92 ():Herr talman! Jag ber att få tacka det här svaret.Jag ställer mig frågande till en del saker.Det ena är att vi tydligen har litet olikastatistikuppgifter. Jag bygger denna fråga på enintervju i för inte så länge sedanmed kriminalvårdschefen. Jag utgår från att han ären person som vet vad han talar om och att desiffror som jag refererat från den intervjun ärriktiga. Sedan kan man alltid skoja medstatistiken -- om man väljer olika årtal får man olikasiffror osv.Men oavsett hur det förhåller sig med den saken ärdet här allvarligt. Om antalet ungdomar under 18år som dömts till fängelse var detsamma i början av80-talet som , är det i alla falloroväckande att vi inte kommit längre, dvs. attantalet inte har minskat, detta med tanke på deambitioner som jag förmodar att vi båda har i dethär avseendet.Sedan vet jag inte riktigt vad det betyder att BengtLindqvist med kraft invänder mot den beskrivningsom jag givit av en förändrad färdriktning. Jagtycker att jag beskriver verkligheten. Om den intesammanfaller med önskningarkan jag förstå det. Men den verklighet som minfråga utgår från ser ut på det här sättet.Jag har här ett pressmeddelande om ett tal somMargot håller . Hon talar där om attvi med kraft måste motverka tendenserna att detkrävs hårdare tag och mindre dalt. Hon säger ocksåatt vi går ifrån våra humanistiska traditioner. Honsäger med bestämdhet att fängelse för barn ochungdomar inte leder till någonting gott.Vad är det för ändrad färdriktning som vi inte äröverens om? Jag skulle också vilja veta vad BengtLindqvist tänker återkomma till med iden här frågan. Det skulle vara intressant att få vetavad det är han aviserar på det här området. Detbehövs, såvitt jag förstår, krafttag i den här frågan.Vi har dessutom skrivit under denbarnkonvention som uttryckligen förbjuder dessafängelsestraff.Anf. 93 Statsrådet talman! Först till statistiken. Vi arbetar medatt få fram en statistik över antalet domar motungdomar. Det är viktigt att konstatera att densiffran som används som intäkt för att det skulle skeett trendbrott är att över 50 ungdomar under 18 årdömdes till fängelsestraff . Siffran var likahög . Därmed inte sagt att situationen skullevara tillfredsställande. Siffran är hög, högre ängenomsnittet. Man kan emellertid inte påstå att detär ett trendbrott uppåt, i synnerhet som myckettyder på att siffran 1990 kommer att bli lägre enligtde uppgifter jag fått beträffande första halvåret1990.När det gäller innehållet i det förslag som jagkommer att föreslå regeringen att föreläggariksdagen vill jag säga att min bestämda inriktningär att vi skall försöka lösa det problem som består iett för litet antal platser och för dålig differentieringav behandlingen och vården av ungalagöverträdare. Detta är egentligen helt i enlighetmed beställning. Vad jag avser att göraär att arbeta för att få till stånd en ökning av antaletplatser och den ändring av inriktningen som ärnödvändig. Detta kräver ett riksdagsbeslut, och jagämnar därför via regeringen återkomma tillriksdagen.Anf. 94 ():Herr talman! Det var bra att få de kompletterandeuppgifterna, men det här bekymrar mig ändå. Närvi debatterade den här frågan var vi ocksåöverens om att det behövdes krafttag och attnågonting behövde ske snabbt.I sitt svar talar också om att detskall tillsättas en parlamentarisk kommitté.Samtidigt säger här i sittanförande att vi redan har alla de kunskaper sombehövs. Vi behöver inte utreda dessa frågor längre.Vi känner dessutom till orsakssambanden, och vihar riklig tillgång på information som säger att detär förebyggande verksamhet som behövs. Jagundrar om detta stämmer överens med denekonomiska politik som regeringen bedriver ochsom får sådana konsekvenser för utvecklingen justpå dessa områden. Efter vad jag förstår måste detockså till pengar för dessa förändringar som BengtLindqvist förespråkar.Anf. 95 Statsrådet talman! Kort sagt är det på det sättet att vinyligen har beslutat om ett statsbidrag på 950 milj.kr. till kommunerna för det behandlingsarbete somkommunerna och landstingen utför påkommunernas uppdrag. Det är med hjälp av dessaresurser som staten har möjlighet att ställa anspråkpå att huvudmännen löser de problem som dessapengar var avsedda för. Det är med denutgångspunkten som vi nu från regeringens sida gårin i de diskussionerna.Anf. 96 ():Herr talman! Slutligen vill jag fråga hur tidtabellenför förändringsarbetet ser ut. När kan man tänkasig att detta skall bli verklighet? Vad har mantidsmässigt för ambitioner?