prot · GE0935 · 1990-11-29 00:00:00 — Det han tar upp i sitt anförande gäller bl.a.definitionen av begreppet narkotika. Han upprepardet som utskottet säger och som går ut på att manskall avvakta och åter avvakta. Bl.a. avvaktar manen proposition med anledning av 1983 årsläkemedelsutredning, som var klar , ochman förväntar sig att vi på en rad områden skall fåförslag till hur man skall komma till rätta med olikaproblem, och däribland detta.Vi reservanter menar att detta problem är så passviktigt att man nu måste ta itu med det utan attfortsätta att avvakta framöver.Anf. 35 () replik:Herr talman! Vi har samma uppfattning i den härfrågan, . Vi har inte tid att avvakta hurlänge som helst. Sker det inte någonting inom ensnar framtid måste vi ta nya initiativ. Det är heltsjälvklart. Jag anser att vi är ganska överens i denhär frågan.Sten räknar upp fem punkter som jag harmissat. Men jag kan ändå säga att jag håller medSten i hans beskrivning avnarkotikaproblemet och att vi måste ta det påstörsta allvar. Som jag uppfattade det var det ändåinte så många punkter som skiljde oss åt i detta fall.Nog finns det punkter där det finns större skillnaderän i den här frågan.Anf. 36 () replik:Herr talman! Jag påpekade tidigare det vi fick tadel av på ort och ställe, nämligen hurnarkotikahanteringen ger förskräckande exempelpå miljöförstöring, rättslöshet och våld. Detta ärnågot som just denna hämningslösanarkotikahandel för med sig. Det profitörernahåller på med hotar hela den sociala,ekonomiska och demokratiska utvecklingen i fleraländer.Det är därför viktigt att producentländerna får stödav konsumentländerna i kampen mot den illegalaproduktionen. Här måste vi på alla sätt ställa uppför att utrota marknaden. Eljest kommer aldrignågonsin dessa insatser i producentländerna attlyckas. Om vi inte tar resoluta tag i dessa problemkan eljest inte de biståndsprojekt som ärengagerad i via FN med stöd av svenskaskattepengar bli framgångsrika.Om nu ändå vill ansluta sig tillmina slutsatser efter vårt gemensamma besök iColombia, borde också konsekvenserna av dettainnebära att vi får stöd för alla våra reservationermed resoluta krav på en striktare vårdlagstiftningoch en komplettering av den lag som förbjuderkonsumtion av narkotika med sådana straffsatseratt den lagen verkligen blir verkningsfull. Så är detinte , vilket andra talare har påpekat idebatten. Narkotikabrott måste förenas medpåföljden fängelsestraff, och även i kombinationmed vård, vilket också har påpekats här av andratalare. Det är absolut nödvändigt.Vi skall dessutom vara tacksamma för att det finnsfrivilliga organisationer som vill ställa upp ochhjälpa till med utbudet av vårdplatser och ta andrainitiativ på detta område för att hjälpa till medvården. Detta vill inte heller ochhans partivänner ställa sig bakom, vilket framgår avalla våra reservationer.Herr talman! Jag anser att det finns många bristeri socialdemokraternas syn på narkotikaproblemet.De kan stå här i kammaren och säga att man iprincip instämmer och att vi är så eniga om att manmåste göra någonting åt dessa problem. Men detsaknas kraft i den andra änden när man kommer tillde konkreta och mest verkningsfulla åtgärderna.Då är ni inte med längre, och det är beklagligt.Då har familjepolitiken sin betydelse. Då har detsin betydelse om det ekonomiska stödet är utformatså att det ger valmöjlighet, och därmed trygghet.Jag tänker inte minst på möjligheten förföräldrarna att ge mer tid till sina barn i hemmet.Jag vet att inte alla gillar att man tar upp de härfrågorna i de här sammanhangen, men jag kan inteanse att det är möjligt att bortse från de första åreni en människas liv när vi ändå vet att just de årenbetyder så oerhört mycket för den fortsattautvecklingen.Vi har tagit upp detta i en reservation från centerndär vi påpekar att en vårdnadsersättning är densaknade länken i dagens familjepolitik.Det minskar en del undersökningar som kan tydapå en viss minskning av narkotikabruket bland deriktigt unga . Vid en undersökningsom