prot · GE0924 · 1990-11-14 00:00:00 — ochUSA har låst varandra i en position som förefallerleda till en oundviklig urladdning. Det världskrigsom aldrig blev av under det riskerar attexplodera, ironiskt nog, just som fredsordningen iEuropa skapas.Ett modernt krig med de hemska vapen som finnsbetyder att så mycket större värden står på spel.30 % av världens oljeresurser riskerar att gå upp irök om det blir krig i Gulfen. Detta kan inte minstleda till enorma miljökonsekvenser, t.ex.växthuseffekt. och som har starktoljeberoende ekonomier riskerar att drabbas hårtekonomiskt.Irak förfogar över kemiska vapen, troligenkärnvapen och eventuellt också biologiska vapen.Därtill är landet det troligenvärsta förbrytarlandet i världen när det gäller brottmot mänskliga rättigheter. har redan använtkemiska vapen i strid mot internationell lag. Offrenför sådana massförstörelsevapen är nästan alltidcivilbefolkningen, i fall kurderna.Irak är inte det enda land i en konfliktfylld regionsom förfogar över fruktansvärdamassförstörelsevapen. Ett stort antal länder ipotentiella konfliktområden förfogar troligen överkemvapen och många också över kärnvapen, omman räknar in tröskelstater som t.ex. ,och . Det är otäckt att lyssna till detslags aningslösa förhärligande avkärnvapeninnehav som förekommer t.ex. iPakistan, där kärnvapnen enbart ses som ett medel,vilket som helst, för att bräcka grannen och dentraditionelle fienden Indien.Även de konventionella vapnen får ständigt högreoch högre förstörelsekapacitet, vilket medför attcivilbefolkningen oundvikligen mer och mer blir ettmål för krigshandlingarna.I tredje världen, i de faktiskt existerandekonflikthärdarna, finns ingen terrorbalans. Därfinns inga förtroendeskapande mekanismer ochinga 22-statsförhandlingar om nedrustning.Detta är världssamfundets stora utmaning ifredsarbetet.Vårt freds- och nedrustningsarbete bör därförframför allt ta sikte på tre områden. För det förstamåste spridningen av massförstörelsevapenstoppas, framför allt när det gäller kärnvapen ochkemiska vapen. Man måste snart komma till skottvad gäller kemvapenkonventionen, som har varitnära målet så . Til syvende og sidst handlar detom politisk vilja. De attityder som vi harkunnat se från USAs och sida om attacceptera en viss nivå på kemvapnen även sedan konventionen trädde i kraftär illavarslande. När det gäller kärnvapen måste detlilla framsteg som har skett i CD genom att enkommitté har tillsatts i provstoppsfrågan ändåvälkomnas. Så länge som kärnvapenstaternafortfarande vidhåller att provsprängningar ärnödvändiga, och så länge som provsprängningarregelmässigt förekommer är framtidsutsikterna förkommitténs arbete inte ljusa. De fortsattaprovsprängningarna måste därför fördömas.För det andra behövs ett världsomspännandekorståg för demokratin och de mänskligarättigheterna. Även om ett land harmassförstörelsevapen blir risken att de kommer tillanvändning betydligt mindre om styrelseskicket ärdemokratiskt. Demokratin garanterar ett visstförsäkringsskydd mot att vapnen används.Demokrati förebygger dessutom krig ochinbördeskrig, eftersom parlamentarism i sig är ettsätt att lösa konflikter fredligt. måste blidemokratins årtionde, inte bara i utan ihela världen. En fortsatt generös biståndspolitikmed kraftig inriktning på mänskliga rättigheter ochdemokrati är därför en viktig del i det arbetet.I den nedrustningstid vi lever i när stridsvagnarskrotas och soldater dras hem, är det oerhörtförvånande att inga röster höjs om kopplingenmellan fred och bistånd. Fredsdrömmen har oftahandlat om att svärden, när de inte längre behövs,skall smidas till plogbillar. Det vore på sin plats attkräva att de frigjorda resurserna i skulleöverföras till utvecklingsbistånd, inte bara i Europautan också i tredje världen. Paradoxen är här attbiståndsnivån inte på länge varit så låg som nu.Sverige går tyvärr före med ett dåligt exempelgenom att ytterligare urholka biståndet till tredjevärlden. Världens fattiga skall betala både