prot · GE0921 · 1990-11-09 00:00:00 — har frågat migdels om jag är beredd att ta upptekoindustrins problem och föreslå åtgärder för attgöra företagen mer konkurrenskraftiga, dels omjag avser att agera för att statliga beställningar skallgöras i , dels om jag är beredd att tillskjutamer pengar till utbildning av arbetslösatekoanställda och slutligen om jag är beredd attändra beslutet om att ta bort importrestriktionerna.Inledningsvis vill jag understryka att det finnsanledning att se allvarligt på arbetsmarknadslägeti . Regeringen följer därför löpandeutvecklingen i länet. Jag vill framhålla att deeffekter som uppkommer på arbetsmarknaden tillföljd av strukturomvandlingen inom tekoindustrinkommer att mötas med aktivaarbetsmarknadspolitiska insatser. Det gäller såvälförmedlings- och utbildningsinsatser. Jagåterkommer strax till detta.Takten i strukturomvandlingen inom tekoindustrin,framför allt konfektionsindustrin och denkonfektionerande delen av textilindustrin, har ökatbetydligt . Med anledning av dettakallade jag till överläggningar medtekoindustrins branschorganisationer, fackligaorganisationer, statens industriverk samt denregionala utvecklingsfonden i län.Den svenska ekonomins -- och därmed ävenvälfärdens -- utveckling är bl.a. beroende av att viinom landet kan upprätthålla effektiva marknadermed konkurrens och att vi i största möjligautsträckning deltar i en fri internationell handel.Genom att vi har en begränsad marknad inomlandet är vi starkt beroende av att deninternationella handeln kan bedrivas fritt. Det ärgenom den internationella arbetsfördelning somhandeln kan ge upphov till, som vi kan dra fördelarav att vissa länder har bättre förutsättningar attproducera vissa varor än vad vi har. Å andra sidanskall vi producera de varor vi har bästförutsättningar för. På detta sätt kan en högrevälfärd nås. Dessa principer bör vara styrande föralla delar av det svenska näringslivet.Vad jag nu sagt utesluter självfallet inte att denuvarande närings- och arbetsmarknadspolitiskainsatserna för tekoindustrin fullföljs.Riksdagen beslutade att anslå 85milj.kr. för vart och ett av budgetåren 1989/90 och1991/92 för industripolitiska åtgärder förtekoindustrin. Åtgärderna består av export- ochrationaliseringsfrämjande insatser samt stöd tillproduktutveckling och utbildning.Vad gäller frågan om upphandling harnäringsutskottet i ett betänkande (1988/89:NU20)uttalat att den offentliga upphandlingen måstestyras utifrån affärsmässiga utgångspunkter, utomnär åtgärder av försörjningsberedskapsskäl ärnödvändiga för att en viss tillverkningskapacitet påområdet skall kunna bevaras.Vid upphandling gäller för statliga myndigheterbestämmelserna i upphandlingsförordningen(1986:366). Där föreskivs bl.a. att upphandlingskall göras på affärsmässiga grunder. De krav påkostnadseffektivitet som ställs på de statligamyndigheterna och på kommunerna innebär att vidupphandling beaktas såväl pris-, kvalitets- somleveransaspekter.Vidare har åtagit sig att tillämpa GATT-regler vid statlig upphandling. Det innebär att vissaspecificerade statliga myndigheters upphandlingöver drygt 1 milj.kr. skall ske enligt särskiltanbudsförfarande i internationell konkurrens.Enligt förordningen (1984:1129) omförsörjningsberedskapsstöd kan dock fortfarandestöd utgå i vissa fall vid statlig, ochlandstingskommunal upphandling av teko- ochlädervaror samt skor.Riksdagen har ställt sig bakom regeringensställningstaganden beträffande en fullständigavreglering av tekorestriktionerna den 31 juli 1991.Syftet är bl.a. att bidra till en dämpning avprisökningarna. De länder, gentemot vilka viupprätthåller tekobegränsningar, har informeratsom vår avsikt i detta avseende.De pågående förhandlingarna om ett EES-avtalsyftar till att skapa ett långtgående ekonomisksamarbete med fri rörlighet för varor, tjänster,kapital och personer samt ett utökat samarbete påen rad angränsande områden. Frågan om enharmonisering av tekohandelspolitiken gentemottredje land har inte aktualiserats