prot · GE096 · 1990-10-10 00:00:00 — Vi kräver vidare att man skall införainternationella miljökvalitetsnormer och att manskall införa internationella miljöavgifter. Det finnsinte någon brist på uppslag.Trafikpolitiken i EG är i hög grad detransnationella företagens politik för större vinsteri eget intresse. De vill i huvudsak bygga utomfattande motorvägssystem, som t.ex. ScanLink,och allt vad det heter. De vill förtätabiltrafiken med sofistikerade metoder, ökahastigheterna och förkorta transporttiderna på väg.Om man analyserar det scenario som dessaindustrialister har gjort till EGs politik -- det ärfaktiskt på det sättet -- visar det sig att utsläppenkommer att öka mycket kraftigt från bilismen iEuropa, kanske . Det gäller utsläpp av koldioxid, kolmonoxid,kolväten, kväveoxider och partiklar från alla dessafordon, inte minst från lastbilarna. En sådanutveckling leder ofrånkomligen till ökandeförsurning, skogsdöd, minskade skördar ijordbruket, fiskdöd, syrebrist i haven,miljörelaterade sjukdomar och hälsoproblem istorstäderna samt en rad annat elände.Märkligt är att samma organ fattar beslutom att minska utsläppen. Man sätter upp normeroch säger att man nu minsann skall ta krafttag förmiljön. har man en allmän utvecklingsom fördärvar miljön i dess grund. Det är därför vii säger nej till EG. Den allmännautveckling som EG vill ha kommer att fördärvamiljön värre än någonsin.Anf. 58 () replik:Herr talman! Jag tycker att det ofta är trist när manhör representanter från ständigtutmåla och beskriva en mängd hotbilder. De talarförfärligt litet om vad som görs åt dessa hot.När det gäller internationella miljöproblem, som vifrämst skall diskutera , har spelat enmycket pådrivande roll vid många internationellaförhandlingar, tillsammans med de nordiskaländerna ibland, ensamt . Statsministern harkallat till konferens, miljöministern har deltagit ochordnat konferens, t.ex. . Jagtycker inte att man kan påstå att vi från svensk sidainte har medverkat tillräckligt till att vi skall få enbättre miljö i . Vi har tvärtom varit mycketpådrivande. Det har också lett till att man inom EGpå punkt efter punkt har gett med sig och mer ochmer försökt följa upp även miljöfrågorna.Jag tycker att vi måste sluta upp medsvartmålningen av den svenska insatsen i detinternationella miljöarbetet och i stället försöka attkonstruktivt komma fram till på vilket sätt vi skallkunna angripa de stora miljöproblemen. Dessaproblem syns nu ännu större efter att vi har sett vadsom har hänt i öster. Jag tycker att det skulle varamer tilltalande för svenska parlamentariker attsamsas om sådana gemensamma insatser.Anf. 59 () replik:Herr talman! Jag kritiserade inte de svenskainsatserna, . Jag kritiserade EGsallmänna inriktning och hävdade att deninriktningen leder till ökad försurning, ökadhavsdöd, ökad skogsförstöring m.m. Jag angavockså en lista över vad man borde göra, hur viborde driva på från svensk sida. Jag vet att det görsmycket från svensk sida.De goda exempel som tog upp,både i sitt första anförande och senast, nämligendet som händer inom FNs organisation inomEuropa för att få en bättre miljö, alltså ECE,''30 %-klubben'' beträffande NOX-utsläppen,svaveldioxidutsläppen osv., är bra. Det har vi imiljöpartiet tagit fasta på. Vi tycker att man börutveckla just den typen av miljösamarbete iEuropa. Vi har bl.a. pläderat för ett FN,som skulle kunna ha som ett huvudmål attmiljösanera och miljöinrikta hela . Det voreväl en utmaning. Jag tror att vi är ganska överens idet avseendet.Det vi kanske inte är överens om är vad EGegentligen står för. Tittar man på EGs analys av denegna trafikpolitiken, som jag utgick från när jagkom med svartmålningen, som den, visar den att man kommit fram till attutsläppen av kväveoxider kommer att öka med ca30 %, kanske , beroende på att vägtrafikenkommer att öka. Får man så kraftiga ökningar avdessa utsläpp, så kommer det att ha effekter påmiljön. Det kan man inte heller bestrida, eftersomdet är väl dokumenterat. Det är bara att gå ut ochse sig