prot · GE0941 · 1990-12-07 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1990/91:41Fredagen den 7 decemberKl. 9.001 § Svar på interpellation 1990/91:95 om denplanerade produktansvarslagenAnf. 1 Justitieminister ():Herr talman! har frågatmig hur den planerade lagen om produktansvarskall utformas och vilka åtgärder som planeras föratt svenska företags konkurrenskraft inte skallförsämras om en sådan lagstiftning genomförs.I svensk rätt finns inga särskilda lagregler omproduktansvar. Ansvaret för produktskadorregleras därför i princip av skadeståndslagen och ivissa fall av skadeståndsrättslig speciallagstiftning.För skadeståndsskyldighet förutsätts enligtskadeståndslagen att skadan har orsakats av någongenom vårdslöshet.Det rättsläget har länge ansetts otillfredsställande.Situationen har varit likartad i de flesta andraeuropeiska länder.För svensk rätts del har det dock sketten utveckling i rättspraxis mot strikt ansvar för ivarje fall vissa typer av produktskador. Högstadomstolen fann t.ex. i ett uppmärksammat fall år1989 att strikt ansvar för tillverkare föreligger pålivsmedelsområdet.EGs ministerråd antog ett direktivangående samordning av medlemsländernaslagstiftning om produktansvar. Direktivetsgrundläggande princip är att den som tillverkareller importerar en produkt skall vara striktansvarig för skador som orsakas av en defekt iprodukten. Flertalet av EGs medlemsländer hargenomfört lagstiftning i enlighet med direktivet. övriga pågår lagstiftningsarbetet.Inom EFTA har nya lagar om produktansvarantagits i , och . Dessalagar bygger på i huvudsak samma principer somEG-direktivet. I såväl norska som den finska lagenfinns dock vissa avvikelser från EG-direktivet.Även inom finns avvikelser från EG-direktivets regler. Direktivet medger nämligenunder vissa förutsättningar att länderna behållerrättsregler som de har när direktivet blir gällandeför dem. offentliggjordejustitiedepartementet en promemoria. (Ds1989:79) med förslag till en svenskproduktskadelag. Lagförslaget i promemorianbygger också på samma grundprinciper som EG-direktivet om produktansvar. På vissa punkterinnebär förslaget dock förmånligare regler för densom lider skada av produkter än som följer av EG-direktivet.Promemorian har remissbehandlats.Remissutfallet är blandat. De flestanäringslivsorganisationerna tillstyrker att det införsen svensk produktskadelag under förutsättning attdenna överensstämmer med den lagstiftning sommajoriteten av inför. Deremissinstanser som kan anses företräda deskadelidandes intressen är däremot överlag positivaäven till de föreslagna avvikelserna från EG-direktivet.Remissutfallet analyseras nu ijustitiedepartementet. Avsikten är att enlagrådsremiss i saken skall läggas fram i början avnästa år. Eftersom beredningsarbetet pågår, kanjag inte nu närmare ange hur lagen kommer attutformas på de punkter där förslaget ipromemorian innebär avvikelser från EG-direktivet. Jag anser det därför inte meningsfullt attnu gå in på de följdfrågor som CharlotteCederschiöld har ställt.Anf. 2 ():Herr talman! Jag tackar för svaret som dock inteutgör något egentligt svar på frågorna.Det råder ingen principiell oenighet i vad gällertillkomsten av en svensk produktskadelag.Oenigheten gäller dess utformning. De förslag sompresenterats har givit en föraningom att svenskt näringsliv skall komma i strykklassjämfört med de näringslivet i andra europeiskaländer.Näringslivet är starkt oroat, vilket klart framgår avdet hårda yttrande 13 näringslivsorganisationeravgett med anledning av de förslag som framställtsi promemoria i frågan.Har regeringen ännu inte förstått, att omnäringslivet generellt används som mjölkkossa,hamnar vi där vi nu är: investeringarna minskar iantal, arbetslösheten hotar och välfärdsssystemeturholkas.Socialdemokraterna, med undantag av BoSödersten, har länge hävdat att de skapatvälfärden. Senast sade statsministern det i iförrgår. Om det nu är så -- varför skapar ni inte mervälfärd i form av längre