prot · GE0928 · 1990-11-20 00:00:00 — 53 ():Herr talman! Jag ber att få tacka för svaret. Närläste igenom det fann jag en rad honnörsord som viär helt överens om borde gälla -- saklighet,allsidighet, objektivitet osv. är väl bådeskolministern och jag medvetna om den debatt somförsiggick när lärartjänsternakommunaliserades och den oro som då rådde ochfortfarande råder bland många av lärarna och ävenbland eleverna.Mot den här bakgrunden och med tanke på denrädsla och oro som man känner för att dennaobjektivitet inte skall finnas i skolorna, kan jag intelåta bli att konstatera att jag tyckermig finna en brist på politisk jämvikt, inte minst iläroböckerna. Jag blev ännu mer stärkt i minuppfattning när läste följande ord av IngvarCarlsson från partikongressen 1987: ''Skolan skallvara den spjutspets som formar den socialistiskamänniskan. ''Vi som inte är socialistiska människor och inte villbli det blir oroliga när statsministern på enpartikongress går ut och säger något sådant. Jagskulle därför vilja komplettera mina frågor genomatt ställa följande fråga till skolministern: de härorden vägledande för undervisningen? Befrämjardet i så fall en objektiv undervisning? Tar GöranPersson möjligen avstånd från att skolan skall varaspjutspetsen som formar den socialistiskamänniskan? Frågorna är inte snälla, men de ärviktiga.Anf. 54 Statsrådet talman! Jag blev något konfunderad när jagfick frågan av . Frågan är inte direktett under av precision, utan mycket svepande. Närhon nu preciserar frågeställningen åberopar hon ettcitat års partikongress. harhaft en valperiod på sig däremellan att ställa frågortill . Hon har också kunnat ställa frågortill statsministern som hon träffar i olikasammanhang och till andra skolministrar. Nukommer frågan upp. Jag tycker inte att det särskiltimponerande, om jag skall uttrycka mig försiktigt,att har gått omkring och burit på enängslan för objektiviteten i skolundervisningen,baserad på ett uttalande gjort 1987.Det är troligen inte heller detta som saken handlarom. Det handlar i stället om moderatasamlingspartiets tillkortakommanden idiskussionen om kommunaliseringen avlärartjänsterna. har larmat våldsamtpå gator och torg och stött en opinion som harutmålat detta som ett övergrepp mot allsidigheten iskolan.Moderaterna har haft två tillfällen att gå emot dettaförslag, förutom vid riksdagsbeslutet. Det förstatillfället var den allmänna motionstiden.Moderaterna tog då inte ens upp frågan. Det andratillfället var när vi lade fram nyastatsplansförslag. Jag kan bara konstatera att när debehandlades i , stod i stortsett bakom regeringens linje. Man tar inte heller nuupp förslaget om att återinföra den statligaregleringen.Moderaternas dubbelspel börjar bli avslöjat ochkänt ute på skolorna. Man tillgriper då naturligtvistaktiken anfall är bästa försvar. Då tar man fram ettuttalande års partikongress och försökergöra politik av detta. Jag tycker att det är svagt.Jag kan för min del, herr talman, nöja mig med attkonstatera att de principer som har funnits för densvenska skolan i det här avseendet kommer att liggafast. Det kommer inte att vara aktuellt att ändra pånågot i det sammanhanget.Anf. 55 ():Herr talman! Skolministern, jag tycker precistvärtom. Jag tycker inte att det är svagt, utan jagtycker det är starkt.Jag har mycket svårt att förstå att ord från enstatsminister som bara är och somgäller något så viktigt som ideologiska frågor iundervisningen skulle vara passé. Det är intemöjligt att så är fallet. I så fall kan man säga attmassor av de frågor som berördes vid 1987 årspartikongress är obsoleta. Det är de naturligtvisinte. Det här finns kvar. Det gör oss oroade.Det är klart att anfall är bästa försvar. Det är därförGöran går till så hårt anfall mot mig när jagväcker den här frågan. Anfall är ett bra försvar.Men det går också att försvara sig mot ett bra anfall,och det är det jag gör.Vi förlorade omröstningen i kammaren. vet emellertid också att det var mycketsvårt att vinna omröstningen i kammaren, och nihar inte lyckats vinna stöd för detta ute blandskolfolket.Anf. 56 Statsrådet ():Herr talman! Poängen i mitt inlägg var faktiskt, fruFleetwood, att ni har haft två chanser attta upp frågan. Vid båda tillfällena har ni avstått.För dem som har följt diskussionen ute på skolornaframstår det som uppenbart att moderatasamlingspartiet har drivit en linje som partiet inteär berett att stå för. Det har rört sig om ett frieri ien mycket besvärlig och inflammerad situation.När den sakliga prövningen kom, stod ni på denlinje som jag drev. Så är det. Det är möjligenbesvärande för er, och ni får därför ta fram den typav grepp som ni nu använder.Det är något kränkande mot alla dem som