prot · GE0923 · 1990-11-13 00:00:00 — Dettaavtal, som tillkom , stipulerar ett störreinflytande för muslimer.Överenskommelsen har öppnat dörren förkonstitutionella förändringar och nationellförsoning i . Den svenska regeringenstöder till fullo Taif-överenskommelsen och denlinje som president, , ochlandets regering har valt. I och med att generalAoun nu tvingats bort från presidentpalatset iBeirut har möjligheterna ökat väsentligt förgenomförandet av Taif-överenskommelsen.Daniel Chamoun motsatte sig, liksom generalAoun, Taif-överenskommelsen. Det är ödetsgrymma ironi att han han mördadeshade en del kontakter med den libanesiskaregeringen och då antydde en vilja att accepteraden formel som skisserats i avtalet. Hans förtidaoch tragiska död lämnar ett tomrum i detlibanesiska politiska livet.I media har en rad spekulationer förekommit omvem som skulle kunna ligga bakom mordet påChamoun och hans familj. Inga gärningsmän tilldådet har dock kunnat identifieras.Det är regeringens förhoppning att våldsspiralen iLibanon måtte ta slut så att fred och försoning återfår råda i landet.Anf. 26 ():Herr talman! Jag får tacka utrikesministern försvaret. Orsaken till att jag ställde frågan var att detfanns skäl att efterlysa en markering frånregeringen just med tanke på att situationen iLibanon så sällan föranleder tydliga kommentarer.Detta är ett exempel på ett osedvanligt brutaltattentat, riktat mot en av de personer som, vad viän må tycka om denna persons eget agerande ochpolitiska bakgrund osv., sannolikt var oundgängligför att en fredlig lösning skulle kunna komma tillstånd.Jag är glad över att utrikesministern så tydligtmarkerar den svenska upprördheten över dettadåd. Jag anser också att det finns skäl att markeraatt den utveckling som tycks ske i riktning motatt den nationella libanesiska armén återtarkontroller över , kan ses på flera olika sätt.Den utveckling som äger rum kan också tolkasså, att det i själva verket är som steg för stegeliminerar de krafter som står i vägen för en syriskkontroll av det libanesiska territoriet.Det kan inte ligga i intresse att genomtystnad eller försiktighet medverka till att detskapas ett intryck av att vi accepterar en sådanutveckling. bör styras av människorna iLibanon. Alla utländska styrkor bör dras tillbaka.Det finns inget rimligt skäl som säger att Syrieneller något annat land i området skulle ha någonsärskild rätt att utse sig själv till domare över vadsom händer i Libanon.Anf. 27 Utrikesminister ():Herr talman! Uppfattningen att alla främmandestyrkor bör dras bort har regeringen gett uttryck förmånga gånger. Det är också alldeles självklart att vifördömer mord av det slag som har begåtts, och förövrigt alla mord. Men det går inte att protestera omman inte vet vem som har begått morden. Man vetinte till vem man skall vända sig med protesten.Anf. 28 ():Herr talman! Detta är i och för sig naturligtvisriktigt. När det gäller är det sannoliktnästan alltid omöjligt att med absolut säkerhetuttala sig om vem som ligger bakom det ena ellerdet andra dådet med tanke på den förvirradesituation som råder.Detta får inte leda till att regeringen intar enförsagd hållning därför att det är svårt att härifrånidentifiera gärningsmannen. Det allvarliga är attdessa dåd över huvud taget äger rum och att denena politiska ledaren efter den andra, som detförefaller, drabbas av den här typen av aktioner.Jag är glad att det nu i alla fall har kommit enmarkering från regeringen på denna punkt.Anf. 29 Utrikesminister ():Herr talman! Denna markering har i och för siglämnats vid ett flertal tidigare tillfällen. Men jagdelar helt uppfattning. Den ärganska självklar.Anf. 30 ():Herr talman! Jag är glad över den enighet som i såfall råder.