prot · GE0916 · 1990-10-26 00:00:00 — Jag trorinte att det skulle innebära något större ingreppeller någon katastrof för någon.Sedan, herr statsråd, något om detta med fullödiginformation. Vad är fullödig informationegentligen? Är det att ett fackförbund har skickatut ett brunt kuvert till varje medlem? Har man i ochmed ett sådant förfarande åstadkommit fullödiginformation?Sedan noterar jag att statsrådet tydligen tror attmänniskor inte begriper någonting, att människorinte inser värdet av hemförsäkringar. De fackligaorganisationerna måste teckna hemförsäkringar,för annars gör människor inte det, tycks han tro.Om nu statsrådet har så låga tankar ommänniskorna, varför då inte lägga fram enproposition om att försäkringar skall tecknas församtliga invånare i ? Det måste bli nästasteg, för alla är ju inte medlemmar i fackligaorganisationer. Statsrådet säger ju själv att det äroerhört viktigt med sådana här försäkringar.Vidare har statsrådet nogsamt undvikit att bemötamitt konkreta exempel. Det gäller alltså vad jagberättade om den medlem i ett somhade fått information om att en premie för kollektivhemförsäkring ingick i den avgift som den härpersonen betalade till sitt fackförbund.Vederbörande ringde då upp sitt förbund och sadeatt han inte ville vara med. Från förbundet sademan mycket generöst: Okej, du slipper. Då frågade den här personen: Kommer ni attreducera min avgift i motsvarande mån? Men nix,det gick inte! Ett sådant förfarande kan väl intevara tillfredsställande. Den här personen måstealltså betala för en försäkring som han uttryckligenhar sagt att han inte vill ha. Om statsrådet inte ärberedd att ändra på detta förhållande, måste jagsäga att min förvåning inte bara är mycket stor utanockså kommer att förbli mycket stor.Anf. 16 Statsrådet ():Herr talman! Jag har inte uttryckt någon misstromot enskilda människors insikter och förmåga attfatta kloka beslut vare sig på försäkringsområdeteller på andra områden. Men det är en realitet atten hel del människor och hushåll i det här landetinte har en hemförsäkring. Vidare är det en realitetatt ett antal människor, när olyckor inträffar --bränder eller någonting annat -- inte har någotförsäkringsskydd. I vissa fall har man ettförsäkringsskydd, men då är detta inte tillräckligtomfattande för att täcka de kostnader som faktisktuppstår vid olyckor.Om i inte tror mig, kan hanju vända sig till företrädare för olikaförsäkringsbolag. Jag kan försäkra att de har storerfarenhet från det här området.Däremot, menar jag, är det ett uttryck för misstromot de fackliga organisationerna och derasmedlemmar att tro att dessa nu och år skullemedverka till tecknandet av alltför dyra ochoförmånliga försäkringar, att man skulle accepteraett nej till andra, bättre och billigare,försäkringslösningar. Jag tror inte att det fungerarpå det sättet. När det gäller det här området tror jagatt konkurrensen fungerar. Vidare tror jag att helaförsäkringsbranschen som sådan kommer attutsättas för ett allt hårdare konkurrenstryck. Ochdet är bra, för ytterst är det till gagn både för defackliga organisationerna och deras medlemmaroch för alla försäkringstagare över huvud taget.Här har jag alltså full tilltro till människors förmågaatt fatta kloka beslut, inte minst av omsorg om denegna ekonomin och om det egnaförsäkringsskyddet.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1990/91:19 om dens.k. 17 Försvarsminister ():Herr talman! har ställt frågor till migangående den s.k. Catalinaaffären, dvs. dehändelser då ett flygplan av typen DC 3från det svenska flygvapnet försvann överÖstersjön under en spaningsflygning, och ettflygplan av typen under sökande efter denförsvunna DC 3-an blevnedskjutet av sovjetiskt jaktflyg.Bo Hammar har frågat om regeringen gjort allt somär möjligt för att skapa klarhet kring DC 3-besättningens öde och om regeringen är beredd atttillsätta en om Catalinaaffären.Omedelbart efter det att DC 3-an rapporteratssaknad sattes ett omfattande arbete i gång för attutröna vad som inträffat. Inledningsvis sökte manefter flygplanet och påträffade då en av dessgummilivflottar skadad och icke uppblåst. Däreftergjordes en grundlig utredning av som kom till slutsatsen att DC 3-an havererat sedan den beskjutits från luften avflygplan. fann också atthaveriplatsen troligen var belägen ca 50 kilometeröster om samt att beskjutningenskett då DC 3-an befunnit sig på eller i närheten avsin planerade färdväg.