omkring om man inte har sett det förut. Dettaär vad man måste ta fasta på.I är en stor del av sjöarna försurade. Jagkommer själv från ett län där av sjöarna i dagär försurade, och detta beror inte på de lokalautsläppen, utan det beror på importen från helaEuropa. Jag betackar mig därför för att dessautsläpp skall ökas ytterligare. Det betydernämligen att de sista sjöarna kommer att slås ut,och det kommer att bli helt hopplöst att klara avmiljöarbetet i och naturligtvis även nere iEuropa.Långsiktigt innebär detta också att en av deviktigaste råvarorna i -- skogen -- hotas i singrund, eftersom själva marken förändras kemisktgenom det sura nedfallet. Näringsämnena tvättasur, giftiga tungmetaller löses ur och förgiftarträden. Vad skall vi då klara oss på?Detta undergräver den grundläggande möjlighetenatt skapa ett välstånd . Och det är ocksådet som är det förskräckliga med helaEuropadebatten -- EG-fanatikerna blundarkategoriskt och vill inte se den här problematiken.Grethe kanske inte blundar, men EG-fanatikerna gör det. De vill inte se att om man ökarvägtrafiken så kraftigt, får man problem. Och deproblemen skall vi inte ha. Vi måste då ha en annantrafikpolitik, något som jag gärna går in på i nästareplik.Anf. 60 () replik:Herr talman! Jag kan hålla med om att det finnsområden där det kanske inte har gått så snabbt iEG, men jag vill gärna också redovisa att jag påinternationella miljökonferenser har upplevtparlamentariker och andra representanter från EGsom har varit relativt pådrivande i arbetet med attförsöka få till stånd gemensamma miljökrav iEuropa. Detta har t.ex. gällt vattenföroreningaroch liknande, och det har gälltkemikaliehanteringen. Det är ju inte heller så attEG på något sätt lägger ett tryck på alla stater inomEG.Jag har här i min hand ett papper som handlar omatt nu skall få en nykemikalielag som, såvitt jag kan förstå, liggerväldigt nära den svenska kemikalielagen. Landethar alltså, trots att det tillhör EG, fått lov attutforma dessa bestämmelser. Man får hoppas attdetta är något som smittar av sig på de andra EG-länderna.Vi måste emellertid komma ihåg att EG för inte såmånga år sedan som nya medlemmar fick någrastater som nästan aldrig hade sysslat medmiljöpolitik. Det är naturligtvis ett problem i dagför EG att standarden i de olika länderna inom EGär mycket olika. Därför kan gemensammabestämmelser föra med sig vissa svårigheter.Jag tror att det är mycket viktigare att vi arbetar påett positivt och konstruktivt sätt än att vi barasvartmålar den utveckling som sker.Anf. 61 () replik:Herr talman! Jag vill hävda att vi från miljöpartietinte bara svartmålar. Jag läste i mitthuvudanförande upp några konkreta förslag, ochde var direkt tagna ur den partimotion som vi ladefram här i och där vikonkret har gått in på en rad konstruktiva förslag.Vi ägnar oss alltså inte åt den svartmålning som viofta anklagas för när det gäller Europapolitiken istort och möjligheterna att utveckla miljöpolitikensamt inte minst att förbättra trafikpolitiken imiljövänlig riktning.Det är också riktigt att det, som , finns enskilda EG-parlamentariker -- inteminst de gröna i EG-parlamentet -- som ärpådrivande för en bättre miljöpolitik. Vi imiljöpartiet medverkar också i det internationellagröna arbetet för att driva på så att EG trots allt fårigenom ett och annat miljöförbättrande krav. Detär naturligtvis bra ju mer detta kan smitta av sig,och vi arbetar också konkret med detta dagligdags.Men detta hjälper inte om den överordnade,långsiktiga politiken som dominerar EG faktisktgår ut på att ensidigt öka den industriellaproduktionen och att öka vägtrafiken på bekostnadav egentligen allting annat. Då får manmiljöproblem som är så stora att de blirohanterliga, och det börjar kosta så mycket attåtgärda dessa problem att det bara inte går attkomma i kapp.