prot · GE0918 · 1990-11-06 00:00:00 — Man behöver inte bygga allagruppbostäder på precis samma sätt. Denbestämmelse som tar upp och somgäller antalet är uttryckt så att fyra personer är ettriktmärke. Det står inte att det är ett absolut tal.Den av refererade domen känner jaginte till innehållet i och vad den grundas på. Menden proposition och de motivtexter som finns tillriksdagsbeslutet om omsorgerna 1986 bygger på attfyra är ett riktmärke. Det i sin tur -- det skall jagockså tillägga -- har att göra med de forskningsrönsom finns kring utvecklingsstördas sätt att fungeraoch de praktiska kunskaper som också finns i detsammanhanget och som visar på att det är i den lillagruppen med de få människorna som denutvecklingsstörde har möjligheter att överblickavardagssituationerna och själv kunnakommunicera. Det blir svårare ju fler människordet är, och det är det starka skälet för att hålla neregruppstorleken.Men, som sagt, fyra är ett riktmärke. Det står intefyra fem eller tre fyra, utan det står just att fyra ärett riktmärke.Anf. 105 ():Fru talman! Jag vill betona att skrivelsen frånLandstingsförbundet har avlåtits av en enhälligstyrelse. Jag tror inte att styrelsen, med GunnarHofring i spetsen, är ute efter att sänka standardenpå det här området, och det är inte jag heller. Påden punkten är vi eniga. på att det är orimligt avsocialstyrelsen att neka två privata vårdgivare, somvill skapa fem platser i stället för fyra, att göradetta.Nu vill jag veta, fru talman, om statsrådet skulle vilja acceptera att man byggerfem platser i stället för fyra, när de lokalaförhållandena talar för detta och när detta ocksåinnebär att man får en bättre ekonomi.Anf. 106 Statsrådet ():Fru talman! Det svar jag avgav innebär att detunder vissa förutsättningar är fullt möjligt att byggamed fem platser. Om de förutsättningarnaföreligger i det aktuella fallet, kan jag inte bedömahär. Jag baserar mitt omdöme på att fyra är ettriktmärke, och om det skall vara någon meningmed att betrakta det som ett riktmärke, måste detnaturligtvis gå att bygga gruppbostäder med mer änfyra platser, precis som det kanske ibland ärnödvändigt att bygga med färre platser, om dethandlar om utomordentligt svårt handikappade,kanske flerhandikappade människor.Anf. 107 ():Fru talman! Om vidhåller sinuppfattning att upphöja till en spärr, så attdet i fortsättningen inte blir fler än fyra platser,måste väl statsrådet ingripa och ändra påreglerna, så att man ger andrasignaler. Det är ju mycket riktigt, som det påpekas iden enhälliga skrivelsen från Landstingsförbundetsstyrelse, angeläget att man på de platser där detfinns goda lokala förutsättningar får välja flexiblalösningar.Anf. 108 Statsrådet ():Fru talman! Jag har lättare att diskutera antalet ien gruppbostad och ännu lättare att diskuterasamlokalisering av gruppbostäder, vilket är ettannat av de krav som drivs, än att gå in igruppbostaden och reducera ytor och utrustningeller göra andra förändringar av det slaget. Jagmenar att den utvecklingstörde har behov av justutrymme och en hygglig bostadsstandard, i självaverket en lika god bostadsstandard som den StenSvensson och jag har rätt att ställa anspråk på.I den delen finns det från min utgångspunkt ettutrymme för att resonera, men vägledande för migkommer att vara de kunskaper vi har omutvecklingsstördas sett att fungera. Jag menar attalla har anledning att lyssna på forskare ochpraktiker i det sammanhanget.Anf. 109 ():Fru talman! Jag vill peka på det förhållandet attLandstingsförbundets styrelse liksom jag självanser att man får bättre möjligheter att satsa merpå gemensamma utrymmen, kök etc., om man harflera boende än fyra. Fem till sex kan i många fallvara en lämplig form.Skall jag tolka statsrådets svar på minaföljdfrågor så att han för sin del kan acceptera ettstörre antal än fyra, dvs. fem till sex, i sådanasituationer där det är lämpligt, analogt med vadsom har sagts från sida?