År 1957 förekom i utländsk press uppgifter om attdet i ett sovjetiskt arbetsläger fanns några svenskaflygmilitärer. Uppgifterna föranleddeutrikesdepartementet att göra en utredning. hördes ett hundratal f.d. lägerfångar.Utredningen ledde inte till något som kundebekräfta pressuppgifterna. Utrikesdepartementetgjorde emellertid ändå en framställning i ärendettill det sovjetiska utrikesministeriet. Sovjetunionensvarade att man inte hade några som helst uppgifteri frågan och framhöll att DC 3-ans besättning intebefann sig eller hade befunnit sig i det aktuellaarbetslägret eller på någon annan plats iSovjetunionen.År 1983 fick dåvarande rättschefen iförsvarsdepartementet i uppdrag attgranska handlingarna om DC 3-an i syfte att geregeringen underlag för beslut om huruvida enytterligare utredning var påkallad. Granskningenutmynnade i att en fortsatt utredning inte skullevara meningsfull. Regeringen fann inte anledningatt göra någon fortsatt utredning men hävdesekretessen för rapporteroch, med några undantag, för de handlingar iärendet som förvaras hos försvarets radioanstalt.Det är, mot bakgrund av vad jag nu redogjort för,min uppfattning att regeringen gjort vad som ärmöjligt för att skapa klarhet om besättningens öde.Det finns därför inte anledning att ytterligareutreda Catalinaaffären, och jag är följaktligen inteberedd att ta initiativ till en parlamentariskundersökningskommission.Bo Hammar har vidare frågat vilken kontrollregeringen har över den militäraunderrättelse- och spaningsverksamheten.Det åligger överbefälhavaren att leda den militäraunderrättelse- och säkerhetstjänsten. Försvaretsradioanstalt, som är en myndighet som lyder direktunder regeringen, svarar för den signalspaningförsvarsmakten behöver i underrättelsesyfte.Underrättelsetjänstens verksamhet måste, liksomall annan statlig verksamhet, ligga i linje medstatsledningens intentioner i utrikespolitiska ochandra frågor.Som ett led i statsmakternas kontroll av denmilitära underrättelsetjänsten inrättades år 1976försvarets underrättelsenämnd efter beslut avriksdagen på förslag av regeringen i proposition1975/76:189 (FöU40, rskr. 376) om insyn i ochkontroll av den militära underrättelsetjänsten m.m.Enligt sin instruktion skall försvaretsunderrättelsenämnd följa underrättelsetjänsteninom försvarsmakten på central och högre regionalnivå och därvid ägna särskild uppmärksamhet åt deenheter som inhämtar underrättelser med särskildametoder. Nämnden fullgör sina uppgifter genominspektioner samt föredragningar och orienteringarfrån berörda underrättelseenheter med åtföljandeutfrågningar.Underrättelsenämnden består av sex ledamötervarav en är ordförande. Strävan är att femledamöter skall ha parlamentarisk bakgrund ochden sjätte skall ha särskild juridisk sakkunskap.Regeringen analyserar och tar ställning tillresultatredovisningar, programplaner och särskildaanslagsframställningar som gäller den militäraunderrättelse- och säkerhetstjänsten. Vissaanvisningar från regeringen om den övergripandeinriktningen av underrättelsetjänsten finns främst isärskilda regleringsbrev. Överbefälhavaren hållermig vidare fortlöpande informerad omunderrättelse- och säkerhetstjänstens inriktningoch arbetets bedrivande i stort.Mot bakgrund av vad jag nu har redovisat är jag avden uppfattningen att statsmakterna har entillfredsställande kontroll över den militäraunderrättelse- och säkerhetstjänsten.Anf. 18 BO ():Herr talman! Jag vill gärna tacka försvarsministernför att svaret utformats så utförligt, trots de brådatider som råder i . Men jagtycker att det är litet märkligt att