gjordes hade 3--av sextonåringarna provatnarkotika och av värnpliktsinskrivna pojkar.Det här kanske inte är de senasteundersökningarna, det vet jag inte, men hur somhelst finns det alltid anledning att varna för alltförsnabba slutsatser eftersom yttre orsaker somtillgången till narkotika m.m. så snabbt kanförändra situationen.Viktigt är att man är observant på tidiga tecken påmissbruk både i hemmet, i skolan, på fritidsgården,och att man då vågar ingripa. Om personer somfinns i det naturliga kontaktnätet kring en ungmänniska vill och vågar engagera sig kan manmånga gånger undvika ingripanden frånmyndigheters sida. Det har blivit litet för vanligt ivårt samhälle att man i stället för ''att bry sig om''väljer ''att inte lägga sig i''.När man sedan kommer in på frågan om hur manskall hjälpa dem som ändå måste bli föremål församhällsingripanden har åsikterna oftagått isär. Det har ibland blivit en alldeles förförenklad debatt som rört sig om frivillighet å enasidan och tvång å den andra och där vissa trenderkommit att avspegla sig i satsningarna under olikaperioder.Det har inte varit bra. Det måste kontinuerligtfinnas en mångfald i utbudet av vårdformer så attolika individer vid olika tillfällen kan få just sittbehov tillgodosett.Ibland har den rådande uppfattningen varit attinstitutionerär bra, utan bör avvecklas. Så harockså skett i stor utsträckning. Sedan har vi tvingatskonstatera, att en återupprustning är alldelesnödvändig -- inte av någon slags övertro påinstitutioner, utan därför att många människor faritilla på grund av att vårdformen saknats.Det har ju också, i stor enighet satsatsrätt avsevärda belopp för att man ute ikommunerna skall kunna få till stånd vårdhem. Ettproblem som då inte så sällan dyker upp är attmänniskor i det aktuella området drar igångaktioner för att stoppa projekten. Där har vi sompolitiker ett stort ansvar för att ge rätt informationtill dem som känner sig berörda och också,naturligtvis, för att våga driva frågan till ett beslut.Ett påtagligt exempel på ett olyckligt beslut har vifått när det gäller de s.k. 12-hemmen. Beslutet omatt de statliga ungdomsvårdsskolorna skulle övergåtill kommuner och landsting har inte fungerat bra.Eftersom det, dessbättre i och för sig, saknasunderlag för att inrätta den speciella vårdform somkrävs för de allra mest vårdkrävande ungdomarna ivarje område, har det uppstått en stor brist -- bristsom för ungdomarna är alldeles katastrofaleftersom de i en del fall faktiskt har lämnats utanden hjälp som de är i så förtvivlat behov av.Här föreslår nu utskottet ett förnyattillkännagivande om att regeringen måste ta medsig ett ansvar för att det snabbt kan komma tillstånd ungdomshem av detta slag.Det måste framför allt vara regeringens ansvar attfå till stånd överenskommelser om störregeografiska upptagningsområden förverksamheten. Vi i är beredda att förstprova den möjligheten, innan vi upprepar vårt kravpå ett återinförande av ett statligthuvudmannaskap.Herr talman! Det måste alltid finnas alternativ tillinstitutionsvården och till traditionell samhällsvårdöver huvud taget. Ett kontinuerligt stöd tillfamiljehemmen är ett måste för att de i längdenskall orka fortsätta med sitt viktiga arbete.Det är över huvud taget alldeles avgörande för allverksamhet på det här området att den personalsom arbetar inom detta område får ett rejält stöd isitt arbete, att de har en bra utbildning och att de,inte minst, får en bra fortbildning. Det kravet harvi tagit upp i en reservation, nr 19, i betänkandeSoU7.Jag vill också peka på en annan reservation. Det ärreservation nr 6 i betänkande SoU6. Den gälleralternativa behandlingsformer, inte minst de somdrivs av enskilda organisationer och som är heltnödvändiga för att vi skall kunna få bort deoacceptabla väntetiderna. Utskottet har tidigaregjort ett tillkännagivande till regeringen i denfrågan, och nöjer sig majoriteten med attanslaget i alla fall ökades med 3,6 milj.kr. i densenaste budgetpropositionen. Visst var det bra