i dessaförhandlingar.Det internationella regelsystemet för tekohandelndiskuteras inom ramen för pågående förhandlingari den s.k. Uruguay-rundan. Syftet är att återföratekohandeln till normala GATT-regler.Regeringen ser ingen anledning att ändra sittställningstagande i fråga om borttagande avrestriktionerna för tekoimport.Vad gäller frågan om insatser för arbetslösatekoarbetare har regeringen beslutat attarbetsmarknadsstyrelsen får disponera ytterligare 1milj.kr. för förmedlingsinsatser i . Jaghar också informerats om attarbetsmarknadsstyrelsen har beslutat atttilldela ytterligare 12 milj.kr. Situationen generelltsett på den svenska arbetsmarknaden är dock inteav det slaget att det finns anledning att nu avsättaytterligare resurser för arbetsmarknadspolitiskainsatser. En hög beredskap måste emellertid hållasför att kunna möta en snabb försämring av läget.Vidare har regeringen i tilläggspropositionen(1990/91:25) föreslagit att arbetsmarknadsstyrelsenfår göra vissa omdisponeringar av tidigaretilldelade medel. Det innebär framför allt enförstärkning av arbetsmarknadsutbildningen. Detåligger härvid att göranödvändiga prioriteringar med hänsyn tillarbetsmarknadsläget i olika delar av landet.Herr talman! Strukturomvandlingen inom svensktekoindustri har fått ny fart efter det att läget harvarit relativt stabilt . Oavsett hurutvecklingen kommer att te sig ,kommer det sannolikt att finnas ett antalkonkurrenskraftiga svenska konfektions- ochtrikåföretag som har, om inte hela så åtminstonedelar av, sin produktion i . Textilindustrinhar t.o.m. vissa förutsättningar att expandera inomde delbranscher som producerar textilier medanvändning inom annan industri änbeklädnadsindustrin.Men omställningen måste ske under socialtacceptabla former. Därför anser jag attarbetsmarknadspolitiska åtgärder är det viktigastestatliga instrumentet i den pågåendestrukturomvandlingen.Anf. 18 ():Herr talman! Jag tackar industriministern försvaret.Bekymren i är väldigtstora. Vi har fått många varsel. Det är flerarbetslösa än på mycket länge, och de ledigaplatserna är mycket få. Det skall kanske ses som ettframsteg att industriministern nu upptäckt dettaoch ser allvarligt på läget i Sjuhäradsbygden.Signalerna har alltså kommit upp till Stockholm.Som det står i svaret har flera delegationer varithos industriministern från kommunerna, fackenoch företag. Enligt de kommentarer jag har hörtefter dessa besök har man varit bekymrad när manåkt hem. Det har inte varit särskilt mycket man harfått med sig från industriministern. Det har varitganska negativa besked.Industriministern och även statsministern har varitinbjudna av facket till för att där,på ort och ställe, sätta sig in i problemen. De harhittills inte brytt sig om att komma ner -- eller intehar hunnit eller kunnat, men har i varje fall intekommit dit. Ett besök av industriministern ärinbokat till . Industriministern börinte komma tomhänt utan ha något med sig somlättar på problemen där.Vi har en tekopolitik i som har utgått frånatt det är av värde att vi har en textiltillverkningkvar i landet, har kunskap och kapacitet. Det är enberedskapsåtgärd. Det finns många andra motiv tilldet. För är det dessutom en viktigregional fråga och en förutsättning för en levandebygd med alla de småföretag som vi har och sombedriver verksamhet inom det textila området.Detta har socialdemokraterna och varitöverens om.I slutet av 70-talet byggde man upp en politik somsyftade till att bevara just den här industrin, ochäven andra industrier. Under hela harmoderater och folkpartister attackerat det. harsocialdemokraterna bytt sida och ställt sig på densidan där man tycker att det inte har så stort värde.Man värdesätter vad som kallas fri konkurrens. Såhar vi fattat beslut i om att satsningarnaskall trappas ned och det avtal som begränsarimport från lågprisländerna skall sägas upp ochupphöra vid nästa halvårsskifte. Det var inte ettenigt riksdagsbeslut. Det var socialdemokraterna,och som fattade beslutet,deltog