förÖsteuropas uppbyggnad och för flyktingarna frånMellanöstern och andra konflikthärdar. Det ärverkligen hög tid att påminna om kopplingenmellan nedrustning och bistånd.För det tredje måste världssamfundets möjligheteratt lösa konflikter på ett oblodigt sätt byggas ut. LåtFN reagera vid enskilda staters militära övergreppi stället för att supermakterna skall axla den rollen.Det är inte bra att , som av många uppfattas haegna ekonomiska intressen och säkerhetsintressen,agerar som ställföreträdande världspolis iGulfkrisen. Det riskerar att förvandla konfliktentill ett legitimt krig mellan två intressen i stället föratt det handlar om en enad världsfront påfolkrättens grund mot en blodbesudlad diktatur. Sågagnas inte freden.FN har växt i politisk betydelse i takt med attstormakterna har givit organisationen ettförtroende. Det är dags att nu gå vidare ochfundera över hur FNs institutioner ochbefogenheter kan stärkas. FN måste bli den globalasäkerhetens axel i stället för terrorbalanserandesupermakter.Europas två håller till slut på att smältassamman. finns i realiteten intelängre. Kanske kommer Sverigestraditionella fiende sedan århundraden, , attbli en demokratisk stat på marknadsekonomiskgrund och kanske ingå i deneuropeiska gemenskapen. I den nya världen blirSverige inte längre en bricka mellan två sköldar, fårinte längre en militär och politisk särställning ochintar inte någon balansposition mellan tvåkraftcentra. kommer att bli en integreraddel av det helade Europa.I det perspektivet riskerar att förlora densärställning som gjort att vi som land varit särskiltaktiva i fredsarbetet, haft särskilt stora möjligheteratt ta initiativ, att medla mellan stridande parteroch att göra skarpa uttalanden till värn förfolkrätten. Just därför måste vi nu kanske hårdareän tidigare söka befästa roll somfredsskapande kraft i Världssamfundet, så att viförmår bevara den rollen även i det nya Europa.Därför bör vi utnyttja till attexempelvis ta initiativ till det medlingscentrum,vars förutsättningar regeringen redan i förra åretsnedrustningsbetänkande ombads undersöka.Sverige bör understryka en vilja att härbärgera detcentrum för förebyggande av konflikter som kankomma att bli en av flera ESK-institutioner.Kanhända finns det anledning att ta initiativ äventill andra internationella institutioner som bidrartill att bygga fred, exempelvis en oberoendeinternationell bör också fortsatt ta initiativ till medlingoch konfliktlösande, såväl i t.ex. somi konfliken Eritrea-Etiopien.I detta perspektiv finns det också anledning attvälkomna den konferens om att förhindrakärnvapenkrig av misstag som inleds här iriksdagshuset. Konferensen har ett brettinternationellt deltagande och har utarbetats medstöd från alla partier i . Dess upprinnelse varen motion på landsmöte frånfolkpartiets fredsråd, vilken sedan utvecklatsvidare och blivit till ett brett tvärpolitisktinitiativ. Det är en stor glädje att se vad detlandsmötesbeslutet nu har lett till.Herr talman! Därmed vill jag yrkar bifall tillutskottets hemställan i dess helhet i betänkandetom nedrustning.Anf. 74 MAJ ():Herr talman! -- ja, inte bara utanhela Världssamfundet -- har gått in i en ny epok.Efterkrigstidens mänskligt tragiska och politisktupprörande klyvning av är borta.Det är över.Kapprustningen mattas av, och nedrustningen tarfart.Under hela efterkrigstiden har vi inte skådat makentill det som hänt under det gångna året.Kulmen nås när det störstanedrustningsavtalet någonsin om konventionellavapen skrivs under i , då stats- ochregeringschefer samlas till ett toppmöte för attbesegla en ny ordning för Europa:En ordning baserad inte på avskräckning och hot.En fredens ordning.Ett präglat av demokrati, fred och enhet.Ett genomsyrat av respekt för mänskligarättigheter.Ett för våra barn värdigt vårt historiska arv.Tidigare i år träffade och enprincipuppgörelse om en kraftig nedrustning av destrategiska kärnvapnen, men det avtalet beräknasbli underskrivet först . Därmed ochmot