prot · GE097 · 1990-10-11 00:00:00 — Sextimmars arbetsdag är en viktig del för att vi skall fåtid för omsorg och vård. Jag tycker att regeringenmånga gånger har varit stelbent när det gäller att gepengar och resurser till svaga familjer. Man går inalldeles försent, eftersom ingripandet skall göras ien omsorgsform som är låst. Det saknas alternativ.Det borde finnas större möjligheter att på ett tidigtstadium gå in och stödja och hjälpa i de fall manganska tidigt kan se att det behövs stöd och hjälp.Anf. 59 Statsrådet talman! Jag skall börja med barnen. Åren1989 och 1990 är märkesår i utvecklingen förvärldens barn. Jag tänker naturligtvis påbarnkonventionen som antogs 1989 och som 48länder har anslutit sig till. Det fina medbarnkonventionen är dels att barnens rättigheterväldigt tydligt pekas ut, dels att konventionen utgören mekanism för att kontinuerligt kontrollera barnssituation, ställa barnens situation under luppen.Konventionen gör det också möjligt för olikaberörda parter att diskutera hur våra barn har det.Detta är oerhört viktigt internationellt sett, menockså oerhört viktigt för . Det berörSverige.1992 skall vi rapportera om barnsställning i till FN. Från regeringens sida harvi bestämt oss för att detta arbete skall bedrivaskontinuerligt och i nära samarbete med deorganisationer som kämpar för barns rättigheter.Redan i höst skall vi i regeringen ha ett ytterligarerådslag och skall det anordnasen stor konferens om barns situation i , allti linje med principer ochtankegångar.Beslutet om förskola för alla barn fattades 1985.Enligt min uppfattning var det ett av den modernatidens viktigaste beslut när det gäller barn. Dethandlade bl.a. om att ge barn tillgång till justförskola, inte bara barnpassning. Förskola innebärmycket mer av pedagogisk verksamhet och stöd tillvarje barns utveckling. Beslutet om förskola skullegälla alla barn och det fastslog en tidpunkt, 1991, dåkommunerna skulle vara färdiga med utbyggnaden.Vi socialdemokrater har varit angelägna om att slåvakt om kvaliteten. Om vi hade släppt påkvalitetskraven och börjat tala mer ombarnpassning, hade det inte varit någon konst att nåmålet till 1991. Det är just kombinationen av atthålla fast vid de kvalitativa kraven och samtidigtbygga ut till full behovstäckning som är vår uppgift.Det är det som har gjort att de svårigheter somföreligger har uppstått.Som alla vet förklaras svårigheterna i första handmed att det har fötts så många fler barn än vad vårabefolkningsexperter har prognostiserat.Experternas prognos har år slagit fel isamma riktning. Det har fötts fler barn.Förvärvsfrekvensen bland kvinnor har också varithögre än vad man har kunnat förutse. Omsituationen varit sådan den prognostiserades 1985,hade barnomsorgen varit utbyggd . Men såblev det inte. är vi nära målet. av landetskommuner har möjlighet att bygga ut till fullbehovstäckning när det gäller barnomsorgen förbarn till förvärvsarbetande och studerande fram till1991. Utbyggnadsvolymen är större än någonsin.Kommunerna har räknat med att 30 000 platsertillkommer . Det är en mycket hög siffrai förhållande till tidigare erfarenheter.Herr talman! gäller det naturligtvis att stå ut, attinte ge efter för alla som vill ha en senare tidpunkt.Enligt beslut skall så många kommunersom möjligt ha nått målet 1991. Om detta inte ärmöjligt, måste målet nås så fort därefter som detöver huvud taget står inom det möjligas makt.Vad gör då de borgerliga partierna? I sindogmatiska iver att till varje pris skapa enbarnomsorgsmarknad konstruerar de nu det enaförslaget efter det andra som innebär att vi slårsönder den barnomsorg och förskola som harutvecklats och som faktiskt omfattar 80 %eller mer av barnen, om man räknar bort demvilkas föräldrar är lediga med föräldraförsäkring.Det här är ett dråpslag mot dagens utveckling motförskola för alla barn. Och det har tagit sig olikaformer i de tre partierna. Man är inte alldeles färdigmed dessa förslag, men alla har det gemensamt slår sönder