Överläggningen var härmed avslutad.Förste vice talmannen meddelade att den påföredragningslistan närmast upptagna frågan1990/91:109 skulle besvaras den 13 november.17 § Svar på fråga 1990/91:121 om direktiventill handikapputredningAnf. 110 Statsrådet ():Fru talman! har frågatmig om jag har för avsikt att ge 1989 årshandikapputredning tilläggsdirektiv om en översynav situationen när det gäller stödet till föräldrarmed funktionshinder. Bakgrunden till frågan är attriksdagen avslagit en motion med förslagom en sådan översyn. har isammanhanget bedömt att frågan bör kunna bliföremål för behandling av 1989 årshandikapputredning.Det är givetvis av stor betydelse attfunktionshindrade föräldrar kan ges ett bra stödfrån samhället. handikapputredning har ihuvuduppgift att bedöma hur svårtfunktionshindrade skall kunnatillförsäkras ett väl fungerande samhällsstöd.Utgångspunkten för utredningens arbete är främstde insatser som görs för handikappade inomkommunernas socialtjänst samt landstingensrehabiliteringsverksamhet. Väsentliga områden förutredningen är därmed frågor om bl.a. färdtjänst,personlig assistent och annat socialt stöd.Jag bedömer mot denna bakgrund att 1989 årshandikapputredning kan behandla frågor omfunktionshindrade föräldrars situation redan inomramen för de nuvarande direktiven. Jag har därföringa planer på att lägga fram förslag omtilläggsdirektiv till handikapputredningen.Anf. 111 ():Fru talman! Jag ber att få tacka för svaret. Det varju en enig riksdag som medanledning av en sexpartimotion uttalade atthandikappade föräldrar måste få nödvändig hjälpför att kunna uppfylla sitt föräldraskap, ochriksdagen utgick ifrån, liksom utskottet, atthandikapputredningen kommer att behandla dehär föräldrarnas behov. Vårt antagande i utskottetbyggde på uppgifter som vi fick under ärendetsberedning.Under kammardebatten uppgavsocialdemokraternas ledamot både i utskottet och iutredningen att dessa föräldrar inte skulle tas uppsom en speciell grupp. I debatten sade han sedantvärtom: deras behov skulle behandlas iutredningen. Detta är litet av dubbla budskap, ochdet framgår också av debattprotokollet. Det gjordemig förvånad, och jag undersökte saken vidare. Jaghar fått uppgift från utredningen om att man intetänker ta upp de handikappades föräldrarnasspeciella behov. Det ansågs inte att det ingick idirektiven. Jag håller med om att direktiven ärskrivna så att man borde ta upp det. Det är så passallmänt hållet.Nu har utredningen uppenbarligen inte för avsiktatt göra det, och då behövs ett förtydligande frånregeringen om man nu tycker att denna fråga bordetas upp. Det står att man kan det i svaret, men detdessa människor i så fall behöver få veta är om debör göra det. Jag undrar om statsrådet ärvillig att vidta åtgärder så att det verkligen blir enöversyn.Anf. 112 Statsrådet ():Fru talman! Innebörden av mitt svar är att jagbedömer det som både möjligt och viktigt att frågantas upp. Jag menar att det kan ske inom ramen förde direktiv som handikapputredningen har fått.Det handlar egentligen om två olika typer avinsatser som berör föräldrar med funktionshinder.Den ena är att föräldrarna just såsomhandikappade kommer att få del av de generellaåtgärder som utredningen diskuterar, exempelvisatt förbättra och trygga tillgången till hemtjänst ochfärdtjänst på ett annorlunda sätt än vihittills har haft. Det innebär bl.a. för föräldrar medfunktionshinder just som föräldrar en bättretillgång till de stöd de behöver. Detta nämner jagsom exempel på att de generella åtgärdernakommer att ha betydelse.Därutöver kan det finnas behov av alldelesspeciella åtgärder för vissa handikappgrupper, isynnerhet när det gäller vården av mycket småbarn. Jag vet att några handikapporganisationerhar gjort inventeringar av problemen och har idéerom vad som borde göras. För min del tycker jag detvore mycket bra om handikapputredningen i sittfortsatta arbete ville inhämta kunskaper om detsom organisationerna har gjort för att få en del idéerom vad man ytterligare skulle kunna överväga.Utredningen har