prot · GE099 · 1990-10-15 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1990/91:9Måndagen den 15 oktoberKl. 15.00Förhandlingarna leddes av förste vice talmannen.1 § Anmälan om kompletteringsval tillkrigsdelegationen och till vissa utskottFörste vice talmannen meddeladedels att socialdemokratiska riksdagsgruppen pågrund av uppkomna vakanser anmält LarsGustafsson och som ledamöter ikrigsdelegationen efter resp. samt somsuppleant i efter MonaSahlin,dels att de grönas riksdagsgrupp somsuppleant i skatte-, lag- ochsocialförsäkringsutskotten under anmält hans ersättare vice talmannen förklarade utsedda tillledamöter i krigsdelegationenLars ()()suppleant i konstitutionsutskottetMargareta ()suppleant i skatteutskottetUlf ()suppleant i lagutskottetUlf ()suppleant i socialförsäkringsutskottetUlf ()2 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 9 oktober.3 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesPropositionerna1990/91:16 till utrikesutskottet1990/91:35 till trafikutskottet1990/91:39 till finansutskottet1990/91:43 till lagutskottet4 § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återJustitieutskottets betänkande 1990/91:JuU1Lagutskottets betänkanden /91:LU1--betänkanden /91:TU1--betänkanden /91:SoU1 ochSoU2Jordbruksutskottets betänkanden /91:JoU1--betänkande 1990/91:NU1Bostadsutskottets betänkanden /91:BoU1 ochBoU25 § BordläggningAnmäldes och bordladesProposition1990/91:40 Ändrade kapitaltäckningsregler medanledning av skattereformen, m.m.6 § Anmälan om interpellationerAnmäldes att följande interpellationer framställtsden 12 oktober1990/91:44 av () till finansministernom organisation:Generaltullstyrelsen lämnade förslag ianledning av regeringens uppdrag omorganisationsöversyn av . Utredningenvisar på betydande förändringar av såvälorganisatorisk, personell som regionalpolitisk art.Ändringar föreslås ske av regionindelningen ilandet och indragningar av ett antal tullstationer.Ändrad regionindelning innebär att skallutgöra en region med regionkontor i det gäller nedläggning av tullstationer föreslåsatt stationen i överflyttas till Umeå.Förutom minskningen av personalstyrkan iÖrnsköldsvik från nio till sex tjänster så försvinnerbetydande arbetstid genom resor mellan ochÖrnsköldsvik, per dag.Utredningen synes inte ha tagit hänsyn till denomfattande kontroll som skall ske av tekniskaprodukter och kvalificerade fordon för militär ochcivil användning som exporteras av . En kontroll sker enligtanvisningarna på grund av godsetsspeciella art.Omorganisationen av kommer attinnebära mycket omfattande förändringar såvälfrån kontroll- och bevakningssynpunkt som när detgäller regional påverkan på utsatta orter. Jag fårdärför ställa följande frågor till finansministern:1. Avser regeringen att låta fatta beslut ifrågan?2. När avser regeringen lägga fram förslag ellerfatta beslut i ärendet?3. Vilken hänsyn anser finansministern skall tas tillförändrade möjligheter att utöva kontroll ochtillsyn på grund av regionala förhållanden?4. Kommer regeringen att väga in regionalpolitiskahänsyn i ärendet?1990/91:45 av () tillsocialministern om barnens rätt i samhället:Barnens rätt i samhälletBarnens grundläggande rättigheter kommer tilluttryck i om barn som FNnyligen behandlat. I över 50 artiklar presenteraskraven på en drägligare tillvaro för världens barn.Här stadgas bl.a. barnens rätt att överleva ochutvecklas, att uttrycka sin mening i alla frågor somrör dem själva och att skyddas mot fysiskt ochpsykiskt våld.FNs barnkonvention gäller respekten för barnensliv. Den utmanar oss alla till handling. gäller detför och andra ratificerande stater att levaupp till konventionens mål. Det gäller också att fåfler länder att ratificera konventionen.Barnens bästa och barnens behov måste få deuttryck som barnen själva dikterar. För att dettaskall bli möjligt krävs en helhetssyn på barnet isamhället, utformandet av en politik som sätterbarnets intressen i centrum.Barn i missbrukarmiljöerMitt i vår egen svenska välfärd far många barnoerhört illa. Barn i missbrukarmiljöer lider i detdolda och tvingas uppleva olika förnedrandehandlingar, även psykiskt och fysiskt våld. De leverockså med skammen att ha föräldrar som super ochmissköter sig.Det är viktigt att man tidigt uppmärksammar derassituation och går in med stöd och hjälp. Det krävsett väl utvecklat samarbete mellan barnomsorg,skola, socialtjänst och primärvård för att barnensbehov skall kunna tillgodoses i tid.En aktiv drogpolitik måste komma till stånd, därman inte väjer för att vara mera restriktivexempelvis vad gäller tillståndsgivning och där manockså mycket medvetet satsar på ett ökat utbud avdrogfria miljöer, ökad information om droger