Överläggningen var härmed avslutad.22 § Svar på fråga 1990/91:16 om förmedlingenav jourfosterhemAnf. 97 Statsrådet talman! har frågat mig vilkaåtgärder socialministern tänker vidta för att se tillatt sociallagstiftningen efterlevs.I det ärende som beskrivit harsocialstyrelsen startat ett utredningsarbetetillsammans med i län.JO-ämbetet handlägger även anmälningar sominkommit i frågan. Vidare pågår inom Stockholmskommun interna revisionsutredningar. Jag vill inteföregripa pågående utredningar inom ansvarigatillsynsmyndigheter.Anf. 98 ():Herr talman! Jag skall be att få tacka för svaret,även om det faktiskt inte är något svar. Jag tyckeratt det är tråkigt att inte kan hanågra synpunkter över huvud taget på den häraffären. Jag tycker att den är alarmerande,eftersom jag tror att vi kommer att få skåda mångalika trassliga affärer med tanke på den ekonomiskasituation som kommuner och landsting står inför.Jag är medveten om att både och desocialdistrikt som har anlitat firman har gjort detdärför att de helt enkelt tyckt att de har varittvungna till det. De har inte haft något att välja på.Det har ju gällt barn som far väldigt illa. De harsjälva inga resurser numera att ta hand om dennatyp av ärenden. Jag klandrar inte dem.Jag klandrar inte heller dem som håller på meddenna verksamhet. Jag tror att de gör ett väldigt brajobb, faktiskt. Jag vet att det är kvalificeradepersoner som arbetar med detta och som harlämnat den offentliga vården just därför att därbedrivs en så usel personalpolitik bl.a. i fråga omlöner och att det är svårt att få utveckla sinaambitioner över huvud taget.Resultatet blir att man bedriver verksamhet somingen riktigt har kontroll över eller insyn i.Landstinget, som har haft men fått lägga ner sådanhär verksamhet, får anlita den här typen av firmori stället. Inte heller socialdistrikten har några egnaresurser. Man tvingas att anlita sådan här mer ellermindre privat verksamhet. Man förlorar all insynoch kontroll och får alltså en verksamhet sombedrivs utan demokratisk insyn eller kontroll ochdär själva ärendet eller verksamheten hamnarmellan två stolar.Om det här är lagvidrigt eller inte återstår väl att sei utredningarna. Hur som helst är det ju en väldigtolycklig utveckling. Jag tror att vi på det här sättetbäddar för en kraftig privatisering av denna typ avverksamhet, där vi inte alls kan garanterakvaliteten längre. Jag tycker att det vore väldigtmärkligt om inte statsrådet hadenågra synpunkter på detta.Anf. 99 Statsrådet talman! Jag har uppfattningar om detta. Jaganser att det skulle vara mycket allvarligt omkommunerna frånhänder sig den möjlighet att taansvar som åligger kommunerna enligtsocialtjänstlagen.Jag är mycket glad över att alla dessa utredningarså snabbt har kommit till stånd. är det min rollatt avvakta resultaten innan vi går vidare i dennafråga.Anf. 100 ():Herr talman! Jag förmodar att det innebär att detinte är någon idé att jag ställer fler frågor.Överläggningen var härmed avslutad.23 § Svar på fråga 1990/91:18 om utbyggnadenav barnomsorgenAnf. 101 Statsrådet talman! har frågat mig omregeringen är beredd att fastställa en ny tidpunktför när full behovstäckning av platser i förskolanskall vara genomförd.Den av regeringen tillkallade aktionsgruppen förbarnomsorg (dir. 1990:13) har i sitt nyligenredovisade betänkande (SoU 1990:80) Förskola föralla barn 1991 -- hur blir det? -- konstaterat att enklar majoritet av landets kommuner kommer attklara det uppställda målet för heldagsomsorgen.Ett antal kommuner har emellertid i en avaktionsgruppen genomförd enkätundersökninganmält att de har svårigheter att klarautbyggnaden.Jag kan konstatera att utbyggnaden nu går mycketsnabbt. beräknarkommunerna således att ytterligare nära 30 000barn kommer att erhålla plats inomheldagsomsorgen. Jag räknar därför med attkommunerna mycket snart kommer att ha fullföljtden av beslutade utbyggnaden till fullbehovstäckning.Anf. 102 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet för svaret, mennär man tittar på det är det ju inte mycket nytt somstatsrådet har att säga.Det