prot · GE0943 · 1990-12-11 00:00:00 — Dennarapport hade avgetts av seriösa forskare, och denvisade att av eleverna i årskurs 4 och5 inte får någon undervisning i samhällskunskapoch religionskunskap.Nu har det kommit en sammanfattning av flerarapporter, där resultatet bekräftas. Ipraktiken råder det ett skolmonopol, ochmöjligheten för föräldrar att välja en annan skolaär näst intill obefintlig. Man kan konstatera attläroplanen inte följs och att många elever blir utanundervisning i samhällskunskap ochreligionskunskap.Fram t.o.m. april månad saknades i var femte klassi årskurs 5 antingen religionskunskap,samhällskunskap eller båda ämnena. Detta är iallra högsta grad oroande. I NO-ämnena ingårmjukare områden som biologi och zoologi, medanämnen som fysik, kemi och teknik är ovanliga. Detär oroande att skolministern inte anger vilkaåtgärder han nu tänker vidta.Vad säger då lärarna? Jo, de talar om bristen påresurser, klagar och påelevgruppernas storlek. Vidare klagar de påbristfällig utbildning och önskar mer fortbildning.De ämnen som åsidosätts är sådana ämnen somlärarna tycker är svåra att undervisa i.Samtidigt understryker rapporten faran medblockläsning, som består i att vissa ämnen ochmoment betonas på bekostnad av andra ämnen. Jagvill fråga skolministern: skolministern attvidta åtgärder för undvikande av att vidblockläsning vissa ämnen betonas medan andraskjuts åt sidan? Vad tänker skolministern göra föratt stärka ämnesstudierna i dengrundskollärarutbildning som är underuppbyggnad, så att varje lärare får gedignakunskaper i de ämnen som de skall undervisa i?Anf. 142 Statsrådet ():Herr talman! Jag tror att de flesta som under desenaste året har följt skoldebatten har märkt att detjust nu genomförs en lång rad förändringar, somalla syftar till att stärka lärarnas ställning iprofessionellt avseende. För att det skall fungeraoch passas in i ett nationellt likvärdigt skolsystemkrävs i sin tur att läroplanerna är väldigt tydliga ochatt det sker en utvärdering. Detta har tidigaresaknats.Den utvärdering som görs av skolöverstyrelsenkan liknas vid ett stort forskningsprogram,och den visar på en del brister. Innan man drardefinitiva slutsatser av denna utvärdering tycker jagatt man skall lyssna till forskarna, som , liksom ivåras, varnar för att dra alltför långtgåendeslutsatser av det material som Ann-CathrineHaglund baserar sina frågor på. Detta kanemellertid lämnas åt sidan.Det viktiga är frågan i det långsiktiga perspektivetom vart vi är på väg. Här bedriver regeringen ettarbete som alldeles uppenbart är inriktat på att göramålen för skolan tydligare och på att etablera ettutvärderingssystem -- något som harsaknats.I morgon kommer att ställa sig bakomden typen av synsätt. I vår kommer sedan direktivtill nya läroplaner för såväl grundskola somgymnasieskola. Kombinerat med detta finns förslagom en omfattande kompletteringsutbildning. Idetta avseende saknas verkligen inte åtgärder frånregeringens sida.Som jag tidigare sade, herr talman, vore det litetoklokt att mitt inne i en så omfattandereformperiod rycka loss enstaka rapporter från ettnationellt forskningsprogram och lägga dem tillgrund för en ändring av skolpolitikens inriktning.Vi vet vart vi är på väg. Då finns det inte någonanledning att ändra kursen. Det utvärderingsarbetesom nu pågår inom kan kommaatt bli mycket värdefullt som underlag förläroplansöversynerna.Herr talman! På den här punkten vill jag bara sägaatt de riktlinjer som regeringen har dragit upphåller som bäst på att fullföljas.Anf. 143 ():Herr talman! Skolministern sade att regeringen vetvart den är på väg. Problemet är ju att vi inte vetdet. Visst har det genomförts en lång radförändringar. I bl.a. två stora propositioner harskolministern föreslagit att skolan skallkommunaliseras. Men dessa storaorganisationsförändringar föreslås ju utan att vi vetett enda dugg om mål och läroplaner.Det som är allvarligt är att dessaforskningsrapporter har visat att innehållet ochkvaliteten i det