redan nu ett utomordentligt stortarbetsfält och tvingas till en del hårda prioriteringarför att komma igenom väldiga material man har påsitt bord. Detta tycker jag talar emot att geutredningen tilläggsdirektiv.Jag pressar utredningen för att den skall hållatidtabellen. Det är ett skäl som talar emot att i dettasena skede ge utredningen tilläggsdirektiv. Jagmenar att en del arbeten också borde kunna görasspecifikt för dessa grupper.Anf. 113 ():Fru talman! Det som gjorde mig oroad var justvetskapen om att utredningen var i slutet av sittarbete. Det var därför jag kände att det var viktigtatt få höra om regeringen är angelägen om att fådenna utredning gjord.I direktiven lyfts stöd till barn och ungdomar fram,och där skulle det kanske helst ha stått ''frågan omstöd till barn, ungdomar och föräldrar''. För de sexpartier som skrev motionen och för oss i utskottetär det en väldigt viktigt fråga. Jag hoppasåtminstone att debattprotokollet skickas tillutredningen med en påstötning om att den är en saksom är så viktig att den bör ta tag i den innan de är klara med utredningen.Överläggningen var härmed avslutad.18 § Svar på fråga 1990/91:128 om densammanslaga försäkrings- och kammarrätten iStockholmAnf. 114 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig om hurlokaliseringsfrågan för en samordnadförsäkringsrätt och kammarrätt skall lösas iStockholmsområdet med hänsyn tillarbetsplatsernas fördelning i regionen.Det principbeslut som fattade våren 1990innebar att försäkringsrätterna ochkammarrätterna skulle samordnas fr.o.m. den 1 juli1991. har påregeringens uppdrag närmare utrett bl.a. olikaorganisatoriska frågor som hänger samman medbeslutet.Frågan om hur samordningen mellanförsäkringsrätterna och de allmännaförvaltningsdomstolarna närmare skall gå tillbereds nu inom regeringskansliet.Det alternativ som vi nu arbetar med idepartementet är att länsrätten skall vara förstadomstolsinstans i socialförsäkringsmål. Länsrättensavgörande skall kunna överklagas tillkammarrätten, vars avgörande i sin tur skallöverklagas till försäkringsöverdomstolen. Denuvarande försäkringsrätterna kommer med dennalösning att finnas kvar under ett övergångsskede föratt nedbringa de stora balanserna av oavgjorda målsom nu finns.Det här innebär att det behövs en avsevärt mindreutbyggnad av kammarrätten i än vad ensamordning enbart med kammarrätterna skullemedföra. Personalen på försäkringsrätten i Handenkommer i största möjliga utsträckning att beredasarbete på i första hand kammarrätten i Stockholmeller på någon av de länsrätter som sorterar underkammarrätten i . Jag har inga planer påatt föreslå någon omlokalisering av dessadomstolar. Vad gäller nya arbetstillfällen i Handensom helt eller delvis skulle kunna ersätta dem somförsvinner, pågår en diskussion om vilka lösningarsom skulle kunna vara möjliga.Förste vice talmannen konstaterade attfrågeställaren var frånvarande i kammaren ochförklarade överläggningen avslutad.19 § Svar på fråga 1990/91:148 om åtgärder motökat antal bilstölder m.m.Anf. 115 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig hurjag ser på utvecklingen när det gäller stölder av ochstölder från bilar och vilka åtgärder jag är bereddatt vidta.Birger fråga gäller ett viktigtkriminalpolitiskt problem. Biltillgrepp ochtillgrepp från fordon svarade för över 20 %av det totala antalet anmälda brott. Som BirgerAndersson redovisat i sin fråga har ökningstaktenockså varit hög under senare år.Självfallet är det då också viktigt att vi försöker atthitta effektiva motåtgärder. För att kunna lyckasmed detta är det nödvändigt med samarbete mellanolika myndigheter, organisationer och grupper somkan bidra till arbetet. Ett sådant samarbete pågårockså under beteckningen Samverkan mot brott.Det finns bl.a. en central samordningsgrupp somrikspolischefen är ordförande i.I september anordnade samordningsgruppen ettbrett upplagt seminarium som behandlade den härtypen av brottslighet. Under seminarietbehandlades bl.a. frågan om stöldskydd i bilar ochstandardarbete för billarm och billås.Rikspolisstyrelsen har också tidigare publicerat ensärskild rapport om åtgärder mot bilbrotten(RPS/RAPPORT 1987:3) som utarbetats inomSamverkan mot brott. Rapporten innehåller enutförlig analys av brottsligheten och ett omfattandeåtgärdsprogram. Här finns många goda idéer somännu inte har förverkligats.