sägs här att en klar majoritet av landetskommuner kommer att klara det uppställda målet.Det handlar om litet -- alltså handlar detom som inte klarar det.Statsrådet säger också att under innevarande årytterligare nära 30 000 barn kan komma att få platsinom heldagsomsorgen. Men om behovet var120 000 återstår det ju fortfarande 90 000.Sedan till det min fråga gällde. Vi har ettriksdagsbeslut om full behovstäckning till år 1991.Vi är snart där. Jag undrar om statsrådet verkligenmenar att full behovstäckning kommer att vara enverklighet till 1991 eller om vi måste återkommasenare till en ny planperiod.Vi har stått här i talarstolen undervåren och debatterat barnomsorg. Vid dessatillfällen har jag framfört synpunkter vad beträffarlagstiftningen. hänvisade då tillaktionsgruppen och att denna också hade detta somuppdrag. Gruppen har återkommit och denföreslog lagstiftning. Vad blir det av detta?Anf. 103 Statsrådet talman! Jag tror att det vore mycket olämpligtatt just nu börja tala om en ny tidpunkt. gällerdet för kommunerna att göra allt vad de kan, alltvad som står i deras förmåga, att komma så nära detmål som har ställt upp som det överhuvud taget är möjligt.Jag menar att för tre fjärdedelar av kommunerna,och det var vad aktionsgruppen redovisade, är manmycket nära att nå det målet 1991. Det behövsytterligare en liten ansträngning i avkommunerna för att till 1991 verkligen nå målet förheldagsomsorgen.Mitt budskap är därför att kommunerna bör nuanstränga sig till det yttersta för att så snart sommöjligt nå det av uppställda målet ochäven det förverkliga vad som beslutats om fullbehovstäckning, att alla barn skall ha en plats inombarnomsorgen. För de flesta kommuner går dettaatt klara , men en del kommuner får lov att gåen bit in därpå.Ett nytt datum skulle emellertid göra attkommunerna fick på sig, och jag anser attdet skulle vara alldeles fel signal i det här läget.Anf. 104 ():Herr talman! Jag kan hålla med om att det utifrånden synpunkten kan vara bra för kommunerna attfå den pressen på sig. undvek attsvara på frågan vad beträffar lagstiftning. Det är juen annan väg man kan gå.Det är också viktigt att regeringen har en samladlinje när det gäller barnomsorgen. Man måste då sepå flaskhalsarna i fråga om utbyggnaden. Dessaflaskhalsar har att göra med personalen ochekonomin på så sätt att utbildningsministern integer några fler utbildningsplatser och civilministerninte ger ytterligare statsbidrag. Har det förts någraresonemang angående hur man skall komma tillrätta just med dessa flaskhalsar?Anf. 105 Statsrådet talman! Jag har inte möjlighet att ge någrabesked om den kommande budgeten, men jag villpåminna om att statsbidraget förnu innevarande budgetperiod höjdes med 900 milj.kr. och att antalet platser på utbildningarnautökades med 550 stycken. Det är ett inte alldelesoväsentligt tillskott som på det sättet skapades avregering och riksdag. skall arbetet naturligtvisgå vidare.Min inställning när det gäller lagstiftningsfrågan äratt vi skall återvända tilldiskussionen om lagstiftning men att vi nu i förstahand skall koncentrera oss på att skapaförutsättningar för att kommunerna skall kunna nåutbyggnadsmålet.Anf. 106 ():Herr talman! Statsrådet säger att statsbidragenhöjdes , men de har ju sedan 1955minskat med motsvarande 5,5 miljarder, vilketmotsvarar 80 000 daghemsplatser. Det behövsalltså ytterligare tillskott om utbyggnadsmålet skallnås. Man räknar med att det behövs 20 000 nyaförskollärare och fritidspedagoger inombarnomsorgen. Även detta gör det nödvändigt meden fortsättning vad beträffar utökningen av antaletplatser inom förskollärarutbildningarna. Kommerdet även att bli aktuellt med enutökning av antalet utbildningsplatser?Överläggningen var härmed avslutad.24 § Svar på fråga 1990/91:29 om en mer aktivalkoholpolitikAnf. 