inte, utan vi reserverade oss.Vi tycker fortfarande att det är viktigt att vi hartekoindustri i . Det är synd att inteindustriministern kan dela den uppfattningen.Industriministern har bara förhoppningen att detkanske kommer att finnas vissa företag somåtminstone har litet grand av sin verksamhet kvar iSverige. Risken är uppenbar att industriministernfår rätt, men jag hoppas inte det.Den politik som regeringen har fört -- eller kanskehar den inte fört någon politik -- har lett oss in i enväldigt kraftig kris. I har vi 11 000sysselsatta inom tekoindustrin. När jag skrev mininterpellation visade en AMS-rapportatt 1 000 anställda var varslade i ungefär 50 företag.I dag, en månad senare, är 1 283 varslade i 57företag. 782 av dessa varslade arbetar i företag somläggs ner, alltså blir dessa direkt arbetslösa. Avresterande kommer också en hel del att bliarbetslösa. Det finns inga andra expanderandenäringar som kan ta hand om dessa.Strukturomvandlingen inom tekoindustrin ger inteförutsättningar för andra, vilket industriministernutgick från, konkurrenskraftiga företag att ta handom dem, utan de blir i huvudsak blir arbetslösa.Inte heller kan den offentliga sektorn expandera,tvärtom. Just konfektionsindustrin är speciellt illaute.I interpellationen krävde jag att regeringen skullevidta någon åtgärd för att förbättra situationen,men det kommer tydligen inget sådant. harförslag på vad man skulle kunna göra. Denoffentliga upphandlingen är viktig. Härpå måsteläggas inte bara ekonomiska aspekter. Jag harkämpat för att de nya uniformerna för svenskaförsvaret skulle upphandlas i . Det har blivitså bara till en viss del, och regeringen har vägrat attengagera sig.Lågprisimporten: Det talas i svaret om , Uruguay-rundan, och allt detta är viktigt ochbra. Men varför vill gå före? Det finnsingen anledning till det. Skall vi offra den svenskatekoindustrin för att den skallkunna göra sig populär i andra länder?Utbildningen återkommer jag till i min nästa replik.Dessa 12 miljoner ser ju i och för sig bra ut, mendet finns synpunkter på dem som jag skallåterkomma till.Jag hade trott att ledamöter från Sjuhäradsbygdentillhörande övriga skulle vara intresserade av dettamed tekoindustrin. Men det ser inte så ut, för detfinns inga här.Jag vill avslutningsvis, i detta första inlägg, ställanågra frågor till industriministern. Är det, enligtregeringens uppfattning, acceptabelt atttekoindustrin försvinner? Risken är uppenbar fördet . Varför avveckla begränsningarna pålågprisimporten snabbare än EG? Finns det inteanledning att vi har samma regler som EG i det häravseendet, detta för att skydda svensk industri ochför att samarbetet med EG i de här frågorna skallkunna bli lättare? Är det regeringens uppfattningatt vi klarar oss utan en tillverkningsindustri iSverige? Är det, industriministern, uteslutet attstatliga myndigheter får en annorlunda syn påupphandling? Detta är några av de frågor som jagskulle vilja ha svar på av industriministern i dag.Anf. 19 Industriminister ():Herr talman! Det är riktigt att jag har varitinbjuden till för att träffamänniskor där och diskutera dessa problem. Tyvärrvar jag upptagen av ett annat engagemang vid dettillfället. Men jag har träffat dem på konferensensom jag nämnde, och jag kommer att åka dit ijanuari månad för att diskutera de här frågorna.Lennart Brunander hoppas att jag inte skall kommatomhänt då. Han beklagar sig över att de som harvarit och uppvaktat mig inte har fått de löften somde hade förväntat sig. Jag föredrar att varauppriktig om situationen. Jag tror att det är brabåde för politikers trovärdighet och för människorsplaneringssituation, kommunernasplaneringssituation osv. Jag har gett dem ungefärsamma besked som har fått påsin interpellation. Jag har nämligen denuppfattningen att vi måste accepterastrukturförändringar om vi skall kunna hävda vårlevnadsstandard. Det har vi gjort ,under hela efterkrigstiden.Tekoindustrin är det mest lysande exemplet påvilken enorm strukturförändring som har