iskolor och på arbetsplatser och ökade vårdresurser.Barn som utsätts för misshandel och incestBarn som utsätts för misshandel och incest leverunder ett ständigt hot. De blir ofta offer för vuxnasfrustration. Slagen och sparkarna är det ordlösaspråk som används då förmågan att tillrättavisavänligt men bestämt inte finns. Vuxna som slår harofta själva som barn blivit utsatta för olikaövergrepp.Kunskapen om dessa barns situation måste blibättre. Utbildningen i sociala frågor måsteintensifieras för bl.a. personal i , förlärare och all annan personal som har med barn attgöra. Det är viktigt att man skall kunna se och tydatecknen på ofärd och att ingripa så attmisshandlade barn inte tvingas växa upp tillvåldsverkare eller drogmissbrukare.Täta hembesök i problemfamiljer, en bättreuppföljning av varje enskilt ärende och en störretilltro till de lokalt förankrade socialnämndernasutredningar kan leda till goda resultat. Det är inteacceptabelt att barn kommer i kläm på grund avbristfälliga kontakter mellan olika socialamyndigheter.Riksföreningen mot sexuella övergrepp mot barn(RMSÖ) bedriver ett mycket angeläget arbete närdet gäller att stödja barn som utsatts för övergrepp.Verksamheten som bedrivs på frivillig grund är istort behov av statligt stöd för att kunna utföras änmer effektivt.Problemen är inte likartade för alla utsatta barn.Det är därför viktigt att vård- och terapiinsatsernakan differentieras. Gruppbehandling av utsattatonårsflickor har med framgång bedrivits i Malmö.En sådan verksamhet bör, med tillräckliga resurser,kunna initieras även på andra håll i landet.Det krävs ökade resurser för att behandla allainblandade. Gärningsmännen behöver inte enbartstraff. Även vårdinsatser för de inblandade vuxnabehöver intensifieras. Det är angeläget att man fårvård så att det destruktiva beteendet kan brytas.Fängelse i kombination med kontraktsvård fördessa brott är ett förslag som bör diskuterasytterligare.Socialutskottet har av regeringenbeställt ett åtgärdsprogram för att möta våldet motbarn. ställde sig helhjärtat bakom dettakrav. , , väntar vi fortfarande påresultat.Barn i vårdnads- och umgängestvisterBarn som slits mellan föräldrarna i långa ochplågsamma vårdnads- och umgängestvister far oftamycket illa. Dessa förstår inte varför föräldrarnabråkar och tar inte sällan på sig skulden för denuppkomna situationen. Barnen blir brickor i enmaktkamp mellan vuxna.I bästa fall får föräldrarna hjälp t.ex. medsamarbetssamtal. Barnen däremot lämnas ofta utandenna hjälp. Deras behov av stöd kan främst sägastillgodoses genom den barnpsykologiskaexpertisen. Tillgången på dessa experter är dockrelativt liten och motsvarar inte barnens behov avhjälp.En väl utbyggd familjerådgivning, som bedrivs iolika former, t.ex. av kommuner, landsting ellerkyrkliga organ, krävs för att möta familjernasbehov av professionell hjälp vid slitningar i ettförhållande. En större satsning bör också göras påstödfamiljer och barnjourverksamhet. Tillbarnjourer, som drivs på frivillig basis, kan barn iutsatta lägen vända sig för att få skydd. Räddabarnen kommer att dra i gång en sådan verksamheti , och det är angeläget attdenna verksamhet utvärderas och, omresultatet är positivt, börjar bedrivas på andra orteri landet. Särskilda barnsocialsekreterare hossocialtjänsten kan vidare behöva inrättas. Det äröver huvud taget viktigt att den tid som envårdnadsprocess tar på olika sätt kan förkortas.Barn och föräldrar måste ges mer tid tillsammans.Det krävs därför bättre förutsättningar för attfamiljen skall kunna välja den omsorgsform sompassar den bäst. Alla småbarnsfamiljer måste få deli samhällets stöd till barnomsorgen. På så sättstimuleras föräldrarnas initiativ till bl.a.kooperativa daghem och barnomsorgsverksamhet iförsamlingars regi. Svenska kyrkansförskoleverksamhet, som alltjämt står utanstatsbidrag, måste få samma chans att bedrivaverksamhet som de fria kyrkorna.Regeringens ansvarAtt visa respekt för barnen kräver kunskap ochett stort engagemang. Vi har alla ett gemensamtansvar för barnens livsmiljö, och vi får inte väja föratt ingripa och sätta gränser. Regeringens ansvarför att på olika sätt bistå barnen och med olikamedel stärka deras ställning i samhället måste nuförtydligas.Med hänvisning till ovanstående vill jag ställaföljande fråga till socialministern:Vilka snara åtgärder ämnar regeringen vidta för attstärka barnens rätt i samhället?1990/91:46 av () tillsocialministern om barnavårdscentralerna:Barnhälsovården har haften avgörande roll för det förebyggande olycksfalls-och hälsovårdande arbetet bland barnfamiljer.Sverige har varit föregångare när det gällerbarnolycksfallsförebyggande arbete. Ett exempelpå det är att