prot · GE0921 · 1990-11-09 00:00:00 — Man redovisade en lång rad åtgärder somman nu genomför inom projektet .Man tyckte att man i stora drag fått de verktyg sombehövs genom det regionalpolitiska stödet.Företagsetableringar är nu på väg till . Manräknar med att snabbt kunna sänkaarbetslöshetstalen igen.En annan viktig åtgärd är naturligtvis utbildningen,precis som påpekade. Det ärglädjande att notera att just precis invigsUddevalla-Trollhättans högskola, och detta ärförstås en mycket värdefull förutsättning för att fåen bättre infrastruktur i vårt område och därmedockså en tryggare arbetsmarknad. Men jag trorockså att för oss alla gäller det att stanna upp ochtänka över det ansvar som vi alla har för allas rätttill det goda arbetet.Jag vill sluta med att säga till att jag utgår nu ifrån att MarianneAndersson och hennes parti är beredda attmedverka till att nödvändiga beslut kan tas här ikammaren för att värna sysselsättningen iÄlvsborgs län och också i landet som helhet. Detkan vi aldrig bli för många som hjälpas åt med.Anf. 72 ():Herr talman! Vår arbetsmarknad är stadd i raskförsämring. Insikten om det är naturligtvisvärdefull, men den är inte lätt att hantera. Jagtycker att vi skall ha den utgångspunkten.Det är också en skillnad, tror jag, gentemot 60- och70-talets, för att inte säga 80-talets,arbetsmarknadsnedgångar när de kom och gick, såtill vida att det inte bara är skogslänen och det inreav som drabbas hårt, utan vi får nyaarbetsmarknadspolitiskt svaga områden. Vi har nuett väldigt tydligt bälte från över Smålandin i och upp i , som möterdet inre av skogslandet. En mycket stor del avSveriges yta kommer att utgöra bekymmersammaområden.Det är välgörande att arbetsmarknadsministernsäger att arbetsmarknadspolitiken är någontingmycket viktigt. Jag skulle vilja understryka det litetkraftigare och säga att arbetsmarknadspolitiken ärviktig och att den är ett viktigt komplement tillandra politikområden. Även de andra bitarnamåste falla på plats. Det gäller näringspolitiken ochsamhällsekonomin. På näringspolitikens områdefinns det en hel del att göra. Vi har anledning att sepå den svaga produktionsutveckling som helaSveriges näringsliv nu lider av. Här behövs enuppryckning om vi skall kunna hävda oss.När det gäller samhällsekonomin har vi enbesvärande inflation och en kostnadsutveckling, föratt inte säga kostnadsexplosion, som gör detbekymmersamt, framför allt för exportsektorn,som ju är en mycket tung bit i det bälte som jagtalade om och som skjuter fram som ettproblemområde. Det vore bra om vi kunde hållaihop den helhet som flera har talat om i olikadebatter . Problemen bör angripasmed ett batteri av åtgärder, och man skall inte, somen del politiker gjorde , tro attdet räcker med enbart arbetsmarknadspolitiskaåtgärder. Därmed har jag inte förringat den delen --den är oerhört viktig.Så bara några få ord till , som tydligenhade behov av en egen uppbyggelse men som blevoffer för sin egen propaganda. När hon talade omdet vi nu upplever, sade hon att det på de borgerligaregeringarnas tid ''kördes ner'', att vi då fick ettbudgetunderskott och att vi saknade framtidstro.Det är möjligt att man med ochkanske socialistiska utgångspunkter kan säga så,men talet om att det kördes ner står i bjärt kontrastmot vad som hände medindustrins strukturförändring. Den nuvarandetalmannen sade under sinindustriministertid att vi ändå måste erkänna attden strukturförändringen var väldigt välgörandeför svenskt näringsliv.Budgetunderskotten skall vi naturligtvis inte lastaBritt för, men hennes partikamrater bjödvarje år över regeringens budgetförslag. Hade BrittBohlins partikamrater vunnit bifall för sina förslagskulle budgetunderskottet ha blivit ännu större.Däremot kan det vara viktigt att ta vara på det somBritt slutade med: Vi bör tänka över dettaoch ta ett gemensamt ansvar. På den punkten är jaghelt överens med . Hon tog någraintressanta exempel på regionalpolitiken och deinsatser som kan göras för . Men dessaåtgärder tillkom inte tack vare