arbetari skolan att man inte tilltror dem kraften ochförmågan att driva en allsidig och objektivundervisning. De har allt stöd för detta i läroplanenoch i kursplaner. Något annat har inte gällt ochkommer inte att gälla. På den punkten finns ingenanledning till oro.Moderaterna borde kanske däremot fundera litetöver hur det står till med den egna trovärdighetennär det gäller den kärnfråga som det egentligenhandlar om och som går runt.Anf. 57 ():Herr talman! Jag kanske är mindre ödmjuk när jagsäger att här kommer ännu ett av de angrepp somvi får höra när vi tar upp sakfrågorna, nämligen attdet är kränkande för skolans folk. Jag tror attskolans folk är tillräckligt moget för att bedöma detsjälv. Det behöver jag praktiskt taget inte bemöta.Däremot kvarstår citatet: ''Skolan skall vara denspjutspets som formar den socialistiskamänniskan.'' Vilka beslut vi än fattar i skolfrågorhär i kammaren måste den här uppfattningen finnaskvar tills säger att han hade fel. Omhan säger det skall jag inte ta upp detta längre.Detsamma gäller om kan hälsa frånstatsministern att han hade fel den gången. Ett citatfrån en partikongress kan dock inte vara något somman inte behöver bry sig om.Anf. 58 Statsrådet ():Herr talman! vet naturligtvis hurdet går till när en läroplan fastställs. Den fastställsav regeringen efter principiella resonemang avriksdagen. Den läroplan vi har har vi varitöverens om. Den läroplan som vi skall görakommer vi säkert också att bli överens om. Denpräglas av allsidighet, saklighet och objektivitet.De som skall hantera läroplanen i klassrummen,våra lärare, har kompetens och förmåga att göradet. Från den utgångspunkten finns ingenanledning att föra en debatt.Jag vill återkomma till vad det egentligen handlarom. Ni från den moderata sidan har hamnat i enposition där ni har ställt ut löften, gett förklaringaroch invaggat folk i en del förhoppningar som ni nuinte vill och kan infria. Det är det stora sveket. Detinser säkert de som har följt denna debatt. Detbästa för är då att använda anfall somförsvar. Då tar hon till ett uttalande . Jagtycker faktiskt att det är ganska avslöjande.Anf. 59 ():Herr talman! Vi är överens om läroplanen och detär viktigt vad den innehåller och vad som fastställs.Jag är orolig för, , bl.a. hursocialdemokratiska skolpolitiker ute i landet skalluppfatta ord om att skolan skallvara en spjutspets som formar den socialistiskamänniskan. Är hans ord utan betydelse för densocialdemokratiska skolpolitiken? Jag anserfaktiskt att lärarna har bättre omdöme i det falletän vad man måste ha. Är man rättrådig ochrättrogen som socialdemokratisk skolpolitiker skallman väl tro på vad statsministern säger? Det kanskeär en retorisk fråga.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på fråga 1990/91:204 omdataundervisningen i grundskolanAnf. 60 Statsrådet ():Herr talman! har frågatutbildningsministern om dataundervisningen igrundskolan.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jagsom skall svara på frågan.Jag vill erinra om att den försöksverksamhet meddatorn som pedagogiskt hjälpmedel i bl.a.grundskolan, som bedrivs inom ramen för det s.k.DOS-projektet, inleddes ochskall avslutas vid utgången av innevarande läsår. Enutvärdering av försöksverksamheten har inletts vidLinköpings universitet, och en fullständigutvärderingsrapport kommer att överlämnas tillregeringen nästa höst.Jag delar uppfattningen att det finns vissa problemnär datorstöd används i undervisningen. Men jag ärockså övertygad om att datorstöd i undervisningenbl.a. ger elever ökade möjligheter att tillämpa ettundersökande arbetssätt och att kommunikationvia dator bryter handikappade elevers isolering ochökar deras självförtroende. Detta har ocksåframgått av en preliminär rapport om det pågåendeutvärderingsarbetet som har överlämnatstill regeringen.Frågan om fortsatta insatser kringdataundervisningen i skolan avser jag i första handatt återkomma till i samband med 1991 årsbudgetproposition.Anf. 61 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet för svaret. Mendet som sägs i svaret har jag inte frågat om. Svaretär något av ett god dag yxskaft. Jag har inte frågatom datorstöd i undervisningen. Min fråga gäller detsom står i läroplanen om att högstadieeleverna skallha dataundervisning. Vi får allt flerrapporter om att eleverna, trots att dennaundervisning infördes , fortfarande inte får ensådan undervisning. Dessa 80 timmarsundervisning på högstadiet är egentligen en långlidandes historia, alltifrån 70-talet när vi satsadeoerhört många miljoner för att utveckla en egendator för skolan, det s.k. . Redan1983 fick vi i gång datautbildning för lärare. 1984satsade staten 60 miljoner för att skolorna skulleutrustas med Kompisdatorer och datorsalar. 