prot · GE0933 · 1990-11-27 00:00:00 — somjordbruksministern talade om är direkt uppbundetför rådgivning och inte för marknadsföring. Detanvänds bara ungefär 1 milj.kr. Resten är uppbunden till tjänstersom riktar sig direkt till lantbrukarna. Framför alltgäller det då odlingsrådgivning. Det är också enmycket viktig sak i uppbyggnadsskedet. När vi nuhar satsat så mycket pengar på omläggning tillekologiskt lantbruk och det krävs så litet pengar föratt det skall bli en god effekt och en utvecklingockså , tycker jag att det vore bra omman under kunde avsätta pengar till justmarknadsföringssidan. Det är ju inte meningen attdet här skall bli någonting permanent. När det helaväl kommer i gång skall ju näringen kunna bära sigav egen kraft.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslöt på förslag av tredje vicetalmannen att ajournera frågestunden till kl. 18.00.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 18.00.17 § Svar på frågorna 1990/91:182 och 212 ommotorvägsbron över kanalAnf. 73 Kommunikationsminister ():Herr talman! s har frågat mig omotillräckliga resurser har avsatts för att snabbtersätta den havererade bron över kanalmed en ny rörlig bro och påstår att ingenting harskett när det gäller att återställa bron.Tom har frågat om regeringen avser attvidta några åtgärder för att påskynda reparationenav bron så att staten kommer att uppfyllaföreskrifterna i vattendomen förpassage till Mälaren.Jag väljer att besvara frågorna i ett sammanhang.Sedan brohaveriet inträffade har ,förutom att på ett föredömligt sätt ordna enprovisorisk broförbindelse, vidtagit en rad åtgärdermed syfte att nå en permanent lösning av frågan.Vägverkets praktiska arbete har genomförts medinriktningen att återställa bron i rörligt utförande.Hittills har bl.a. en undersökning av det skadadebrofackverket gjorts för att konstatera eventuellasprickor, upphandlingsunderlag har tagits fram ochupphandling av reparationen pågår. Brofackverketoch stödbenen till detta beräknas vara på plats , då bron kommer att varaförberedd för att kunna sättas i funktion som enrörlig bro. Emellertid kan inte ett nytt maskinerifinnas på plats eftersomkonstruktion och tillverkning av detta tar lång tid.Broarna kan därför inte komma i drift som rörligabroar förrän i augusti 1992.Kostnaden för att återställa bron i rörligt utförandekommer att bli hög, ca 185 milj. kr., medan enlösning med en fast bro skulle kosta ca 60 milj. kr.Skillnaden, 120 milj. kr., är så stor att harfunnit skäl att undersöka vad en lösning med en fastbro skulle få för konsekvenser för sjöfarten. Vidarevill man ytterligare analysera om en insats med 120milj. ger den högsta samhällsekonomiskanyttan. Denna utredning pågår isamråd med och kan förväntas bliklar . Därefter kan slutlig ställningtas till vilket alternativ som bör väljas.När jag sammanträffade medvägverket och och fick informationom det arbete som pågår framhöll jag särskiltvikten av att erforderligt beslutsunderlag snabbtfärdigställs så att återställandet av en permanentbroförbindelse kan genomföras så snart sommöjligt.Anf. 74 (mp):Herr talman! Jag ber att få tacka för svaret. Jag ärrädd för att permanentningen av den provisoriskafasta bron kommer att få fortgå. domfrån 1962 skall följas. Vi får nu i svaret höra att detkan tänkas att vissa delar av bron är färdiga 1991och att resterande delar blir färdiga 1992. Då harvi precis kommit fram till utgången av den 30-årigarespittiden för vattendomar. HandläggarenJernberg lär ha sagt att vattendomarna är en renformsak. Sådana har ändrats tidigare, och de kanöverprövas . Faktum är att det 1992 hargått precis . Frågan är om man fördröjer heladenna process för att kunna ändra vattendomen.Man kan fråga sig varför järnvägsbronhållit men inte motorvägsbron, som enligtuppgift är mellan 20 och . Är det frågaom bristande underhåll? Enligt ett referat från TVi somras har i i ettbesiktningsprotokoll framhållit att lyftmekanismenpå den nu helt havererade lyftbron var