regeringen utan pågrund av att ingrep. Hon nämnde ocksåhögskolan i , som ju är värdefullt.Men inte heller denna var någonting somregeringen hade tänkt sig, men genom dennakammarens insats -- inte ens -- blev det en klar förbättring.Anf. 73 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! Får jag bara understryka för samtligadeltagare i den här debatten, att det inte handlarom huruvida man förstått eller inte förstått viddenav problemet. Jag hoppas att det framgått även avde tidigare debatterna att jag är mycket oroligöver arbetsmarknadsläget. Det är också därför somregeringen både har agerat och kommer attfortsätta att agera för att försvara det vi har uppnåttoch även utveckla sysselsättningen i de regionersom har det bekymmersamt.Jag vill gärna understryka att just ärett av de fem eller sex län i landet som tycks ståinför ganska stora omställningsproblem, just av deskäl som alla talare här varit inne på: problemen förbilindustrin, underleverantörerna ochtekoindustrin. Detta har medfört attarbetsmarknadsstyrelsen har gett ettextra tillskott. Den bedömning som jag talar om göratt jag inte kan utesluta att ytterligare insatser kankomma att bli nödvändiga just i . SomMarianne uttryckte det räcker det intemed att vänta. Nej, det räcker verkligen inte. Jagvill åter understryka att om inte m.fl.partier hade väntat utan i stället tryckt på ja-knappen när vi röstade om de stoppaket somregeringen lade fram förslag om , hade vihaft en annan situation . I den situation som vinu befinner oss i är det viktigt att återigenunderstryka att de underliggande faktorerna isvensk ekonomi är helt avgörande försysselsättningen såväl i som i andraregioner. Men vi måste ändå hålla i minnet attsituationen är ännu besvärligare i flera län i norraSverige än den är i . Jag vill inteförringa att läget där är bekymmersamt just pågrund av de strukturomvandlingar av stora delar avindustrin som ställs inför. Det ärdärför som det är så viktigt att agera . Jag gerElver rätt i hans beskrivning av läget. Jaginstämmer också i hans uppfattning att vi måste setill helheten. Till helheten hör att vi måstekonstatera att det finns tydliga tecken på att enlågkonjunktur närmar sig. Vi har en avmattning ikonjunkturen, som vi nu håller på att förstärka medvåra hemmagjorda problem. Det är därförregeringen agerar, och det är därför regeringenfäster så stor vikt vid arbete. Vi måstekomma åt de hemmagjorda problemen om vi skallklara industrin. Inte minst den beskrivning somBritt så riktigt gör av bilindustrins situationvisar vidden av vad som händer när vårkonkurrensutsatta industri får de störstaproblemen.Jag vill också verkligen hålla med om det som BrittBohlin slutade sitt anförande med: Det är allasansvar, ett ansvar inte bara för oss här i kammarenutan också för alla utanför denna kammare. Inteminst alla parter på arbetsmarknaden har ett stortansvar för att vi skall kunna se till helheten dennagång, när vi nu har chansen att rädda det som jagtror att vi alla är mycket stolta över, nämligen denutveckling som vi har haft på arbetsmarknaden medden låga arbetslöshet som vi fortfarande har. Denär värd att försvara, men det försvaret har ett pris,som vi måste betala nu i den kamp vi står inför föratt få ned inflationen och kunna dämpa pris- ochkostnadsutvecklingen i vårt land. Jag hoppas attdessa ord om ansvar också kommer att gälla ifortsättningen. Jag delar om andra partiers agerande här ikammaren i fortsättningen. Men jag tror att vi allaär uppriktigt bekymrade och vill ta etthelhetsansvar för utvecklingen av ekonomin, inteminst för läns skull.Anf. 74 iVårgårda (c):Herr talman! Först vill jag kommentera det somBritt sade. Jag kan instämma i hennesönskemål om att vi tillsammans skall försöka fåfram offensiva åtgärder. Det är just sådana jag harkrävt här , och bör därför kunnaförstå att det är vad vi vill ha.Det är också intressant att höra tala ombetydelsen av stödområde. helt riktigt att det faktiskt var trotsregeringen som vi fick in norra i dettastödområde.När talade om regeringen --82glömde hon att vi då befann oss i den längsta ochdjupaste lågkonjunkturen under efterkrigstiden.