RoineCarlsson, mot bakgrund av den senaste tidensganska sensationella avslöjanden i denna affär, intealls går in på de politiska och militäraomständigheterna kring denna tragiska händelse,då en grupp svenska militärer fick offra livet i detkalla kriget.Roine säger att det inte går att skapamer klarhet i fråga om den svenska besättningensöde. Den ståndpunkten, hör och häpna, kommerregeringen . Nog har väl RoineCarlsson hört talas om att det har hänt ett och annati under den senaste femårsperioden.Försvarsministern har själv besökt vår storagranne. Jag var själv i för någonmånad sedan. Jag hade äran att ingå i en delegationmed talmannen och kammarsekreteraren i spetsen.Vi hade många diskussioner kring RaoulWallenbergs öde. Vi fick ett intryck av --åtminstone fick jag det, jag skall inte tala för någonannan -- att undersökningarna kring det som häntRaoul skjutit ny fart. De bedrivs numed aktivt stöd av sovjetiska myndigheter och ävenav en stark folkopinion. En helt ny och öppenattityd uppvisas. Det finns ett starkt och genuintintresse av att verkligen söka bringa klarhet i denhär affären. Är det då inte sannolikt att man frånsovjetiskt håll skulle visa motsvarande öppenhet ifråga om omständigheterna kring DC 3-ansförsvinnande och besättningens öde? Är RoineCarlsson inte nyfiken på vad som kan tänkas finnasi de sovjetiska arkiven och vore det inte värtbesväret att be att de skall öppnas? Det är mångasovjetiska arkiv som öppnas . Jag tycker attregeringen skall göra en hemställan om detta.Herr talman! Begär vi öppenhet från sovjetisk sida,skall vi själva visa öppenhet. 40 årefteråt borde vi själva kunna lägga papperen påbordet, även om det skulle visa på en delpinsamheter. För framtiden är det bra om klarhetskapas kring den s.k. Catalinaaffären. Däriinkluderar jag DC 3-ans öde. Det är också någotsom jag tycker att vi är skyldiga de anhöriga tilloffren för den här katastrofen.Herr talman! är knappast okunnigom alla de uppgifter som framkommit frånoberoende forskare, liksom från människor somvar direkt inblandade i den svenskaspaningsverksamheten kring underbörjan av . Dessa uppgifter kan tyda på,om jag uttrycker mig nyanserat, att vid denhär tiden aktivt samarbetade med och dessunderrättelsetjänst. Det hävdas att de svenskaplanen var försedda med avancerad elektroniskspaningsutrustning från och att informationenom spaningarna överlämnades direkt till USA.Dåvarande försvarsministern, , harförklarat att han hade starka misstankar i denriktningen, men aldrig kunde få klart belägg. Detär ett i och för sig mycket alarmerande uttalande.Kan sådan verksamhet verkligen pågå utan att depolitiskt ansvariga är informerade, eller pågick ettdubbelspel över huvudet på svenska folket? Jag ärglad över att försäkrar att man nuhar en bra kontroll över den militäraunderrättelsetjänsten.Men jag tror att det skulle väcka undran på mångahåll, både inom landet och utom landet, omförsvarsministern i den här debatten inte med ettord kommenterade alla dessa ymniga uppgifter,som inte är lösa rykten, utan som kommer frånmänniskor med stort anseende, forskare och direktinblandade, som jag tidigare sade. Det skulle i såfall rent av kunna tolkas som en bekräftelse avdessa uppgifters riktighet. Därför vill jag gärnaefterlysa en kommentar från på denhär punkten. Min avsikt med att man skulle tillsättaen parlamentarisk kommission var att vi skulleskapa klarhet kring detta, inte bara kringbesättningens öde.En sista fråga, som jag redan har varit inne på: Gerinte de revolutionära förändringarna avSovjetsamhället och den nya öppenheten där bortaanledning till ett nytt initiativ från svensk sida föratt söka skapa klarhet kring våra flygares öde?Varför skulle vi ge upp i den här frågan, när vi intehar gett upp i fråga om ?Anf. 19 Försvarsminister ():Herr talman! ställde några ytterligarefrågor till mig som jag skall försöka besvara.Jo, , jag har själv minnen av den härhändelsen. Den upprörde alla sinnen vid detpappersbruk som jag jobbade på vid den här tiden.Jag kan