som barnen lär sig, de kunskaperoch färdigheter som de får, inte ärtillfredsställande. Detta bekräftar precis det sommånga debatter här i har handlat om ochsom vi moderater har varnat för. Regeringengenomför en massa förändringar, men man sägeringenting om målen och om läroplanerna. Dessaförutsättningar skulle ha förelegat innan man togställning till kommunalisering av skolan ochförändring av statsbidragssystemet. Det är precisdetta som vi har efterfrågat.Anf. 144 Statsrådet ():Herr talman! Jag tror inte att har läst de propositioner vilkas förslagriksdagen skall behandla. Om fruHaglund hade gjort det, hade hon ju fått klart försig att det som hon kräver faktiskt är det somriksdagen skall ta ställning till.I den skolpolitiska strategi som regeringen hartillämpat har det ingått ett stegvis förflyttande avansvaret för verksamheten ut till klassrummen, tillmedvetna professionella. Detta skall i sin turgaranteras i ett nationellt likvärdigt system utifrånmycket tydliga läroplaner. Det är första gångendetta sker, och utmärkande för situationen är att nuutvärderas ett styrsystem och ansvarssystem sominte har lyckats på den punkten. Detta styrsystemsoch ansvarssystems främsta tillskyndare ochförsvarare har ju varit och hennespartikamrater.Retoriken, , är på intet sätti överensstämmelse med handlingarna, och det ärväl inte särskilt ovanligt när det gäller moderatasamlingspartiet.Anf. 145 ():Herr talman! Jag skulle kunna kvittera och säga attskolministerns retorik är mycket tjusig, men när detgäller innehållet och formuleringen av målen iläroplanerna vet vi inte ett enda dugg.Skolministern är väldigt bra på att flytta klossar ochpå att flytta beslutsrätten och inflytandet från engrupp politiker till en annan. Men när det gällerinnehållet, kvaliteten, kunskaperna ochfärdigheterna vet vi ingenting. Däremot vet vi attrapporter från den nationella utvärderingen harvisat på betydande brister. En slutsats som mandefinitivt kan dra är att det behövs mera av enlärarutbildning som bygger på ämnesstudier. Detbehövs en fortbildning som är ämnesinriktad.Tydliga mål skall vi ha. Det är särskilt viktigt närman förlägger ansvaret långt ut. Problemet är i dagatt skolministern förlägger ansvaret hos dekommunala skolpolitikerna, inte ute i skolorna,och att vi inte har fått tydliga mål och läroplaner.Anf. 146 Statsrådet ():Herr talman! får bestämma sig.Antingen är det jag säger tjusigt, eller också är detså katastrofalt som hon beskriver det. Jag föredraratt hon tycker att det på något sätt är katastrofalt,eftersom det inte vore bra om jag var helt överensmed . Jag delar nämligeninte hennes uppfattning och synsätt när det gällerskolans verksamhet, långt därifrån.Att säger att jag bara skulle flyttaklotsar och göra den typen av låtsasförändringarinnebär att hon inte alls har förstått den oerhördaförändring som sker i den delen av dengemensamma sektorn som skolan utgör. Väldigtmånga lärare och skolledare är mycket djuptengagerade i denna förändring, som kommer attleda fram till en dynamik, en utveckling av skolanutifrån ett professionellt perspektiv. Det skall dockinpassas i ett nationellt system som läroplanernaskall garantera.Detta finns beskrivet i två propositioner som harlevererats till . Det är en skolpolitiskstrategi, . Denna skolpolitiska strategiär naturligtvis litet svår att hantera för ettoppositionsparti. Det kräver att man har ettalternativ, och det alternativet har inte redovisats.Då passar det bra att rycka ut enskilda rapporterifrån en nationell utvärdering somskolöverstyrelsen har gjort.Anf. 147 ():Herr talman! Det är klart att det är en strategi.Men det är en strategi som saknarmålformuleringar. Det är en strategi som saknarformuleringar i läroplaner. Det är en strategi sominte talar särskilt mycket om vilka kunskaper ochfärdigheter som eleverna skall ha. Det är en strategisom flyttar inflytandet från politiker tillde kommunala politikerna. Det är en strategi sominte ger föräldrarna särskilt mycketbestämmanderätt och möjlighet att välja skola. Detär en strategi som absolut inte tar upp kunskaperoch färdigheter, vilket vi moderater anser vara detviktigaste i skolan. Skolans huvuduppgift, attförmedla kunskaper och färdigheter, är överordnadandra uppgifter. Den uppgiften måste tydliggörasoch klart läggas fast i målen för skolan och iläroplanerna.