attså skedde, men det räcker inte. Det var alldeles förlitet. Jag tror att det skulle vara bra med en annanfördelning av det centrala anslaget så att framförallt frivilligorganisationerna får en rejäl chans attgenomföra sina planer och projekt. Jag yrkar bifalläven till den reservationen.För att fortsätta vandra bakåt bland vårabetänkanden vill jag bara kort säga beträffandereservation nr 1 i betänkande SoU3 att detsjälvfallet är angeläget, som ocksåsade här, att nya narkotiska preparat som dykerupp på marknaden snabbt kan bli klassade somnarkotika och därmed omfattas av lagstiftningen. Ibetänkandet får vi veta att frågan haruppmärksammats. Men något konkret har jufortfarande inte skett. Det kan vi reservanter intelåta oss nöja med och jag yrkar därför bifall ocksåtill den reservationen.Herr talman! Det finns ju en rad andra frågor somberörs i de här betänkandena. Jag tar inte upp demnu eftersom den här debatten skall gälla narkotika,men jag stöder självfallet alla de reservationer därcentern finns med och i övrigt utskottetsbetänkande.Avslutningsvis vill jag bara säga att jag tycker det ärmycket tillfredsställande att det nu föreslås etttillkännagivande om att man vill göra en allmänöversyn av socialtjänstlagen. Det är nödvändigt attvi som har att fatta beslut på hela det här storaområdet vet hur lagen i alla dess delar har fungerat ipraktiken. Detta gäller förstås också narkotika- ochmissbruksfrågor.Jag yrkar alltså bifall till reservation 1 i betänkandeSoU3 och reservation 6 i betänkande SoU6.f24 > Anf. 31 ():Herr talman! I motion So316 anför viatt medel skall anslås för att information omnarkotika, framför allt om den tunga narkotikan,intensifieras och sprids. Vi måste förbättraförutsättningarna för föräldrars, skolpersonals ochannan personals, som arbetar inomungdomsverksamheten, medverkan i detförebyggande narkotikaarbetet.Herr talman! Jag yrkar bifall till reservation 2mom. 3 i SoU3 och även till reservation 3 mom. 4 iSoU3.När det gäller narkomaner och HIV-smittadeförsöker man få medicinsk hjälp när det inte finnsnågon att få. Det är därför vi står så handfallnainför både HIV-smittade och narkomaner.Här behövs medmänsklighet och psykologisk hjälppå alla nivåer. Det behövs även polisiära insatseroch ordningsinsatser. Vi brukar inte vara de somropar på poliser, men de måste ändå kopplas ineftersom det är grov brottslighet som är kopplad tilldet här missbruket. Man kan inte heller vaccinerabarn och ungdomar mot missbruk.Reservation 3 tar upp frågan om upplysning tillföräldrarna för att de skall känna igen de tidigasymptomen på missbruk. De som lever närmastungdomarna måste ha ögonen öppna förförändringar i deras uppträdande. I tonåren ändrarsig ungdomar och deras uppträdande blirannorlunda mot tidigare i mellanskolåldern. Det ärdärför ganska svårt att avgöra om det hör till vanligttonårsbeteende eller om det beror på att de börjarhamna snett. Om man känner sig osäker somförälder måste man ha kunskap om var det finnshjälp och råd att få. Som det har stått på affischernaom unga narkomaner: Skall jag göra något nu ellerskall jag vänta och se hur det utvecklar sig? Ordenillustrerades med bilden på en frisk ung människasväg mot fullständigt narkotikaförfall.Självfallet vet föräldrarna när någonting börjarhända. Men det är ganska sent att starta då. Dentidigar förebyggande vården måste starta långttidigare. Vi kan knappast göra något viktigare änatt försöka stoppa narkotikaflödet in över våragränser och hålla uppsikt över våra barn. Därinstämmer jag med frånmoderaterna när han talar om att detta ärnågonting som vi verkligen måste satsa på för attbringa andlig och fysisk hälsa till våra ungdomar.När det gäller information i arbetet måste manockså ta hand om friskfaktorerna. Man skall intebara ta hand om sjukdomsfaktorerna, utan ta handom de tecken på hälsa som finns. Man måste äventa hand om det motstånd mot droger som finns hosde allra flesta ungdomar. Här måste vi ta de friskaungdomarna till hjälp. Motståndet mot