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på fråga 1990/91:141 om svenskarna iIrak, m.m.Anf. 31 Utrikesminister ():Herr talman! har frågat mig omjag är beredd att aktivt medverka till attpsykologhjälp ges kostnadsfritt till såväl dekvarhållna svenskarna i som deras anhöriga iSverige.Personalen vid ambassaden i har ett mycketnära och förtroendefullt förhållande till alla dekvarhållna svenskarna där. Man utbyter tankar omsnart sagt allt som har att göra med den mycketpåfrestande situationen. Genom detta dagligaumgänge stöttar man varandra på många olika sätt.Frågan om professionell psykologhjälp hardiskuterats i svenskarnas ledningsgrupp. Man harockså talat om detta i en större krets. De berördahar själva avböjt erbjudande ompsykologhjälp. Bland svenskarna på platsen finnsför övrigt flera läkare.På ett tidigt stadium av Irak-Kuwait-konflikteninleddes ett samarbete mellanutrikesdepartementet och bl.a. Statshälsan för attbygga upp en beredskap för psykiatrisk ochmedicinsk hjälp till de kvarhållna svenskarna ochför dem som lyckats resa hem till . Sedandess har departementet fortlöpande kunnatkonsultera denna expertis. Jag kan försäkraIngbritt Irhammar att vi har mycket goda resursertill vårt förfogande.Även vad gäller psykologhjälp till de anhöriga iSverige har stöd och rådgivning organiserats isamarbete med bl.a. Statshälsan. Dessutom harutrikesdepartementets personalkonsulenter ochanvisningsläkare tagits i anspråk i dettasammanhang. Experter har hållits tillgängliga bådeför enskilda direktkontakter och vid de möten somvarje vecka ordnas på departementet för deanhöriga.Den behandling som kan bli aktuell i skergenom landstingen. För vård i offentlig regi gällersom bekant reglerna om patientavgifter. De somhar återvänt till och som på grund avtidigare bosättning i eller inte omfattasav det svenska sjukförsäkringssystemet har fåttrådet att registrera sig i Sverige.Låt mig understryka att de övervägandensom görs med avseende på psykologhjälp bara ärett av många uttryck för det starka engagemangsom regeringen känner i hela denna allvarliga frågamed vittgående och tragiska humanitära aspekterför såväl svenskarna i som deras anhöriga. Denbästa hjälpen vore givetvis att svenskarna ochandra utländska medborgare fick lämna . Vifortsätter intensivt att på olika vägar nå dettaresultat.Anf. 32 ():Herr talman! Jag vill först tacka utrikesministernför svaret.Varje gång som någon ur den svenska gisslan fårlämna mår självfallet de som tvingas vara kvarallt sämre. Det gäller inte bara gisslan, utan ävenderas anhöriga. Här pendlar man mellan hopp ochförtvivlan.Jag vill först och främst anföra att denpsykologhjälp som jag frågat efter självfallet inte ärvad gisslan och deras anhöriga i första hand vill. Devill just detta som tog upp i sitt svaroch som jag tycker är positivt, nämligen att man påalla sätt måste försöka få ut den svenska gisslan.Jag vill främst ställa några frågor om detta,eftersom säger att man arbetarintensivt på olika sätt. Det har för det förstaframförts förslag från gisslans familjer att t.ex.skicka en tidigare statsminister. Är detta något somövervägs inom ? Skulle dettastrida mot sanktionerna?För det andra anser gisslan också, jag har talat mednågra av dem, att det vore mycket bra om Sverigesade sig vara berett att ge medlarhjälp. Det ärmöjligt att detta kan behövas i denna situation. Ärdetta något som övervägs och som skullekunna framföra?För det tredje är psykologhjälpen viktig. Det ärpositivt att höra att det finns en sådan beredskap.Jag vet att personalen i är mycket duktigoch att den stöder och hjälper. Jag vet också att enav de läkare som varit ett stort stöd för gruppen därnere nu förhoppningsvis är fri, och då finns ju intedet stöd som funnits tidigare. Vilka är de åtgärdersom regeringen nu arbetar intensivt med för attförsöka få loss gisslan?Anf. 33 Utrikesminister ():Herr talman! Som jag sagt arbetar vi påmånga olika sätt. Jag har haft många samtal underden vecka som gått med utrikesministrar frånregionen, och jag träffade . Vi arbetarnaturligtvis genom , vår FN-ambassadör, som har speciell kännedom omförhållandena i den här delen av världen. Jag gårinte in på alla detaljer, eftersom jag inte tror attdetta skulle tjäna syftet.När det sedan gäller medlarhjälp