utsliten. Detverkar alltså som om man vetat detta på ett tidigtstadium. Varför har då inte reparation sketttidigare? Man borde ha insett att ett haveri skullekunna ske.Beträffande upphandlingen vill jag fråga omskadorna kan bero på en dålig konstruktion. Vilkahar byggt bron, och skulle skadorna kunna täckasav någon försäkring? Kostnaderna kommer ju iförlängningen annars att drabba oss skattebetalare.Vägverket har en önskelista på 100 miljarder, påsamma sätt som SJ, vars önskelista uppgår till 40miljarder. Frågan är varför skadorna inte haråtgärdats. Skadorna på gick snabbt attåtgärda, men här har det dröjt mycket länge.Anf. 75 TOM ():Herr talman! Jag ber att få tackakommunikationsministern för svaret.Det ankommer inte på att överpröva envattendom. Vem har gett i uppdrag attfullfölja en sådan utredning? Den i Göteborggjorda utredningen har framlagts, ochslutsatsen -- tråkigt nog för -- är ganskaentydig. Jag tillåter mig att återge den:''En summerad bedömning av de olika effekternaför sjöfarten och näringslivet -- -- -- är att det i bådei det kortare och det längre tidsperspektivet verkarmotiverat med en högre höjd än den nu existerandepå . ''Det här är inte en investeringsfråga, utan ettförsäkringsfall. Staten har av hävd aldrig försäkratsina egendomar, eftersom det alltid ansetts attstaten på bättre sätt själv kan täcka de skador somkan uppstå. Konsekvensen av detta måste vara också skall tillgodose det behov avreparationer som uppstår på grund av föråldradutrustning och misslyckat underhåll. Det är ettexempel på den offentliga sektorns förfall att maninte underhåller sin utrustning och inte tar till varade utrustningar som man har. Tänk om ett privatkraftbolag hade visat samma nonchalans mot denvattendom som har gjort i det här fallet!Vilket liv det hade blivit!Anf. 76 Kommunikationsminister ():Herr talman! Det är lätt att vara efterklok. EvaGoe s frågor avspeglar ju i viss mån en efterklokhet.Hon säger att man skulle ha varit medveten omriskerna tidigare och att man skulle ha reparerattidigare. Jag är inte kapabel att svara på om detfanns rimliga möjligheter att bedöma att sådana härrisker förelåg innan haveriet inträffade.Nej, betraktar inte vattendomar som enformsak, utan tar naturligtvis allvarligt på den.Samråd sker ju fortlöpande med ,som har att i första hand bevaka sjöfartens intresseni området.Det förekommer naturligtvis inte på något sätt enmedveten fördröjning av det här arbetet, utan manarbetar skyndsamt. Men man arbetar också medansvar för att hantera våra gemensamma resurserpå ett så ansvarsfullt och effektivt sätt som möjligt.Tom finner här anledning att angripa denoffentliga sektorn rent generellt och menar att detinträffade skulle vara ett tecken på dess förfall. Jagvet inte om vägväsendet skulle ha varit bättreutformat i vårt land, med tillgodoseende av olikaintressenters synpunkter och behov, omvägförvaltningen i landet hade varit privatiserad.Jag tror att det är mycket vanskligt att ge sig in påden typen av anklagelser som Tom i dethär avseendet framför.Vägverket försöker inte överpröva vattendomen,utan utgår självfallet från den. Men det tar nutyvärr tid, eftersom det måste göras enspecialbeställning för att åstadkomma en rörlig bro.Det är rimligt att man undersökerockså den samhällsekonomiska effekten.Anf. 77 (mp):Herr talman! En utredning brukar ju vara det bästasättet att förhala någonting. Jag ser det så i det härfallet. Jag vet också att gått med påatt göra en egen prövning. Det började med attvägverket satte i gång en prövning.Det är enligt helt klart att manbehöver en segelfri höjd om 42 m. Om man skulletillgodose speciellt miljökrav, meddubbla bottnar osv., kommer denna segelfria höjdatt behövas. Den segelfria höjden 26 m, som finnsvid den fasta bron, kan vi glömma.Det handlar också om vilka möjligheter en ort innei landet resp. en sjöstad har i form avhamntillgänglighet osv. Jag tillhör inte dem sompläderar för enormt stora fartyg, men jagförespråkar fartyg med dubbla