narkotikaoch droger är mycket stort hos ett friskt barn. Detär någonting som man sällan talar om. Man skallinte bara se till fällorna och utanförskapet somgynnar missbruket och är en bra grogrund för detta.Det behövs stora insatser mot isolering, ensamhetoch de stora problem som finns iungdomsgenerationen . Där finns enhemlöshet och en rotlöshet som beror på att man ärosäker på sin egen identitet och på sin egen framtid.Det är många saker som oroar barn . Socialafrågor, miljöfrågor, internationella frågor ochframtidsfrågor oroar dem. har vi ett nyttorosmoment i ett krigshot nere i Mellanöstern.Detta påverkar ungdomar helt klart. De ärmedvetna på ett helt annat sätt än vad mingeneration var som ung. Dagens ungdomar ärmedvetna om världens situation och om sin egensituation. Därför skall vi satsa på det friska hosungdomarna. Och deras nyfikenhet på livet, inte pådroger.Det finns ett nytt stort problem som visat sig. Detär problemet med narkotika bland invandrareredan på våra förläggningar. Detta är människorsom ofta är skadade. Man kanske tyder det till attde har haft problem och är ängsliga för sin framtid,om de skall få stanna eller inte. Om de har fåttstanna är de kanske oroliga för om de skall få arbeteoch hur det skall gå i det svenska samhället. Härbehövs det stora insatser mot deras isolering,ensamhet och stora problem som visar sig redan påförläggningarna.SIMON, invandrare mot narkotika, är enlänkrörelse som har bildats. Detta är oerhörtviktigt. Här kan man kanske nå ett tidigt resultatoch delvis arbeta förebyggande. Dessa invandrarevågar ju inte söka hjälp och råd lika ofta somsvenskar eftersom de tror sig hotade av fängelse ochutvisning även om de har fått uppehållstillstånd. Imånga länder är ju narkotikamissbruk belagt meddödsstraff. I andra länder som t.ex. Latinamerikaoch är narkotikamissbruk accepterat. Omde kommer från ett land där det är accepterat är detsvårt att få dem att förstå de risker som finns. Omde är rädda för att söka hjälp är det andra sakerman måste övervinna.Det är ännu ett skäl till att inte kriminaliseramissbruket och straffa det med fängelse.Desstom kan man fråga: var kommer missbrukarnaverkligen åt narkotika? Jo, i fängelserna. Är maninte missbrukare när man hamnar i fängelse, är detoerhört stor risk att man blir det där. Man håller nupå att undersöka hur många av fängelsekundernasom inte var missbrukare och som har blivitdet i fängelset eller som där harövergått till tyngre droger. Det bästa man kan göraär alltså inte att sätta dem i fängelse. Där spridsmissbruket i stället för att strypas.Det krävs långt större insatser av förebyggandevård på alla områden och en stor kunskap.Ett annat problem är att inte gravida missbrukandekvinnor tidigt söker vård. Men detta är mycketförståerligt, eftersom abort ofta krävs innan dessakvinnor kan få någon vård. Man kräver alltså att deskall abortera sitt barn. Men t.ex. hartagit emot dessa kvinnor, och de har där kunnatföda sina barn. Jag har tagit uppdetta i en fråga till socialministern.Kommunernas uppsökande verksamhet ochdroggrupper över huvud taget ligger ifarosonen i den allmänna besparingsivern. Detta ärnaturligtvis kommunernas beslut, men vi måstefrån vara uppmärksamma på vad dettakan betyda . Att på grund avbesparingsiver minska omfattningen avnarkotikavården och den förbyggande,uppsökande vården i kommunerna, kan visa sig blibetydligt dyrare än att satsa pengar påverksamheten. Jag har färska rapporter om dettafrån olika pågående budgetarbeten ute i landet. Vimåste i alla fall vara medvetna om detta.En allmän översyn av socialtjänstlagen är, som jaghar nämnt, någonting som behövs.Socialtjänstlagen är på sina håll så luddig att man ikommunerna i hög grad kan arbeta efter eget skön,och det är ju inte bra. har man verkligengjort mycket för att leva upp till intentionerna ilagen, men en översyn av lagen behövs.Anf. 32 ():Herr talman! I betänkande SoU3 behandlas vissanarkotika frågor, men jag kommer i mitt anförandeockså att beröra SoU6, reservation 