Även om man ensidigt blåser upp den industriellaproduktionen för att kunna tävla ännu bättre medUSA och -- det är ju det som ändå är detcentrala målet för EG -- så är det ju inte alls säkertatt den ekonomiska tillväxt som blir följdenkommer att räcka till för att reparera de enormaskador som uppkommer. Det kan vara fråga omskador som är irreparabla. Det sura nedfalletfördärvar marken så att den inte kan produceraskog, utan det kan dröja 50--innan det går attreparera eller innan det repareras av de naturligaprocesserna. Det är sådana skador som vi måsteförhindra.Av EGs egna analyser på detta område framgår löper risken att hamna i den situationen, ochfaktum är att den situationen redan råder lokalt påvissa ställen nere i och även i någonmån i södra och sydvästra . Dessa uppgiftergör att man faktiskt måste börja reagera och tadetta på allvar, i stället för att bara skjuta det undermattan och säga att vi skall vara positiva och inteprata om de där hemska problemen. På det sättetlöser man inga prolem.Vi i menar att EG, som har uppkommitur , i stor utsträckningföreträder industriintressena, ja t.o.m.storindustrins intressen. Och det är inte det tågetsom vi skall hoppa på, utan vi skall utveckla ett FNsEuropa utifrån ECE, , FNs arbete kringdessa frågor, vilket är välförtrogen med. Detta är ju också mycket merkonstruktivt, och det har bättre bärighetåtminstone när det gäller miljösidan.Tredje vice talmannen anmälde att GretheLundblad anhållit att till protokollet får antecknatatt hon inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 62 Miljöminister talman! Den förändringens vind som blåseröver öppnar oerhörda möjligheter också påmiljöns område. Visst finns här risker, menmöjligheterna överväger, och dynamiken iprocessen är sådan att vi måste inrikta oss på att tatill vara alla möjligheter till förbättringar.Låt mig påminna om att nedrustningen i isig själv är en oerhörd, kanske den största,miljövinsten. Detta är fallet både därför attrustningen och hotet om krig utgör det störstamiljöhotet och därför att man därigenom frigörresurser som kan användas för fredligtutvecklingsarbete och för miljöinsatser.Avspänningen har också gjort det möjligt att arbetamed miljöfrågorna på ett helt annat sätt än vad somvar möjligt så länge som var gastkramat avdet . I den process som pågår ärSverige mycket aktivt och pådrivande i förhållandetill både och och våragemensamma insatser.Låt mig först, herr talman, konstatera att den nyaöppenheten, som är en följd av omvälvningarna iÖsteuropa, har avslöjat det vi länge misstänkte,nämligen den oerhörda ekologiska katastrof sompågår där och som är en följd av det politiskasystem som människorna har lidit av underårtionden. Det är naturligtvis folken i Öst- ochCentraleuropa som lider mest, men även vi får del av effekterna av den ekologiska katastrofsom är en realitet.Det är därför att gemensamt intresse och också enfråga om internationell solidaritet att stödjautvecklingen av miljöarbetet i Östeuropa.Förutsättningen för att det skall vara meningsfulltär att man nu äntligen har fått regeringar som ärberedda att göra någonting åt eländet. I denstunden har också på bred frontintensifierat det samarbete vi har haftmed dessa länder.En del av detta samarbete utgjordes av den satsningpå som regeringen beslutade omnär tiden var mogen, dvs. när det fanns regeringarsom man på ett meningsfullt sätt kunde samarbetamed.Nästa steg -- och det var mycket betydelsefullt --togs vid för en månad sedan.Den var betydelsefull på flera sätt. För det förstakunde då stats- och regeringscheferna enas om ettkonkret dokument om renandet av Östersjön.Utgångspunkten var de åtgärder som ärnödvändiga för att återställa den ekologiskabalansen, att skapa förutsättningar för liv iÖstersjön och för oss som bor runt Östersjön.Arbetet på att förverkliga Ronnebykonferensensbeslut pågår nu mycket aktivt under svenskledning, och det är inriktat på att nationella planerskall vara färdiga och att ettgemensamt aktionsprogram skall vara färdigt föreutgången av 1991.Ett annat mycket viktigt resultat avRonnebykonferensen var att vi i processen kundeföra in olika finansieringsinstitut somVärldsbanken, Nordiska investeringsbanken,Europeiska