försäkra att många människor i vårt land ioch med denna händelse har följt de olika uppgiftersom har framkommit. Det är inte bara på senare tidsom det har funnits olika uppgifter i pressen, utande har funnits . Uppgifterna hargranskats, de har studerats och gåtts igenom. Meningenting har kunnat beläggas. Jag vill bara för attta ett exempel säga till att en sovjetiskjournalist nu har intresserat sig för händelserna ochi sovjetisk press efterlyst vittnen. Den svenskaambassaden i bevakar fråganuppmärksamt och håller regeringen informerad.Sedan återkommer naturligtvis till detidningsuppgifter i vilka görs gällande att Sverigehar haft ett underrättelsesamarbete med annannation. Detta är inte riktigt. Densignalspaningsutrustning som fanns i varav amerikanskt ursprung och hade inköpts somöverskottsmateriel på öppna marknaden. Det fannsen enkel förklaring till det. För att kunna bedrivaframgångsrik signalspaning måste man få tag isådan utrustning, och den köptes alltså på denöppna marknaden.Anf. 20 BO ():Herr talman! I likhet med har jagstarka personliga minnen från den händelsen. Jagvar och begrep inte så mycket av vad somhände i världen. Men av tidningsrubriker ochradiorapporter fick man ett allmänt intryck av attlandet höll på att komma i krig och attCatalinaaffären var en fruktansvärd händelse. Detvar mitt ytliga intryck på den tiden.Affären har, som sade, diskuteratsi , och det har varit många lösaktiga ryktenoch uppgifter. Men vad som skiljer den senastetidens debatt från de uppgifter som tidigarecirkulerade är att uppgifter kommer frånmänniskor som verkligen seriöst har forskat ifrågan. Det görs uttalanden av ledande politikervilka jag har stor respekt för. En av dem är TorstenNilsson som var med . Även andrauppgifter gör att jag tycker att vi bör ytterligaregranska Catalinaaffären.Roine går enligt min mening inte in påsjälva huvudfrågan. Vi har studerat och granskatden här affären, men den lades ad acta 1983. Dåkunde man också ha lagt Wallenbergaffären ochmånga andra affärer ad acta. Det var helt hopplöstatt få fram uppgifter från underBresjnev-epoken. Men som bekant skedde enfullständigt avgörande förändring i Sovjetsamhälletår . Den har beträffande Wallenbergaffärenskapat en helt ny situation. Man öppnar arkiv,visserligen under motstånd från KGB och vissaandra kretsar. Sovjetiska myndigheter visar en heltannan öppenhet än tidigare och säger att man skallta reda på sanningen och få fram fakta. Jag tror attde anhöriga till offren från frågar sig varförvi inte av de sovjetiska myndigheterna begär gör samma sak med Catalinaaffären. Vi kansäga till berörda instanser i Sojvetunionen att vi inteanklagar dem men att vi gemensamt skall tillsättaexempelvis en kommission med parlamentarikerfrån båda länderna för att försöka vinna klarhet ifrågan. Det tror jag de anhöriga skulleuppmärksamma oerhört mycket. Trots deladdningar och problem som kanske finns i dennafråga kan vi släppa på prestigen och göra någontingsådant.Jag vet sedan inte om jag skall tolka RoineCarlssons uttalande om den nämnda amerikanskautrustningen som att han kategoriskt dementeraratt vi bedrev ett samarbete med i fråga om denhär spaningsverksamheten. Jag hoppas att jag kangöra den tolkningen.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 1990/91:9 ominvandrarverkets handläggningstiderAnf. 21 Statsrådet ():Herr talman! har frågat migvilka åtgärder regeringen avser vidta för att snabbtfå ner de allt längre handläggningstiderna hosinvandrarverket.Mitt svar är att regeringen inom några dagarkommer att lämna förslag till om enkraftig förstärkning av invandrarverkets resurserför handläggning av asylärenden i syfte attnedbringa handläggningstiderna och minskakostnaderna för inkvartering av asylsökande påförläggning.Jag skall strax säga något om innehållet i dettaförslag. Först vill jag emellertid ta upp ochkommentera ett sakfel i påstår i interpellationen attinvandrarverket fick nej av regeringen på sinbegäran om fler tjänster. Så är det alltså inte.Faktum