är alltidberett. Jag ser det som en förpliktelse att vi som levti fred så länge skall göra en insats när vi kan för attåstadkomma fred eller undvika att ett krig utbryter.Risken för detta är naturligtvis mycket stor därnere.Det krävs en del saker om vi skall kunna göra eninsats i detta sammanhang. Det krävs en vilja hosde olika parterna, och det måste finnas ettförtroende gentemot från parterna som ärstörre än det förtroende de hyser för varandra.Några tydliga sådana tecken har inte kommit.Därmed är det mycket svårt att se några svenskamöjligheter, även om vi har en del idéer.Jag tror inte att det i detta läge vore tillrådligt attregeringen skickade en f.d. statsminister eller enf.d. någonting annat med nära anknytning tillregeringen.Anf. 34 ():Herr talman! Det är positivt att höra att Sverigealltid är berett att medla. De kontakter somutrikesministern har haft under den senaste veckankan förhoppningsvis ha lett något steg i denriktningen. Åtminstone har kanske ett erbjudandeklart framförts -- och det tror jag har skett.Någon som på plats kunde föra samtal skullekanske också underlätta för medlarrollen. Andraländer har använt sig av tidigare statsministrar ochfått ut människor. Det gäller kanske inte alla ur ettlands gisslan, men för var och en som får lov attlämna landet är det en stor tröst för de inblandade.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på fråga 1990/91:145 omrustningsbegränsningar i NordeuropaAnf. 35 Utrikesminister ():Herr talman! har frågat migom regeringen är beredd att ta någotnedrustningsinitiativ i vår egen region iNordeuropa.Regeringen följer mycket noga den internationellautvecklingen och bedömer mot bakgrund av dennade nedrustningspolitiska initiativ som skallpresenteras från svensk sida. Sverigessäkerhetspolitiska intresse, liksom det nordiskaområdets betydelse, står därvid i centrum.Frågan om i vilken utsträckning nedrustningspolitikbör och kan regionaliseras är komplicerad. Sverigehar stått i främsta linjen i detinternationella nedrustningsarbetet inom FN. Vihar där i en rad frågor sökt nå bredast möjligamultilaterala lösningar i linje med vår traditionellasyn på FN och dess roll. Frågor om världensöverlevnad bör dryftas av hela det internationellasamfundet. Det finns också frågor, särskilt när detgäller massförstörelsevapen, som inte kan lösas påen regional nivå.En kärnvapenfri zon har dock sedan längediskuterats subregionalt, nämligen mellan denordiska länderna. Den ämbetsmannagrupputrikesministrarna tillsatt för att studera fråganskall lägga fram sin rapport. Det beslutadesvid det nordiska utrikesministermötet . Vi fåralltså anledning att snart återkomma till den frågan.Samtidigt ser vi just nu utsikter till stora framstegpå den regionala europeiska nivån. Om några dagaröppnas i det toppmöte som skall bekräfta deresultat som åstadkommits pånedrustningsområdet inom den ram. De s.k. CFE-förhandlingarna om truppreduktioner har förtlängre på den konventionella nedrustningens vägän någon vågade hoppas för bara sedan.I skall också dryftas en fortsättning av ESK-processen. Alla ESK-stater delar ansvaret för vårgemensamma framtid; alla stater har lika rätt tillsäkerhet; ingen får uteslutas från samarbete;säkerheten i är odelbar. Detta är några avde grundläggande elementen i svensk syn på ESK-processen. Vi hoppas och tror att ESK-staternafortsätter på den inslagna vägen och attkonferensen förblir ett forum för europeisknedrustning.Denna hoppfulla utveckling på den europeiskanivån tycks bekräfta den linje regeringen drivit ochsom inneburit, att vi avstått från att subregionalt taupp sådana militära frågor, som med framgång kanförhandlas inom ESKs ram. Detta kommer säkertäven att vara en klok politik.Anf. 36 HANS ():Herr talman! Utvecklingen i hela världen, i Europaoch också i , har skapat nyamöjligheter till nedrustning. Det är givet att debästa resultaten kan nås genom bredast möjligamultilaterala lösningar. Men i den nya situationsom nu råder i bör man angripa dessafrågor