Åtgärder för att förbättra stöldskyddet och höjaupptäcktsriskerna är säkerligen de som är mesteffektiva för att minska bilbrottsligheten. EftersomBirger ställt sin fråga till mig antar jagatt han också är intresserad av påföljdssidan. Jagvill då säga att de straffskalor som gäller för deaktuella brotten i och för sig är fullt tillräckliga. Detfinns dock vissa ofullkomligheter av närmastteknisk art som vi arbetar med inomjustitiedepartementet.Anf. 116 ():Fru talman! Jag vill börja med att tackajustitieministern för svaret, som jag nog tycker ärganska allmänt hållet. Jag hade hoppats på litet merkonkreta förslag.Brottsutvecklingen när det gäller bilstölder ochstölder från bilar är helt oacceptabel. Som jag serdet har vi nått en helt oacceptabel nivå. Jag harvisat med statistik att nivån är alldeles för hög, ochdet har ju också justitieministern sagt att honinstämmer i.Nu hänvisar justitieministern till ettbilbrottsseminarium. Jag var en av dem som varmed där, och tyvärr var jag väl den ende politikernfrån kammaren som var närvarande, trots att allapartier var inbjudna liksom även justitieministern.Där fick vi, det är riktigt, en mycket bredinformation.Jag vill nämna några exempel. Det är åtta gångervanligare att bilar stjäls i än i ,och det är fyra gånger vanligare i än iFinland. Bilstölder begås i stor utsträckning avungdomar i åldern 14--. Bilar stjäls för nöjesåkning ellerför tillfälligt transportbehov. av alladödsolyckor i trafiken orsakas av biltjuvar, ochantalet skadade personer är mycket högt. Bilarstjäls och förs ut ur landet. Man tar dem tydligenmed sig, och sedan försvinner de helt enkelt.Uppemot 15 000 bilstereoapparater stjäls permånad. Många av dessa apparater hamnar i andraländer. Det är skrämmande statistik.Jag vill sedan fråga justitieministern om något somenligt min uppfattning är extra allvarligt, nämligenatt antalet uppklarade bilbrott har sjunkit underhela 80-talet. Vad vill justitieministern göra för atthöja uppklarandeprocenten?Anf. 117 Justitieminister ():Fru talman! efterlyste merakonkreta förslag. Jag vet inte vad i den uppräkningsom därefter följde som innebar konkreta förslag.Jag lyssnade med stort intresse, men jag uppfattadeinte något.Min uppfattning är att detta är en allvarlig frågasom kräver ett oerhört brett åtgärdsprogram. Deinitiativ som vi har tagit har lett till att det nubedrivs ett arbete lokalt, regionalt och centralt föratt på ett brett sätt angripa den här brottsligheten.I det arbetet finns en mängd konkreta förslag somförhoppningsvis också kommer attleda till att den dystra statistiken vänder nedåt.Låt mig t.ex. peka på en intressant frågeställning,som jag vet att många av dem som arbetar meddessa frågor intresserar sig för och som kan leda tillförändringar även i Sverige.Västtyskland har på detta område inte haft sammanegativa utveckling som vi. Kan detta möjligtvis haett samband med att man där införde tvingandelagstiftning när det gäller billås? Det kan nämligenavläsas i den västtyska statistiken att det hade enpåtaglig effekt.Det är i fråga om den typen av överväganden somvi har anledning att gå vidare. De som arbetar medde här frågorna kommer, till skillnad från BirgerAndersson, säkerligen att lägga fram konkretaförslag även till lagändringar som kan varanödvändiga i det här sammanhanget.Antalet uppklarade brott är lågt, oacceptabelt lågt,och det sjunker. Jag tror dess värre inte att vi kanhöja denna siffra genom lagstiftningsåtgärder, utandet kan ske genom effektiva insatser från polisenssida.Anf. 118 ():Fru talman! Jag vill när det gäller antaletuppklarade biltillgrepp nämna