107 Statsrådet talman! har frågat mig närregeringen avser att framlägga det av riksdagenbeställda programmet för en mer aktivalkoholpolitik.Beredningen av de alkoholpolitiska frågorna pågårför närvarande i . Regeringenavser att förelägga en proposition medförslag till insatser på det alkoholpolitiska områdetunder innevarande riksmöte.Anf. 108 ():Herr talman! Jag ber att få tacka detta besked.Det sociala är ju fullt av människor somväntar: föräldrar som väntar på daghemsplats,sjuka som väntar på operation, gamla som väntarpå plats i gruppboende och många många andra.Riksdagens roll i sammanhanget är att vi väntar påregeringen, som sakta men säkert framarbetarolika förslag.I fjol skrev till regeringen och bad om ettrejält alkoholpolitiskt program. Det mål som vi istor enhällighet har uppställt här i , dvs.att få ned alkoholkonsumtionen, håller nämligeninte på att uppnås, utan tvärtom fjärmar vi oss fråndet målet. Det är därför utomordentligt angelägetatt vi får en mera aktiv alkoholpolitik. Regeringenhar också på sitt bord ett utförligt förslag frånsocialstyrelsen, som innehåller en mängd konkretauppslag och idéer om hur en sådan alkoholpolitikskulle kunna utformas.Vi menar att det därför inte borde vara en alltförsvår uppgift att lägga samman enhälligabeställning med konkreta programtill en sådan proposition. Vi hade hoppats att ensådan skulle komma , men så är intefallet. Jag tolkar svar så, att ensådan proposition kommer . Jag villockså fråga: Kommer vi även att kunna behandlapropositionen här i ?Anf. 109 Statsrådet talman! Det är naturligtvis min avsikt attlägga fram en proposition så att den är möjlig attbehandla under vårriksdagen. På den punkten kanjag emellertid inte svara alldeles bestämt. Mendetta är i alla fall min avsikt.Daniel Tarschys och jag har samma inställning tillalkoholpolitiken, och vi delar uppfattningen att viskall försöka leva upp till målet att mellan åren 1980och 2000 minska konsumtionen med 25 %.Mot den bakgrunden är den preliminära statistiksom kommit för glädjande.Denna statistik visar faktiskt att försäljningenomräknat i ren alkohol harminskat . Det kanske mest glädjande äratt denna minskning sker i fråga om alla trealkoholsorterna -- sprit, vin och starköl. Det ärförsta gången som det sker något slags minskningnär det gäller starköl. Minskningen är liten, menden är ändå ett tecken på att vi kan vara på väg motett trendbrott i fråga om utvecklingen avkonsumtionen av starköl.Anf. 110 ():Herr talman! Jag delar glädjeöver detta trendbrott -- om det nu är ett trendbrott.Den erfarenhet vi gjorde var attalkoholkonsumtionen sjönk om man förde en aktivalkoholpolitik och även -- mindre glädjande -- omlandets ekonomi utvecklades illa. Vi har inte fåttnågon ny alkoholpolitik, och kanske är det därförsnarare ekonomin som har utvecklats illa.Min förhoppning är att regeringen dels skall få buktmed ekonomin, dels skall föra en aktivalkoholpolitik.Överläggningen var härmed avslutad.25 § AjourneringKammaren beslöt på förslag av talmannenatt ajournera frågestunden till kl. 18.00.26 § Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs underledning av förste vice talmannen.27 § Svar på fråga 1990/91:1 om VärldsbankensmiljökonsekvensbeskrivningarAnf. 111 Finansminister talman! har frågat mig omregeringen kommer att arbeta för attVärldsbankens miljökonsekvensbeskrivningar görsoffentliga och för att allmänheten ges möjlighet attdelta i diskussioner vid offentliga hearings.Ansvaret för de konsekvensbeskrivningar somåsyftas ligger inte hos banken utan hoslåntagarlandet. Det viktigaste skälet är att man villöka miljömedvetandet hos låntagarlandetsmyndigheter. Därför är det också det landet somavgör om rapporten skall offentliggöras eller inte.Hittills har låntagarländerna valt att inte göra det.Det bör framhållas att inte heller övrigdokumentation kring enskilda världsbanksprojektär offentlig. Ett viktigt skäl är även här attlåntagarländerna motsätter sig detta. Dessutomskulle ett offentliggörande av dessa dokumentförsvåra en förtroendefull dialog mellan bankenoch låntagarna.De restriktioner jag har redovisat hindrar inte attVärldsbanken i andra former lämnar upplysningarom de miljömässiga effekterna av bankens insatser.Min uppfattning är att banken under senare årockså har blivit mer öppen och mer benägen attinformera allmänheten om sitt arbete. Ett krav sombanken numera ställer på sina låntagare är attordentlig information ges till debefolkningsgrupper som berörs av ett projekt.Sådana grupper skall enligt bankens direktiv ocksåges tillfälle att komma med synpunkter på ett tidigtstadium. Denna ökade öppenhet är ett resultatbl.a. av krav som och likasinnade länderhar ställt i bankens styrelse. Vår strävan är attbanken skall vara så öppen som möjligt