prot · GE0919 · 1990-11-07 00:00:00 — Jag avser att citeraur ett tal som ärkebiskopen höll inför landetssamtliga polischefer vid en träff i för någraveckor sedan.Ärkebiskopen ägnade sig först åt att beskriva hursituationen har varit beträffande kyrkofriden sedannågra århundraden tillbaka: ''om någon utvecklinghar skett , har den gått iriktning mot en växande respekt och störreuppskattning av kyrkorummets särpräglade frid,stillhet och helgd. Det finns många tecken på det. ''Så säger ärkebiskopen trots att det inte finnsnågon lagreglering.Vidare säger han:''Vad betyder nu detta och för den situation vinu befinner oss i? Kräver kyrkan tillbakakyrkofriden i lagstiftad ordning med hänvisning tillgamla kulturmönster? Nej, jag är inte såorealistisk, att jag tror att det skulle vara möjligt.Jag är heller inte övertygad om att det vore lyckligt.Den sekulariserade situation, som vi lever i, hjälperkyrkan att inse, att kristna värden inte kan ellerbehöver försvaras med statliga tvångsmedel. Då fårvi hellre underkasta oss det lidande som mer ellermindre allvarliga övergrepp mot de kristna värdenakan innebära.Nej, det är inte detta jag är ute efter. Vad jag idenna krets vill aktualisera är de alternativahandlingsmönster, som för statliga myndigheterfaktiskt existerar i en akut situation. Attkyrkorummet är lagligen fredat förintrång t.ex. av polismakten, kan inte rimligtvisbetyda, att polismakten i en akut situation måstebryta mot kyrkofriden. Det finns veterligen inteheller några bestämmelser, som påbjuder någotsådant. I dessa avseenden skulle vi kunna samverkaförtroendefullt. På kyrkligt håll är vi medvetna omatt tanken om kyrkofriden och asylrätten ikyrkorummet kan missbrukas i politiska syften ochdet är något, som vi inte är beredda att stödja. Menvi vill ändå söka fasthålla principen. ''Herr talman! Vi i står bakom de krav ochsynpunkter som kommer till uttryck i de avcenterpartister undertecknade reservationerna.För att spara tid yrkar jag endast bifall tillreservation nr 9.Anf. 21 ():Herr talman! Flyktingar som i desperation tagit sintillflykt till kyrkor, och därmed trott att de för etttag kunde känna sig trygga, har fått uppleva attpolisen kunde komma även dit för att söka efterdem.Personer som fått utvisningsbeslut efter rättvis ochsaklig prövning skall naturligtvis avvisas; det tyckeräven jag. Men eftersom det är människor dethandlar om, människor som befinner sig i en utsattoch desperat situation, måste man naturligtvis tavederbörlig hänsyn till detta. De som arbetar ikyrkorna är ofta personer som har sådanmänniskokunskap och medkänsla som gör demlämpliga att samarbeta med i sådana härsituationer.Vår uppfattning är därför att om polisen misstänkeratt en flykting gömmer sig i en kyrkolokal, skallpolisen ta kontakt med dem som ansvarar förlokalen, för att få besked huruvida den eftersöktefinns där, och framför allt för att kunna samarbetamed kyrkans personal om hur ärendet sedan skallhanteras.De händelser som förekommit har resulterat i attmånga människor har upprörts och reagerat. Dehar även resulterat i att justitieministern klargjorthur hon tolkar proportionalitetsprincipen, vilket isin tur har lett till en skrivelse till landetspolismyndigheter från . Vi säger ivår reservation att vi tycker att det är bra men attdet inte är tillräckligt för framtiden.Vi påpekar i vår reservation att kyrkan inte skallvara ett tillhåll dit man kan gå och få skydd sombrottsling, eller av annan anledning, varvid manuppträder på ett sådant desperat sätt att det uppstårfara för liv eller egendom. Men vi anser samtidigtatt den här möjligheten måste finnas för människoratt känna lugn och trygghet för ett tag.Vidare säger vi att vi tycker att det finns anledningatt ge regeringen i uppdrag att lägga fram förslagom på vilket sätt man skall kunna lagregleratvångsingripande i kyrkolokaler. Ett sätt kan varaatt skriva in ett lagrum i polislagen, men det kanäven finnas andra lösningar. Jag tror att omärkebiskopen hade sett det här förslaget, så hadeäven han sagt ja till det.Anf. 22 () replik:Herr talman! Om inte hade sagtdet sista, hade jag inte begärt replik. Jag är alltsåövertygad om att ärkebiskopen inte skulle ha hållitmed , eftersom just de här frågornahade diskuterats mycket i svenska kyrkanscentralstyrelse innan ärkebiskopen höll sitt tal införlandets polischefer. Både ekumeniska nämndenoch är fulltmedvetna om att proportionalitetsprincipen gällerbåde i fråga om ingripanden i kyrkorum och i andrasammanhang där någon form av frid kan störas, därdet finns en anledning att ha speciella regler.