prot · GE0920 · 1990-11-08 00:00:00 — Men jag tycker att det ärolyckligt att man inte har läst vad regeringen självsade 1981 om sådana här ingrepp isjukförsäkringen, nämligen att de måste avvisas,för sådana ingrepp kan aldrig drabba lika, utan dedrabbar alltid de svagare hårdast. Det är synd attregeringen inte står fast vid den uppfattningen.När det gäller frågan om arbetsgivarinträde är detockså mycket frestande att gå årssjukpenningkommitté och läsa vad regeringen harhaft för åsikt om detta tidigare. Den åsikten har juvarit att arbetsgivarinträdet är ett första steg tillinförandet av en arbetsgivarperiod. Dessutom harman sagt att det är oerhört kostsamt för samhälletatt föra in arbetsgivarinträde, för då måste man hadubbel organisation. Det blir dyrt både förföretagen och för försäkringskassorna. Jag villalltså bara påminna om vilken åsikt man har hafttidigare om arbetsgivarinträdet.Jag är ledsen att jag inte i den här debatten har fåttnågot klart svar av socialministern om hur det skallbli med rehabiliteringslinjen påförsäkringskassorna. Kommer försäkringskassornaatt få den personal man behöver för att kunnagenomföra det viktiga förändringsarbete där mansatsar mer på en aktiv arbetsrehabilitering i ställetför långa sjukskrivningsperioder?Talmannen anmälde att anhållit atttill protokollet få antecknat att hon inte ägde rätttill ytterligare inlägg.Anf. 18 Socialminister ():Herr talman! Försämringar i sjukförsäkringen blirinte rättvisa. Men inte heller blir rättvist avdet skälet att de som är sjuka -- och de grupper somofta är sjuka -- alltid drabbas orättvist av sinsjukdom, oavsett vilket system man har. Den endamöjligheten att komma åt allt detta är att arbeta påtvå vägar: att ge en god ekonomisk trygghet, och attockså arbeta för att förändra den verklighet sommänniskor lever i, nämligen i det här fallet oftastarbetsmiljön, som skadar människor mycket svårt.Vår utgångspunkt i förändringarna är att arbeta påbåda dessa vägar. Några beslut har redanfattat. Flera förslag kommer till i dettasyfte.När det gäller arbetsgivarinträde delar inte jagMargó uppfattning. Jag har fåttinformation och erfarenheter från flera sådana härförsök, och de visar på goda resultat. Man kankanske inte ännu dra hundraprocentiga växlar pådetta, men jag tycker ändå att man skall lyfta framden här frågan till beslut.Margó frossar med glädje iställningstaganden gjorda 1981. Det är faktiskt så,att vi 1981 hade ett annat sjukförsäkringssystem.Jag har sagt att det vi nu gör är enförsämring. Men jag vill ändå säga att det vi görsammantaget är en avsevärd förbättring -- genomarbetslivsfonder, genom rehabiliteringsersättningoch genom förändringarna isocialförsäkringssystemet. Vi håller fast vidprincipen att människor skall kunna rehabiliteras,att människor skall kunna komma tillbaka till ettaktivt liv. Men vi biter oss faktiskt inte fast vid vadsom varit system tidigare. Jag är villig att erkännaatt verkligheten förändras. Då måste vi angripaproblem i verkligheten med nya metoder. Jag ärinte sämre människa än att jag kan säga det.Talmannen meddelade att Margó Ingvardssonanhållit att till protokollet få antecknat att hon inteägde rätt till ytterligare inlägg.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellation 1990/91:46 ombarnavårdscentralernaAnf. 