investeringsbanken och Europeiskaåteruppbyggnads- och vilkakunde göra en kraftsamling för att skapa deekonomiska resurser, och om man så vill denMarshallhjälp, som behövs för att rusta uppÖsteuropa i detta avseende. I det arbetet deltarSverige också mycket aktivt.Jag vill särskilt framhålla att EG som organisationoch dessutom en del enskilda länder inom EG somtillhör Östersjöstaterna deltog iRonnebykonferensen och deltar iuppföljningen.Vi har också kunnat se enmycket intressant utveckling av samarbetet påofficiell nivå mellan alla stater. Det är intebara inom de etablerade organen såsom ESK,ECE, ,och som samarbetesker.Jag vill peka på ett annat mycket intressantexempel. träffades EGs och Östeuropasmiljöministrar och jag själv som representant förEFTA för att diskutera gemensamma insatser föratt förbättra framför allt miljö. Vikommer om en månad att ha ett miljöministermötemellan EGs och EFTAs miljöministrar. Det ärtillkommit på svenskt initiativ, och likaså på svensktinitiativ skall man särskilt disktuteratransportfrågorna, vad vi gemensamt kan göra påtransportområdet för att förbättra miljö.Herr talman! I detta sammanhang är detnaturligtvis mycket viktigt att vi också utnyttjar allamöjligheter till ett fördjupat samarbete inom denvästeuropeiska gemenskapen, mellan EFTA ochEG, som vi utvidgar det alleuropeiskasamarbetet. Jag har upplevtatt det finns en väldig dynamik i detta samarbete.Den kan främst användas för att driva påutvecklingen, och det är möjligt utan att vi för denskull behöver vara medlemmar i utnyttjar alla de möjligheter som finns attpåverka de gemensamma insatserna i positivriktning. Det är inte så enkelt att vi alla avseeendenär vare sig bättre eller sämre än EG. Vi har gjort ennoggrann genomgång av hur det förhåller sig, ochförhållandena är om inte identiska så i mångastycken ganska jämnbördiga. På några områdenligger EG före. Det gäller framför alltbestämmelser om buller. Jag betraktar detta som enmöjlighet för oss svenskar att lyfta oss själva.På andra områden -- när det gäller bilavgaser,kemikalier och ekonomiska styrmedel -- ligger viföre EG. Vi var först med att införakoldioxidavgift. Det är bara när det gällersubventioner till företagen som EG ligger före.Men på andra områden ligger föreutvecklingen inom EG.Vi befinner oss här i en förhandlingssituation därvår utgångspunkt är att vi inte skall släppa våramiljökrav utan anstränga oss att med hjälp avlikasinnande inom EG lyfta EG till den nivå vianser vara riktig från miljöns utgångspunkt. Ettsådant viktigt område där anstränger sigmycket är bilavgaser och trafiken. Vi tror nuatt EG kommer att ansluta sig till de normer vi hari dag i . Men jag anser att vi måste gå vidareredan under 90-talet för att genomföraKalifornienkraven, och då behöver vi ha EG medoss.Det är diskussion och en dynamisk process som nupågår. Jag har stora förhoppningar att vi genomintensivt arbete skall lyckas med att lyfta dengemensamma standarden. Detta är mycket viktigtockså i perspektivet att som ett led i denomdaningsprocess som pågår antingen riskeraratt binda fast sig vid ett mycket dåligt trafiksystemsom blir ett hot mot resten av eller kan följamed i den utveckling som vi förhoppningsvis skallkunna etablera inom EFTA och EG.Herr Talman! Jag hör till dem som medutomordentlig tillförsikt ser , och jagkänner mycket stor glädje inför den utveckling somvi nu ser i hela . Jag uppfattar som ansvarigför miljöfrågorna naturligtvis riskerna, menframför allt möjligheterna. Jag anser att densjälvklara utgångspunkten för Sverigesförhandlande och samarbete i alla sammanhangskall vara att vi skall utnyttja denna historiskasituation för att förbättra miljö till gagn föralla folk som kan bli enförebild för resten av världen.Anf. 63 () replik:Herr talman! Mycket av det sade varutomordentligt glädjande och visar på en positivinställning till EG som gick betydligt utöver vad jaghade förväntat mig. Egentligen var det början på engod plädering för ett svenskt medlemskap, och detregistrerar jag med glädje.Jag