semester,föräldraförsäkring osv?Skälet är givetvis att har rätt: det ärknegarna, ''industrialisterna'' och kapitalisterna iförening som har skapat förutsättningarna förvälfärden. Politikerna kan långsiktigt bara skaparamar som stimulerar arbete och effektiva insatser,en uppgift som socialdemokraterna tycks ha glömtde . Inte minst har insikten brustit närdet gäller konkurrensen, näringslivetsgrundläggande villkor.Få beslutsfattande politiker har personligerfarenhet av företagandets villkor. Det ärsannolikt ett skäl till alla felslut. Dekostnadsdrivande effekterna som eventuellaavvikelser från EG-direktivet kan leda till, oroarnäringslivet djupt. Regeringen ger dock ingalugnande besked och tycks anse oron varaobefogad, vilket framgår på s. 11 i promemorian.Vem har högst tilltro när det gäller att bedömanäringslivets konkurrensförhållanden, regeringeneller näringslivet? har regeringenmissbedömt effekterna av sin politik, så att vi nustår inför arbetslöshetens stålbad.Näringslivets efterfrågan på åtgärder harnonchalerats. Framtiden flyttar nu från Sverige.70 % av framtidsinvesteringarna hamnar i andraländer, senast ABBs spjutspets halvledare sombedöms kunna generera 10 000 jobb. Tilltron tillregeringen när det gäller förmågan att bedömanäringslivets villkor befinner sig under pari.Regeringens uppgift i krisläget är att stimulerakonkurrensfrämjande åtgärder och motåtgärdermot höjd prisnivå, att höja förutsägbarheten isvensk lagstiftning och att väga ansvarsnivån motkostnadseffekterna -- kort sagt att skapaproduktionsmöjligheter och produktionsvilja hosföretagen. Regeringen har försatt oss i ett useltekonomiskt läge och har ansvar för att inteytterligare försämra läget utan se till att vi får enansvarsskärpning som blir konkurrensneutral.Produktansvarslagen utgör givetvis bara en ringadel av de åtgärder som påverkar näringslivetskostnader. Regeringens handlande i fråganpåverkar förtroendet för regeringen med effektinom andra för näringslivet viktigaställningstaganden.Avvikelser från den konkurrensneutrala linjenmåste vila på tillförlitligt underlag ochbehovsanalyser. Vilka sådana analyser visar ettpåtagligt större behov av strängareproduktskadelag i än i EG? så mycket värre än EGs? Eller handlar detbara om ett koketterande från regeringens sida? ''Vi vill så mycket mera väl, månar så mycket merom vårt folk.'' Om detta leder till än fler utslagnaföretag, utan att vi för den skull uppfyller någraegentliga behov av större skadeskydd, harregeringen bara lurat av medborgarna ytterligareen liten bit av välståndet.Om regeringen vill stimulera EG till en höjning avnivån, varför då inte söka medlemskap i påverka direkt? Den vägen vore mer effektivoch mer näringslivsvänlig. Diskriminering avsvenskt näringsliv har varken regeringen ellermedborgarna råd med. Det borde regeringen inse!Vi skall harmonisera, inte avvika.Har departementen ingen kontakt sinsemellan? Påvissa områden harmoniseras för fullt, men på dettaområde föreslår man fyra avvikelser motdirektivets obligatoriska del. Värst ärpreskriptionstiden och produktionsföreskrifterna,dvs. att företagarna skall görasskadeståndsansvariga för eventuella fel av politikeroch myndigheter. Även bristen påjämkningsmöjlighet och självrisk kan leda tillorimliga resultat.Undantagen i och är färre ochmildare. Inom EG finns inga införda undantag frånsjälva direktivet. Införda undantag gäller deområden där EG angivit möjlighet att avvika. Ändåhar alla de åtta länder utom som harantagit lagen t.ex.exkluderat utvecklingsfel trots attavvikelsemöjlighet finns.Vad är regeringens EG-utfästelser egentligenvärda? Skall de bara locka till investeringar? Hurskall näringslivet kunna lita på regeringen om deninte följer upp EG-utfästelserna? Eller vetregeringen fortfarande inte vad den vill? Är detnågot bevänt med omtänkandet, avser regeringenatt skapa konkurrensneutrala förhållanden? Villeller vill regeringen inte EG-harmonisera?Anf. 3 Justitieminister ():Herr talman! Det framlagda förslaget