ett par siffror urRättsstatistisk årsbok. Antalet uppklaradebiltillgrepp var . När det gäller stöld frånmotordrivet fortskaffningsmedel, dvs. i allmänhetbilar, var det . Det är enligt min uppfattning enskrämmande låg uppklarandeprocent, och den harockså sjunkit ganska kraftigt under hela 80-talet.Jag hoppas att justitieministern tar den centralasamordningsgruppens funderingar på verkligtallvar.Vad gäller påföljden säger justitieministern att vihar fullt tillräckliga straffskalor, och det är möjligt.Men det finns en stor skillnad mellan Västtysklandoch , nämligen att vi i har enlagstiftning om godtrosförvärv, som leder till när man har köpt t.ex. en stulen bilstereo istort sett kan säga att förvärvet har skett i god tro.Eftersom justitieministern själv har kommit in pålagstiftningssidan skulle jag vilja fråga: Ärjustitieministern beredd att skärpa reglerna när detgäller lagen om godtrosförvärv av lösöre?Anf. 119 Justitieminister ():Fru talman! Jag kan försäkra attvi i kommer att ta förslagfrån den centrala gruppen på största allvar. Jaghoppas att också kan kommamed något konkret förslag till åtgärder som jag kanvidta. Jag skall gärna effektuera dem.Frågan om godtrosförvärv är kopplad till frågan omhäleri. Det är onekligen så att brotten antagligenskulle minska i omfattning om det inte fanns någrasom köpte de stulna bilarna. Men de skulle inteminska i så stor omfattning, eftersom närmare 95 %av de bilar som stjäls också återfinns. Det är alltsåen ganska liten andel som säljs vidare. Där finnsantagligen en del av den organiseradebrottsligheten, och det är en allvarlig brottslighet,som måste angripas.I fråga om häleribestämmelserna genomförde vinyligen en ändring för att så att säga effektiviseraangreppet från det hållet. Vi skärpte kraven på demsom köper varor när det finns en risk för att det ärfråga om stöldgods.Anf. 120 ():Fru talman! Jag tackar för möjligheterna att fålämna en åtgärdsförslagslista till justitieministern.Det gör jag gärna.Jag vill nämna ytterligare några saker. Jag har juredan nämnt den låga uppklarandeprocenten. Vibör alltså ha en effektivare brottsbekämpning, ochvi måste ställa högre krav på biltillverkarna. Vimåste, som jag ser det, skärpa lagen omgodtrosförvärv. Jag skulle också kunna räkna uppganska många andra saker.Jag vill speciellt tacka justitieministern för attjustitieministern liksom jag har klart för sig allvareti den här frågan. Då finns det goda förhoppningarom att justitieministern skyndar på detta så att detverkligen vidtas åtgärder för att dels höjauppklarandeprocenten, dels minska antalet brott.Detta antal är högre än . Det står i svaret attantalet är , men det vore kanske likariktigt att säga att siffran ligger . Så högär faktiskt siffran.Anf. 121 Justitieminister ():Fru talman! Jag måste dock ställa frågan till BirgerAndersson: Vad är det jag skall skynda på?Anf. 122 ():Fru talman! Jag har redan nämnt några saker. Detkanske behövs bättre resurser till exempelvis polisoch tull. Vi har ju genom siffrorna i kommit underfund med attuppklarandeprocenten var skrämmande låg. 1980var den och 1989 var den 12 %.Uppklarandeprocenten för stölder av motordrivetfortskaffningsmedel var och år1989. Vi kan väl inte acceptera en sådan utveckling.Eller menar verkligen justitieministern det?Anf. 123 Justitieminister ():Fru talman! Jag noterar att det alltså inte varnågonting som jag i min egenskap avjustitieminister skulle skynda på.Anf. 124 ():Fru talman! Jag hoppas givetvis attjustitieministern, som för den här diskussionenmed mig, har möjlighet att informera övrigastatsråd så att hela regeringen tillsammans kan göraen insats. Det kanske finns förhoppningar om attdetta kan visa sig i den budgetproposition som läggsfram i januari.Anf. 125 Justitieminister ():Fru talman! Det lovar jag att göra.Anf. 126 ():Fru talman! Jag tackar justititeministern.Överläggningen var härmed avslutad.20 § Svar på fråga 1990/91:111 om klädesbidragtill asylsökandeAnf. 