ställde en fråga om våra samarbetsmöjlighetermed EG på miljöområdet, och jag fick ett svar närdet gällde . Att vi kommit så långt attsamarbetet med EG på det området tydligen ärframgångsrikt är i sig någonting att hälsa medglädje.Jag tror att den här framgången bör följas upp påen rad andra områden när det gäller Östeuropa.Samarbetskanalen med EG är egentligen den endatänkbara om de enorma resurser som Östeuropabehöver skall komma till del.Problemen är av den storleksordningen att det ärnödvändigt.För att få litet perspektiv när det gäller problemenkan jag nämna att Jänschwalde, ett enda kraftverkvid gränsen till , släpper ut lika mycketkväveoxider som all svensk trafik och lika mycketsvavel som vid alla svavelutsläpp i . Insatserfrån till kommer att haden största betydelse för miljön. Detta kanske gerlitet perspektiv till den rapport som kom fram i EG-sammanhang om att trafiken i sambandmed ett förverkligande av den inre marknadenskulle öka utsläppen. Genom att vidta sådana häråtgärder kan man alltså kompensera detta.Dessutom är, som sade, EGsmiljöpolitik en dynamisk process, och jag har denbestämda uppfattningen att man är villig att görautomordentligt starka insatser för att komma tillrätta med de miljöproblem som eventuellt kanuppstå.Denna uppfattning stöds också av friståendedebattörer i . harnämnts här tidigare, och det finns flera som harframfört att EG på många områden har enmiljöpolitik som ligger före . Jag tycker attdet var klädsamt att ändå erkände attde europeiska gemenskaperna på vissa områden lågföre . Det registrerar jag medtillfredsställelse.Anf. 64 () replik:Herr talman! Det finns alltid en märklig brist pålogik i inläggen från de talare som är så däruppenbart för EG: Man vill så gärna nämna att detfinns exempel -- många, säger -- frånEG på att miljökraven är hårdare och att EG ärbättre. anförde till något eller någraenstaka exempel. Jag vill då höra: Vad är det somunder alla de här årens riksdagsarbete medmiljöfrågor och miljöpolitik har hindrat enmajoritet av den här församlingen att, utan attdiskutera vare sig anpassning i konkreta formereller ett EG-medlemskap, fatta beslut om bättregränsvärden t.ex. när det gäller bullernivån? Vad ärdet som har hindrat?Skulle vi föreslå ett NATO-medlemskap ellernågon annan formell förbindelse med för attdiskutera kaliforniska bilkrav? Ingen har kommitpå den tanken. Det vore ju hårresande. Men det ären exakt parallell, eller hur?Jag hoppas att inser det. Jag har inteuppfattat hennes diskussion här som en pläderingför EG-medlemskap, men den var ändå så vag närdet gällde inställningen till EG och uppfattningenom möjligheterna med EG att de mest EG-frälstahär blev väldigt glada. Jag skulle därför vilja attBirgitta svarade på frågan: Behöver vi kommaännu närmare EG eller bli EG-medlemmar för attinföra ännu bättre miljökrav här i ? Varfördå, i så fall?Det är väldigt viktigt att diskutera , ochdet har alla som har varit uppe i talarstolen gjort.Den internationella solidariteten är lika viktig imiljösammanhang som i andra sammanhang. Mennär man diskuterar pengar till vill jagveta av : Är det riktig solidaritet omman tar av biståndspengar som var avsedda förandra ändamål för att kunna lämna över pengar tillmiljöförbättringar? Är det riktigt och solidariskt,, att man tillåter att kommersiellaintressen blir inblandade, och finns det sådanakommersiella intressen i det arbete som just nuförbereds?Till sist vill jag återvända till trafikpolitiken --berörde den i väldigt litenutsträckning. Att jag tar upp den frågan beror påatt det kanske inte finns något annat område därman så snabbt och så rejält skulle kunna vidtaåtgärder för att åstadkomma riktigt bramiljöresultat -- jag hoppas att hållermed om det. Jag vill därför ha litet mer konkretabesked om trafiken.Anf. 65 () replik:Herr talman! Vi fick höra ganska mångasuperlativer, både från energiministern och frånIvar Virgin, om att det är utomordentligt intressantatt vi nu har fått i gång den här debatten. Jag vill dåfråga om de