Ärkebiskopen menar -- och vi har kommit tillenighet om det i kyrkans centralstyrelse -- att medde regler som gäller och de samtal som harförevarit mellan ekumeniska nämnden och polisen,och mellan och polisen, är de härfrågorna så utredda och klarlagda som de behövervara. Det finns inget önskemål, vare sig ur enskildamänniskors synpunkt eller ur någon kyrkassynpunkt, om särregler. Kyrkan skall naturligtvisleva efter samma regler som alla andra och får intebli ens en möjlig tillflyktsort för dem som inte skallha en sådan.Anf. 23 () replik:Herr talman! Jag måste bara tillägga attproportionalitetsprincipen väl fanns även innan dehändelser inträffade som ledde till att denna frågauppmärksammades. Vad det handlar om är ju hurman tolkar proportionalitetsprincipen. Just nu harman en positiv tolkning av den, men vi vet ju intehur tolkningen är . Därför tycker vi att detvore önskvärt att tolkningen också fanns i ettlagrum.Anf. 24 () replik:Herr talman! Det är alldeles riktigt attproportionalitetsprincipen fanns före de aktuellahändelserna . Men vad somdärefter har hänt är den debatt som har följt på demissgrepp som har skett. Alla är överens om att dethar skett missgrepp.Proportionalitetsprincipen gällde också närärkebiskopen och företrädare för ekumeniskanämnden i ett tidigare läge hävdade att detbehövdes lagstiftning. Men när man fått upplysningom vad som faktiskt gäller, och när man fört samtalmed företrädare för polisledningen i -- ochsamtidigt för alla polischefer -- har man fått klartför sig att det inte är lagstiftning som behövs utanatt det är efterlevnaden av redan gällande reglersom skall bli bättre. Jag är övertygad om att detfinns mycket goda förutsättningar för detta. Vi skallinte ha fler lagar än vad vi behöver.Anf. 25 ():Herr talman! Det är alldeles tydligt att det behövsbättre möjligheter att beivra häleri. Det har JerryMartinger här, liksom i motion och reservation,beskrivit. Men jag räknar med att den anpassningtill FNs narkotikabrottskonvention som skallgöras här i kommer att ge regeringenanledning att återkomma med förslag som innebären skärpning av möjligheterna att åtgärdauppenbart häleri. Därför vill vi inte stödjareservation 4.Vi anser också liksom att det är feloch stötande att människor kan fortsätta medolovlig körning trots att de vet att de begår brott.Många trotsar lagen öppet. Det måste bli stopp fördet. Men även i det här sammanhanget räknar vimed att det pågående arbetet ijustitiedepartementet kommer att leda till att vi fårförbättringsförslag. Också på den här punktenavstår vi alltså från att stödja motsvarandereservation.Herr talman! I början av det här året blev många iSverige bestörta över att polisen bröt mot vadmånga människor trodde vara alldeles klarabestämmelser om kyrkofrid. Det har sedan visat sigatt människor har haft uppfattningen att det finnsen kyrkofrid och att lagen inte uttryckligen säkrardenna kyrkofrid. Därför behövs det uppenbarligenen ny lagstiftning om kyrkofrid, och vi ställer ossbakom reservation 7, som handlar om detta.Medan vi väntar på en sådan lagstiftning är detviktigt att det inte sker tvångsingripanden ikyrkolokaler utan medgivande av den som haransvaret för lokalen. Det kan givetvis förekommadramatiska nödlägen, då liv står på spel och maninte har möjlighet att hinna inhämta ett sådanttillstånd. Men det var definitivt inte i sådana fallsom polisen ingrep i början av det här året. Vistöder reservation 