antalet dödsolyckor bland barndrastiskt har minskat under senare år.Barnavårdscentralerna har varit motorn i detsvenska barnhälsoförebyggande arbetet. Trots attbesöken där är frivilliga, så går nästan allabarnfamiljer dit. Barnavårdscentralerna är en stortrygghet för barnfamiljerna, dit kan man vända sigmed sin oro och sina frågor. Den svenska modellenhar blivit internationellt känd, och olika länderförsöker nu bygga upp en liknande modell som vihaft i Sverige.Den offentliga sektorn är ständigt utsatt förkritisk granskning av både allmänhet och politiker.Men en verksamhet som knappast någon har haftnågra invändningar emot ärbarnavårdscentralernas arbetsmetoder. De ärlättillgängliga, byråkratin lyser med sin frånvaro,kunskaperna är stora och varje förälder känner kan ställa vilka ''dumma'' frågor som helst,utan att bli illa behandlad.Barnmiljörådet, som är en statlig myndighet somskall bevaka bl.a. det förebyggandesäkerhetspolitiska arbetet bland barn, har nukraftigt protesterat mot den pågåendeomstruktureringen i landstingen avbarnhälsovården. Man varnar nu för denförändring som innebär att distriktssköterskornaskall överta barnavårdscentralernas uppgifter.En distriktssköterska, som skall ha ansvar för alltfler verksamhetsgrenar inom primärvården,kommer oundvikligen att tvingas prioritera detakut sjukvårdande arbetet framför långsiktigtförebyggande barnhälsoarbete. Även omdistriktssköterskeorganisationen tillförs nyaresurser, kommer de att få svårt att upprätthålla engod kompetens med ett underlag på ca 10--15nyfödda barn . På barnavårdscentralerna harsjuksköterskorna ett barnunderlag på 50--110 barnper årskull och totalt mellan 450--550 barn perheltidstjänst. Detta måste jämföras med att en deldistriktssköterskor endast har omkring 100 barntotalt.Den kompetens som barnavårdscentralerna harhaft kan därför svårligen upprätthållas avdistriktssjuksköterskorna, oavsett om denorganisationen tillförs goda resurser. Kompetensenbygger både på erfarenhet av många barn och på kan hålla sig informerad om nyheter påbarnområdet. En distriktssjuksköterska kanomöjligen hinna inhämta nya kunskaper påsamtliga områden hon skall bevaka.Självklart skall vi fortsätta att hadistriktssköterskor även för barnhälsovården iglesbygd. Men förhållandena där går inte attjämföra med tätortsförhållanden.Den omstrukturering som pågår innebäregentligen en nedmontering av en svensk modellsom på många sätt varit unik. Varför skall denoffentliga sektorn förändras just på det område denär som mest populär? Hur skall man kunnagarantera att det förebyggande arbetet intekommer i kläm i konkurrensen med akutasjukvårdsbehov? Hur skall man kunna garanterasamma gedigna barnkompetens som tidigare?Mot bakgrund av detta vill jag frågasocialministern:Anser socialministern att systemet medbarnavårdscentraler varit en stor tillgång förbarnhälsoarbetet?Anser socialministern att barnavårdscentralernabör bibehållas?Vilka åtgärder avser socialministern vidta för attbarnavårdscentralerna skall bibehållas?den 15 oktober1990/91:47 av () tillutrikesministern om Tibet:Efter undantagstillståndets upphävande i den1 såg det ytligt sett ut som om villelätta på trycket och förtrycket. Antaletuniformerade soldater minskade på gator och torg,en försiktig turism tilläts. Bl.a. fick Svensk-tibetanska visum för engruppresa och fick också resa relativt frittunder uppsikt.Men fernissan var ytterligt tunn. Tydligt såg ochhörde man att tibetanerna hade de lägst betaldaarbetena, de sämsta bostäderna, den sämstasjukvården eller ingen alls, de flesta barnen utanskolgång. De behövde tillstånd för att resa mellanolika städer. De fattiga gatubarnen i vartibetaner.Men detta var inte nog: beväpnade soldater påtaken på strategiska punkter, rädda munkar sominte vågade tala med oss. Soldater stoppade turisteroch frågade var de bodde, och säkerhetspoliserföljde oss under hela vistelsen i . Munkar ochnunnor fängslas och torteras, detsamma händeroppositionella eller så får de yrkesförbud.Sedan juli har förhållandena ytterligare skärpts.Soldatnärvaron stärks, kloster stängs, ytterligaremunkar och nunnor avstängs från klostren, ochcivilbefolkningen utsätts för ökat tryck. Bl.a.fortsätter tvångssteriliseringar även av unga ogiftakvinnor, och kineserna talar om den ''slutgiltigalösningen'' av Tibetproblemet.Med anledning av ovanstående vill jag ställaföljande frågor:1. Är det inte dags att omprövar sittställningstagande till överhöghet i ?2. Skall samma misstag upprepas som när detgäller ?3. Skall tigande åse när ett litet folkförtrycks och utsätts för folkmord?4. Vilka aktiva åtgärder är utrikesministern bereddatt vidta när det gäller Tibetfrågan?7 § Kammaren åtskildes .