skett.Människor som har varit aktiva itextilindustrin har kommit över till andra branschersom har haft bättre framtidsmöjligheter, bättrelönsamhet och kunnat betala bättre löner. Det harvarit likadant på område efter område. Vi kan taporslinsindustrin, glasindustrin, gummiindustrin,verkstadsindustrin, skogsindustrin ellerbyggnadsämnesindustrin, vilka alla har utsatts förstora strukturförändringar under strängt taget helaefterkrigstiden. Detta har varit nödvändigt pågrund av konkurrensen från utlandet. För att viskall kunna hävda vår levnadsstandard måste vianpassa oss till detta. Och det kommer att ske äveni fortsättningen.Då har vissa delar av tekobranschen svårt att hävdasig konkurrensmässigt. Vissa delar har lättare attklara sig och utvecklas mycket positivt, och detta ärju glädjande. Men vissa delar har uppenbarasvårigheter med konkurrensen från olika delar avvärlden. Jag vill påpeka att konkurrensen när detgäller textilsidan är hårdare från . Importenär större från , från EFTA- och EG-områdetän från lågprisländerna i Sydostasien.Därför tror jag inte att problemet är borttagandetav importkvoten. Det grundläggande problemet äratt vi inte har konkurrensförmåga på vissa delar avdet här området. Den enda lösningen på det är ettdirekt företagsstöd i form av subventioner, och jagtror inte på den typen av industripolitik. Det är attförsämra möjligheterna för människorna attkomma över till verksamheter som har framtidenför sig. Då skjuter vi bara problemet framför oss --ett problem som blir större ju längre vi väntar. Dåär det bättre att sätta in arbetsmarknadspolitiskaåtgärder för att skapa förutsättningar förmänniskor att komma över till andra branscher, attsätta in arbetsmarknadspolitiska åtgärder iförmedlingsavseende och att sätta in andra typer avarbetsmarknadspolitiska, industripolitiska ochregionalpolitiska insatser för att ta tag i de problemsom strukturförändringen medför.Sanningen är juden att konkurrensen från också hårdnar.Det ser vi ju t.ex. på utlokaliseringen avtekoverksamhet till . Vi ser också hur mannu utlokaliserar till där man har billigarbetskraft. Där är det oerhört svårt för svenskindustri att konkurrera. Jag tror att vi skulle görade människor som jobbar i dessa företag en otjänstgenom att fortsätta att skapa denna osäkra situationsom den konkurrensen medför. Därför är det enriktig politik att ta tag i den strukturförändring somvi möter genom konkurrensen och att göra densociala omställning som det innebär att gå över frånett företag som inte har konkurrenskraft till ettannat så lite prövande som möjligt för de individersom berörs.Det är inte så att jag vill ha bort tekoindustrin ursvensk industri, tvärtom vi måste se till att dentekoindustri som har godakonkurrensförutsättningar, och det finns en hel delsådan, också skall få bättrekonkurrensförutsättningar genom att vi driver enpolitik som gör att vi kommer till rätta med vårakostnadsproblem. Detta är inte ett problem baraför tekoindustrin utan också för andra delar avindustrin.Det är inte heller bara tekoindustrin som har dessastrukturproblem. Motsvarande problem finns inombilindustrin. Vi kan inte börja göra särskildaprogram och särskilda regler för frihandel för olikabranscher beroende på vilka problem som man hardär. Vi måste ha en mer generell politik när detgäller borttagandet av dessa restriktioner. Ddettagör att tekobranschen jämställs med andrabranscher i frihandelsavseende och det minskarpressen uppåt på priset -- det som vi alla klagar överså bittert och ofta.Anf. 20 ():Herr talman! Industriministern säger att problemetinte bara är ett problem inom tekoindustrin utan attdet finns inom andra branscher också, och det ärnaturligtvis riktigt. Den ekonomiska politik somregeringen har fört har lett oss in i den situationen.Men är frågan om vi vill ha kvar en tekoindustrieller inte. Industriministern säger: Visst, jag vill hakvar en tekoindustri. Men då måste ocksåregeringen ändra strategi. Vi måste skapaförutsättningar för att en