127 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig omdet är sant att man inte längre beviljarschablonbidrag för vinterkläder till allaasylsökande och i så fall varför.Jag vill inledningsvis säga att det aldrig har varitmeningen att det schablonmässigt skulle utgå någotbidrag till vinterkläder till asylsökande. Sådantbidrag kan däremot ingå i de särskilda bidrag sominvandrarverket, enligt lagen om bistånd åtasylsökande, kan bevilja en utlänning som harbehov men saknar egna medel. Invandrarverkethar härvidlag haft vissa riktpunkter för vad sommaximalt bör utgå i bidrag till vinterkläder. Dessamaximibelopp har alltså inte haft karaktär avschablonbidrag.Enligt vad jag erfarit har invandrarverket för avsiktatt i sina riktlinjer ta bort dessa maximibelopp.Utgångspunkten är att en individuell prövning skallgöras i varje enskilt ärende.Svaret på fråga är alltså attasylsökande som efter en individuell prövning harbehov av vinterkläder och inte själva har pengar attköpa för även fortsättningsvis kommer att erhållanödvändiga bidrag till vinterkläder.Anf. 128 ():Fru talman! Jag får tacka för svaret.Jag har fått uppgifter från invandrarverketsflykting- och invandraravdelning om att flyktingarinte skall kunna få vinterkläder i följd. Det ärju sorgligt nog så att en del flyktingar får vänta påasyl än . De kan få uppleva tvåhöstar här. Man har sagt att dessa flyktingar inteskall få några pengar och att de i stället skall sparaav sitt dagbidrag på . Jag kan inte förstå hurman skall kunna spara till vinterkläder med 27 kr.per dag och att begreppet vinterkläder inte längrefinns. Kan det vara rimligt? Detta har chefen för enasylförläggning sagt.Anf. 129 Statsrådet ():Fru talman! Jag anser i och för sig att jag redan harsvarat på frågan. Det sker en behovsprövning, mendet kan självfallet uppstå en sådan situation att manfått vinterkläder som även går attanvända denna vinter.Anf. 130 ():Fru talman! Självfallet kan de gå att använda omdet är fråga om vuxna människor. Men när detgäller barn kan dessa ha vuxit ur kläderna och inteha någon möjlighet att använda dem. Jag ärtacksam för svaret. Det låter mer hoppfullt än hurverkligheten har sett ut på en delflyktingförläggningar. Detta svar skall jagvidarebefordra så att dessa människor fårvinterkläder efter behov.Överläggningen var härmed avslutad.21 § Svar på fråga 1990/91:136 om möjlighetentill legitimation för flyktingar med utländsksjukvårdsutbildningAnf. 131 Arbetsmarknadsminister ():Fru talman! har frågat statsrådetMaj-Lis Lööw om vilken myndighet som äransvarig för den projektverksamhet som under år1990 startat i ett antal landsting för att ge flyktingarmed utländsk sjukvårdsutbildning möjligheter tillsvensk legitimation samt vilka åtgärder statsrådetavser att vidta så att verksamheten kanpermanentas till gagn inte minst för landsting medlåg läkartäthet. Arbetet inom regeringen är såfördelat att det är jag som skall svara på frågan.Det är som svarar för devårdyrkesgrupper som omfattas av bestämmelserom legitimation. Styrelsen skall bedöma berördainvandrares utbildnings- och yrkesbakgrund ochföreskriva erforderlig komplettering för svensklegitimation.Den projektverksamhet som frågarom startade i län.Under de två senaste åren har därefter ett tiotalprojekt påbörjats i olika delar av landet i syfte attunderlätta och förkorta vägen till arbete ochlegitimation för flyktingar och invandrare medmedicinsk högskoleutbildning. Sammanlagt 260personer deltar i eller har genomfört utbildningen idessa projekt. Projekten som vilar på ett samarbetemellan länsarbetsnämnd och sjukvårdshuvudmaninnehåller anpassade utbildningar i svenskaspråket, praktik samt kompletterande medicinskutbildning.Deltagarna skall efter genomförd utbildningavlägga språkprov och prov i författningskunskappå sjukvårdsområdet samt genomgå en såvälteoretisk som praktisk kompetensbedömning.Socialstyrelsen utfärdade legitimationer för79 läkare, 46 sjuksköterskor, 34 sjukgymnaster och5 psykologer med utomnordisk utbildning.