5.Narkotikan och alkoholen skapar tillsammans detstörsta sociala problemen. Man kan säga att vi iutskottet i stort sett är överens i sakfrågan. Sedankan det råda litet olika meningar om hur vi skalltackla problemen, men inte heller i fråga om dettakan jag säga att skillnaden är av någon större ochavgörande betydelse.I vanlig ordning finns det ändå tre reservationerfogade till betänkandet. Reservation 1 av moderatasamlingspartiet och gäller definitionen avnarkotika. I den frågan är majoriteten i utskottethelt överens om att samhället måste ha enberedskap för kunna vidta åtgärder så fort detdyker upp ämnen och preparat på marknaden.Samtidigt måste vi ur rättsäkerhetsynpunkt ha enklar definition av vad vi avser med narkotika.Inom läkemedelsverket har man påbörjat engenomgång och omarbetning avnarkotikaföreskrifterna. Syftet med en sådanöversyn är att bl.a. möjliggöra ingripande mot s.k.designade droger. Enligt utskottets mening bör viavvakta denna översyn, som kan ge vägledning omhur vi skall tackla detta problem, som är mycketallvarligt.Reservation nr 2 handlar om upplysning om tungnarkotika till olika riskgrupper samt om att medelskall anslås. Utskottsmajorit vill påminna omregeringen tog initiativ till en nyoffensiv för att stärka den nationella kampen motnarkotika. En aktionsgrupp mot narkotikaninrättades. I den ingår chefer för berördamyndigheter, företrädare för kommun ochlandstingförbunden, ordföranden från Athena-gruppen och regeringens samordningsgrupp förnarkotikafrågor, SAMNARK-gruppen. Högstaprioritet skall ges till insatser för bekämpande avkokain och andra nya preparat som dyker upp påmarknaden.Reservation nr 3 av och miljöpartiethandlar om information till föräldrar om narkotika.Utskottet och regeringen är helt överens om attinformation och upplysning är det viktigaste ochbästa sättet att bemöta de storanarkotikaproblemet.Socialstyrelsen har här det samlade ansvaret. Denhar utarbetat ett långsiktigt program för dettaområde Strategi för droginformation. Strateginbehandlar bl.a. mål och riktlinjer fördroginformationen samt drogförebyggandeaktiviteter för olika målgrupper. Här betonasfolkrörelsernas och föräldrarnas insatser.Föräldraföreningen mot narkotika, FMN, har, tackvare sin unika erfarenhet, en mycket viktig roll i detförebyggande arbetet. har ocksågett ut olika informationsskrifter.Utskottet vill också påminna om att Athena-gruppens informationsinsatser. Gruppen har i årkommit ut med boken sitt barn, somhandlar om droger och ungdomar och omutmaningen att vara förälder.Jag vill också upplysa om att regeringen fram motvåren kommer att genomföra en landsomfattandeaktion mot narkotika. Regeringen kommer attanslå 7 milj. kr. från allmänna arvsfonden.Onekligen händer en hel del påinformationsområdet när det gäller narkotika.Utskottet vill ändå påpeka hur viktigt det är attföräldrarna görs medvetna om narkotikans faror.Det gäller att upptäcka när ett barn hamnar idet stora problem som droger innebär. Föräldrarnaär de som först bör kunna se när sådanaförändringar sker. De måste då vara mycketlyhörda men också informerade om vad somhänder, så att de kan tyda barnens signaler.När det gäller narkotikan skall alla ta sitt ansvar.Det är vår skyldighet att medverka till att bekämpadroger.I reservation nr 5 till SoU6 kräver enny narkotikapolitik. Målet skall vara ettnarkotikafritt , och ingen skall kunnaanvända droger utan att möta tydliga reaktionersamt en strängare straffpåföljd.De två första kraven skulle kunna vara hämtade urregeringens aktionsprogram mot narkotika, somjag tidigare här har nämnt. Vi har en i förhållandetill avvikande mening när det gällerstraffpåföljden vid eget bruk som kan anses somringa. Vi menar att böter är en markering men attde helt klart måste följas upp med sociala insatser.Låt mig än en gång påpeka att även om vi skiljer ossåt i fråga om straffsatsen, betyder det inte att vi pånågot sätt föringar problemet. Narkotikan måstebekämpas var än den dyker upp. Målet församhällets