bakgrund av avtalet om den stora minskningenav konventionella stridskrafter i är markenberedd för nya förhandlingar om minskning avkärnvapensystem med kort räckvidd. Enöverenskommelse har också träffats mellansupermakterna om att förstöra av deraskemiska vapenarsenaler med målet: Ett avtal omett fullständigt förbud mot och förstörelse av allakemiska vapen. Detta är betydelsefullt.Med det slut i påbörjades enverklig och omfattande nedrustning av kärnvapen,av konventionella vapen och av kemiska vapen. Iland efter land minskas också ensidigt de militärastyrkorna, och stora militärprojekt läggs ner.Detta avspänningens, nedrustningens och detfredliga samarbetets riktar nu världen iövrigt sina ögon på och frågar sig: Vad kan vi lära,hur kan världen i övrigt dra lärdom av vad som sketti . Det framgår av de senaste veckornasintensiva nedrustningsarbete i ,till vilken jag strax skall återkomma.Trots den påbörjade processen med nedrustning avkärnvapnen kvarstår fortfarande hotet av dem sålänge de finns kvar -- inte bara hotet om ettkärnvapenkrig som ett resultat av politiska ellermilitära beslut utan också hotet om derasanvändning av misstag. Målet måste varakärnvapens totala avskaffande, vilket ochSovjet faktiskt har kommit överens om. Som MariaLeissner sade inleds just här i enkonferens med kvalificerade internationellaexperter för att utarbeta ett program som kanförhindra ett kärnvapenkrig av misstag.Det finns all anledning till optimism inte bara föross européer utan för Världssamfundet i desshelhet. Därmed inte sagt att det skulle saknasbekymmer. Flera tidigare talare i debatten har varitinne på det.Iraks oprovocerade angrepp på och annektering avKuwait upprör hela världsopinionen. Detta brottmot folkrätten har fördömts i alla läger. måsteomedelbart upphöra med sin olagliga ockupation,dra tillbaka invasionsstyrkorna och garantera allautlänningar deras rörelsefrihet.Det viktiga är nu att krisen inte leder till krig. Kriglöser inga problem -- tvärtom, det skapar fler.Ett militärt ingripande i Persiska golfen voreförödande för alla parter. Och som alltid är detkvinnor och barn som får bära konsekvenserna avkriget och av hotet om krig.Politiska problem kräver politiska lösningar, intemilitära.Förenta nationerna står nu i centrum föransträngningar att finna en lösning på krisen.Säkerhetsrådet har visat prov på stor beslutsamhetoch föreskrivit sanktioner mot Irak.FN har här spelat och fortsätter att spela den rollsom tillkommer världsorganisationen för att tryggainternationell säkerhet. Detta är en utveckling somvi måste välkomna. Den innebär ett genombrott förtillämpningen av den grundläggande principen omkollektiv säkerhet.Herr talman! Låt mig få ta tillfället i akt att berättaom svenska initiativ i FN i det nya läget. MariaLeissner efterlyste det. Jag kan i mångt och mycketinstämma i hennes analys. Låt mig bara säga att viinte har ambitionen att bara stoppa spridningen avkemiska vapnen. Våra ambitioner är mycket merlångtgående -- det skall vara ett totalförbud mot ochen förstörelse av alla kemiska vapen.Som alltid bedriver ett intensivt freds- ochnedrustningsarbete i FN. Vi tog sedaninitiativet till en heltäckande studie omkärnvapnen. har jag haftförmånen att leda det arbetet förgeneralsekreterarens räkning. I går antogs medconsensus, alltså i enighet, den studien. Detta ärhistoriskt, eftersom trekärnvapenmakter har deltagit i och ställt sig bakomett sådant arbete i FN.Min förhoppning är att studien skall kunna fungerasom ett uppslagsverk för både experter och lekmänoch inspirera till ytterligare krav på kärnvapnensområde. Avsikten är att vi skall göra den tillgängligockså på svenska.Sverige har dessutom tagit upp två stora frågoroch lagt fram förslag: dels om sambandet mellannedrustning och miljö, dels om marinkärnvapennedrustning.Frågan om marin kärnvapennedrustning harSverige i FN varit initiativtagare till för mer än sjuår sedan. Vi har år pekat på den stora risksom kärnvapnen till sjöss utgör och