bottnar, fartyg somgår långsamt in i och som möjliggör slipper föra över last till långtradartrafik.Anf. 78 TOM ():Herr talman! Om det här hade varit en privat bro,skulle detta helt och hållet ha varit ettförsäkringsfall. Det finns ingen anledning förvägverket att behandla detta som ennyinvesteringsfråga. Verket har att fullgöra denskyldighet det har enligt vattendomen. Trafikenlider , och det finns en utbredd misstanke omatt avsiktligt förhalar en lösning för att pådet sättet åstadkomma någon form av de facto-situation, varmed bredden alltjämt skulle vara 26meter. Dettta är tämligen uppenbart, och det visarsig även i andra sammanhang när det kommerpropåer om maximering till 26 meter.Anf. 79 Kommunikationsminister ():Om det finns misstankar mot för attmedvetet förhala ärendet, så är det Tom Heymanoch i viss mån s som medverkar till attsprida sådana misstankar. Jag har inte mött sådanamisstankar i något annat sammanhang.Avslutningsvis vill jag konstatera att utredningenom konsekvenserna för sjöfarten har gjorts avGöteborgs universitet. Kontakter har också tagitsmed berörda intressenter. Samråd har skett medsjöfartsverket och . Diskussionernamellan de två verken kommer att fortsätta, ochavsikten är att man skall försöka finna engemensam lösning, som på bästa sätt tillgodoser desamhällsekonomiska aspekterna. Enligt minmening bör vi ha resultatet av dediskussionerna.Anf. 80 (mp):Herr talman! Jag vill då upprepa att det gick väldigtsnabbt att reparera . Om ansersig sakna medel till denna reparation, finns det attta av på annat håll. Vi kan ju stoppa Öresundsbront.ex. -- där finns det ju pengar. Man kan även avståfrån de bärighetshöjande åtgärder som man nuvidtar för att, som det heter, EG-anpassa vårabroar. Vi kan också ta i anspråk de medel som äravsedda för uppe i . Detfinns alltså medel att ta av.Vill vi prioritera skall vi naturligtvis prioritera denhär förbindelsen över . Annars trorjag att arbetet kan forceras genom att man tar bortden fasta bron och låter trafiken ta andra vägar. Detfinns ju andra sätt att köra förbi eller attlåta trafiken gå genom . Men om jaghade barnvagn skulle jag inte vilja gå på de vägarsom genomfartstrafiken skulle ta genom staden.Jag vill än en gång säga att det är konstigt att den75 år gamla järnvägsbron har hållit.Anf. 81 Kommunikationsminister ():Herr talman! s och hennes parti harverkligen inte medverkat till att ge merapengar. Det är precis tvärtom. I sin kamp motbilismen har partiet försökt hålla igen på vägverketsresurser, vilka är mycket knappa.Jag måste säga att s talar mot bättrevetande eller är utomordentligt dåligt underrättatnär hon hänvisar till att det finns pengar förÖresundsbron och som skulle kunnaanvändas för det här ändamålet. Till Öresundsbronfinns det inte några pengar anslagna. Den skallfinansieras med avgifter från trafikanterna. uppe i är problemet attdet ännu inte finns några pengar för att sätta i gångdet viktiga projektet. s griper alltså sinapengar helt ur luften.Anf. 82 (mp):Herr talman! Det är just det att hur man än vrideroch vänder på problemen så är det individen somfår buga och bocka för att få pengar. Vi har måstdra in på socialförsäkringar och annat, och jaganser inte att bilismen i det läget skall gå före sjöfartoch järnväg. Vi vill inte satsa på EG-anpassning avbroar. Vi vill innan det är för sent stoppa bådeÖresundsbron och och i stället satsa påjärnvägen. För det ändamålet anslår vi 60 miljardertill århundradets slut. Det är det som är skillnaden.Sjöfarten och järnvägen är miljövänliga ochenergieffektiva, vilket långtradartrafiken inte är.Överläggningen var härmed avslutad.18 § Svar på frågorna 1990/91:195 och 197 ominlandsbananAnf. 