Överläggningen var härmed avslutad.21 § Svar på fråga 1990/91:302 om statens skolaför vuxna i NorrköpingAnf. 148 Statsrådet ():Herr talman! har frågatmig -- utifrån tidningsuppgifter -- om jag ämnarföreslå att statens skola för vuxna i Norrköpingskall upphöra 1992 och i så fall hur de elever som utbildas där skall få utbildning.Den framtida vuxenutbildningen kommer attbehandlas i en särskild proposition som förnärvarande bereds inom . I dennakommer såväl statens skolor för vuxna som andravuxenutbildningsformer att tas upp. Regeringenberäknar att förelägga propositionenomkring den 20 februari.Anf. 149 ():Herr talman! Det finns inte så mycket substans isvaret. Allt jag egentligen får veta är att statsrådetkommer att ge litet mera besked den 20 februari.Det är väl ändå inte enbart en tidningsanka attdessa uppgifter har läckt ut. Jag förstår attstatsrådet ändå har informerat rektorn för statensskola för vuxna i och kommunalrådet,och att det finns tankar på en nedläggning. Detta ärbakgrunden till min fråga.Om det finns sådana tankar i kanslihuset, vilket dettydligen gör, vill jag fråga vilket besked statsrådetämnar ge till de grupper som har stor glädjeav statens skola för vuxna både i ochHärnösand och som svårligen kan få sin utbildningpå annat sätt, om det blir så som vi befarar, attstatens skola för vuxna skall upphöra?Anf. 150 Statsrådet ():Herr talman! Svaret på frågan är således att jagkommer att utveckla dessa frågeställningar i enproposition . Det är det svar som jag kanoch skall lämna på den direkta frågan.Däremot kan vi föra ett principiellt resonemang omhur vuxenutbildningen har och kommer attutveckla sig och hur statens insatser skall ses i detsammanhanget. Det är inget tvivel om att vi iframtiden kommer att ha behov av någon typ avstatlig insats som gör det möjligt för människor,framför allt i mycket avlägsna delar av landet, att fåtillgång till en kvalificerad vuxenutbildning.Modern teknik borde kunna användas i ett sådantperspektiv. Det perspektivet tar jag in när jag förresonemanget om framtiden för statens skola förvuxna och annan vuxenutbildning. Dessa frågorskall ses utifrån den enskildes perspektiv ochutifrån behovet av kompetenshöjning såväl iregioner som i näringslivet.Det resonemanget kommer att föras ipropositionen. De enskilda, sakligt inriktadedetaljfrågorna kan jag inte gå in och svara på nu.Det tror jag också att . 151 ():Herr talman! Av det resonemang som statsrådet nuför förstår jag att det finns en insikt om att det finnsgrupper i vårt samhälle som är beroende av dennatyp av skolform. Det gäller personer i glesbygd, jaghar nämnt dem. Det finns dock andra grupper, t.ex.interner i våra kriminalvårdsanstalter,funktionshandikappade och en rad människor somjag knappast tror klarar utbildningen i dentraditionella komvuxorganisationen. Om man haren insikt och ett medvetande om att statens skolaför vuxna fyller en uppgift, tolkar jag det som omden kommer att leva vidare i någon form.Att statsrådet inte kan ge mig mer besked ärbeklagligt. Det oroar dem som studerar vidstatens skola för vuxna. Kan statsrådet inteskicka med något mera som svar till lärarna ochframför allt till de elever som studerar vidstatens skola för vuxna i ochHärnösand?Överläggningen var härmed avslutad.22 § Svar på fråga 1990/91:289 om ErasmusstipendiaterAnf. 