6, som innebär att man bättre äni dag vill reglera det här förhållandet.Herr talman! För oss i står det klart attdet behövs en etisk i näringsliv, stat, kommuner ochlandsting. Den skall arbeta både med miljöfrågoroch ekonomiska frågor, eftersom det tydligen finnsmånga som inte begriper var gränserna församhällsansvar och anständighet går. Det gälleralltså att klarare sätta dessa gränser.Vi i yrkar alltså bifall till reservation 8med förslag om inrättandet av en etisk nämnd.Beträffande övriga reservationer har jag för tidsvinnande nöjt mig med att uttala mitt stöd för dem.Anf. 26 () replik:Herr talman! Jag skall bara lämna två kortaupplysningar till det första kan jag nämna att inte tar upp frågor somär intressanta för den svenska hälerilagstiftningen.Av det som står i betänkandet kan man fåuppfattningen att det skulle förhålla sig så, men såär det alltså inte.För det andra är visserligen frågan om olovligkörning föremål för övervägande ijustitiedepartementet, men utgångspunkten ärfängelsestraffkommitténs förslag som går ut på ensänkning av straffet för olovlig körning.Anf. 27 ()replik:Herr talman! Vår uppfattning i är atten mycket stor del av häleribrotten, men förvissointe alla, numera har att göra mednarkotikabrottsligheten. Vi räknar faktiskt med attdet kommer att ge regeringen anledning att ingripa.Vi har i detta fall anslutit oss tillutskottsmajoritetens förslag och kan bara hoppasatt vi har gjort en riktig bedömning. Vi delar, somjag redan har sagt, inställning attuppenbart häleri måste beivras på ett annat sätt äni dag.Jag har också redan sagt att vi i anseratt de bestraffningsregler som gäller för olovligkörning är felaktiga. Vi har dock uppfattat det såatt regeringen kommer att lägga fram ett bättreförslag.Anf. 28 ():Herr talman! I det betänkande som kammaren nubehandlar tas upp en rad frågor som berörstraffrättens område. Det är frågor som harbehandlats i utskottet och ävenhär i kammaren . Därför skall jagbegränsa mitt inlägg till att kortfattat kommenteranågra av reservationerna och ge svar på de frågorsom har ställts under debatten.I tre reservationer behandlas misshandelsbrotten. av dessa reservationer föreslås en ändring avrekvisiten vid grov misshandel, och i de två övrigareservationerna förordas en skärpning avstraffskalan för misshandel och grov misshandel. Såsent som 1987 ändrades lagen förmisshandelsbrotten i skärpande riktning. Det varfråga om att skärpa tillämpningen och utvidgaområdet för vad som kunde betecknas som grovmisshandel.Nu kräver i en reservation att det iframtiden skall vara tillräckligt att gärningsmannenvisat hänsynslöshet eller råhet för att kunna dömastill ansvar för grov misshandel. Något krav på attdet skall vara fråga om särskild hänsynslöshet ellerråhet skall enligt inte uppställas iframtiden.Låt mig hänvisa till vad utskottet sade 1987 när manbehandlade ett liknande yrkande. Misshandel ärenligt utskottets uppfattning regelmässigt ettuttryck för råhet. Ett bifall till moderaternasyrkande, som de återkommer med i resevation 1,skulle därför föra alltför långt. sagt varjeåtalat misshandelsbrott skulle kunna bli bedömtsom grovt. Säger man att det enbart skall vara frågaom hänsynslöshet eller råhet för att ettmisshandelsbrott skall bedömas som grovt, då kandet på goda grunder hävdas att i stort sett varjemisshandelsbrott skall bedömas somgrovt. Misshandel i sig är ju något som måstebetecknas som råhet.Vad beträffar kravet på en skärpning avstraffskalorna hänvisar jag till den beredning somsker av fängelsestraffkommitténs betänkande. Detär inte så enkelt som gör det till närhan hänvisar till att beredningen har tagit mycketlång tid. har lagt frammycket omfattande förslag. En del av dessa förslaghar regeringen redan behandlat i en framlagdproposition. Jag kan hänvisa till behandlingen ikammaren av frågan om straffmätning ochpåföljdsval på förra . Det var ett helt nyttsystem för bedömningar som hade beretts till följdav fängelsestraffkommitténs förslag. framläggsen lagrådsremiss