idepartementspromemorian har försetts medovanligt utförliga motiveringar. Både synpunktersom kan tala för och som kan tala emot förslagethar redovisats. Genom remissbehandlingen har vifått ytterligare underlag för att bedöma förslagen.Materialet analyseras nu inomjustitiedepartementet, och när den analysen är klarkommer regeringen att ta ställning i de olikasakfrågorna. En lagrådsremiss beräknas kunna blifärdig efter årsskiftet.Låt mig dessutom säga att det är symptomatiskt attCharlotte interpellation inteinnehåller ett ord om de skadelidande. Det verkarsom om de skadelidade inte existerar i CharlotteCederschiölds värld. Hon talar enbart omnäringslivets intressen. När hon talar om enproduktskadelag säger hon t.o.m. att näringslivet''används som mjölkkossa''. De skadelidandemjölkar alltså näringslivet.Charlotte hade i en passus i sitt inläggmöjlighet att använda ordet skadelidande, men honundvek att göra det. I stället sade hon att visocialdemokrater genom detta vill markera att vivärnar mer om ''vårt folk''. Ja, vi värnar om deskadelidande. Men vi värnar om vårtnäringsliv, och därför överväger vilkenintresseavvägning som bäst främjar båda sidorsintressen och därigenom allas intressen.Till skillnad från menar jagdock att man vid utformningen av den blivandeproduktskadelagen måste göra en avvägningmellan de skadelidandes intressen ochnäringslivets. Vad det leder till får vi se närberedningsarbetet är avslutat.Anf. 4 ():Herr talman! Skälet till att jag inte har tagit uppde skadelidande är givetvis att det inte råder någonoenighet på den punkten. Vi är ense om att vi skallse till de skadelidande. Vi vill ha enproduktskadelag, i stort sett alla vill ha en sådan,även näringslivet.Oenigheten gäller huruvida lagen skall leda tillkonkurrensneutrala förhållanden eller inte.Eftersom tiden i en sådan här debatt är knapp, ärdet onödigt att diskutera det vi är ense om. Vi skallnaturligtvis diskutera det vi är oense om.Jag delar statsrådets uppfattning att det här skall avvägning mellan olika intressen. Men då är detviktigt att den avvägningen även inkluderarnäringslivets villkor, och här kommer alltsåkonkurrensneutraliteten in.De neutrala instanserna i det här sammanhanget,som befinner sig mellan de skadelidande ochnäringslivet, tycks, enligt departementetsansvarige, vara inne på harmoniseringslinjen.Jag hoppas att vi skall kunna avsluta debatten menatt vara ense om värdet av en harmonisering medEG, vilket betyder att promemorian liggerlångtifrån det lagförslag som bör komma påriksdagens bord.Anf. 5 Justitieminister ():Herr talman! Som jag tidigare nämnde finns äveninom avvikelser från EG-direktiven.Bl.a. finns inom EG 30-åriga preskriptionstider.Detta tycks vara ett faktum som CharlotteCederschiöld inte känner till.Inom ramen för EG--EFTA-förhandlingarna omett diskuteras produktansvarsfrågornamed EG. Vid dessa förhandlingar beaktar vigivetvis också näringslivets intressen.Men det råder absolut en oenighet mellanCharlotte och mig om betydelsen avatt ta hänsyn till de skadelidandes intressen.Anf. 6 ():Herr talman! Nej, statsrådet, på den punkten råderdet ingen som helst oenighet. Vi vill ha enproduktskadelag.Det är intressant att statsrådet inte svarar på fråganom huruvida vi skall ha en harmonisering eller inte.Hur högt står en harmonisering i statsrådetsslutmål? Syftar statsrådet till en harmonisering,vilket man uppenbarligen gör i andra departement?Eller tar statsrådet ganska lätt på frågan omharmonisering och konkurrensneutralitet?Anf. 7 Justitieminister ():Herr talman! ärfortfarande omedveten om att en harmonisering idet här fallet innebär att vi har att anpassa oss till enganska splittrad bild. Jag nämnde bara ett exempel,nämligen att det även inom EG finns 30-årigapreskriptionstider. Det är inte alls givet vad det ärman skall harmonisera sig med.Andre vice talmannen anmälde att CharlotteCederschiöld anhållit att till protokollet fåantecknat att hon inte ägde rätt till ytterligareinlägg.