83 Kommunikationsminister ():Herr talman! har frågat migom jag ämnar se till att bevaras i sinfulla längd så länge inte beslutatannorlunda.Ragnhild Pohanka har frågat mig hur man kanmotivera att riva upp en del av rälsen påinlandsbanan mellan och besvarar frågorna i ett sammanhang.Bakgrunden till frågorna är att i dagarnalämnat in en skrivelse till regeringen där detredogör för resultatet av en anbudsförfrågan somgjorts för försäljning av bandelen mellan Mora ochLesjöfors. har i denna skrivelse förordaten upprivning av spåret.Den reguljära trafiken på sträckan upphörde förmer än vilket i normalfallet innebär attbanverket kan besluta om nedläggning avbanan. I den trafikpolitiska propositionen nämnsdock möjligheterna att överlåta bandelar därtrafiken har upphört till intressenter som villbedriva turisttrafik. I propositionen nämns ocksåmöjligheten till en reducering av köpeskillingen vidett sådant övertagande. Det är då en uppgift förregeringen att fatta det slutliga beslutet om banansframtid och om storleken på en eventuellnedsättning av köpeskillingen.För den aktuella sträckan har det inkommit fleraanbud både då det gäller turisttrafik och rivning avspåret. Innan regeringen fattar beslut måstebedömningar göras av långsiktigheten i desatsningar som turistföretagen presenterat i sinaanbud. Detta arbete pågår nu inomregeringskansliet och jag kan inte uttala migom resultatet.Anf. 84 ():Herr talman! Jag ber att få tackakommunikationsministern för svaret på frågan.Skulle rälsen rivas upp på den aktuella sträckanförstörs samhällskapital och skadas en lovandeturistnäring. har ju upprepade gångerbeslutat att satsa på , och man börverkligen tänka sig för noga innan man här fattaroåterkalleliga beslut.Också de delar av som inte trafikerasreguljärt utgör en värdefull tillgång för samhället.Man förstör det kapitalet om man river upprälsen -- skrotvärdet lär ju inte bli mindre med åren.Banverket skall enligt sin instruktion räknasamhällsekonomiskt. Det borde finnas sätt att föraupp samhällskapital, t.ex. en järnväg, påtillgångssidan i samhällets redovisning. Nuexisterar bara skrotvärdet som en tillgång.Jag hoppas att statsrådet vill tänka över dennaskevhet i riksräkenskaperna, så att kalkyler lättarekan bli samhällsekonomiskt relevanta. hoppasjag verkligen att regeringen inte gör någontingoåterkalleligt.Det borde inte vara nödvändigt att sälja banan, omman befarar att köparen i stället för att användaden själv skrotar banan och inhöstar vinsten i ställetför att staten gör det. Med litet fantasi måste det gåatt gardera sig mot det, t.ex. genom att hyra ut denbefintliga trafiken.Banverkets beslut att göra sig av med banor sominte trafikerats kan ju rimligtvis ändras.Det är viktigt att våra myndigheter inte ärstelbenta.Inlandsbanan från uppskattas nuhögeligen av familjer som trampar dressin ochslipper alla avgaser på sin äventyrssemester ivildmarken. De bor enkelt och billigt, de fiskar isjöarna, plockar bär och strövar omkring i vårspännande, sköna och fria natur. Från Vansbrokommun framhåller man att människor iglesbygden fått arbete genom dennaturistverksamhet, och flera binäringar har skapats,vilket positivt påverkat servicen för de bofasta ikommunen. Man har t.ex. ökat underlaget förrestauranger och livsmedelsaffärer.Anf. 85 ():Herr talman! Jag vill också tacka för svaret. Detvar inget slutgiltigt svar, eftersom ärendet är underbehandling. Vi har som en punkt i vårttrafikpolitiska program att vi vill att helainlandsbanan skall rustas upp och trafikeras. Nuföreligger det ett förslag att man skall sälja båderälsen och marken. Det ger bara en mycketkortsiktig vinst.Malungs kommun har varit mycket klok. Man harbehållit järnvägsmarken upp till ikommunens ägo. Därmed har man möjlighetenkvar att åter ta upp trafiken.Nu har behandlats särskilt på grundav sin speciella karaktär. tillhörvarken länsjärnvägarna eller stomjärnvägarna.Därmed vilar det ett särskilt stort ansvar påregeringen att behandla denna järnväg efter detvärde den har.Turisttrafiken på iInlandsbanan genererar en viktiglokaltrafik och även en turistnäring, något somBirgitta nämnde. Det finns alltså potential när det gäller att rusta uppinlandsbanan och att hålla den intakt. I förslagetsägs att det skulle kosta ca 600 milj.kr. Det är juungefär