19 Socialminister ():Herr talman! har frågat mig omjag anser att barnavårdscentralernas verksamhetvarit en en stor framgång för barnhälsovårdsarbetetoch om jag anser att barnavårdscentralerna börbehållas. Hon har vidare frågat vilka åtgärder jagavser att vidta för att de skall kunna behållas.Det förebyggande arbete som bedrivs inombarnhälsovården och inom mödravården har varitföregångare till hälso- och sjukvårdens preventivaarbete generellt. Det är utomordentligt angelägetatt det förebyggande arbetet inte utarmas. Dettagäller i hög grad förebyggande arbete har primärvården byggts utalltmer. Det har då varit naturligt att mödra- ochbarnhälsovården integrerats i denna verksamhet.Svaret på frågan om vem som bäst tillgodoserbarnens intressen i primärvården är inte givet, ochdet kan också finnas risk för att en tvist kan uppstå,där barnet riskerar att dra det kortaste strået. Påmånga håll i landet har dock ett lokalt välfungerande samarbete vuxit fram baserat påömsesidigt förtroende.Självfallet finns det anledning att lyssna om oro ochkritik framförs, för att se vad som ligger bakom ochom förbättringar kan göras. Det skall inte hellerförnekas att det på vissa håll kan finns problem.Dessa är emellertid inte i första handorganisatoriska.För närvarande diskuteras strukturfrågor inomhälso- och sjukvården intensivt. Dessa berör inteminst primärvården och därmed ävenbarnhälsovården. Det är angeläget att se till attförebyggande insatser både generellt och framförallt för barn får en hög prioritet i dessasammanhang.Socialstyrelsen planerar att i den tillsyn somstyrelsen bedriver länsvis särskilt granska hurkvaliteten inom mödra- och barnhälsovårdenupprätthålls. Barnhälsovården, som är en avsamhällets viktigaste verksamheter för barn,kommer också att i projektform uppmärksammasinom styrelsen.Jag vill framhålla att jag givetvis liksomfrågeställaren anser att barnavårdscentralerna är avstor betydelse för barnhälsovården. Jag anser detockså angeläget att deras funktion bibehålls. Detcentrala är att barnens intressen blir vältillvaratagna. Integreringen av barnhälsovården iprimärvården får inte ske på bekostnad avbarnhälsovården, och jag finner det av storbetydelse att barnavårdscentralernas verksamhetvärnas.Avslutningsvis vill jag framhålla att frågor ombarnens välbefinnande har hög prioritet inomsocialdepartementet. Jag planerar att initiera enöversyn av hur det ökande antalet födda påverkatbarnhälsovården. I det sammanhanget kan ocksåbelysas vad de organisatoriska förändringarna ipraktiken har inneburit.Anf. 20 ():Herr talman! Jag vill första tacka för det -- som jagtror -- positiva svaret.Barnhälsovården har haften avgörande roll för det förebyggandeolycksfallsarbete och för det hälsovårdandearbetet. Ett exempel på detta är att antaletdödsolyckor bland barn drastiskt har minskat undersenare år. Men hotas den så lyckosammamodellen genom att allt fler barnavårdscentralerläggs ned som enskilda enheter.Barnavårdscentralerna har varit motorn i detsvenska barnhälsoförebyggande arbetet. Trots attbesöken är frivilliga, går nästan alla barnfamiljerdit. Barnavårdscentralerna är en stor trygghet, ditman kan vända sig med sin oro och sina frågor. Densvenska modellen har blivit internationellt känd.Olika länder försöker nu bygga upp en liknandemodell som den vi haft i Sverige.Den offentliga sektorn är utsatt för en väldigtkritisk granskning av både allmänhet och politiker.Men en verksamhet som knappast någon, i varjefall från allmänhetens sida, har haft någrainvändningar emot är barnavårdscentralernasarbetsmetoder. De är lättillgängliga, byråkratinlyser med sin frånvaro, deras kunskaper är stora,och varje förälder känner att man kan ställa precisvilka ''dumma'' frågor som helst utan att bli illabehandlad.Barnmiljörådet, som är den statliga myndighet somskall bevaka bl.a. det förebyggandesäkerhetspolitiska arbetet bland barn, har nukraftigt protesterat mot den pågåendeomstruktureringen i landstingen avbarnhälsovården. Man varnar nu för denförändring som innebär att distriktssköterskornaskall överta barnavårdscentralernas uppgifter.En distriktssköterska, som skall ha ansvar för alltfler verksamhetsgrenar inom primärvården,kommer oundvikligen att tvingas prioritera detakut sjukvårdande arbetet framför långsiktigtförebyggande barnhälsoarbete.