tekoindustri skall kunnafinnas kvar. Det vi har kvar nu är ju bara en litendel av det som fanns förut. Det är bara avde tekoprodukter som vi nyttjar i som ärtillverkade här.När vi hade en borgerlig regering drevsocialdemokraterna väldiga kampanjer för att viinte uppnådde 30-procentsmålet som då fanns.Detta är ett minne blott, och socialdemokraternahar ändrat position . Man har en heltannan uppfattning om tekoindustrin.Industriministern säger i sitt svar att vissa länderhar bättre förutsättningar att producera vissa varorän vad vi har. Vad är det för bättre förutsättningar?Jo, de betalar inte samma arbetslöner som vi. Deställer inte samma arbetsmiljökrav som vi gör. Pådet sättet skall vi alltså höja vår standard. På detsättet skall vi hålla nere priserna. Men det är ensanning med modifikation att billiga importvarorskulle leda till lägre priser. Detta är bara i teorin,för i praktiken fungerar det inte riktigt på det sättet.Eftersom av varorna redan är importeradeskulle ju allt vara bra. Men det är det inte. Det ärändå så att tekoprodukterna inte har stigit likamycket i pris som kostnadsprisindex har gjort igenomsnitt. harimportkläderna stigit betydligt mer i pris än deinhemskt tillverkade kläderna, och detta talar emotvad industriministern säger.Sedan vill jag säga några ord om detutbildningsbidrag på 12 miljoner som nämns isvaret. Det låter mycket bra och jag blev väldigtglad när jag läste det, men så började jag funderaoch titta efter vad det handlar om. Det var AMS isödra som begärde 12 miljoner mer för attklara de anställda i offentligt skyddade arbeten,detta på grund av de kostnadsstegringar som harkommit, men det prutade man bort, och får mantillbaks dem. Skall man nu använda dem till attutbilda arbetslösa tekoarbetare eller skall mananvända dem till att klara dem som är offentligtanställda i skyddad verksamhet?Människorna i står alltså inför sådanabekymmer. Det är ju inte heller lätt för demänniskor som på detta sätt mist sina jobb.Egentligen är det alltså inte fråga om några nyapengar, några nya möjligheter. I och för sig är detbättre än vad det var i går, men det är inte bättre änvad det skulle ha varit tidigare.När, industriministern, kan vi få ett förslag avregeringen på en strategi beträffande tekopolitikensamt förslag gällande låt oss säga en tioårsperiodinnehållande satsningar på åtgärder som syftar tillatt göra den svenska tekoindustrin merakonkurrenskraftig?Anf. 21 Industriminister ():Herr talman! säger att det ärden ekonomiska politiken som är orsaken tillproblemen inom tekoindustrin och andra branschersom nu är utsatta för neddragningar.Jag vill då säga att det är en sanning medmodifikation. När det gäller den ekonomiskapolitik som regeringen har bedrivit har vi ju försöktinrikta denna på att åstadkomma en dämpning avden överhettning som har förekommit under senareår. Men det har inte varit särskilt lätt att vinnagehör i för denna vår politik.Jag vill påminna om den regeringskris som var ivåras och som blev ett faktum just på grund av attvi inte fick stöd för den ekonomiska politik som viansåg var nödvändig för att dämpa överhettningen.Men det är också så, att problemen för t.ex.underleverantörerna i bilindustrin hänger sammanmed den strukturförändring som pågår inombilindustrin. och samarbetar juliksom GM och . Man så att säga lägger orderpå leverantörer som har kapacitet att leverera devolymer som det kan vara fråga om. Då utsätts desvenska underleverantörerna för en konkurrenssom är mycket hårdare än den konkurrens som deutsatts för tidigare. Strukturförändringarna ibilindustrin leder då tillkonsekvensstrukturförändringar förunderleverantörernas del. Även dessa faktorerpåverkar således situationen för företagen runt omi vårt land. På samma sätt förhåller det sig tilltekobranschen.Lennart Brunander säger att vi vill ändra påpolitiken så, att tekoindustrin försvinner. Men detär inte fråga om att ändra politiken, utan det ärfråga om att fullfölja den politik som vi har haftunder alla år. Det är