vad det kostar att anlägga ett par milmotorväg. Det låter som om det vore väldigtmycket pengar, men det går nog också att pressakostnaderna och man kan ju lägga upp det på enviss tid.Om man nu river upp dessa banor slår mansamtidigt sönder de ekonomiska föreningar, frånbörjan intresseföreningar, som 18 eller 20kommuner har bildat. Om man river upp vissa delarav banorna, hamnar dessa ekonomiska föreningarutanför. Och minskar det intresse som finns --från till . Det tycker jag voreallvarligt. Man borde i stället göra tvärtom.Det är väldigt många som åker på dennasemesterklassiker -- 15 000 tror jag att det varunder det senaste året.Anf. 86 Kommunikationsminister ():Herr talman! Jag uppfattar frågan så att den berörsträckan --, och inte såsom denna har definierats i riksdagsbeslut. Denbanan är länsjärnväg. har uttalat sigbeträffande på sträckan --som en särskild klassificerad järnväg, ochriksdagen har alltså inte bestämt att bandelenmellan och skall bevaras.Trafiken upphörde , och enligt deregler som gäller kan efter den tidenaktualisera en rivning av spåren. ligger ärendethos departementet, och vi får naturligtvis pröva deanbud och innehållet i de erbjudanden somintressenterna har ställt i utsikt.Får jag bara säga att vad har i sitttrafikpolitiska program naturligtvis inte kan läggastill grund för regeringens agerande. Vi måste utgåfrån riksdagsbeslutet. talar om att helainlandsbanan skall rustas upp och hanterar pengarväldigt generöst. Jämförelsen med motorväg ärkanske bestickande -- man måste titta på i vilkenutsträckning en investering används i samhället ochvilka pengar olika investeringar genererar.Den trafik, om jag får vidga svaret något, sombedrivs på norr om ,subventioneras av skattebetalarna med . 87 ():Herr talman! Det är i alla fall obestridligt attinlandsbanan börjar i . Däremot är det juriktigt som kommunikationsministern säger att deninte har trafikerats reguljärt till på ett antalår.Nu finns en lovande turistsatsning på inlandsbanan.Jag har velat ta upp det samhällsekonomiskatänkande som jag vet att ocksåkommunikationsministern är väldigt medveten omi detta sammanhang. Det är en fälla att tro att ettskrotvärde som förstör kapitalet är en störreinkomst för staten än det vore att behållaskrotningsmöjligheten om våra barnbarnsbarnskulle vilja använda sig av den . I stället kan man låta turistnäringen dra inpengar kontinuerligt till hela samhället.Jag hoppas att man vill väga in det oerhörtväsentliga värde som finns i att behållaturistnäringen, skapa arbetstillfällen i kommunerrunt omkring och skapa en källa till glädje för allafamiljer som vill uppleva denna unika semester --att trampa dressin ute i vildmarken.Anf. 88 ():Herr talman! Jag är väl medveten om att våraförslag inte ligger till grund för regeringens beslut,även om jag skulle tycka att det vore väldigt bra omde gjorde det.Jag vill se detta som en helhet. Därför tog jag ocksåupp hela i min fråga. Det som är såtråkigt är just att man kapar denna enorma bana.Dessutom tycker jag att det är mycket kortsiktigtatt sälja både mark och räls. Marken kan ju varamycket värd, men det är ett väldigt kortsiktigt sättatt se saken på.Vi vill satsa på turism. kommer att få enökad betydelse när det gäller turism i framtiden.Turistströmmen kommer inte att minska, utan denkommer att öka. borde vi naturligtvisinvestera i och satsa på -- åtminstone inte förstöradess framtida möjligheter.Någon samhällsekonomisk bedömning har hittillsinte gjorts. Åtminstone har jag inte kunnat få tag inågon sådan bedömning som är nedskriven påpapper. Jag skulle vilja förespråka att en sådanbedömning gjordes. Då skulle kanske vinsterna aven försäljning vara ytterst små, bara procentuella,av den vinst samhället kan få av att ha eninlandsbana för turism och trafik.Överläggningen var härmed avslutad.19 § Svar på fråga 1990/91:231 om reflexstolparoch reflexlinjerAnf. 