152 Utbildningsminister ():Herr talman! har frågat mig vilkaåtgärder regeringen avser att vidta för attunderlätta för utländska studenter i inomramen för högskoleutbytet i det s.k. Erasmus-programmet.Naturligtvis kan det tänkas finnas någon svenskmyndighet som ännu inte har börjat fundera på vadnärmandet till EG kan komma att få för praktiskinnebörd för dess eget vidkommande. Men på dethela taget tror jag att oroar sig i onödan.De myndigheter det här gäller är redan i full färdmed att utarbeta erforderliga rutiner.Utgångspunkten för förberedelserna är den endarimliga i sammanhanget. Tillresande forskare ochstudenter, som vill arbeta eller studera vid någonsvensk högskola under ett begränsat antal månader,måste kunna få ett snabbt besked.Jag har fullt förtroende för dem som arbetar meddetta. De kommer säkert att kunna skapa enordning, som uppfyller högt ställda krav påenkelhet och smidighet. I praktiken kommersvenska forskare och studenter förmodligen attmöta större problem vid sina motsvarandestudievistelser på andra håll i Europa.Detsamma gäller i tillämpliga delar ocksåbostadsfrågan. Såvitt är mig bekant ärhögskolorna, studentkårerna,studentbostadsstiftelserna och de berördakommunerna väl införstådda med vad ett växandeutbyte med andra länder kommer att fordra.Det positiva intresset för EG på alla håll i vårtsamhälle för att tillbörlig generositet ochsolidaritet kommer att vara för handen.Försörjningen med bostäder för forskare ochstudenter är ingen fråga för staten. Inte helleri framtiden behöver den bli det, bedömer jag.Anf. 153 ():Herr talman! Jag vill tacka statsrådet för svaret påmina frågor. Det är bra att släpperin och EFTA-länderna så att man kan börjaförhandla om . Det är viktigt för Sverigeoch för våra studenter. Men det är också viktigt förutvecklingen i Europa.Jag måste säga att jag är något förvånad översvaret. Jag har alltid uppfattat de svar som BengtGöransson lämnar som seriösa, och jag har ocksåuppfattat att han vill föra en allvarligt menaddebatt. Jag erinrar mig att i eninterpellationsdebatt om lärarutbildningenanvände idrottens språkbruk och talade om att manhöjt ribban. I det här fallet tycker jag att han tarfrågan med en klackspark. Det är inte nog med det.Han är också off-side.Meningen är att svenska studenter skall kunnakomma ut i . Det rör sig om ungefär 2 000studenter. skall vi ta emot lika många iSverige. Vi får hoppas att svensk högskola ochuniversitet har en sådan standard att utländskastudenter också vill komma till . Men vi vetsamtidigt att statens invandrarverk skall geuppehållstillstånd. Universitetskanslerämbetetskall pröva behörigheten. Dessutom skalluniversiteten blanda sig i detta, eftersom de ärkursansvariga. Vi vet om att det finns en ganskastor byråkrati på det här området, och det harförekommit tidningsuppgifter och annat om detta.Man kan väl som statsråd inte vara bara ettåsynavittne till denna tingens ordning, utan manmåste väl som statsråd även ta initiativ till att sådanthär fungerar.Jag är naturligtvis medveten om att det ärkommunerna och universiteten som har ansvaretför bostadsfrågan. Men jag vet också att svenskainstitutets ordförande har skrivittill regeringen och ställt frågor om hur man skalllösa bostadsfrågan.Anf. 154 Utbildningsminister ():Herr talman! Jag vet inte om jag med mittuttalande om att höja ribban förra gången som vidiskuterade lockade in diskussionen påklacksparkar och off-side. Men jag skall inte föradebatten längre in på fotbollens område.Det som jag har tillåtit mig att konstatera i mitt svarpå en fråga -- i vilken det antyds att vårt land har byråkrati som gör att det, om jag har uppfattatfrågan riktigt, skulle bli näst intill omöjligt förutländska studenter att studera i -- är att desvenska myndigheterna är i full färd med attförbereda för utländska studenter att kunnastudera i . Sedan anade jag, men det ärmöjligt att jag på den punkten feltolkarfrågeställaren, en antydan om att byråkratin i vårtland skulle vara värre än i de länder till vilka vårastudenter skall åka. Då noterar jag att , såvitt jag vet, inte är den mestbyråkratifria institutionen i världen. kundejag få ansökningshandlingarna för det s.k.COMETT-programmet med ett tjockt häfte medansökningsblanketter vars ifyllande man inte klararom man inte har bilagan Guide for