superlativerna är beroende av att vi nuhar ett öppet och fritt och att Östeuropabörjat diskutera miljöfrågorna mer öppet, eller omdet är just förhandlingarna med EG som motiverardem.Jag vill fortsätta mitt frågande -- jag hoppas att jagnu får svar av -- om vilken insynregeringen uppfattar att vi har i de pågående EG-förhandlingarna, speciellt när det gällermiljöfrågorna. Jag tycker inte att vi som arbetar häri har en tillräcklig insyn i vad som pågårjust i miljödiskussionerna. Vi får rapporter, mendet är rapporter som lämnas när diskussionerna ärklara; vi får aldrig några underhandsrapporter därproblemen belyses mer ingående. Det fårnaturligtvis inte heller de pådrivandemiljöorganisationerna. Jag är övertygad om att vibehöver pådrivare i form av miljöintresserade ochmiljöengagerade människor för att få till ståndriktiga beslut. Min fråga är: Hur skall vi kunnaförstärka miljötänkandet i EG-förhandlingarna?Jag ställde också en annan fråga i mittinledningsanförande. Jag påtalade den princip somgäller inom EG, att det som är tillåtet, det som ärbestämt i lag, i ett land gäller också i de andramedlemsländerna. Vad händer då med våra olikabeslut på miljöområdet? Ta t.ex. frågan ombestrålning av livsmedel. Vad händer med vårtförbud mot att importera bestrålade livsmedel?Kommer det beslutet att gälla även ifortsättningen?Det gäller för alla de olika diskussioner som försunder förhandlingarna att miljöpolitiska krav ställsmot kommersiella krav. Vilka krav är det då islutändan som segrar?Ronnebykonferensen var mycket efterlängtad.Den visade på ett kreativt och bra sätt vilkaproblem vi har att hitta lösningar på. Men innebärkraftsamlingen också, , att vi frånSveriges sida är beredda att satsa ytterligareresurser, att verkligen visa vad vi menar med attutöka de anslag till miljöförbättrande åtgärder sombehövs för ?Anf. 66 () replik:Herr talman! Miljöminister sade att vi skallförsöka lyfta EG till en bättre nivå. Det skall mannaturligtvis försöka göra om man inte har någotannat alternativ. Vi menar från att detfinns alternativ till EG. Man behöver inte hamna i''tvångstankar'' och tro att EG är den enda väg somfinns i . är mycket, mycket större änEG.Den historiska situation som vi har i ochsom flera anspelat på från kammarens talarstol beror inte på EG utan på vad som händer iÖsteuropa, nämligen att en frigörelse från deförtryckarsystem som man tidigare haft och faktiskti hög grad fortfarande har där har påbörjats. Det ärsjälvklart att vi från sida skall engagera ossi den frigörelseprocessen och försöka få till stånd enutveckling där i miljövänlig riktning, så att deösteuropeiska länderna inte gör samma misstagsom vi har gjort, som har gjort och gör,som gör och som gör, dvs.som vi gör här i . Då borde man så attsäga jobba för ett alternativ till EG. Det är det viförsöker göra från de gröna partiernas sida. Vimenar att ett FN här skulle kunna vara enmöjlighet.Jag vet inte om jag förstod rätt, mendet lät som om hon var beredd att ställa upp för eneuropeisk Marshallplan för miljön i Östeuropa.Bl.a. skulle man se till att få till stånd en miljöfondav sådan storlek att man verkligen kan ställa upp.Visst är det så att det i finns enormamiljöförbrytelser som måste rättas till. Dehärstammar nästan uteslutande från föråldradstorindustri, och de härrör från ett tänkande därman satt just den industriella tillväxten i främstarummet. Det är en karikatyr på den västeuropeiskaindustripolitiken. Som karikatyr har den stelnatoch demonstrerar därmed hur det i den värstaförlängningen blir i det systemet. Det är det vi skallha fram ett alternativ till -- ett grönt, miljövänligtalternativ.Jag tycker att det är stötande när härsäger att utsläppsminskningarna i så attsäga skall betala för högre utsläpp från trafiken iVästeuropa. Så skall man inte bedriva en bramiljöpolitik. Tvärtom måste vi i många fall minskautsläppen av de luftföroreningar som här äraktuella med kanske 90 %.Under detta anförande övertog förste vicetalmannen ledningen av kammarens förhandlingar.Anf.