statsbidrag och kommunalaresurser till barnomsorgen. Det är naturligtvis ettfullständigt otillfredsställande tillvägagångssätt fördem som menar att vi skall förverkliga det beslutsom togs 1985.Herr talman! När det gäller verksamheten för barnoch ungdomar som har det svårt, som är i utsattasituationer av olika slag så finns det verkligen, somockså flera av talarna här påpekat, många problemsom vi nu med kraft måste ta tag i. Det gäller deungdomar som begår brott och där socialtjänstenhar misslyckats med att ta fram det antalvårdalternativ som behövs. Det gäller också barnsom misshandlas. Det måste , somGudrun påpekade, sägas attsocialarbetarna har en mycket svår situation.Det är nödvändigt med utveckling och förändringockså på det här området. Jag konstaterar medtillfredsställelse att vi nu har tagit emot flera viktigarapporter från bl.a. om sakernastillstånd.Senast fick vi det s.k.socialbyråprojektet, som pekar ut inte baraproblemen i dagens situation inom socialbyråernamen också utvecklingsmöjligheterna, och det ärviktigt för oss att vi tar vara på de möjligheterna.Anf. 60 Förste vice talman () replik:Herr talman! svarade inte på minafrågor. Jag frågade om det nu är ett viktigt mål försocialdemokraterna att ge småbarnsföräldrarnagaranterad rätt till barnomsorg. Varför ställer mandå inte upp kravet att svårt sjuka skall ha garanti förvård ?Jag tog också upp pensionärernas situation. Detgäller de pensionärer som inte har någon ATP ellerbara mycket låg ATP. Hur kommer det att gå fördem efter skattereformen? I genomsnitt räknarman med att hyrorna för en pensionärslägenhetkommer att stiga med . Detbetyder att pensionärer som bor i en kommun somtillämpar KBT-reglerna, om den pensionären intehar någon ATP eller andra inkomster, så kommervederbörande att gå back. Pengarna kommer inteens att räcka till existensminimum. Bryr sigsocialdemokraterna om dem?Vi fick inte heller något svar på frågan omensamföräldrarna.När det sedan gäller barnomsorgen så sade BengtLindqvist att kvalitet är viktigt, och det är det. Meni begreppet kvalitet måste också ligga attbarnomsorgen skall passa för föräldrarna ochbarnen. Men ta då detexempel som vi kunde läsa om i tidningen i , den familj som fick trillingar som ärnågonstans mellan och som hadeett barn som var . Är det hög kvalitet att de skallvara tvungna att förvärvsarbeta för att över huvudtaget få ekonomin att gå ihop? Det tycker verkligeninte jag. Jag tycker det inte därför att de självatyckte att det var fullständigt absurt. Vi har enabsurd familjepolitik.Det är, , orimligt att försvara atthundratusentals barnfamiljer betalar för enbarnomsorg som de inte får, medan ytterligaretiotusentals barnfamiljer är hänvisade till en vårdsom de inte själva skulle ha valt om de hade kunnatvälja. barnomsorg är bra för mångamen definitivt inte för alla barnfamiljer. Varförvågar inte socialdemokraterna låta dem välja?Den familjepolitik vi föreslår är minst av allt någotdråpslag mot småbarnsfamiljerna. Däremot såskulle den givetvis bli ett dråpslag motsocialdemokraternas ensidiga, orättvisa ochdirigistiska barnomsorgspolitik.Anf. 61 () replik:Herr talman! skriver redan itankarna en rapport till FN 1992, men jag tycker atthan mera skulle begrunda de rapporter om läget iSverige 1990 som inströmmar. Det läget är inte braför barnen. Det är inte bra för de tiotusentals barnsom inte får plats i barnomsorgen när de behöverdet. Det är inte bra för de barn som växer upp imissbrukarfamiljer. Regeringspolitiken präglas härav passivitet och långsamhet. Det är inte bra för debarn som döms till LVU-vård och som inte fårnågon sådan vård. Det är inte bra för de barn somhåller på att komma i konflikt med samhället, somhåller på att spåra ur och som inte får hjälp. På denpunkten vill jag gärna instämma i de farhågor somGudrun uttalade för att resurserna inomkommunernas socialtjänst håller på att urholkas.Det finns många barn som far illa i det svenskasamhället och som vi skulle kunna göra mycketmera