på ett nytt sätt så att man också i störreutsträckning kan aktivt verka för regionalalösningar och bilaterala lösningar. Det enaalternativet utesluter inte det andra. Det hartidigare varit mycket svårt och blockerat när detgällt att nå sådana bilaterala eller regionalalösningar. kan vi på olika håll se, inte minst iCentraleuropa, att denna väg inte är stängd.Det andra jag vill kommentera i är det förslag som väntas frånämbetsmannagruppen om en kärnvapenfri zon,något som det nu borde finnas betydligt störreförutsättningar att uppnå. Skall gå,eller kan vi räkna med att till fådenna rapport? Det skulle vara lämpligt att i dettasammanhang också ta upp frågan om kärnvapenfriaflottbesök.Anf. 37 Utrikesminister ():Herr talman! Jag hoppas att vi skall kunna fårapporten -- det är vårtönskemål. Den kan då utgöra en god grund för denfortsatta debatten.Anf. 38 HANS ():Herr talman! Kan utrikesministern säga någontingom huruvida man är beredd att i detta sammanhangpå nordisk basis ta upp frågan om kärnvapenfriahamnar i samband med flottbesök?Anf. 39 Utrikesminister ():Herr talman! Om man från svensk sida skulle ha ensådan beredskap blir det sannolikt ingen rapportom en nordisk kärnvapenfri zon. Det är bara attvälja.Anf. 40 HANS ():Herr talman! Jag är inte så pessimistisk som StenAndersson är. Jag tror att även våra nordiskagrannar bör kunna övertygas om att en ny tid harinträtt och att man kan arbeta med nya metoder.Jag tror att det över huvud taget skall kunna finnasstörre möjligheter att påverka vår omvärld, för attmotverka att det sker militär utbyggnad. Vibehöver inte bara ta fasta på vad som kan skeösterut. Jag tycker t.ex. att bör besvaraGorbatjovs förslag om nordlig nedrustning, vilketman ännu inte har gjort.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på fråga 1990/91:149 om förtroendetför den svenska alliansfrihetenAnf. 41 Utrikesminister ():Herr talman! har tillförsvarsministern riktat en fråga om vilka åtgärderhan avser vidta för att återställa förtroendet för densvenska alliansfriheten. Frågan har överlämnats tillmig för besvarande.Bakgrunden till frågan synes vara de uppgifter somförekommit i pressen om att i stöd av etthemligt försvarsavtal med från år 1952systematiskt skulle ha bedrtivit ett dubbelspel vadgäller den svenska neutralitetspolitikensutformning. Regeringen skulle därvid också haundanhållit väsentliga fakta i målet för det svenskafolket.Jag kan försäkra om att dessa i sigmycket allvarliga beskyllningar dess bättre saknarall grund. Något avtal med den innebörd somuppgivits finns inte och har aldrig funnits.Det vore enligt min mening djupt olyckligt om dendebatt som förts tilläts skymma blicken för detväsentliga, nämligen att alliansfriheten under långtid varit och alltjämt förblir grundläggande för vårutrikes- och säkerhetspolitik. Alliansfriheten utgörsjälva kärnan i vår neutralitetspolitik. Det gällerockså och inte minst i ett skede präglat avdramatiska förändringar i vår omvärld.Frågeställaren konstaterar att innebörden ochtolkningarna av vår neutralitetspolitik kan skiftafrån tid till annan. I detta ligger i och för sigingenting uppseendeväckande. Neutrala statersrättigheter och skyldigheter i händelse av krig finnsreglerade i Haagkonventionerna . I fredfinns inga motsvarande bestämmelser. Den svenskaneutralitetspolitiken är en politik vars innehåll visjälva definierar med hänsyn till vad vi anser bästgagna våra nationella intressen.Självfallet måste vi beakta de krav somtrovärdigheten i vår strävan att även i kritiska lägenslå vakt om neutraliteten ställer. Men det betyderinte att vår politik skulle vara statisk eller att viskulle sakna förmåga att anpassa vår utrikespolitiktill en föränderlig verklighet.Europas karta håller nu på att ritas om. Det kallakriget tillhör det förflutna. har ipraktiken upphört att existera. NATO utvecklasalltmer i riktning mot en politisk organisation.Parallellt härmed ser vi hur en ny alleuropeisksäkerhetsordning, baserad på samarbete ochömsesidigt