föreslagit enserie av åtgärder. Vi har upprepade gånger krävtförbud mot taktiska kärnvapen och stoppför den föråldrade och farliga politiken att varkenbekräfta eller förneka förekomsten av kärnvapenpå fartyg. följde upp sinatidigare initiativ och lade fram ett förslag i om förhandlingar för attförbjuda icke-strategiska kärnvapen till sjöss.Det andra nya initiativet från svensk sida är enstudie om nedrustning och miljö. Bakgrunden ärdenna:Samtidigt som det internationella klimatetdramatiskt har förbättrats och risken för ett globaltkrig minskar, ökar snabbt andra hot motmänsklighetens överlevnad -- hunger, fattigdom,analfabetism och, med ökad intensitet, detinternationella miljöhotet. Att i det läget försöka tatill vara de mänskliga resurser som används påden militära sidan -- det må gälla teknik ochforskning, kunskap, organisation eller militärproduktion -- för miljösatsningar ser vi som logiskt.Det studiearbetet som vi föreslagit skall ske underett års tid för att kunna tas till vara vid i 1992.Herr talman! Vi lever onekligen i en historisk tid.Av historien kan man lära, men man behöver inteupprepa den. har ett ansvar att fortsätta attagera aktivt för fred och nedrustning i världen. Vikommer också att ta det ansvaret.Jag yrkar bifall till utskottets hemställan.Anf. 75 ():Herr talman! Jag tänkte ta upp några speciellamotioner som behandlas i det här betänkandet.Den första frågan som jag tänkte beröra gällerörlogsfartyg och kärnvapen. Det är en fråga somjag har motionerat och diskuterat om under de femår som jag har varit i riksdagen.Det står i utskottets betänkande att utskottetkonstaterar att utvecklingen har fortgått, att dengår vidare och att detta skulle vara positivt. Jag kani och för sig instämma i att opinionen växer mot denhär typen av besök, där man inte får reda på om dehar kärnvapen ombord eller ej. har vi densenaste tiden fått starka bevis för att man faktiskthar åkt in med kärnvapen i de nordiska hamnarna.Detta gäller inte bara de nordiska hamnarna, utanär man för kärnvapen och har denmöjligheten, har man också kärnvapen ombord. Iutskottets betänkande nämns rapportoch att regeringen har uttalat att man skall granskadenna rapport noggrant. Det skulle vara mycketintressant att få en redovisning för hur manbedriver det arbetet. Utskottet delar uppfattningenatt man skall granska rapporten noggrant. Jag utgårifrån att utskottet också tar del av detta arbete ochnoga följer det. För mig är det uppenbart att dessafartyg har gått in våra hamnar med kärnvapenombord.Det finns även en annan studie som en nordiskforskargrupp har gjort. Den tas inte upp här ibetänkandet. deltar från svensk sida iden gruppen. Den har kartlagt dessa besök i denordiska hamnarna och konstaterar att örlogsfartygsom har möjligheter att ha kärnvapen också har detvid sina hamnbesök. Detta tar man inte upp tilldiskussion i betänkandet.Mot bakgrund av att det finns så starka bevis för attvi faktiskt blir lurade -- att den svenskabefolkningen blir lurad -- är det häpnadsväckandeatt vi inte kan ta starkare initiativ utan tillåter detta.Det framställs som ett av motiven för att vi inteskall driva den här frågan starkare att det då blirsvårare för att driva de internationellafrågorna. Därför skall vi inte inta någon ståndpunktoch kräva garantier -- dessa besök borde inte tillåtasutan garantier. Men jag undrar om vi verkligen fårnågon trovärdighet när det är så uppenbart att viblir lurade. Har vi då trovärdighet att drivainternationella frågor när vi visar en sådan flathet?Jag har motionerat för att vi skall införaen lag på detta område. Det gör jag därför att jaghar tagit del av hur man agerat i . Därhar man en lag. Det har vi visserligen inte i Sverigemen vi har ett förbud och det gäller på samma sätt.Det är jag helt medveten om. I den nya zeeländskalagen står klart hur man skall agera vid besök avörlogsfartyg. Det står att om fartygen har möjlighetatt ha kärnvapen ombord så skall de inte tillåtaskomma in om de inte svarar