för. Det är därför som vi tycker att det är såolyckligt att regeringen på många punkter harhakat upp sig i motstånd mot nya idéer och mot nyametoder för att arbeta med barn och medbarnomsorg.Nu skall den ideologiska gränsen dras mellanhandelsbolag och aktiebolag. har BengtLindqvist kommit fram till att barnomsorg kanbedrivas i handelsbolagsform men inte iaktiebolagsform. Jag skulle gärna vilja ha enförklaring av den ideologiska gränslinjen mellanjust handelsbolag och aktiebolag. har denideologiska gränslinjen gått på många olika andrahåll.En gång var det inte acceptabelt att haföräldrakooperativ. Det var en gång inteacceptabelt med statsbidrag till kommunaladagmammor. Den ideologiska gränsen flyttar sigoavbrutet i socialdemokratisk politik. går denmellan handelsbolag och aktiebolag.Det är inte heller något dråpslag som folkpartietriktar mot barnomsorgen när vi föreslår attstatsbidragen till barnomsorgen i störreutsträckning skall kunna gå via föräldrarna. Viminskar inte ett enda öre på statsbidragen tillbarnomsorgen. Vi ser tvärtom framför oss en ökadvolym av statsbidrag till barnomsorgen. Vi menardock att det är rimligt att föräldrarna själva i störreutsträckning skall kunna påverka vilkenbarnomsorg deras barn skall få. Jag har inte hörtnågot enda argument från somövertygat mig om att det är fel att ge föräldrarnastörre ansvar och större inflytande över denbarnomsorg som gäller deras egna barn.Anf. 62 ()replik:Herr talman! Kvalitet och kvalitetskrav kan varaväldigt olika beroende på vad man lägger in i ordetkvalitet. För mig är livskvalitet kanske att få varahemma med mina barn och få vårda dem själv. Förandra är det att ha ett arbete att gå till och att kunnalämna sina barn till en trygg barnomsorg.För min del tycker jag att socialdemokraterna ikvalitetskravet åtminstone borde kunna räkna indagmammorna och dagmammornas egna barn. Detär verkligen att gå ifrån kvalitetskraven om mansäger att dagmammor som har egna barn skall varamed i omsorgen ändå.Jag tycker också att kvalitet är en fråga omsamhällets kvalitet, och då tycker jag att alla barnborde ha någon vuxen att vända sig till. vetjag att det finns många barn som, när de börjarskolan, inte längre får vara kvar på daghemmet ochinte får någon fritidsplats. De får gå hem till en tomlägenhet. Jag undrar om man frånsocialdemokratiskt håll tror att man över huvudtaget skall lyckas ge ett sådant barn en braskolgång. Det är faktiskt så att ett sådant barn hardåliga förutsättningar att få en bra livskvalitet ochatt lyckas komma någonstans.Antingen får man satsa på att vi har mera tid, går ned i arbetstid till sex timmars arbetsdagoch att man kan öka omsorgen via den informellasektorn. Då får vi mera tid för varandra och kan bryoss mera om varandra. Eller också får manverkligen ge upp en del andra satsningar i samhälletoch verkligen satsa på barnen så att man får enbarnomsorg och en trygghet för barnen somfungerar.Socialdemokraternas skatteuppgörelse tillsammansmed gick inte precis i den riktningen,utan den gick ut på att vi skulle arbeta mer. Detkommer naturligtvis att ställa ytterligare krav påbarnomsorgen. Eftersom det är upplagt så iskattepaketet att det lönar sig att arbeta mer, såkommer fler också att vilja arbeta mer.Då är frågan: Klarar man av att bemöta dettautifrån barnens synvinkel och få en bra kvalitet förbarnen i samhället?Jag undrar också om vi kommer att få en öppendebatt kring den sociala dimensionen inom EG,som vi debatterade . Eller kommer man attvänta och se vad som händer?Anf. 63 () replik:Herr talman! Vad som oroar när regeringenkommer med förslag är att erfarenheten av vadregeringen har gjort förskräcker. Detbrukar nämligen ofta vara så att man ger med denena handen och tar med den andra. Under 80-talethar man dragit in bortåt 20 miljarder frånkommuner och landsting, och gör man en storaffär av det man ger tillbaka när det gälleräldreomsorgen.Många oroas också av att socialdemokraterna helttycks ha glömt bort vad en