om bötesstraff, också på grundvalav fängelsestraffkommitténs förslag. På en radpunkter börjar man alltså bearbeta de omfattandeförslag till förändringar somfängelsestraffkommittén har lagt fram. Vad somåterstår är straffskaleöversynen och hur vi iframtiden skall hantera frågan om den villkorligafrigivningen.Det går inte att rycka ut vissa brott och behandladem för sig, utan det är fråga om attstraffvärdemässigt sätta brotten i relation tillvarandra. Det måste göras i ett helhetsperspektiv.Det måste också göras i perspektivet av hur manskall förhålla sig till den villkorliga frigivningen iframtiden. Med dessa hänvisningar yrkar jag avslagpå de reservationer i vilka krävs en omedelbarstraffskärpning av misshandelsbrott. Redan i utrymme för att betrakta grov misshandel ochmisshandel som mycket allvarliga brott. Jag kanerinra om att maximistraffet för grov misshandelfaktiskt är fängelse.I reservation 4 föreslås en utvidgning avhälerilagstiftningen. Siktet är inställt på att läggafram en proposition , ,och den skall framför allt baseras på Sverigesmedlemskap i . Men dethandlar också om att utvidga straffansvaret i denriktning som föreslås i reservationen och berörs i endel motioner. Den frågan är även föremål försärskild behandling i en departementspromemoria.Frågan kommer därför att tas upp i anslutning tillbehandlingen av propositionen.Beträffande reservation 5, i vilken föreslås enstraffskärpning för olovlig körning, vill jag hänvisatill den beredning som sker avfängelsestraffkommitténs förslag. Det är viktigt attstraffvärdemässigt sätta också trafikbrotten irelation till andra brott. Redan nu kan jag docksäga att man i lagrådsremissen rättat till deskevheter som finns i den nuvarandeböteslagstiftningen. Denna lagstiftning gör attallvarliga trafikförseelser ibland leder till lindrigarestraff än mindre allvarliga sådana. Denolägenheten rättas till i lagrådsremissen om deframtida bötesstraffen. Menstraffvärdebedömningen av trafikbrott måste ske isamband med bedömning av straffen för övrigabrott.Jag behöver inte ytterligare förlänga debatten efterden diskussion som har förts mellan BerithEriksson och i frågan om brott motkyrkofrid. Jag kan till fullo instämma med vadAnders har sagt. Självfallet skallproportionalitetsprincipen gälla för ingripanden avpolisen i kyrkorum. Det har också klartunderstrukits av i samråd medSvenska ekumeniska nämnden.Reservation 9 berör frågan om villkorlig frigivning,en sedvanlig reservation när vi behandlar frågor avdetta slag. Det har redan sagts att den villkorligafrigivningen måste sättas i samband medstraffskaleöversynen. Det pågår också ett intensivtberedningsarbete i regeringskansliet.Förhoppningsvis skall det komma en propositioneller åtminstone föreligga en lagrådsremiss underåret.Så svaret på en direkt fråga som jag har fått av LarsSundin och om psykiskt stördalagöverträdare. Där är läget det att det kommer enproposition under innevarande riksmöte.Med hänvisning till vad jag sagt vill jag yrka avslagpå samtliga reservationer och bifall till utskottetshemställan.Anf. 29 ():Herr talman! Förslaget om att utvidga detstraffbara området för grov misshandel genom attändra kravet på särskild hänsynslöshet eller råhettill ett krav på enbart hänsynslöshet eller råhet,d.v.s. att slopa ordet ''särskild'', är inte någontingsom vi moderater kastat in i den politiska debattenutan noggrant övervägande. LarsGrönwall föreslog för övrigt just den här ändringeni en rapport sedan.Tittar man vidare i den kommentar till brottsbalkensom är författad av förra justitieråden NilsBeckman, och samtprofessor emeritus kan man läsa bl aföljande: ''Att misshandel förövas mot havandekvinna eller nära anhörig måste i regel anses somförsvårande (jämför stadgandena i SL 14:29 och 36om straffskärpning för sådana fall). När sådanmisshandel förekommer vid upprepade tillfällenoch under brutala former, t ex mot hustru ellerbarn, torde ej sällan befinnas att gärningenådagalagt särskild hänsynslöshet eller råhet. ''Orden ''hänsynslöshet eller råhet'' har ibrottsbalkskommentaren skrivits med fetstil, vilkettorde innebära att författarna anser att dessabegrepp representerar något självständigt. Mananser alltså inte att varje form av misshandel skullevara ett utslag av exempelvis råhet.Det kan också nämnas att vid det aktuellastadgandets tillkomst nämndes istraffrättskommitténs förslag i stället för orden''hänsynslöshet eller råhet'' orden ''förslagenhetoch grymhet''. Dessa ord ansågs alltså likvärdigamed orden ''hänslöshet eller råhet''. Men ingen kanväl påstå att alla former av misshandel skulle varaett utslag av t.ex. förslagenhet.Om man avvisar vårt förslag om att stryka ordet''särskild'' i beskrivningen av brottet grovmisshandel med motiveringen att alla former avmisshandel är ett utslag av råhet, finns det skäl attfråga sig varför råhet använts som ett specielltrekvisit vid grov misshandel men inte ensomnämnts vid ordinär eller ringa misshandel, varesig i lagtexten eller i kommentaren.Nog finns det misshandel som bör bestraffas utanatt för den skull vara ett utslag av råhet. Attexempelvis knuffa en person mot en vägg så attpersonen erhåller en mindre smärta i axeln är enform av misshandel. Men att klassa misshandelnsom ett utslag av råhet tycker jag är att gå för långt.Råhet är något helt annat, , bådei dagligt tal och i juridiskt språkbruk.När det sedan gäller straffen för misshandel ochfrågan om avskaffande av halvtidsfrigivningenhänvisar tillfängelsestraffkommitténs förslag. Men jag kan inteunderlåta att tycka att behandlingen av detförslaget tar ovanligt ijustitiedepartementet. För det är väl aldrig så,, att regeringen ligger och drar påden här frågan därför att man anser attkommittéförslaget inte är så gångbart att läggafram? Överlag föreslår faktisktfängelsestraffkommittén kraftiga sänkningar avstraffen.Lars-Erik avslutar med att säga att fråganom halvtidsfrigivningen måste ses i samband medstraffskaleöversynen. Varför det?Anf. 30 ():Herr talman! säger somutskottsmajoritetens talesman här att det kommeren proposition om förbrott vid häleri. Det är bra.Han utlovar att det kommer en proposition ompsykiskt störda lagöverträdare. Det löftet är ocksåbra. Var förvissad om, , att vi frånfolkpartiets sida med uppmärksamhet kommer attfölja att det verkligen kommer propositioner i dehär två ärendena.Det har inträffat missgrepp och det har inträffatövergrepp, när polisen har ingripit i kyrkor. Det harAnders och vittnat om, ochdet tror jag att också sade. ärsvenska kyrkans centralstyrelse ochrikspolisstyrelsen överens om hur sådanaingripanden skall ske, och det har man låtitmeddela i en cirkulärskrivelse. Det är bra, men detär inte nog, menar vi.Vi vill ha en lagreglering av detta. Det är inte säkertatt det är och å enasidan och å den andra som skallhantera den här frågan . Därför behöverdet regleras i lag att det skall vara ett samråd mellanpolis som vill göra ett ingripande och dem som äransvariga för kyrkorna, dvs.med kyrkoherden,med församlingsföreståndaren i fråga.Anf. 31 ():Herr talman! Jag måste fråga det ett regeringsförslag som innebär bättre än kan ingripa mot och bestraffaupprepad olovlig körning? Och när kommer det i såfall? Jag tycker att var oklar påden punkten.Jag har alltså utgått ifrån att man kommer att göranågonting åt det här. Det är orimligt att, som nusker och som har påpekat, folkfaktiskt kör olovandes t.o.m. till och från denrättegång där tidigare olovlig körning tas upp. Detär direkt trots, och här krävs en skärpning.Min fråga är alltså: Blir det ett förslag på den härpunkten och när kommer det?Anf. 32 ():Herr talman! Frågan om kyrkofriden skall jag inteytterligare kommentera. Det har varit en debatt omdet, och jag kan, som jag sade i min inledning,ansluta mig till vad sagt på denpunkten. Det är proportionalitetsprincipen somskall gälla, och det har också klartgivit uttryck för. Något annat kunde man ju hellerinte göra, eftersom det är så lagstiftningen ärutformad.Krister Skånbergs fråga om olovlig