Ändå hade vi då ett betydligt bättre läge än våromvärld. Den lågkonjunkturen var intehemmalagad på samma sätt som den vi nu stårinför. har vi haft den starkaste konjunkturensedan konjunkturerna började mätas. Ändåbefinner sig landet i ekonomisk kris. Detta är ju enbetydande skillnad.Socialdemokraterna har suttit i regeringsställningunder den här perioden och bär ansvaret för en stordel av denna hemmalagade kris, som ocksåarbetsmarknadsministern talade om. Det äroerhört viktigt att vi får till stånd åtgärder för attlösa den krisen -- det är vi alla överens om.Men står vi inför en arbetslöshetssituation i vårtlän. Jag framhåller naturligtvis främst vårt län, menvisst är läget lika allvarligt på många andra håll.Men vi vet att är speciellt drabbatpå grund av sin struktur.Jag har inte fått svar på mina frågor om åtgärder.Arbetsmarknadsministern sade att man inte kanutesluta åtgärder, men jag tycker att detta låtermycket defensivt. Den låga utbildningsnivån, somjag tidigare nämnde, är ett faktum som vi måstesätta in åtgärder för att komma till rätta med. Jagskulle vilja ha ett svar på vad som skall ske i denfrågan.Anf. 75 ():Herr talman! Jag vill först till säga att jag till skillnad från henne haren stor förtröstan och tilltro till människorna iregionen och deras möjligheter att själva mycketaktivt och offensivt bidra till att bygga upp enindustristruktur som gör oss mindre beroende avekonomiska svängningar. Det är ochregeringens sak att ge de medel som behövs för attmänniskorna i regionen skall klara detta. Detbeslut som fattade på den punktenvar viktigt. Utan att vilja förringa vare sig centernseller roll i arbetet på att få fram ettregionalpolitiskt beslut vill jag ändå säga att det ärett faktum att socialdemokrater, centerpartisteroch folkpartister tillsamman röstade för attstödområdesindelningen skulle få det utseende somden nu har i Dalsland.Till historiebeskrivning kanman också göra den kommentaren att skillnadenmellan då och , mellan en borgerlig regering ochdagens regering, är att vi då hade en ekonomisk krisoch en hög arbetslöshet, medan vi ännu intehar blivit påtvingade en mycket hög arbetslöshet.Det är viktigt att vi allihop försöker se till att vi inteheller hamnar i en sådan. Det är kanske detviktigaste av allt.Jag trodde först att den gjorda beskrivningen avsocialdemokratisk opposition gällde dagens läge.Vi får dagligdags här i kammaren vara med om attoppositionspartier bjuder över varandra i tankenatt hitta beslut som är trevliga och positiva för såmånga människor som möjligt i , oavsett omvi har råd till det eller inte. Det är förstås ocksåbesvärligt med tanke på att vi måste hålla igen påalla håll och kanter, om vi skall klara den besvärligasituation som vi har.Anf. 76 iVårgårda (c):Herr talman! Låt mig få säga några ord till BrittBohlin, som önskade att vi kunde bygga upp enindustristruktur som är oberoende avkonjunktursvängningar. Det är det som vi önskarnär vi t.ex. motsätter oss neddragningen avutvecklingsfonderna. Det är också orsaken till densatsning som vi vill ha.Låt mig vidare peka på högskolan iUddevalla/, som för resten invigts i dag.Den kan vara ett medel för att åstadkomma enbättre beredskap. Vi är mycket glada för att dennahögskola har kommit till stånd.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 1990/91:15 omåtgärder för att minska antalet fängelsestraff förunga lagöverträdareAnf. 