fördelningspolitik värdnamnet innebär. Många pensionärer har nämligenen så låg pension att pengarna, när de allranödvändigaste utgifterna är betalda, inte räcker tillmycket mer. Deras oro är stor inför vad somkomma skall beroende på skatteomläggningenseffekter i form av högre avgifter och dyrare hyror.När situationen är sådan kan man inte tala om enrättvis fördelning. Då frågar man sig om denproposition om äldreomsorgen som regeringenlägger fram kommer att medföra en vettiganvändning av resurserna och en rättvis fördelningav dem. Det är många som tvivlar på det. Riskenfinns att det går med platserna inom t.ex.sjukhemmen som det har gått medålderdomshemmen. Vilka blir de mest lidande? Jo,naturligtvis i första hand de som inte har någonvalmöjlighet.Bengt sade att det är viktigt att utvärderabarns situation. Men lika viktigt måste vara vilkaåtgärder man sätter in för att förbättra barnenssituation.Bengt sade också att regeringen helatiden har ansträngt sig för att inte släppa påkvaliteten och gå in för barnpassning och att det ärdärför regeringen har sagt nej till våra förslag omalternativa möjligheter inom barnomsorgen. Men,, behövde ni verkligen kommafram till alternativ först efter fem eller ? Vihar under den tiden gått miste om många resurseralldeles i onödan. gör till en praktisk fråga, men riktigare ärnog att det har varit en ideologisk fråga.Det är, som flera talare har sagt, dåligt ställt medrättvisan när det gäller barnomsorgen. Det förslagvi nu diskuterar inom vårt parti innebär att manmyndigförklarar föräldrarna och att all barnomsorgvärderas, också den som sker i hemmet.Anf. 64 () replik:Herr talman! Jag vill börja där , med barnomsorgen. ärenligt min uppfattning litet väl optimistisk när hantalar om de 70 eller av kommunerna somskulle klara av sin utbyggnad.Jag kan tala om hur det går till i kommun,där jag bor. I stor politisk enighet har alla politiskapartier utom gått med på attkommunen har regler som säger att barn erbjudsbarnomsorg efter det att de har fyllt 1 1/, dvs.det blir ingen barnomsorg till barn under 1 1/2 år.När jag då stilla påpekade att föräldraförsäkringenfaktiskt inte är utbyggd, sade politikerna ikommunen att de visste om det, men att det inte varderas beslut.Man kan då fråga sig vad detta innebär för allaföräldrar, framför allt för de ensamstående som villeller måste börja arbeta. Jo, det innebär att demåste ta socialbidrag efter det attföräldrapenningen är slut.Detta är ingen rolig situation, och jag tycker att detär ansvarslöst av både stat och kommun att hanteradenna fråga på detta sätt. Jag tror att flerkommuner än kommun har gjort på dettasätt, och de kan då säga att de 1991 kommer att haplatser till alla barn över 1 1/. Men då ljuger dealltså.Jag skulle sedan vilja få en kommentar från någotansvarigt statsråd om den förebyggande,uppsökande verksamheten, utarmningen ochnedrustningen av arbetet på socialbyråerna, detsom vi brukar kalla familje- och individomsorgen.Vi vet att dessa brister sedan resulterar i andrasvårigheter. De resulterar i att ungdomar måstesitta i fängelse och i att barn som omhändertas intehar några behandlingsplatser att gå till. Alla destora problem som kommer sedan beror på att maninte har kunnat ingripa och göra någonting.Vi vet trots allt att man tidigt tidigt ser vilka barnsom är i riskzonen och att man då kan göranågonting åt det. Alla är överens om det, experterinom alla kategorier som arbetar med de härfrågorna är överens om det. Jag tror att ocksåpolitikerna är överens om det, men man vill intesätta till pengar.Om en kommun skulle ha höga ambitioner på dethär området, högre än vad man har påsocialdepartementet, så har skatteuppgörelsen,i och med att man har infört ett kommunaltskattestopp, omöjliggjort för den kommunen att haden höga ambitionsnivån, eftersom det blir frågaom att bedriva en verksamhet som kostar pengar.Vi har frågat om man är bereddatt undanta vård och omsorg från det kommunalaskattestoppet, så att de kommuner och