Överläggningen var härmed avslutad.2 § Svar på interpellation 1990/91:96 ommedling vid skilsmässaAnf. 8 Justitieminister ():Herr talman! har frågatsocialministern om hon är beredd att arbeta för attmedling, i de fall där barn är inblandade, införs förmänniskor som är på väg att skiljas. Arbetet inomregeringen är så fördelat att det är jag som skallsvara på interpellationen.Enligt de regler som gällde kunde ett äktenskap inte upplösas innanmedling eller försök till medling hade ägt rum.Redan det förhållandet att medlingen varobligatorisk gjorde emellertid många människornegativt inställda till den. Dessutom uppfattadesmedlingen lätt som en onödig formalitet och ettopåkallat intrång i personliga angelägenheter.Visserligen kan en medling ibland leda till attmakarna tills vidare avstår från att fullföljaskilsmässan. Men för dessa fall är ett obligatoriumonödigt.Den obligatoriska medlingen togs därför bort år1973 och ersattes med ett system som ger möjlighettill frivillig medling. Med utgångspunkt i dengrundläggande tanken bakom våräktenskapslagstiftning, nämligen att äktenskapetsbestånd bygger på makarnas fria vilja, kan jag intese något skäl som kan motivera en annan ordning.Jag delar helt uppfattning att enskilsmässa kan medföra svåra påfrestningar förmakarnas barn. Enligt min mening är det viktigt attvi verkar för att barn får växa upp i trygghet ochmed möjlighet till nära kontakt med bådaföräldrarna även om dessa är i konflikt medvarandra. Det är också nödvändigt att samhälletställer upp med resurser för att bistå föräldrarnamed att komma överens i frågor som rör barnen isamband med separationer. I regeringensproposition om vårdnad och umgänge läggs framolika förslag som syftar just till att skapa bättreförutsättningar. Bl.a. föreslås en ökad satsning påsamarbetssamtal, alltså samtal där föräldrarnaunder sakkunnig ledning försöker resonera sig framtill en gemensam syn på vårdnads- ochumgängesfrågorna. Sådana samtal kommer fr.o.m.den 1 mars 1991 att kunna erbjudas i samtligalandets kommuner. Det är genom åtgärder av dettaslag som jag menar att man bäst kan främja barnetsintressen i en skilsmässosituation.Anf. 9 ():Herr talman! Jag vill tacka justitieministern försvaret på min interpellation.Av svaret framgår att medling kan erbjudas demsom önskar sådan medling. Däremot avfärdas varjetanke på att det skall vara ett obligatorisktförfarande. Inte ens tanken på att erbjudandetskulle vara obligatoriskt finns med, inte ens ombarn finns med i sammanhanget. Det inger lättmisstanken att många som råkar in i enskilsmässosituation inte ens vet om att denna hjälpfinns.Om jag har förstått svaret rätt anser statsrådet attdet tillstånd som råder är bra, att det är bra somdet är. En konflikt som leder till skilsmässa är enligtsvaret en personlig sak. Om behovet av hjälp finns,är detta också något högst personligt. Statsrådetanser med andra ord att ingenting har inträffatsedan början av 1970-talet, då de nya reglernainfördes. Statsrådet är i stort sett nöjd med statusquo.För egen del anser jag att detta är en märkligt passivinställning till den utveckling som har skett i vårtland. Skilsmässofrekvensen ligger på en hög nivå,och nästan alla är överens om att en skilsmässa i deflesta fall är ett misslyckande.Den neutrala inställning till den högaskilsmässofrekvensen som avspeglar sig i svaret ärenligt min mening både märklig och oroväckandenär man tänker på de fall -- och det är flertalet -- därbarn är inblandade. Det finns vetenskapliga beläggför att skilsmässor sätter djupa spår i barnens liv.Det är ett lidande som drabbar en tredje part, ochdenna tredje part -- barnen -- är därtill en svag ochoskyddad part.Det är med tanke på detta sociala onda sompassiviteten från statsrådets sida är svår att riktigtförstå. En medling, ett samtal, gärna uppfattat sommer eller mindre obligatoriskt, skulle naturligtvisinte ha som uppgift att förbjuda skilsmässor, omnågon nu trodde det. Möjligen skulle det i någonmening försvåra skilsmässa, eller -- annorlundauttryckt -- underlätta ett återupptagande avpersonliga relationer, ett slags rehabilitering avsamlevnaden.På andra områden inom samhället, såväl sjukvårdsom arbetsliv, talar man nu om rehabilitering somett sätt att minska kostnaderna, samhälletsekonomiska avbräck, men också den personligaminuspost som brustna relationer innebär avkonflikter och lidande. har samhälletockså här varit ganska passivt, men man har fåttändra sig. Man har tänkt om. När skall en sådanomvärdering ske på detta område när det gällerinsatser för att hjälpa människor tillbaka när detuppstår djupgående konflikter mellan makar ochsamboende? I svaret på min interpellation skymtarman inte den minsta förståelse för en sådanrehabiliteringsinsats. Jag tror att det behövs ettnyvaknande, en ökad känsla för att man här skullekunna göra något för att minska människors förlustav livskvalitet.Nästan alla vet hur nödvändigt det är att vidkonflikter mellan två parter en tredje betraktarekan komma in och se saker ur en ny synvinkel. Iarbetslivet finns det kuratorer och psykologer. Pådet området talas det mycket om konfliktlösning,det ges kurser och människor går på kurser. Mendetta sker med hänsyn till arbetslivet ochkonflikterna där, och då finns det pengar ochresurser. Det är gott och väl. Men hemmet, som ärgrundat på makars möjlighet att leva i ettförhållande som inte hemsöks av alltför storamotsättningar, lämnas utan beaktande. Dethänskjuter man till privatlivet, trots att vi vet att ettrimligt mått av harmoni och samarbetsvilja ifamiljen i så hög grad påverkar hur vårt samhällekommer att se ut.Svaret på min interpellation tar upp de problemsom uppstår när skilsmässa är ett faktum, och det ärbra på många sätt. Men ett medlande samtal bordegälla alla som står inför det svåra avgörandet attbegära skilsmässa och där barn finns med i bilden.Det är tanken bakom min interpellation.Jag har inte fått svar på den fråga jag ställt, och jagupprepar den därför: Är justitieministern bereddatt arbeta för att medling införs för människor, ochmedvetandegörs för människor, som är på väg attskiljas -- och jag tänker då på de fall där barn ärinblandade?Anf. 10 Justitieminister ():Herr talman! Erfarenheterna från detobligatoriska medlingsinstitutet från tiden förelagändringarna är inte sådana att jag bedömer detsom en god åtgärd att gå tillbaka till det system somgällde tidigare. Däremot delar jag helt UllaTillanders uppfattning att människor som befinnersig i en skilsmässosituation är i behov av hjälp ochstöd. I första skedet behövs detta för att mankanske skall komma över de konflikter som finns ifamiljen för att möjligtvis lappa ihop äktenskapetigen. Men när inte detta går bör man i varje fall setill att skilsmässan blir så smärtfri som möjligt, inteminst för att hjälpa de barn som kan varainblandade.Jag delar uppfattning att det vid enskilsmässa är barnen som drabbas mest. Det ärdärför viktigt att vi satsar på olika typer av socialastödåtgärder för människor som befinner sig i kris.Familjerådgivningen är en institution som liggermycket nära medlingsinstitutet, men det bygger påfrivillighet. Jag anser att det är viktigt att det skallfinnas möjligheter för människor som har behov avhjälp för att lösa sina konflikter att ha tillgång familjerådgivning.Ett förslag om en utbyggd familjerådgivningbehandlas i socialdepartementet.Jag vill också erinra om det förslag från regeringenom nya regler för vårdnad och umgänge somriksdagen tidigare tog ställning till.Det riksdagsbeslutet innebär bl.a. att s.k.samarbetssamtal skall tillhandahållas föräldrar ialla kommuner. Föräldrar som skall skiljas kommeralltid att få tillgång till ett samarbetssamtal. Dettasker naturligtvis i det skedet när skilsmässan är ettfaktum. Men jag ser det som en oerhört viktiginsats att hjälpa makar som har barn och bestämtsig för att skiljas, att göra detta i sådana former attdet drabbar barnen så litet som möjligt. Jag serdärför detta som en av de viktiga åtgärdernatillsammans med