89 Kommunikationsminister ():Herr talman! har frågat mig om jagi väntan på den definitiva utbyggnaden avvägsystemet vill medverka till att reflexstolpar ochreflexlinjer ökar trafiksäkerheten.Ansvaret för byggande, drift och underhåll av deallmänna vägarna på landsbygden ligger påvägverket. Regeringen lämnar förslag till riksdagenpå mål och medel för verksamhet ochverkställer beslut genom generelladirektiv till vägverket.Det är därefter som skall vidta åtgärdersom kan vara motiverade för att bl.a. höjatrafiksäkerheten på de allmänna vägarna. I dettaarbete ligger även att sätta upp reflexstolpar och attmåla vägmarkeringar. Vid prioriteringen mellanolika åtgärder inom driftverksamheten skallvägverket beakta de riktlinjer som riksdag ochregering har meddelat. I dessa riktlinjer ingår bl.a.att främja trafiksäkerheten.Det är därför inte min eller regeringens uppgift atti olika detaljfrågor ange hur skalldisponera sina resurser. Jag förutsätter attvägverket, med den specialkompetens som verketbesitter, och inom ramen för de resurser som verketdisponerar, gör de avvägningar mellan olikainsatser som är mest ändamålsenliga med hänsyntill bl.a. trafiksäkerheten.Anf. 90 ():Herr talman! Jag ber först att få tackakommunikationsministern för svaret. Statsrådetbegränsar sitt svar till att enbart påminna om denbeslutsprocess som tillämpas när det gällerbyggande av vägar och hur trafiksäkerheten skallfrämjas. Det kan jag i och för sig förstå.Nu är det emellertid så att vägpengarna har gåttvissa delar av förbi, särskilt då Roslagen.Därför är vägarna oerhört dåliga, krokiga ochsmala.Detta upplevs naturligtvis mer av trafikanternaunder den årstid det är mörkt och det dessutomregnar då och då. Statsrådet vet själv hur det är attmöta stora, väldiga långtradare och, inte minst,bilar som har felställt ljus.Det kommer att dröja länge innan vi får denvägstandard vi skall ha i denna del av landet, ochdärför menar jag att en extra satsning påreflexstolpar och reflexlinjer under de närmasteåren skulle medverka till att förbättratrafiksäkerheten.Jag undrar hur statsrådet personligen ser påriskerna med mörkerkörning när t.o.m. riksvägarär smala och krokiga.Anf. 91 Kommunikationsminister ():Herr talman! Mörkerkörning är ett problem,särskilt innan snön har fallit och det ljusnarbetydligt omkring våra vägar. Det är självfalletviktigt att man vidtar särskilda åtgärder för atthjälpa trafikanterna. En sådan åtgärd är att sättaupp kantstolpar med reflexer och måla reflexlinjer.Enligt de normer som finns sätter man inte uppkantstolpar på vägar som är smalare än . Påsmalare och krokiga vägar kan nämligenkantstolparna ge vilseledande information tilltrafikanterna.Med all respekt för dem som har utprovat den härmetoden måste man konstatera att kantstolparnafaktiskt kan vara vilseledande och minskatrafiksäkerheten. Därför används metoden framförallt på relativt raka och breda vägar. Kantlinjermålas på belagda vägar, och mittlinjer målas påvägar som är mer än . Det här varlitet saklig information.Jag förstår reaktion i fråga omresurser för vägupprustning. Dess värre möter jagsamma reaktion från alla delar av landet -- mananser sig vara förfördelad och ha fått för litet iförhållande till sina behov. Det är ett generelltproblem som vi i regering och riksdag naturligtvisbrottas med gemensamt som ansvariga förmedelstilldelningen.Anf. 92 ():Herr talman! Jag skulle tro attkommunikationsministern har åkt runt i Sverigemycket mer än jag har gjort under de senaste åren.Men jag har också rest en hel del i , och jagvet inte om det finns så dåliga vägar någonstans idetta avlånga land som just i Roslagen. Det ärdärför vi är särskilt aktiva för att råda bot på detta.Nu tänker jag speciellt på just extrasatsningen påreflexstolpar.Jag är litet förvånad över det somkommunikationsministern berättar om attreflexstolpen inte skulle vara lämplig. I andraländer, inte minst i och ,används den faktiskt, både när det gäller bredavägar och smala, krokiga vägar.Trafiksäkerhetsverket gör nu nere i försökmed reflexlinjer. Tyvärr skrapas det bort avsnöplogarna.