landstingsom faktiskt vill förverkliga intentionerna isocialtjänstlagen har möjlighet att göra det. Detskulle vara intressant att få svar på den frågan.Anf. 65 Statsrådet talman! Jag vill när det gäller äldreomsorgenbe mina debattkolleger att studera propositionenganska noga. Den är, hävdar jag, välgenomarbetad, och den är dessutom samkörd medbåde , sommycket långt har samarbetat med oss iutformningen av dess innehåll.Någon ställde en fråga om de små kommunerna.Det är viktigt att vi inte ställer till det så att de småkommunerna fråntas möjligheten att lösa sinauppgifter. De små kommunerna kommer att föraöver de pengar som motsvarar de åtaganden de taröver från . Det är också så att det nyastatsbidraget med sin konstruktion gynnarkommuner med en mycket hög andel gamlamänniskor. Det har en helt annan kraft när detgäller att fördela pengarna i förhållande till detmycket varierande antalet pensionärer, särskiltäldre pensionärer, i kommunerna. Jag tror att dettakommer att skapa bra förutsättningar för många avde små kommunerna i exempelvis Norrlandsinland, där andelen mycket gamla människor ärhög. Det finns i statsbidraget både englesbygdsfaktor och en storstadsfaktor för attförsäkra väga in de skiftande förutsättningar somfaktiskt finns.Gudrun har farhågor för att vi lägger överför mycket på kommunerna. Vi måste ju ,, på varje verksamhetsområdefråga oss hur vi kan arbeta mer ändamålsenligt.Kan vi arbeta mer ändamålsenligt medkommunerna som huvudmän, så är det naturligtvismycket viktigt. Vi ser det som en av förtjänsternamed reformen att vi, genom att sammanföra flerverksamheter till en helhet inom kommunerna, kanutföra ett träffsäkrare och bättre arbete inomäldreomsorgen, eftersom resurserna användsflexiblare och på ett bättre sätt än vad som hittillshar varit möjligt kan anpassas efter de behov somfinns. Jag tror därför att detta är en viktig reformockså med hänsyn till hushållningen.När det gäller barnomsorgen finns det enfrågeställning som smyger sig på när man lyssnar tillde tre borgerliga partiernas företrädare. Varför i allvärlden genomförde ni inte under era vidmakten alla dessa fina alternativ som ni menarskulle ha revulutionerat barnomsorgen vid makten? Kan det ha någonting medverkligheten att göra? Är det kanske rent av så --och det är min övertygelse -- att alternativen intelöser problemet med utbyggnaden? De kan skapavalfrihet -- där får man välja hur långt man vill gå iförhållande till andra viktiga mål, att hålla sammanverksamheten, att undvika social segregation isådan verksamhet som förskolan -- men de löserinte problemen med utbyggnaden.En utbyggnad måste bygga på att man har resurser,lokaler och personal, vilka alternativ man än väljer.Vill man behålla kvaliteten kan man inte hellertrolla med några alternativ.Det främsta skälet för oss socialdemokrater attsätta gränsen vid kommersiell barnomsorg är atthålla verksamheten samman socialt, att undvikasocial skiktning. Det är för oss ett viktigt mål.Regeringen har skapat ytterligare ett alternativ iform av personalkooperativ inom ramen för denverksamhet som vi menar motsvarar kraven ochsom fortfarande håller gränsen mot kommersiellverksamhet. Det är detta som är skälet till att vi intehar med aktiebolagen. Det behövs helt enkelt ingaaktiebolag om man vill starta personalkooperativverksamhet.Det räcker inte heller med ekonomiska föreningarom man vill att förskollärare och barnskötare skallkunna driva verksamheten. Då måste mankomplettera den ekonomiska föreningen medhandelsbolag. Det är skälet till den gjordakonstruktionen.Herr talman! Jag vill understryka att vi i sak i långastycken är överens när det problemen inom individ-och familjeområdet. Här finns flera problem sommåste lösas, och många av dem måste lösas snabbt.Inte minst gäller detta att vi har alldeles för fåplatser för att ta hand om unga lagöverträdare. Detproblemet måste lösas, och förhandlingar ochdiskussioner är på gång med huvudmännensföreträdare inom kommun- ochlandstingsförbunden.Jag