Även om distriktssköterskeorganisationen tillförsnya resurser, kommer distriktssköterskorna att fåsvårt att upprätthålla en god kompetens påbarnområdet. På barnavårdscentralerna harsjuksköterskorna ett barnunderlag på omkring 500barn per heltidstjänst. Detta måste jämföras medatt en del distriktssköterskor endast har ett totaltbarnunderlag på omkring 100 barn.Den kompetens som barnavårdscentralerna harhaft kan därför svårligen upprätthållas avdistriktssjuksköterskorna, även om organisationentillförs mer resurser, vilket man ju i och för sig kantvivla på. Kompetensen bygger på erfarenhet avmånga barn, men också på att man kan hålla siginformerad om nyheter på barnområdet. Endistriktssjuksköterska kan omöjligen hinna attinhämta alla nya kunskaper på samtliga områdensom hon skall bevaka.Självfallet skall vi fortsätta att hadistriktsköterskor även för barnhälsovården iglesbygd. Men förhållandena där går inte attjämföra med tätortsförhållanden.Den omstrukturering -- eller nedmontering -- somnu håller på att ske av en svensk modell som varitunik är väldigt oroande.Varför skall den offentliga sektorn förändras just pådet område där den är som mest populär? Hur skallman kunna garantera att det förebyggande arbetetinte kommer i kläm i konkurrensen med akutasjukvårdsbehov? Hur skall man kunna garanterasamma gedigna barnkompetens som tidigare?Jag tycker att statsrådets svar är bra, men det ärotydligt på några punkter.Jag noterar med glädje att statsrådet säger att detär av stor betydelse att barnavårdscentralernasverksamhet värnas.Jag undrar alltså om jag har tolkat statsrådet rättom jag gör följande konstateranden:Socialministern anser att barnavårdscentralernaär av stor betydelse och bör bibehållas.Det förebyggande arbetet får inte utarmas.I samband med den påtalade översynen kommerockså de organisatoriska förändringar som skettinom barnhälsovården att belysas.Kan statsrådet instämma i detta?Anf. 21 ():Herr talman! När jag kom in i för fem årsedan hade jag arbetat på barnavårdscentraler i 20år och därför kunnat följa utvecklingen. Jag hadedå en tjänst fördelade på sexbarnavårdscentraler. Från barnläkarhåll hade vigång på gång slagit larm om att den nedrustningsom pågick skulle kunna få förödandekonsekvenser för barnhälsovården. Tyvärr tycksvåra farhågor ha besannats.I partimotion om de mest utsattabarnen har vi pekat på den urholkning avbarnkompetensen som har skett bl.a. inombarnhälsovården. Vi menar att den härutvecklingen måste brytas. Vi pekar också på enrad andra områden där barnkompetensen harurholkats.I en strävan mot familjeperspektiv och helhetssynhar vuxenperspektivet tagit överhanden och barnetkommit i skymundan. Så är det t.ex. inombarnhälsovården, där barnsjuksköterskorna ersattsmed distriktsköterskor, som tvingas ägnaallt mera tid åt hemsjukvård och äldreomsorg, somMargareta mycket riktigt har påpekat i denhär interpellationen.Det här har medfört att bl.a. frågor ombarnolycksfall blivit eftersatta. Detta betonas t.ex.i en rapport från , där BoelHenckel redogör för en enkätundersökning blanddistriktsköterskor. De uppgav samstämmigt attderas arbetsuppgifter hade blivit så omfattande attbarnhälsovården var hotad. Från många håll hardet kommit uppgifter om att föräldrautbildningenhar stagnerat.En urholkning av barnkompetensen har ocksåskett inom och vid länsstyrelserna.Syftet var gott när man införde den nyasocialtjänstlagen för att främja en helhetssyn. Mentyvärr har det visat sig att barnen kommit iskymundan när vuxna har varit allt för upptagna avatt lösa vuxnas problem i samband medfamiljevåld, missbruk, psykisk sjukdom hosföräldrarna och i flyktingärenden. Barnet har manofta glömt bort i hanteringen. Det här belysesvackert i bl.a. skrift har fått siffror som visar att antaletpolisanmälda fall av barnmisshandel har ökat med37 % . Antalet anmälda fall avsexuella övergrepp har också ökat kraftigt. Vi fårallt flera flyktingbarn som är märkta av krig ochsvält och av att deras anhöriga har torterats.Barnolycksfallen kostar fortfarande samhälletungefär 1 miljard . De flesta av dessabarnolycksfall skulle kunna förebyggas. Nästan10 % av förskolebarnen växer upp imissbruksmiljö.Därför har vi från motionerat om ettsamlat förslag till åtgärdsprogram för att stärkabarnkompetensen. Ett självklart inslag i ett sådantprogram vore åtgärder för att stoppa nedrustningenav barnavårdscentralerna. En statligbarnombudsmannatjänst är också en angelägenåtgärd.Jag vill nu komplettera frågormed ytterligare ett par. Är socialministern villig attmedverka till ett åtgärdsprogram för att stärkabarnkompetensen på de områden som jag harberört? Är inte regeringen äntligen mogen att läggafram förslag om en statlig barnombudsman?Numera är det bara socialdemokrater ochmoderater som brukar gå emot kravet det här iriksdagen.Anf. 22 Socialminister ():Herr talman! Till vill jag sägaatt det som uttrycks i interpellationssvaret just är deregionala skillnaderna. Det måste finnas utrymmeinte minst för de delar av landet som är renaglesbygder. I övrigt är svaret på frågeställningen ettklart ja.Ingrid ! Den psykiska delen ihela det här komplexet av frågor ligger bakom attvi nu tar upp barnhälsofrågor. Det är detta komplexsom beskriver. Däremothar vi inte fått några skriftliga rapporter somredovisar att barns hälsa generellt har försämrats.Det betyder i och för sig inte att det inte kan finnasoroväckande tecken som inte är tydliga. Jag villockså poängtera att folkhälsogruppen tar upp justbarnperspektivet i sitt arbete om förebyggandefolkhälsoarbete.Vi skall nu se över hur fler födda barn påverkarbarnhälsovården. I det sammanhanget anser jagockså att vi skall granska hur de organisatoriskaförändringarna som har genomförts på sina håll harpåverkat verksamheten. När vi har fått det härkunskapsunderlaget kommer jag att ta ställning tillvilka särskilda åtgärder som skall vidtas.Jag vill också hänvisa till det jag sade i mittinterpellationssvar: att i sinalänsgenomgångar särskilt uppmärksammar barnennär det görs en allmän översyn av sjukvården ochhälsosituationen i länet.Anf. 23 ():Herr talman! Jag tackar för det klara ja-svaret. Detkommer att bli en viktig signal ut i landet.Anf. 24 ():Herr talman! Socialministern sade att regeringenännu inte har fått några signaler om att barnenshälsa har försämrats. Jag hoppas verkligen att niinte väntar med åtgärder tills man har fått framsådana undersökningar. Då är man alldeles för sentute. Man borde kunna göra en analys av derapporter som kommer utifrån fältet för att slippaatt få en försämring av hälsan innan man ingriper.I rapporten nr 79, , Barnhälsovård ochbarnsäkerhet, utarbetad vid pedagogiskainstitutionen vid , har man via enmycket omfattande enkätundersökning blanddistriktssköterskorna fått dessa signaler. Det ärbara ett exempel. Vi vet att föräldrautbildningenhar stagnerat och gått tillbaka på vissa håll. Detborde räcka för att man skall vidta åtgärder. Manbehöver inte vänta tills barnhälsan har blivit sämre.Anf. 25 Socialminister ():Herr talman! Jag vet inte om medvetet missuppfattade det jag sadeeller om det bara var en ''dragning'' i debatten. Jagsade att vi går in med åtgärder. Det gäller t.ex.socialstyrelsen som arbetar på ett nytt sätt medlänsgenomgångarna och uppmärksammarbarnperspektivet och barnens hälsosituation.Socialdepartementet har tagit initiativ, ochfolkhälsogruppen har tagit initiativ när det gällerbarnperspektivet i folkhälsoarbetet.Jag bara konstaterade att vi inte har fått någraskriftliga rapporter som påvisar att barns hälsa harförändrats. Den vardagsinformation som vi får viatidningar och rapporter, som själv påpekade, är signaler nog för ossatt agera.Talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inteägde rätt till ytterligare inlägg.