ju inte så att vi har tagit bortstödet i fråga. De 85 miljoner som gick tilltekobranschen förra budgetåret går till branschenäven detta budgetår, och så kommer det att varaockså nästa budgetår. Men trots det speciella stödsom vi alltså har satt in för att klara den häromställningen finns de aktuella problemen kvarinom vissa delar av tekoindustrin.Vidare är det ju inte så, att man med företagsstödav detta slag kan klara alla problem. Man kan klaradet som är livskraftigt, som har möjligheter tillöverlevnad, men man kan inte klara det som ärutsatt för så hård konkurrens att det inte går attuppnå lönsamhet som är nödvändig för attföretaget skall överleva och klara investeringar förframtiden.Därför slår den internationella utvecklingen,internationaliseringen över huvud taget, väldigthårt . Dessutom förstärkskonkurrensproblemen för svensk industri, och detgäller alltså även teko -- inte minst sedan Östeuropaanmält att man vill vara med på våra marknader.Det är då fråga om väsentligt lägre löner än här.Jag håller med att det är ettproblem att det så att säga finns en socialexploatering runt om i världen som gör att vårasociala villkor blir så mycket kostsammare jämförtmed omvärlden. Därför borde vi ha ensocialklausul, i frihandelsöverenskommelserna, såatt vi kunde få en likvärdig konkurrenssituation.Men det har inte varit möjligt. Den svenskaregeringen har aktualiserat frågan , men utan attvinna gehör för sina synpunkter. Därför har vi densituation som vi har.Utbildningspengar går ju till norra förarbetsmarknadsutbildning, och utbildningspengarskall också gå till arbetsmarknadsutbildning fördem som drabbas av friställningar till följd avneddragningar i tekoindustrin.Anf. 22 ():Herr talman! Industriministern säger att det är ettbekymmer att människor ute i världen socialtexploateras. På det sättet kan produkter säljasbilligt till oss. Vidare säger industriministern att viborde ha en socialklausul. Men, bästeindustriministern, sådana förslag -- ja, den sakenhar också tagits upp i reserverationer -- har faktisktförekommit här i . Socialdemokraternahar röstat emot sådana förslag.Om ni har aktualiserat detta i förhandlingarna vetinte jag. Men hur bär ni er åt i så fall när niförhandlar? Det pågår nu GATT-förhandlingar iUruguay-rundan om detta med teko och omborttagandet av begränsningar på lågprisimporten.Vidare handlar det om att säga upp MFA-avtalet.Där är vi överens, för det är en bra inriktning. MenSverige går alltså i förväg här och fattar beslut omen uppsägning innan andra gör det. Man räknarinte med att EG kommer att göra den härförändringen förrän långt inpå 90-talet.Om man nu vill driva en fråga inför en förhandlingom en socialklausul, skall man naturligtvis inte tabort det som man vill byta med innan förhandlingenär slut. Vad vi har haft att bjuda på är ju enuppsägning av och ett borttagande avlågprisbegränsningarna för att i gengäld få en sådanhär klausul.En annan sak som diskuteras i samband med de härförhandlingarna är mönsterskydd, något som måstefungera bättre än det gör . Men inteheller på den punken har vi kvar någonting. Vi haralltså inte något att sätta emot. Vi har med andraord spelat bort våra kort. Så tycker jag inte att manskall driva en förhandling om man är rädd om dennäring som man förhandlar för. I detta fall gäller detalltså teko.Samma sak är det med upphandlingen. Jag har häri försökt att få regeringen att så att sägata tag i frågan om upphandlingen av de nya svenskauniformerna. Men man har vägrat att göranågot. Jag tycker faktiskt att det är litet cyniskt attbara se till kronor och ören och att från denutgångspunkten bestämma sig för att köpa där detär billigast. Det finns ju andra aspekter --kvalitetsfrågan exempelvis. I det här fallet handlardet inte om vilket tyg som helst, utan det är enkvalificerad produkt som man ställer speciella kravpå.Det skulle varit intressant att få veta om det manköper utifrån verkligen håller förväntad kvalitet.Jag är inte riktigt säker på att så är fallet.