familjerådgivningsinstitutet.Anf. 11 ():Herr talman! Jag kan hålla med justitieministernom att man på allt sätt måste underlätta i densituation när en skilsmässa är ett faktum. Där har viinte olika uppfattningar, men det fattas ändå ett ledi detta arbete. Jag tar emellertid fasta på detjustitieministern påminde om, nämligen att detpågår ett arbete med en utbyggd familjerådgivninginom . Det kan hända attsocialdepartementet måste komma in i dettasammanhang.För min del anser jag att man i detta fall, på sammasätt som statsrådet underströk i svaret påföregående interpellation, måste värna om deskadelidande. Det måste då också till någon formav medlingsförfarande. En skilsmässa borde gå tillpå ett helt annat sätt än under tidigaredecennier.Det måste understrykas att en skilsmässa inte ärnågon privatsak när man tänker på hur mångaäktenskap som kapsejsar och att det i många fall,kanske i flertalet, också slår mot barnen. Man kanfråga förskollärare och lågstadielärare om detta.Det är inte långsökt att tro att den oro som man oftavittnar om i förskola och skola har sin grund i dentragiska upplevelsen att se sina föräldrar skiljas.Om man i en samtalsomgång i en utbyggdfamiljerådgivning kunde minska några procent iskilsmässotalen vore med detta redan mycketvunnet.Kanske är tiden mogen för att samhället på någotsätt markerar att det är en allvarlig sak att en familjbryts sönder. Den är med sina brister den bästasamhällsformen för att utveckla barnen, och denbehöver ett stöd som kan tjäna som enförebyggande insats.Det nuvarande systemet, som statsrådet hänvisadetill, kommer in . Det griper in när mankonstaterat att en skilsmässa redan har skett och ärutifrån det konstaterandet inriktat på att ordnasituationen till det bästa. Men enligt minuppfattning är detta inte tillräckligt, och det vill jagunderstryka. Den grundläggande intentionenmåste vara att inte lägga på människor nya bördor,utan att hjälpa dem att bära de bördor som kanfinnas.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringPå förslag av andre vice talmannen beslötkammaren kl. 9.29 att ajournera förhandlingarnatill kl. 9.40 då statsrådet anlända till kammaren för att lämna de påföredragningslisten närmast upptagnainterpellationssvaren.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl.11.503 § Svar på interpellationerna 1990/91:99, 105och 110 om den kommunalakonsumentvägledningenAnf. 12 Statsrådet ():Herr talman! har frågat migom vilken beredskap regeringen har för att kunnasätta in åtgärder till stöd för de svagastekonsumentgrupperna samt om regeringen ärberedd att snabbt dra i gång en bredinformationskampanj för att rädda den kommunalakonsumentvägledningen.Ulla Orring har frågat mig om vilka åtgärder jagämnar vidta för att informera om betydelsen av denlokala konsumentvägledningen, om jag ämnarsamråda med och omjag ämnar vidta åtgärder för allmännareklamationsnämndens del med hänsyn till attärendetillströmningen dit förväntas öka.Elisabeth har frågat mig om jag delarbedömningen att konsumentrådgivningen äreftersatt på många håll i landet, om jag har föravsikt att agera för att få bättre balans mellansatsningarna på reklam och resurserna förrådgivning till konsumenterna samt om jag har föravsikt att föreslå en höjning av skattesatsen påannan reklam än annonser för att få pengar tillkonsumentverksamhet.Jag besvarar frågorna i ett sammanhang.Ett mycket viktigt inslag i konsumentpolitikensedan många år är den lokala verksamheten.Konsumentpolitiken måste, om den skall bliframgångsrik, förankras bland människorna. Debästa förutsättningarna för detta finns lokalt. Därkan konsumentproblemen fångas upp. Lokalt ärdet lättast att nå och engagera konsumenter ochfolkrörelser i frågorna. Också företagens insatserför att förbättra konsumenternas förhållanden gersannolikt bäst resultat om konsumentpolitiken ärlokalt förankrad.Om den kommunala konsumentverksamhetenskärs ner kan det bli svårt att leva upp till denkonsumentpolitik som i flera beslut ställtsig bakom.