förtroende mellan länder ochfolk, utvecklas och tar form. Därmed förändrasockså förutsättningarna för vår egen utrikes- ochsäkerhetspolitik.Samtidigt är det viktigt att hålla i minnet att densvenska neutralitetspolitiken inte enbart är enprodukt av det . Den bygger på enmångårig historisk tradition och utgör sedan längevårt bidrag till lugn och stabilitet i vår del avvärlden. Det är en politik som även med förändradeyttre betingelser förblir rotad i ett starkt svensktegenintresse. Jag har somutrikesminister talrika belägg för att man också iomvärlden inser att så är fallet och inte minst pådenna grund hyser förtroende och respekt för vårneutralitetslinje. Det är ett förtroendekapital som istöd av en fast och konsekvent svensk utrikes- ochförsvarspolitik byggts upp under en lång följd av åroch som regeringen fortsatt med all kraft ochomsorg kommer att förvalta.Grunden för vår utrikes- och säkerhetspolitikförblir också med det nya läget i Europaalliansfrihet i fred syftande till neutralitet i krig.Anf. 42 ():Herr talman! Jag tackar utrikesminstern för svaret.Det var intressant. Det var bra att vi fick höra attdet inte har funnits något avtal med NATO sedan1952. uppgift om ettavtal 1982 mellan State Departement och densvenske är kanske också felaktigt. Men ärskadan skedd -- den svenska trovärdigheten ärifrågasatt.Jag har framför mig en bunt klipp från svenskatidningar, allt ifrån Proletären till , där dessa uppgifter kommenteras. Imin fråga hänvisar jag till en händelse . Den dåvarande försvarsministerngjorde då ett uttalande med ungefär följandeinnebörd: Vi är visserligen alliansfria, men vi vet juvar vi hör hemma. Det uttalandet förorsakade ettenormt liv. Man kan säga att de nu aktuellaartiklarna i och harväckt ett massmedialt liv, dock inte på samma sättsom den dåvarande försvarsministerns uttalande.Skadan är alltså skedd -- den svenskatrovärdigheten har ifrågasatts.Jag har här ett klipp från den norska tidningenDagbladet , där man frågar sig omden svenska neutraliteten är en stor bluff. HarSveriges försvarsförbindelser med och NATOvarit så omfattande att man kan tala om ettassocierat medlemskap i ? frågar tidningen.När utländska presskommentarer har denkraktären anser jag att det har skett en skada sombehöver åtgärdas.Anf. 43 Utrikesminister ():Herr talman! Om det finns länder där man är såoklok att man baserar sin uppfattning om svensktneutralitetspolitik och alliansfrihet på svenskatidningsklipp, då kan detta ha skadat. Men jag trorinte att man är så oklok.Anf. 44 ():Herr talman! När vi tar del av tidningsklipp ochförsöker bedöma deras trovärdighet, måste vi ändåförstå att vad som skrivs är ett utflöde av en debattsom pågår. Om det i denna debatt uttrycks tvivel påvår trovärdighet, måste vi ta det på allvar.Utrikesministern tycker inte att vi behöver göranågonting. Jag tycker att vi behöver det. Vi lär intebli eniga i dag.Anf. 45 Utrikesminister ():Herr talman! försöker plåga ut såmycket som möjligt av detta. Det finns emellertidinget fog för detta misstänkliggörande.Det avtal som träffades 1952 offentliggjordes bådei och i , och det blev tillgängligt förallmänheten. Det är alltså inget hemligt avtal, ochdet avsåg inte det som man har gjort gällande idebatten.Det är likadant med det avtal som åberopats iAftonbladet. Det avtal som träffades 1982 var etttillämpningsavtal beträffande detförsvarsmaterielsamarbete som förekommermellan och -- ingenting annat. Det äringenting märkvärdigare än det som sker i andrasammanhang då säljer vapen till andraländer. Det finns alltså inget fog förbeskyllningarna. Vi är beredda att lämna ut allt detmaterial som krävs för att misstankarna skall hävas.Anf. 46 ():Herr talman! Jag konstaterar bara att det för tio årsedan blev fruktansvärt liv när en svenskutrikesminister tämligen löst och utan att göranågra hänvisningar sade att man visste var vi hörhemma.Nu presenteras upplysningar av en annan. Men jagvill också sätta in detta i ett historiskt sammanhangoch konstatera att det passar litet bättre försocialdemokratiska företrädare att inte tala så högtom alliansfrihet och neutralitet, när vi behöveromvärdera dessa begrepp inför vårt EG-samarbete.Anf. 47 Utrikesminister ():Herr talman! Jag talar gärna och ofta om bådesvensk neutralitetspolitik och svensk alliansfrihet.Jan Jennehag måste alltså ha lyssnat på någonannan än mig.Anf. 48 ():Herr talman! Jag konstaterar att utrikesministernoch jag icke lär bli eniga i denna fråga -- varje fallinte i dag.