är väl medveten om uttalande förraåret. Men jag har utgått ifrån, , attvi skall föra diskussionen inom ramen för deresurser vi förfogar över. Jag anade att det frånfolkpartiets sida fanns en tanke på tillskott avresurser. Det vore i så fall intressant att höra DanielTarschys utveckla detta. Regeringen har utgått frånatt menar att diskussionen skulle gälladet statsbidrag som vi nu förfogar över, dessutformning och de krav som skall ställas i sambandmed statsbidraget.Anf. 66 Förste vice talman replik:Herr talman! Vi skall läsa ÄDEL-propositionenmycket noga, . Statsrådet sade attden var samkörd med kommun- ochlandstingsförbunden. Jag antar att mellan socialdemokraterna där. Det är i såfall något av ett understatement när vi vet vilkenenorm dragkamp som har förekommit. Men, vilketjag sade tidigare, monopol och politikerstyrningenbestår. Där har man inte gjort någon som helstöppning. Det betyder att de åtgärder som krävs föratt våra gamla verkligen skall få den vård debehöver, de åtgärderna lyser fortfarande med sinfrånvaro.Så till barnomsorgen och kommersiell barnomsorg.Jag vet inte om det är kommersiell barnomsorg attsjälv vilja ta hand om sina barn, för att ta ettexempel. Det blir ju inte det minsta lilla mermöjligt genom den lilla magra proposition som nuhar lagts på bord. Det är väl ganskasjälvklart, att om socialdemokraterna vågademyndigförklara föräldrarna, och ge ett rättvist stödtill alla småbarnsföräldrar, skulle det uppkommamängder av mer skräddarsydda småskaligaalternativ, till väsentligt lägrekostnad. Men det vågar inte öppnaför.Slutligen till mina frågor. Det är tydligen heltointressant för hur det kommer attgå för de pensionärer som har haft allmöda i världen att få inkomsterna att räcka till. Jaghar talat med både och och de är utomordentligtallvarligt oroade över hur det kommer att gå förmånga av dessa pensionärer. Det är helt uppenbartatt många kommer att få en levnadsnivå betydligtunder existensminimum. Men den frågan ansågsinte ens vara värd att svara på, inte heller min frågaom hur det går för de ensamföräldrar som inte fården kompensation för skattereduktionen som ändåvar en förutsättning för skatteomläggningen.Jag har naturligtvis inte heller fått något svar påvarför det är viktigt att man ger barnfamiljergarantier för god vård men inte vågar ställa upp påatt ge alla sjuka en garanti för att få vård . Detkan vara fråga om man över huvud taget har enchans att återvända till full hälsa. Många gångerkan det t.o.m. vara en fråga om liv eller död.Anf. 67 () replik:Herr talman! När det gäller äldrevården är det inteminst personalen inom vård och omsorg som hardrabbats av alla de miljarder som dragits in frånkommunerna. Det har påverkat arbetsmiljön, ochdet i sin tur har återigen bidragit till att allt färresöker sig till vård- och omsorgsområdet. Man får idet här sammanhanget inte glömma att det ärpersonalen som är vårdens och omsorgensviktigaste resurs.Vad är det som säger att man inte drar in ytterligareresurser från kommunerna om ekonomin fortsätternedåt? Det löfte som redogjordeför kanske bara blir en målsättning.Det finns risk för att man drar i gång enkostnadskrävande förändring som medför ökadbyråkrati med risk för att det blir alltför småförbättringar för de äldre. Jag är övertygad om attden administrativa förändring som föreslås närdet gäller långtidssjukvården blir kostsam, menknappast effektiv.Bästa sättet att utnyttja resurserna inom vården äratt ge stor frihet åt lokala lösningar. Finns detproblem löses de bättre lokalt och inte genom någracentralistiska beslut.Samma sak gäller egentligen också barnomsorgen.Jag vill återigen fråga varför detskulle behöva dröja för att regeringenskulle komma med förslag om statsbidrag till t.ex.föräldrakooperativ och till personalkooperativ.Det finns dessutom många idéer runt om i landetsom faller, eftersom onödiga byråkratiska reglerbegränsar initiativen.Bengt frågar varför dessa utmärktaförslag aldrig genomfördes .