på frågan om de harkärnvapen ombord eller ej. Jag eftersträvar att viskulle ha en sådan lagstiftning, där vi klart reglerarden här frågan. har jag inte fått med migutskottet. Men vi får väl fortsätta att driva den härfrågan.Sedan gäller det en annan motion som handlar ommilitära flygövningar på svenskt territorium. Detförekommer en litet märklig diskussion ibetänkandet om huruvida dessa lågflygningar ingåri offensiv eller defensiv krigföring. Till slut sägerman i alla fall att det är av intresse för såväloffensivt som defensivt uppträdande i luftstrider har dessa övningar.Jag kan inte förstå att skall ställa upp på attfrämmande makter kommer hit och tränar offensivstridsföring. Det är uppenbart att det handlar omdet. Sedan säger utskottets majoritet att man intetycker att det behövs någon redogörelse för syftetmed det svenska tillståndet. Jag tycker att det vorevälgörande för att få reda på vad det ärsom gäller. Vilka stater är det som kan komma hitoch bedriva stridsövningar? Man säger att man harett bra samarbete med , och att det inte ärnågra problem eftersom är neutralt. Vadjag förstår så är även intresserat av attbedriva den här typen av övningar i . Detfinns också andra länder som kanske inte tillhör deneutrala länderna jmen som är ute efter att kunnaträna lågflygning i andra länder, eftersom det finnsen opinion i det egna landet mot den här typen avflygningar.Detta är ju inte bara en militär fråga utan även enmiljöfråga. Hur påverkas djur, människor ochnatur av att flygplanen flyger ?Varför skall vi tillåta det även om det är glestbefolkat uppe i ? Varför skall vi tillåta attdessa människor störs på det här viset när man intetillåter det på andra områden?Sedan vill jag också beröra frågan ommedlingsinstitut. Den har jag själv haft uppe förraåret. Då sade utskottets majoritet att manförutsatte att regeringen skulle lämna enredovisning för hur detta skulle komma till stånd,och att det finns ett intresse i den frågan. harman inte lämnat någon sådan redogörelse här. Jagtycker att utskottet kunde ha varit litet mer kritisktpå den punkten. har motioneratigen i frågan. Jag trodde inte att man skulle behövata upp detta en gång till, eftersom vi ändå hadeuttalat oss i för det härmedlingsinstitutet.Nu är diskussionen kopplad till bl.a. ESK och deplaner som finns på att bilda ett center förförebyggande av konflikter. Jag tycker personligenatt det vore mycket bra om kunde agera föratt centret skall bli förlagt till . kanspela en viktig roll när det gäller förebyggande avkonflikter och när det gäller att lösa konflikter påen fredlig väg.Anf. 76 MAJ () replik:Herr talman! Med anledning av frågan om demarina rustningarna har jag kanske ändå anledningatt säga litet mer till har överträffat drömmen i Europaunder det här året. Det har gått alldeles för snabbt,och vi har inte riktigt hunnit med. Inte hellerutskottet har riktigt hunnit med vad som harinträffat. Som jag tidigare sade lade i fram ett förslag precis i den riktning somflera av motionerna om de rustningarna harangivit. Vi har lagt fram ett förslag med konkretaåtgärder för att förhindra marin rustning och för attverka för en marin kärnvapennedrustning, inte påalla fartyg, men dock beträffande de ickestrategiska kärnvapnen till sjöss. Låt mig säga att iden här frågan har varit det pådrivandelandet från allra första början och mer eller mindrenästan helt ensam drivit de här frågorna i FN. Manhar gett oss stöd men man har inte aktivt ageratsjälv.Ungefär en tredjedel av de kärnvapen som finns tillhavs brukar man beteckna som icke-strategiskaeller taktiska. Bland dessa finns både olika slagskärnvapen som är avsedda för sjömål, somkryssningsrobotar, och andra kärnvapensystem,som är avsedda för anfall mot mål till lands. Dessakärnvapen är en källa till mycket djup oro, och denoron förstärks av att människor inte vet om fartygbär med sig kärnvapen eller ej när de kommer påbesök.Det är en förlegad, gammal och farlig princip attinte erkänna eller förneka