applicants medytterligare ett femtiotal sidor där det framgår hurman skall fylla i de blanketter som omfattar ettsjuttiotal sidor, om jag har räknat rätt, avansökningshandlingar. Det är alltså en ganska storbyråkrati som man har att möta i det stycket. Dåtycker jag att vi med en viss tillförsikt kan förutsättaatt våra myndigheter skall kunna klara att förenkla,eftersom de som ideal i sitt förenklingsarbete kanha den ganska stora byråkrati som vi möter iBryssel.Anf. 155 ():Herr talman! När det gäller COMETT får man välhoppas att den svenska byråkratin inte kommer attinnebära att de utländska forskare och studentersom kommer till på stipendium skallbehöva få en sådan diger lunta. Såvitt jag kan förståskall universitetskanslerämbetet, invandrarverketoch träffas för att gåigenom hur man skall förfara när man skall ta emotutbytesforskare. Jag hoppas att man föregår medgott exempel i det fallet.Statsrådet säger att det pågår ett arbete mellanuniversitetskanslerämbetet och statensinvandrarverk när det gäller rutinerna för Erasmus.Jag undrar hur långt detta arbete har kommit?Anf. 156 Utbildningsminister ():Herr talman! Jag kan försäkra attrutinerna för godtagande av studenter kommer attvara utomordentligt praktiska och hanterliga, så attingen tid går förlorad.Anf. 157 ():Herr talman! Universiteten kommer ju att tecknaavtal med de olika europeiska universiteten. Voredet då inte möjligt att ha en myndighet eller enhandläggare? Måste man i detta fall blanda in delsdet universitet som skall ta emot studenterna, delsuniversitetskanslerämbetet, dels statensinvandrarverk? Har statsrådet inte några tankar omhur man skall kunna lösa den frågan? Jag tror attdetta kommer att bli ett problem. Statsrådet kan välinte vara nöjd med handläggningstiderna på statensinvandrarverk. Jag är inte nöjd med dem. De ärmycket långa. Jag vet att man har haft problem medstipendiater som har fått vänta mycket länge innande har fått besked. Det kan vi inte vara nöjda med.Jag undrar även om statsrådet tänker vidta någraåtgärder när det gäller vilket språk somundervisningen skall ske på. På våra universitetundervisas det i mycket liten utsträckning på andraspråk. Det borde väl ske mer undervisning på t.ex.engelska?Anf. 158 Utbildningsminister ():Herr talman! När det gäller rutinerna vill jagunderstryka att jag inte ser det som vare sig detansvariga statsrådets eller regeringens uppgift attvara blankettkonstruktör. Jag tror att det voreolyckligt. Då skulle regeringen bli ansvarig förvarje eventuellt misslyckad blankett. Det politiskaansvaret och den politiska uppgiften är tvärtom attav de myndigheter som har denna uppgift kräva atthandläggningen sker snabbt och hanterligt. Detkravet kommer jag att ställa på de berördamyndigheterna.Det finns alldeles uppenbart behov av att geundervisning även på andra språk än svenska, ävenom jag tror att man måste inse att åtskilligundervisning vid våra universitet av praktiska skäläven fortsättningsvis måste ske på det språk som ärvårt modersmål. Det finns ibland en litet drömskföreställning i internationaliseringens värld om attallting kommer att avhandlas på detengelska språket.Överläggningen var härmed avslutad.23 § Svar på fråga 1990/91:244 om ÖsttimorAnf. 159 Utrikesminister ():Herr talman! s har frågat mig om jag avseragera för Östra Timors sak, t.ex. inför Förentanationernas kommission för de mänskligarättigheterna i februari.Regeringen följer kontinuerligtutvecklingen i . Uppgifterna ärmotstridiga och meningarna delade om vad som därsker. Detta gäller även frågan om hur de mänskligarättigheterna respekteras. Olika MR-organisationer och andra frivilliga organisationerhar olika uppfattningar om detta, liksomjournalister, politiker och diplomatiska iakttagare.Min bedömning är att situationen vid vissatidpunkter inger hopp, vid andra oro. Under hösteninträffade en försämring av MR-läget ihuvudstaden , av allt att döma i hög gradberoende på att enskilda myndighetsföreträdarehar olika uppfattningar om