med hänsyntill de begränsningar som jag här har redogjort för.Anf. 112 ():Fru talman! Finansministern säger här att det ärlåntagarlandet som skall avgöra ommiljökonsevensbeskrivningen skall offentliggöraseller ej. Men brukar för sittlångivande ställa upp en rad olika villkor, bl.a. atten miljökonsekvensbeskrivning skall tas fram. Menden miljökonsekvensbeskrivning som tas fram ärbara halv av just det skälet att allmänheten inte fårchansen att delta i offentliga hearings osv.Det är just processen som är det allra mestintressanta när det gäller att ta fram enmiljökonsekvensbeskrivning. Processen ärviktigare än själva slutprodukten, vad som står islutrapporten. Varför kan inte finansministern iVärldsbankens styrelse arbeta för ett krav på en helmiljökonsekvensbeskrivning när man nu redan hartagit det positiva steget att kräva en halvmiljökonsekvensbeskrivning?Anf. 113 Finansminister talman! Jag anser att det som skett är ett stortframsteg. Vi har fått in ett mycket störrehänsynstagande till miljöfrågor i Världsbankensarbete. Den har i deinstruktioner som givits till arbetet i Världsbankenbetonat dessa frågor. Det sker en avvägning när detgäller att få till stånd ett sådant arbete i de enskildaländerna, att få till stånd ett förtroendefulltsamarbete och önskemålet om öppenhet.Från svensk sida, med de traditioner vi har när detgäller offentlighet i den statliga verksamheten, ärdet naturligt att ha den hållningen. Vi kan inte nådessa mål på en gång, utan vi får göra en avvägningmellan att nu driva kravet påmiljökonsekvensbeskrivningar, ett samarbetemellan banken och länderna, och den öppenhetsom vi i och för sig vill eftersträva.Anf. 114 ():Fru talman! Jag har litet svårt att förstå deninställningen. Varför är det inte möjligt att här i daglova att kommer att aktivt arbeta för dettai ? Då behövs över huvudtaget inte den här avvägningen göras när det gälleratt driva frågan om miljökonsekvensbeskrivningaroch frågan om en fullständigmiljökonsekvensbeskrivning.Världsbanken har ju redan infört enmiljökonsekvensbeskrivning så till vida att detmåste tas fram en rapport som behandlarmiljöeffekterna av ett visst projekt. Dit har manredan nått. gäller att gå vidare. Min fråga blirhär: Vad innebär det som finansministern säger omvår strävan? Innebär det att finansministern själv iVärldsbankens styrelse kommer att arbeta för attgöra miljökonsekvensbeskrivningar fullständiga?Anf. 115 Finansminister talman! Regeringen kommer att på alla sättarbeta för och hävda miljöintressena iVärldsbankens verksamhet. Jag vill gärna hänvisatill de inlägg och de ställningstaganden som gjortsfrån svensk sida. Vi får ta en sak i taget. Det viktigajust nu är att få till ståndmiljökonsekvensbeskrivningar, ett bra samarbetemellan och resp. länder och attmarkera att man skall ta kontakt med olika grupperi resp. länder kring de projekt som Världsbankenär engagerad i.Det har gjorts ansträngningar för att ge dessagrupper en röst i olika projekt. Jag kan nämna attseminarier och symposier har arrangeratstillsammans med miljöorganisationer. Det läggsockså stor vikt vid de utbildningsprogram somVärldsbanken anordnar för regeringstjänstemän ilåntagarländerna. Jag understryker gärna vikten avatt arbetar aktivt på det härområdet.Jag tror att vi i grunden har likartad uppfattning,men vi får ta det i en sådan takt att vi kan nåframgångar.Anf. 116 ():Fru talman! Jag uppfattar att finansministern ärrätt positiv till att i arbetaför fullständiga miljökonsekvensbeskrivningar. Jagtror att det helt enkelt är så att regeringen interiktigt har tänkt igenom vad enmiljökonsekvensbeskrivning verkligen innebär.Detta är en metod som har prövats i andra länder,t.ex. Alla de människor som jag har varit ikontakt med under två olika studieresor i USAsäger att det viktigaste medmiljökonsekvensbeskrivning är dels processen,dvs. den offentliga diskussionen kring frågan ochmöjligheten att överklaga, dels att ta framalternativ. Det skulle därför vara intressant om jaghär kunde få ett löfte av finansministern atthan skall sätta sig in litet mer i vadmiljökonsekvensbeskrivningar innebär och ett svarpå om det vore positivt att arbeta för sådana iVärldsbankens styrelse.Anf. 117 Finansminister talman! Jag har satt mig in i Världsbankensarbete och de här frågorna.