är att invandrarverkets ledning redan föresommaren informerades om att avsikten var attföreslå en resursförstärkning till verket men attregeringen inte kunde fatta beslutom storleken på en sådan resursförstärkning.Anledningen till detta var att invandrarverketsframställning omfattade en mycket stor -- ca 30-procentig -- ökning av invandrarverketsförvaltningsanslag i förhållande till vad somriksdagen anvisat för /91 och attfrågan därför borde underställas riksdagen.Invandrarverkets ledning har således varitinförstådd med att verkets framställning krävdeberedning inom ochriksdagsbehandling, men har ändå kunnat kännaviss planeringstrygghet. De extrastyrkor somverket haft under föregående budgetår har kunnatbehållas och viss nyrekrytering av handläggare harockså påbörjats.Ett förslag till kraftig förstärkning avinvandrarverkets resurser för handläggning avasylärenden kommer alltså att lämnas tillriksdagen. Förslaget innebär att invandrarverketför förvaltningskostnader bör tillåtas disponera 62milj.kr. från anslaget för förläggningskostnader.Jag bedömer att verket med detta resurstillskottunder innevarande budgetår skall kunna klara av55 000--60 000 asylärenden, inkl. omprövningarefter överklagande och sådana nya ansökningar omuppehållstillstånd som inlämnas efter det att ettavlägsnandebeslut vunnit laga kraft. Det skalljämföras med de ca 37 000 asylärenden sominvandrarverket avgjorde under budgetåret1989/90 och de ca 29 000 asylärenden som verketavgjorde budgetåret . Med nuvarandeantal asylsökande innebär ett resurstillskott av denstorlek som kommer att föreslås att verket undernästa år bör kunna komma ner i närheten av dehandläggningstider som lagts fast som mål i beslutetom invandrarverkets nya organisation.Jag räknar med att invandrarverket genom denangivna resursförstärkningen också skall kunnapåbörja en avarbetning av balanserna itillståndsärenden och medborgarskapsärendenunder /91 för att nå målen vadgäller handläggningstider under nästa budgetår.Genom förstärkningen av invandrarvekets resurserför handläggning av asylärenden kommerförläggningstiderna att minska i stället för att öka,vilket senare påstår i sininterpellation. Förläggningskostnaderna kommerockså att begränsas. Jag räknar med attförläggningskostnaderna kommer att bli ca 400milj.kr. lägre under innevarande budgetår än vadde annars skulle ha blivit.Denna bedömning gäller under förutsättning attutplaceringen i kommunerna av dem som får stannamotsvarar de avtal med invandrarverket om ca23 000 platser som gäller för treårsperioden1990--92.Under förutsättning att tillförlitliga metoder attmäta resultatet av invandrarverkets insatser kan tasfram bör verket, enligt min mening, i framtidenkunna få en större frihet att disponera medel frånförläggningsanslaget för förvaltningsinsatser, sålänge detta visar sig medföra störrekostnadsminskningar på förläggningsanslaget.Detta bör kunna ske utan att frågan skall behövaunderställas riksdagen.Jag vill avslutningsvis stryka under att det inte baraär förkortade handläggningstider hosinvandrarverket som är väsentliga för att underlättasituationen för de asylsökande och för att minskakostnaderna för förläggningsboende. Även andradelar av handläggningsprocessen måste fungera.Hos polisen uppstod stora balanser förra höstenoch vintern som en följd av att antalet asylsökandedå ökade kraftigt. uppdrog därförregeringen åt länsstyrelserna i de län därinvandrarverket har sina utredningsslussar attplanera och samordna arbetet mellan berördapolismyndigheter så att målsättningen beträffandepolisens utredningar -- normalt -- kundeuppfyllas. Enligt vad rapporterattill regeringen är detta mål nu i huvudsak uppfyllt.Genom beslut den 11 okotober 1990 har regeringenuppdragit åt de nämnda länsstyrelserna att vidtasådana åtgärder att denna situation kanvidmakthållas och att balanserna avverkställighetsärenden så långt möjligt äravarbetade senast den 30 juni 1991.När det slutligen gäller den enhet inomregeringskansliet ()som bereder