vilken politik som börföras gentemot befolkningen i området.Regeringen i synes emellertid numera inseatt bästa sättet att lyckas med sin integrationspolitikoch få den accepterad av hela befolkningen i är att åstadkomma ekonomiska framstegsamt få till stånd ett mått av avmilitarisering och enallmän normalisering av förhållandena. En vissminskning av den militära närvaron kanobserveras. s uppgift att nya trupper förtsin i området med 50 000man styrks inte av våra källor. Det är ju intestridshandlingarna i som utgörproblemet -- de har så gott som upphört -- utandet alltmer öppna missnöjet bland timoreserna ochmyndigheternas reaktion på detta. Missnöjet finnsfrämst bland studenter och arbetslösa ungdomar ihuvudstaden . Det tar sig bl.a. uttryck idemonstrationer. Det öppna missnöjet slås iblandned med hårda medel.Läget i Dili var spänt menförefaller åter lugnare. Situationen varierar dockinom . De västra distrikten är lugna ochhar så varit . Läget i detraditionellt hårt drabbade fem östra distrikten harlättat, och stämningen där är bättre. Den militäranärvaron har minskat. Inte minst gäller detta desärskilda insatsstyrkorna.I detta sammanhang vill jag, mot bakgrund av enpassus i s fråga, inskjuta att det inte finnsnågot belägg för att den krigsmateriel som Sverigehar exporterat till har kommit tillanvändning mot gerillan i Östra Timor.FN-behandlingen av frågan om är förnärvarande vilande i avvaktan på utfallet av deförhandlingar som förs mellan och denforna kolonialmakten i , dvs. Portugal.Möjligen kan dessa samtal bl.a. leda till att enprotugisisk parlamentarikerdelegation besökerområdet för att bilda sig en egen uppfattning omsituationen där.Mot denna bakgrund ser jag såledesingen anledning till ett svenskt initiativ i för de mänskliga rättigheterna. Menfrågan kan ändå tänkas komma upp ikommissionen. Då får vi självfallet granska ärendetefter de förutsättningar som kan visa sig föreligga.Anf. 160 (mp):Herr talman! Jag tycker att det låtersom om ''midnatt råder, tyst det är i husen''.Utrikesministern säger att vi bara skall följasituationen. Det har inte kommit in 50 000 man iÖstra . Jag har med mig ett nyhetsbrev frånÖsttimor-kommittén. Där talas det om 40 000 mäni en operation plus 60 000 östtimoresiskavärnpliktiga . Kommittén har fått sinrapport från en australiensisk källa. Långakolonner med trupper marscherade in i staden islutna led, två krigsskepp dök plötsligt upp ochlandsatte ytterligare ett hundratal soldater. Folk varverkligen uppskrämda av vad som hände, de varskräckslagna. Det här är berättelser av en journalistsom besökte . Så sägerutrikesministern att här har det rått fred och lugnsedan 1990-talets början. De brev som jag fårallteftersom talar inte om lugn och ro.Från den observatör som vi har i IGGI har vi intehört någonting, däremot från ordföranden i IGGI,Pronk. Han har efter sitt besök i dragit inen del av biståndet till på grund av deoroligheter som där finns och på grund av attmänskliga rättigheter kränks. AmnestyInternational har gång efter annan rapporterat omförföljelser. Bara sedan i påsk har hundratalspersoner slaktats, däribland kvinnor och barn.Jag förstår inte varför är så tyst. Varför skallvi ha en observatör i IGGI om vi inte någonsinsäger något? Varför är det så tyst? Varför uttalar siginte observatören?Utrikesministern säger att man kan ha olika källor.Men skicka dit en delegation från , inte frånPortugal, och titta hur det verkligen är. Har inte vi bidragit med våravapen, eller använder man andra vapen just för attbekämpa Fretilin?Överläggningen var härmed avslutad.24 § Svar på fråga 1990/91:248 om en militärEG-organisationAnf. 161 Utrikesminister ():Herr talman! Mot bakgrund av en artikel infördnyligen i tidskriften frågat mig vilka slutsatserbeträffande möjligheter att bli medlem iEG jag drar av uttalandet från EG-kommissionensrepresentant i att EG kommer att få engemensam militär organisation.Det pågår en livlig debatt inom EG omGemenskapens framtida utveckling.