77 Justitieminister ():Herr talman! har frågat mig vilkasnara åtgärder som regeringen ämnar vidta för attminska antalet fängelsedomar för ungalagöverträdare.Frågan är ställd mot bakgrund bl.a. av påståendenom att den lilla grupp ungdomar som sysslar medgrövre brottslighet växer, att antalet ungdomarmellan 15 och som döms till fängelse skulle haökat med , atten bidragande orsak är att ungdomsvårdsskolornalagts ner, att socialtjänstlagen inte erbjuder såmånga verksamma åtgärdsalternativ samt attförtroendet för vad som kan åstadkommas inomsocialtjänstens ram har minskat.Jag vill först klara ut de statistiska fakta som måsteutgöra grunden för den fortsatta diskussionen närdet gäller ungdomar och brott. Det är nämligen interiktigt att låta sig styras bara av den bild vissa delarav massmedia ger om ungdomsbrottsligheten. Jagsjälv kan inte som ''nästan varjedag'' läsa skrämmande skildringar om 16--17-åringar som begår mycket grova brott såsommisshandel och mord och sedan döms tillfängelsestraff. Men jag vill gärna hålla med om attmassmedias rapportering kan ge intryck av att vistår inför en helt ny situation.Det finns underlag från () som visar i vilken utsträckning ungdomarmellan 15 och döms till frihetsberövandepåföljder. Med frihetsberövande påföljd menasförutom fängelse som enda påföljd, ävenskyddstillsyn i förening med fängelse ochförordnande att ett tidigare fängelsestraff skallomfatta ett nytt brott samt sluten psykiatrisk vård.År 1982 dömdes inom denna ålderskategori 52ungdomar till frihetsberövande påföljd. Underåren 1983--1989 varierade antalet mellan 32 och 54,och genomsnittet var 37 . De exakta siffrornaför var 32, 27, 31, 38, 27, 50 resp. 54.Motsvarande siffror för åren 1982--1989 därfängelse bestämdes som enda påföljd inom dennaålderskategori varierade mellan 9 och 40 med ettgenomsnitt på drygt 22. De exakta siffrorna i dettahänseende var 40, 20, 9, 20, 21, 16, 23 resp. 30. Densenaste tillgängliga statistiken beträffandefrihetsberövande påföljder för ungdomar i åldern15--visar vid en jämförelse mellan de förstahalvåren och 1990 ingen förändring. För dessahalvår kan noteras att antalet ungdomar som dömtsenbart till fängelse ökat medan antalet dömda tillskyddstillsyn i kombination med fängelse liksom defall där domstolen under en pågående skyddstillsyndömt särskilt till fängelse minskat. Man kan alltsåkonstatera vissa höjningar , men detär helt felaktigt att tala om 100-procentiga ökningarvarje år . Bara mellan enstaka år harhöjningen uppgått till 100 %.Karin påstående, att statistiken intebekräftar den allmänna föreställningen attungdomsbrottsligheten ökat de senaste årtiondenaär däremot riktig. När det sedan gällervåldsbrottsligheten har den ökatantalsmässigt bland 15--20-åringar men andelenvåldsbrott begångna av personer inom dennaålderskategori i förhållande till totala antaletbegångna våldsbrott har dock inte ökat. Förgruppen 15--17-åringar har våldsbrottsligheten inteheller ökat antalsmässigt.Man måste ha detta faktaunderlag klart för sig närman försöker analysera påföljdsbestämningen fördem som är . Även om förhållandena idetta avseende således inte är så alarmerande sommassmedia och andra ibland vill göra gällande,anser regeringen ändå att situationen är allvarlig,och det är en mycket angelägen uppgift att finnaändamålsenliga reaktionsformer för ungamänniskor som gör sig skyldiga till brott. Men detfår inte vara tidningsrubriker och tillfälligaopinioner som vägleder oss. Vad som krävs är välgenomarbetade analyser som ger underlag för att taställning till hur man på ett långsiktigt sätt skallkunna nå framgång. Det handlar om att finnarealistiska och genomtänkta former för hur manskall gå till väga för att återanpassa de ungdomarsom av en eller annan anledning hamnat ikriminalitet. Det förutsätter också resurskrävandeinsatser som spänner över flera samhällsområdensåsom rättsväsende, kriminalvård och socialtjänst.Jag har därför fått regeringens uppdrag att tillkallaen parlamentarisk kommitté med uppgift att göra enöversyn av det allmännas insatser när unga begåttbrott (dir. 1990:53). Detta är ingen snar åtgärd i denmeningen att den nu ger ett resultat förde ungdomar som berörs. Men jag anser attkommittén har en synnerligen viktig uppgift framförsig. Kommittén är tillsatt och inleder sitt arbete.Många av de frågeställningar blir aktuella för kommittén. Utan attföregripa kommitténs arbete vill jag göra en delkommentarer.Karin nämner i sin fråga att det måstefinnas en klar skiljelinje