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesPropositionerna1990/91:52 till socialutskottet1990/91:54 till skatteutskottet1990/91:56 lagförslag 3 till finansutskotteti övrigt till skatteutskottetMotionerna1990/91:Fi12 och Fi13 till finansutskottet7 § Anmälan om interpellationAnmäldes att följande interpellation framställtsden 8 november1990/91:82 av () till statsrådetMaj-Lis Lööw om en eventuell invandring frånSovjetunionen:Myndigheterna i har nyligenbeslutat att landets medborgare skall få rätt attinneha pass för utlandsresor. Mycket talar för att ettmycket stort antal sovjetmedborgare kommer attutnyttja denna nya frihet.Detta kan endast hälsas med glädje. Men samtidigtär förhållandena i stora delar av nusådana att många människor, kanske miljontals,helst skulle vilja lämna landet för gott. Hot omsvält, epidemier och förgiftning till följd avmiljöförstöring är för många en daglig realitet.Detta hot blir ännu mer påtagligt om vintern1990/91 blir hårdare än de två föregående.Sverige kan, tillsammans med andra europeiskaländer, få lov att ta på sig ett ansvar av en helt nytyp för att ta emot människor som av olika skäl intekan bo kvar på sina hemorter. Men den viktigasteinsats vi kan göra är sannolikt att söka förebygga enutvandring i stor skala genom storanödhjälpsinsatser på platsen -- för delförefaller det vara naturligast att koncentrerasådana insatser till de baltiska republikerna.Mot denna bakgrund vill jag fråga statsrådet:Vilka åtgärder avser regeringen vidta för attförebygga och tillsammans med andra länderhantera en eventuell massutvandring frånSovjetunionen?8 § Anmälan om frågorAnmäldes att följande frågor framställtsden 7 november1990/91:168 av () tillkommunikationsministern om anslagen till SJ:Persontrafiken norr om hamnar iriskzonen om regeringens krispaket går igenom.Minskade anslag till SJ drabbar i första hand SJstrafik i de norra delarna av landet. Ett väl utvecklattågnät är av avgörande betydelse för att hela landetskall kunna leva, och det är även viktigt urförsvarspolitisk synpunkt. Även miljömässigaaspekter måste vägas in. Det är helt klart atttågtrafik är betydligt miljövänligare än exempelvisbiltrafik.Järnvägen är och måste förbli livsnerven i vårtkommunikationssystem. Regeringen måste ta sittförnuft till fånga och inte låta halva bli utanpersontågtrafik.Med anledning av det anförda vill jag ställa följandefråga till kommunikationsministern:Ämnar regeringen stå fast vid beslutet att minskaanslagen till SJ, och innebär det i så fall attpersontrafiken i norr stoppas?1990/91:169 av () tillarbetsmarknadsministern om sockerbruket iMörbylånga:Enligt pressmeddelande anserstatens industriverk att stödet till sockerbruket iMörbylånga samt arealbidraget till odlarna skallupphöra efter /91.Med anledning av detta vill jag ställa följande fråga:Är detta i enlighet med uttalade vilja attstöd av regionalpolitiska skäl skall utgå tillMörbylånga sockerbruk?den 8 november1990/91:170 av () till statsrådetMaj-Lis Lööw om möjlighet till arbete förasylsökande:Regeringen har sagt nej till en ansökan frånBorgholms kommun om att få bedrivaförsöksverksamhet för att ge flyktingar möjlighetatt få arbeta medan de väntar på att få besked fråninvandrarverket om de får stanna i Sverige.AMS, som varit remissinstans i ärendet, hartillstyrkt, och en enhällig fullmäktigeförsamling harslutit upp bakom förslaget att få bedrivaförsöksverksamheten.Med anledning av detta vill jag ställa följande fråga:På vilket sätt anser invandrarministern att deasylsökande skall få möjlighet att arbeta undertiden de väntar på besked om att få stanna iSverige?9 § Kammaren åtskildes kl 12.57.Förhandlingarna leddes av talmannen.