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på fråga 1990/91:151 om åtgärder föratt få hem de kvarhållna svenskarna i BagdadAnf. 49 Utrikesminister ():Herr talman! Per har fågat mig vad jagavser vidta för vidare åtgärder för att underlätta förde kvarhållna svenskarna i att få resa hemtill om de så önskar.Krisen i har redan utvecklats till enmänsklig tragedi. Hundratals, kanske tusentalskuwaitier har dödats och sårats. Flera tiotalamerikanska soldater har redan mist livet underövningar och förberedelser för vad som kankomma.Skulle ett krig bryta ut väntas en mänsklig katastrofav oanade mått. Bedömare talar om tiotusentals,kanske hundratusentals dödsoffer och ettoräkneligt antal sårade.Irak kvarhåller fortfarande mellan tre och fyratusen utlänningar mot deras vilja. Ett stort antal avdessa är utplacerade vid militära och civilaanläggningar som förmodas vara mål för väpnadeattacker.Ett antal svenskar hålls också fortfarande kvar iBagdad.Den har vid upprepadetillfällen krävt att alla utlänningar som så önskarskall få lämna . UD har på olika sätt aktivtverkat härför. Ett mindre antal svenskar har i olikasammanhang tillåtits resa ut.Svensk-palestinska vänskapsförbundet har gjort enbeundransvärd insats härför, liksom också SverigesMuslimska råd. Jag vill ta detta tillfälle att åregeringens vägnar tacka dessa båda organisationerför deras värdefulla bidrag till vår gemensammasak.Jag vill vidare försäkra Per och riksdagensövriga ledamöter att regeringen fortsätter att medall kraft driva frågan om svenskarnas utresa.Förutom våra egna direkta kontakter med Iraksregering har en rad andra länder, organisationeroch personer engagerats i denna sak.Jag kan här inte gå närmare in på exakt vilka dettagäller och hur de eller vi agerar, men jag kanförsäkra att denna fråga fortsätter att ha högstaprioritet och att arbetarvidare på högvarv.Det är allas vår förhoppning att vi snart skall uppnådet för oss självklara resultatet att alla svenskar somså önskar skall få återvända hem till frånIrak.Anf. 50 PER ():Herr talman! Jag tackar för svaret. Jag noterar medtillfredsställelse utrikesministerns syn på läget iområdet och det yttersta allvar somutrikesministern ger uttryck för här.Jag utgår från att det också innebär att Sverigefortsättningsvis kommer att prioritera olika försökatt få till stånd en fredlig lösning på denna konfliktpraktiskt taget till varje pris, men givetvis inomramen för vad FN sysslar med. I dessa tider när detskramlas med vapen på många ställen är detoerhört viktigt att det i världen finns en röst somtalar om förstånd och fred. Det gäller naturligtvisför alla inblandade, men det gäller också för våralandsmän som finns mitt i detta getingbo med stororo. De har många anhöriga som också känner enberättigad oro.Jag vill rikta ytterligare tack till utrikesministern,men inte är för egen del. För mina vänners skull,för Muslimska råds och framför allt för desvenskars som kvarhålls och deras anhörigas skulltackar jag verkligen med emfas förutrikesministerns vänliga ord. Det känns bra,framför allt å de hemkomna svenskarnas vägnar,efter den ganska osakliga kritik som riktades frånvisst håll mot att vi över huvud taget gjorde dennaaktion. Det känns mycket bra att få deterkännandet från regeringens sida.Jag har inte så mycket att fråga om, men jag vill haett klargörande på tre punkter. För det första villjag för säkerhets skull kollationera att jag har tolkatsaken rätt och att regeringen kommer att fortsättaatt arbeta för en fredslösning.