mellan kriminalvård ochungdomsvård. Här vill jag peka på att de främstauppgifterna för kommittén enligt direktiven är attöverväga och föreslå dels hur uppgiftsfördelningenmellan och rättsväsendet skall vara,dels hur samordningen mellan myndigheterna kanförbättras.En annan viktig uppgift för kommittén -- och somkan handläggas med förtur -- blir enligt direktivenatt överväga behovet av att ändra de bestämmelsersom styr förutsättningarna för det allmänna attsnabbt kunna ingripa vid brott av unga. Jag är docki likhet med justitieutskottet mycket tveksam tillom jourdomstolar -- som ånyoefterlyser -- är det mest ändamålsenliga i dettasammanhang (1989/99:JuU29).Karin tar också upp frågan omalkoholens betydelse när det gällervåldsbrottsligheten bland ungdomar och hänvisartill SCBs antagande att alkoholvanorna kan vara enrimlig förklaring till ökningen. Våldskommissionenhar avlämnat en promemoria om alkoholoch gatuvåld. Kommissionen föreslår dels attrestaurangägare m.fl. som har tillstånd att serveraalkohol skall svara för ordningen utanförserveringslokalen, dels att berusade personer somuppträder störande skall bötfällas.Dessa förslag bereds inomregeringskansliet. Inom regeringen kommer bl.a. isamband med den alkoholpolitiska proposition somskall lämnas till under innevaranderiksmöte också att överväga alkoholpolitikensbetydelse för gatuvåld och annan kriminalitet blandungdomar. I dessa sammanhang får vi anledning attföreslå de ytterligare åtgärder som framstår sompåkallade och möjliga.Beträffande försöksverksamheten medsamhällstjänst, som tar upp, harbrottsförebyggande rådet fått i uppdrag att göra enutvärdering. En styrgrupp följer arbetet. Vi kanpåräkna en preliminär utvärdering av första åretsverksamhet . Det är därför ännuför tidigt att bedöma förutsättningarna ochtidpunkten för generell lagstiftning omsamhällstjänst.När det gäller de särskilda ungdomshemmen är detbeklagligt att kommuner och landsting inteåstadkommit det antal platser som efterfrågas. Härär förutsättningarna dock störst att åstadkommasådana snara förändringar som . Situationen är oacceptabel omdomstolarna dömer unga människor till fängelsedärför att det saknas tilltro och ekonomiskaresurser till vård.Statsrådet lämnade för en månad sedanhär i en utförlig redogörelse för deåtgärder som redan har vidtagits för att ökatillgången på platser. Jag vet att statsrådetLindqvist avser att föreslååtgärder i detta syfte. Jag kan dock inte i dagslägetlämna några närmare uppgifter om hur dettaförslag kommer att se ut.Våldskommissionen har också tagit upp frågan omatt ställa de särskilda ungdomshemmen understatligt huvudmannaskap. Kommissionens rapport iden delen har överlämnats till den parlamentariskakommittén för vidare överväganden och förslag. Jagvill i detta sammanhang bara säga att jag håller medKarin om att det inte får bli fråga om attåterinföra ungdomsfängelserna.En annan mer begränsad åtgärd som kan bli aktuelloch som tar sikte på bl.a. brottsmisstänktaungdomar är ett förslag att ändra reglerna isamband med frigivning av unga somomhändertagits av polis. Detta förslag, som KarinIsraelsson också berör, skickades ut på remiss ibörjan av september, och det kan leda till förslag avregeringen omkring årsskiftet.Anf. 78 ():Herr talman! Jag ber att få tacka justitieministernför det utförliga svar som har lämnats på mininterpellation. Vissa positiva inslag finns förvisso isvaret. Dit hör bl.a. den kommitté som skall göra enöversyn av det allmännas insatser när unga harbegått brott. Jag hoppas på att kommittén arbetarsnabbt för att komma fram till ett resultat.Det är givetvis riktigt att man inte skall låta sigstyras av vare sig viss statistik eller tillfälligaopinionsyttringar i exempelvis massmedia. Desynpunkter som jag framför i min interpellationangående ungdomsbrottslighet och den ökandetendensen att sätta 15--17-åringar i fängelse är dockinte styrda av den skrämseljournalistik som bedrivsav vissa tidningar. Synpunkterna har sin grund i detlidande som varje