ulänningsärenden för beslut iregeringen, vill jag informera om att dess kapacitetsuccessivt byggs upp, i syfte att kunna möta denökning av antalet ärenden som blir resultatet avavarbetningen i de led som ligger före ihandläggningsprocessen. Jag bedömer att detökade resursbehovet som krävs härvidlag inte ärstörre än att det kan tillgodoses utan att riksdagenbehöver underställas frågan.Anf. 22 ():Herr talman! Jag ber att få tackainvandrarministern för svaren på mina frågorangående invandrarverkets handläggningstider förasylsökande.Jag välkomnar att ett förslag skall komma om enkraftig förstärkning av invandrarverkets resurserför handläggningar av asylärenden. Man kan säga:bättre sent än aldrig. Men jag anser att dessaåtgärder borde ha vidtagits mycket tidigare.Balansen har under de senaste budgetåret ökat från5 000 till 14 000, och den av invandrarverketberäknade förläggningstiden för asylsökande /92 kommer att vara 16,5 månadermot dagens 9 månader.Samtliga huvudskyddsombud vid invandrarverkethar i en skrivelse till regeringen, daterad den 31 maj1990, påtalat en rad missförhållanden vidinvandrarverket. Här är några exempel: Man haren verksamhet som ständigt kräver övertid för attöver huvud taget hållas flytande. Storaövertidsuttag förekommer där man klart passerarden uppsatta gränsen på . Detföreligger en klar underbemanning av personalinom delar av verksamheten. Verksamhet startarutan tillräckliga pesonalresurser.I huvudskyddsombudens skrivelse slutar man medatt fråga: Kan det vara rimligt att arbeta underdessa förhållanden? Kan det vara rimligt att denverksamhet som regeringen satt oss att sköta intefår de resurser som krävs?Enligt en tidningsartikel i den 23augusti 1990 kommer invandrarverket att bygga sjunya förläggningar i . Den främstaorsaken är, enligt , attinvandrarverket inte hinner utreda allaasylärenden. Att bygga nya förläggningar kostarbetydligt mer än de extra tjänster som skullebehövas på invandrarverkets tillståndsavdelning,säger verkets chef för södra regionen, AndersWesterberg, enligt denna artikel.Invandrarverket skriver i sin anslagsframställan för1991/92 att tillhörde av deanställda i invandrarverket den fastaorganisationen. Man talar också om verketsmöjlighet att rekrytera och behålla kompetentpersonal. De påverkas högst väsentligt av attinvandrarverket endast kan erbjuda korta ochovissa anställningstider. Man säger vidare att inomde delar av organisationen därpersonalomsättningen snabbt blir stor uppnås inteden stabilitet som krävs för en långsiktigt godarbetsmiljö samt att personalomsättning ochrekrytering är kostnadskrävande. Enbartkostnaderna för annonsering ochanställningsförfarande kan genomsnittligt vara25 000--. tillkommerextra kostnader för övertid, timanställda eller köpav tjänster.Herr talman! Jag skulle vilja fråga ominvandrarministern kan garantera att regeringenfortlöpande följer balansutvecklingen angåendeasylsökande och ser till att tillgängliga resurser tasfram så att vi slipper det katastrofläge sominvandrarverket och samtliga huvudskyddsombudpå invandrarverket påtalat.Anf. 23 ():Herr talman! Det här är en angelägeninterpellation, som jag ser det. Den har varitaktuell . Varje gång någon har frågatom de långa handläggningstiderna, eller tagit uppfrågan i motioner, har vi fått till svar: Det är pågång. Det händer snart någonting. Men det harvisat sig att resurserna fortfarande inte räckt till föratt minska handläggningstiderna utan de hart. o. m. ökat. Jag skall inte upprepa de siffror somJan-Olof nämnde.Det är naturligtvis stora svårigheter med helainvandrarmottagandet eftersom det måste vara såflexibelt. Det är beroende av hur mångaasylflyktingar som söker sig till . Det måstevi ha stor förståelse för, men därför måste också enflexibel mottagning byggas upp.Tidigare var kommunerna proppen, kan mansäga, eftersom de asylsökande fick bo kvar påförläggningarna sedan de fått asyl. Vi hade såmånga som 8 000 under det år som gått. Dengruppen är avarbetad, och det är inte såmånga som är kvar.