insatser måste vara att täcka upp alla ledi narkotikahanteringen, från produktion, införsel,spridning och efterfrågan till vård ochrehabilitering. kommer att i övrigtkommentera betänkandet SoU6.Herr talman! Jag yrkar bifall till utskottetshemställan och avslag på reservationerna.f24 > Anf. 33 () replik:Herr talman! var en av deutskottsledamöter som hade tillfälle att besökaColombia . Jag redovisade i mittanförande den situation som vi där på ort och ställenärmare fick ta del av. Jag redovisade senare, i femolika punkter, de slutsatser som vi rimligen bordeha kommit fram till efter det besöket. Jag vill frågaRinaldo som har lyssnat till mittanförande, om han kommer till samma slutsats somjag, om han kan dela de värderingar som jag gavuttryck för i dessa fem punkter.Rinaldo sysslade i sitt anförande enbartmed att kommentera utskottsmajoritetensargumentation gentemot oss reservanter, men hanhade inte någonting att säga om denproblemsituation som jag redovisade i mittanförande.f24 > Anf. 34 () replik:Herr talman! Det är litet synd att vi inte har ettbetänkande som ger oss möjlighet attsammanhållet diskutera narkotikafrågorna.Vi behandlar nu tre betänkanden, och man kanmycket väl ur alla tre betänkanden plocka frammoment som var för sig är avgörande för ensammanhängande kedja av insatser motnarkotikamissbruket. Jag har själv tagit upp en radsådana frågor, och det är litet synd att RenaldoKarlsson har missat att se detta sammanhang. Omvi inte ständigt gör detta, har vi aldrig en chans attkomma till rätta med narkotikamissbruket, någotsom vi alla så gärna vill göra.Nu begränsar sig till att tala omde punkter där narkotika nämns, och det är attbeklaga. Det han tar upp i sitt anförande gäller bl.a.definitionen av begreppet narkotika. Han upprepardet som utskottet säger och som går ut på att manskall avvakta och avvakta. Bl.a. avvaktar man enproposition med anledning av 1983 årsläkemedelsutredning som var klar , och manförväntar sig att vi på en rad områden skall fåförslag till hur man kommer till rätta med olikaproblem och däribland detta.Vi reservanter menar att detta problem är så passviktigt att man nu måste ta itu med det utan attfortsätta att avvakta framöver.f24 > Anf. 35 ():Herr talman! Vi har samma uppfattning i den härfrågan, . Vi har inte tid att avvakta hurlänge som helst. Sker det inte någonting inom ensnar framtid måste vi ta nya initiativ. Det är heltsjälvklart. Jag anser att vi är ganska överens i denhär frågan.Sten räknar upp fem punkter som jag harmissat. Men jag kan ändå säga att jag håller medSten i hans beskrivning avnarkotikaproblemet och att vi måste det på störstaallvar. Som jag uppfattade det var det ändå inte såmånga punkter som skiljde oss åt i detta fall. Nogfinns det frågor där det finns skillnader än i den härfrågan.f24 > Anf. 36 ():Herr talman! Jag påpekade tidigare det vi fick tadel av på ort och ställe, nämligen hurnarkotikahanteringen ger förskräckande exempelpå miljöförstöring, rättslöshet och våld. Detta ärnågot som just denna hämningslösanarkotikahandel för med sig. Det profiterörernahåller på med hotar hela den sociala,ekonomiska och demokratiska utvecklingen i fleraländer.Det är därför viktigt att producentländerna får stödav konsumentländerna i kampen mot den illegalaproduktionen. Här måste vi på alla sätt ställa uppför att utrota marknaden. Eljest kommer aldrignågonsin dessa insatser i produktionsländerna attlyckas. Om vi inte tar resoluta tag i dessa problemkan eljest inte de biståndsprojekt som härengagerad i via FN med stöd av svenskaskattepengar bli framgångsrika.Om nu ändå vill ansluta sig tillmina slutsatser efter vårt gemensamma besköt iColombia, borde också konsekvenserna av dettainnebära att vi får stöd för alla våra reservationermed resoluta krav på en striktare vårdlagstiftningoch en komplettering av den lag som förbjuderkonsumtion av narkotika med sådana straffsatseratt den lagen verkligen blir verkningsfull. Så är detinte , vilket andra talare har påpekat idebatten.