enskild våldshändelse innebärför alla inblandade parter.Statistik kan utnyttjas för att passa olika ändamål.Med statistikens hjälp kan verkligheten så som denser ut för ett flertal lätt friseras och bli rumsren. Vadjag menar är att det inte vare sig i denna debatt ellervid andra tillfällen är särskilt meningsfullt attexcellera med siffror. Det är viktigare att se bakomsiffrorna ett tag.I har en 15-årig pojke dömts tillfängelse . Domen uppges vara en följd av attde sociala myndigheterna inte vill eller kan ta handom pojken. Lagmannen kommenterade beslutetsom ett nederlag för samhället.Att så många unga människor sätts i fängelse är ettså allvarligt problem att JO nu beslutat sig för attgranska situationen.FNs barnkonvention, som vi just antagit, vänder sigockså emot detta förfaringssätt. , som är desvagas röst i världen, har verkligen anledning attsjälvt först sopa rent framför den egna dörren. Huröverensstämmer med att som vigör sätta 15-åringar i fängelse?För att komma till rätta medungdomsbrottsligheten och för att minimera antaletunga som döms till fängelse krävs såvälgenomarbetade utredningar som snabba, konkretaåtgärder. Jag efterlyser inledningsvis en klarmarkering från statsrådets sida vad gäller behovetav tidiga och konsekventa reaktioner frånsamhällets sida. Gränserna måste sättas . Viaccepterar inte ett brottsligt beteende. Ett tidigtingripande ger positiva resultat. En brottskarriärkan brytas innan alltför mycket skadaåstadkommits. Vinsterna i humanitärt ochsamhällsekonomiskt hänseende är därför mycketstora. Genom att införa jourdomstolar framför alltför unga lagöverträdare öppnar man möjlighetertill tidiga reaktioner. Även utdömandet av enpåföljd måste följa i nära anslutning till brottet.Statsrådet har själv i en frågestund i den16 oktober sagt att det är viktigt att finna trovärdigaalternativ till fängelsestraffet. Det krävs enmedveten strategi från regeringens sida för attminska antalet fängelsestraff.Fängelsevistelserna för dessa unga människor ärmycket destruktiva och nedbrytande. Vården somerbjuds är tämligen inadekvat och i varje fall intesärskilt differentierad. Narkotikan flödar ifängelserna. Jag vill därför fråga justitieministern:Vilka åtgärder ämnar regeringen vidta för att fånarkotikafria anstalter?Alkoholen spelar en avgörande roll iungdomsvåldet. Ett stort antal brott begås underinflytande av alkohol. förslagpå området bör diskuteras närmare. Jag saknardock alltjämt en handfast och konsekvent politikfrån regeringens sida på alkoholområdet. Det skalldärför bli intressant att ta del av den avjustitieministern och socialministern utlovadepropositionen. Jag ser det som absolut nödvändigtatt på olika sätt begränsa tillgången på sprit förungdomar. Drogfria aktiviteter och drogfriaungdomsmiljöer måste ersätta dagens pub-kultur.Utskänkningsåldern måste höjas till 20 år.Även langningen och hembränningen ökar i storomfattning. Det är ofta ungdomar som köper denhembrända spriten. I en utredning gjord i Malmöredovisas att var sjätte grundskoleelev har druckithembränt. Min fråga till justitieministern är: Vilkaåtgärder ämnar regeringen vidta för att komma tillrätta med hembränningen?Visst är det som statsrådet säger beklagligt attantalet platser på ungdomshemmen inte räcker till.Men det räcker inte att tycka detta och påkommuner och landsting frånhända sig ansvaret förden uppkomna och på vissa håll mycket akutabristsituationen. Regeringens ansvar för ensolidarisk politik fungerar uppenbarligen inte ipraktiken. Bristande ekonomiskt stöd i form avstatsbidrag har naturligtvis bidragit till attkommuner och landsting inte klarar avvårdbehovet. Detta är också ett storstadsproblem.Ett annat exempel på detta är att vissa enskilda ochföretag tillåts tjäna enorma summor på dessaungdomars olycka genom att erbjuda vård tillfantasipriser. Vad ämnar regeringen göra för att fåslut på denna handel med ungdomar?Det är oerhört viktigt att insatserna för att hjälpa dekriminella ungdomarna anpassas efter varje enskildindivid.