körning vill jagkoppla ihop med mitt svar till närdet gäller fängelsestraffkommittén. Det är ettmycket omfattande arbete att gå igenom helabrottsbalken och i stort sett all specialstraffrättsliglagstiftning för att göra en inbördes värdering avhur man skall se på straffvärdet för de olikabrotten.Det omfattande arbetet har bedrivits idepartementet , somman har tagit itu med de andra delarna avfängelsestraffkommitténs förslag, nämligenstraffmätningen och påföljdsvalet samtbötesstraffets utformning . Tanken är attdet skall läggas fram en proposition underinnevarande som berör straffskalorna ideras helhet i lagstiftningen. Då kommer också desaker upp som har pekat på,nämligen vilken straffskala som skallgälla för olovlig körning.Vad som är viktigt när man tittar på straffskalornaär ju att se det inbördes sambandet med andrabrott, så att man värderar svårighetsgraden förolika brott. Där är inriktningen, precis som angavsi direktiven -- jag vill erinra om att det var enmoderat justitieminister som skrev direktiven tillfängelsestraffkommittén, -- attvärdera upp integritetskänsliga brott, bl.a. brottmot liv och hälsa, som haruppehållit sig länge vid och som berörs i de trereservationerna om misshandelsbrott.Inriktningen är alltså alldeles klar och entydig:brotten mot liv och hälsa och andraintegritetskränkande brott skall uppvärderas iförhållande till andra brott.Med detta vill jag ha sagt att det kommer enlagrådsremiss och en proposition som berör deåterstående frågorna som avhandlas avfängelsestraffkommittén och som berörstraffskalorna och den villkorliga frigivningen.Anf. 33 ():Herr talman! var orolig för att detskulle kunna bli en annan tillämpning av gällandelagstiftning när det gäller ingripande i kyrkor, omandra personer än , och skulle hantera dem.Men min poäng var inte att de här nämndapersonerna hade kunnat komma överens, för detgår ju att komma överens om litet av varje.Poängen var att det finns i den gällandelagstiftningen för polisens verksamhet någontingsom kallas för proportionalitetsprincipen, och medtillämpande av denna princip uppstår inte deproblem som påtalats. Den debatt som följt på deinträffade händelserna har gjort, som jag sadetidigare, att dessa har uppmärksammats på olikahåll. Det har då visat sig att det rådersamstämmighet mellan ,ekumeniska nämnden och polisen centralt och påolika nivåer om vad som bör gälla.Något utöver ett speciellt hänsynstagande ikyrkor -- och andra samlingslokaler också för dendelen -- vill man inte ha. Det skulle inte ens varabra, vare sig för kyrkans eller någon annans sak.Därför behövs det inte någon lagstiftning utöverden som redan finns.Anf. 34 ():Herr talman! Det är riktigt, , attdet var en moderat justitieminister som tillsattefängelsestraffkommittén. En sådan kommitté var ettkrav som moderata samlingspartiet hade haft undermånga år. Men socialdemokraterna hade underhela satt sig emot en översyn avbrottsbalken. tanke var emellertidinte att denna utredning, när den förelåg i färdigtskick, skulle komma att sammankopplas medfrågan om villkorlig frigivning efter halvastrafftiden, en lag som vi för övrigt satte oss emot.Jag vill fråga : Varför måste mannödvändigtvis koppla ihop frågan om villkorligfrigivning med en översyn av straffskalorna? Harsocialdemokraterna fortfarande för avsikt attframlägga ett förslag om avskaffande av denvillkorliga frigivningen bara i kombination med enkraftig sänkning av straffskalorna så att läget närdet gäller strafftider blir status quo?Justitieminister sade på sin tidatt hon mycket väl kunde tänka sig att avskaffahalvtidsfrigivningen men bara under förutsättningatt den tid som brottslingen tillbringar i fängelseinte blir längre. Den nuvarande justitieministernLaila har sagt någonting liknande ibudgetpropositionen.Anf. 35 ():Herr talman! Också vi reservanter när det gällerfrågan om tvångsingripande i kyrkor tycker att deåtgärder som har vidtagits för att klargörainnebörden av proportionalitetsprincipen är bra.Men de är inte tillräckliga.