om man har kärnvapenombord när man kommer på besök. Därför är detviktigt att man blir av med den praxisen, men det ärännu viktigare att bli av med kärnvapnen somsådana.Sverige har alltså verkat för det som flera avmotionärerna har tagit upp. Vi har på FNs bord lagtfram ett konkret förslag om förbud mot ickestrategiska kärnvapen till sjöss. Vår förhoppning äratt det också skall kunna leda till ett resultat.Kommer vi dithän att vi får slut på alla de s.k.taktiska eller icke strategiska kärnvapnen till sjöss,behöver vi heller inte ha kvar den princip som gårut på att varken förneka eller erkänna om man vidflottbesök har kärnvapen ombord.När det gäller marin kärnvapennedrustning är ochförblir det mest aktiva landet i Förentanationerna.Anf. 77 () replik:Herr talman! Även jag tänkte replikera angåendekärnvapenbestyckade örlogsfartyg och besöken avsådana i svenska hamnar. Jag tänkte då, herrtalman, tala som om jag vore på densocialdemokratiska partikongressen. Där fattadesnämligen ett beslut om att på nytt kommeratt ta upp frågan om en ensidig åtgärd, om man intepå detta område kommer fram till någotpå det internationella planet.Jag menar därför att kan kännasig mycket nöjd efter att ha hört vad Maj BrittTheorin och jag har sagt. Frågan går framåt. Bästvore det naturligtvis om det, som , bleve en internationell lösning på frågan.Jag vill sedan säga något om medlingsinstitutet. Jaghar själv varit med och motionerat i både den förrafrågan och frågan om medlingsinstitutet. Dettaligger mig alltså nära. Vi väntar här på enredogörelse från regeringen. skrev vi,efter det att hade väckt sinmotion, till regeringen och bad att man där skulletitta på frågan. I vår begäran ligger att regeringenskall komma tillbaka med en redogörelse. Det stårvi fortfarande fast vid. Man menar att vi inte skullegå längre det här året, utan att vi får lov att väntatill och se om det då har hänt någonting.Om så inte är fallet, kommer säkerligen utskottetatt vara mer bestämt på den här punkten.Anf. 78 ()replik:Herr talman! Först ett par ord till Maj BrittTheorin. Visst tycker jag att det är bra att Maj BrittTheorin verkligen bemödar sig om att vara aktiv ide här frågorna. måste nämligen drivadessa frågor.Men jag skulle önska att vi redan nu kunde taställning i fråga om örlogsfartygen och säga att viinte tolererar detta. Det är också ett sätt att säganej till kärnvapen totalt sett.Jag är inte lika optimistisk som att kärnvapen kommer att försvinna frånfartygen . Även jag skulleönska det, men jag har litet svårt att tro att detskulle ligga så nära i tiden. Därför menar jag måste ta ställning när det gällerörlogsfartygen. Vi kan inte vänta till dess attkärnvapnen försvinner helt och hållet.Jag skulle också vilja säga till att jagär mera otålig i den här frågan, och jag menar att vikunde ta ställning.Även när det gäller medlingsinstitutet drar det utpå tiden, och vi får inte heller där någonredovisning. Jag hade trott att vi skulle få en sådaninom efter det att vi diskuterade frågan förragången. Jag tycker att regeringen ibland är litetsaktfärdig.Anf. 79 MAJ () replik:Herr talman! och jag delar nogönskan om att vi mycket snabbare skulle nåresultat. En gång i tiden när jag åtog mig det härarbetet insåg jag att det är en kombination avtålmodighet och otålighet som behövs. Manbehöver tålmodighet nog att se att det ibland tarlängre tid, men man behöver också en stor otålighetnär det gäller att driva på så att man får frambesluten. Jag tror nog att jag mer har ägnat mig åtdet otålmodiga än det tålmodiga i det här arbetet.Jag delar uppfattningen att vi borde få se ettresultat mycket snabbare. Jag är inte heller naiveller optimistisk nog att tro att det kommer att skestora förändringar snabbt. Stora förändringar harskett genom egna initiativ, dvs. en stor del av detaktiska kärnvapnen till sjöss skrotas nu och förs iland. Den oro jag känner kommer sig av att de kankomma att ersättas av andra, mer raffineradevapen, t.ex. kryssningsmissiler.