1985bildades en dataprogramgrupp för att man skulleskjuta på utvecklingen av programvaror och för skulle kunna samordna skolans programvarormed marknadens. 1987 gjorde , pedagog iLinköping, en utvärdering som visade att elevernalångt ifrån fick sina . På vissa håll fickeleverna ingenting, och på andra håll fick elevernamaximalt 20 timmar.1988 startade den s.k. DOS-gruppen för att manytterligare skulle skjuta på utvecklingen. , 1990,visar alltså en lokal undersökning i attvarannan elev inte får någon undervisning alls idatalära och att bara var femte får regelbundenundervisning. Det är detta som är problemet. Jaghåller däremot med om det som statsrådet säger isvaret, nämligen att datorstöd kan vara enunderbar möjlighet för att bryta handikappadeelevers isolering och att det ger möjligheter föreleverna att tillämpa ett undersökande arbetssätt.Men det är ju det som är målet, men vägen dit harman på vissa håll ännu inte börjat att gå.Anf. 62 Statsrådet ():Herr talman! säger att man påvissa håll inte ens har börjat gå denna väg. Det ärklart att man har gjort det och att man går åt rätthåll. Det är inget tvivel om den saken. Och det ärklart att vi inom den svenska skolan har gjort merän man har gjort i något annat land just när detgäller introduktionen av datorer och datorstöd ochatt vi har satsat väldigt mycket resurser på det. Detfinns anledning att vara glad över det, eftersom dethar varit en bra satsning. Sedan har det inte alltidfunnits lärarkapacitet. Och i en del sammanhanghar denna undervisning inte kunnat ske på ettsådant sätt att den på ett bra sätt har integreratsmed andra ämnen. Det finns brister, det är vimedvetna om, och det säger jag också i svaret.En sådan här stor introduktion tar sin tid, och jagtror att det är mycket farligt att generalisera medtanke på enstaka kommuner eller enstaka skolor.Om man tittar över tiden är det inget tvivel om attprocessen går åt rätt håll. Innan vi gör så tvärsäkrauttalanden som gör är detnödvändigt för oss att ha ett fullständigt underlag.Det är därför som vi har bett iLinköping att göra den här typen av genomgång.När vi har den kommer vi att återkomma. Och vikommer självfallet också att koppla detta tillläroplansöversynen och läroplansresonemangen.Vi kommer också att ta upp DOS-gruppen och denavveckling vi nu gör av den statligaskoladministrationen och diskutera den saken ibl.a. Det är mitt svar. Ochjag tror att man, om man läser svaret och tittar pådet i sitt sammanhang, finner att det faktisktinnehåller de saker som har tagitupp, men utifrån ett något vidare perspektiv somjag kanske är tvungen att anlägga.Anf. 63 ():Herr talman! Men, statsrådet, vi är helt överens.Det har räknats upp en hel rad åtgärder sominnebär att det har satsats oerhört mycket personligkapacitet, människor och oerhört mycket pengar.Men vi har fått ut så litet av det. Vad jag i allödmjukhet vill komma fram till är statsrådetsuppfattning om huruvida han har gjort någonbedömning av vad vi har lärt oss av detta. Hur kanvi använda de kunskaper som vi nu har, så att vi integör samma fel igen? Finns det något annat sätt att iläroplanen få in detta utan att man skriver att detskall vara 80 timmars undervisning när elevernainte får det? Jag tycker att det är destruktivt att detstår något i läroplanen som inte kan omsättas iverkligheten.Statsrådet talar om enstaka undersökningar. UllaRiis visade 1987 hur det låg till, och har manlokalt i följt upp detta. Det visade sig dåatt varannan elev i högstadiet i inte fårnågon undervisning alls. Och i finns detändå både utbildade lärare och datorsalar.Anf. 64 Statsrådet ():Herr talman! Jag tror att vi skall ta fasta på vadMargitta säger, nämligen: Vad kan vi läraoss av den här typen av introduktion av ett nyttinslag i skolans verksamhet? En sak som mannaturligtvis kan lära sig är att även om riksdagenoch regeringen beslutar om att det skall vara x tiotaltimmar undervisning i varje skola vid ett visst årtal,så är det faktiskt andra faktorer som utöver besluteti viss mån kommer att vara avgörande för om manlever upp till detta eller inte. I detta sammanhangskall man naturligtvis vara ödmjuk och öppen ochförstå dessa samband. Då handlar det inte bara omatt skaffa utrustning, utan det handlar framför alltom lärarkapacitet och pedagogisk ledning påskolorna, så att den här typen av insatser sätts in isitt rätta sammanhang.Däremot är jag inte överens med hon säger att vi har fått ut litet av detta. När vihar utvärderat detta färdigt tror jag att vi kommeratt se att vi har fått ut väldigt mycket av det och attdet kommer att visa sig ha varit en mycket kloksatsning att på ett tidigt stadium föra in datorn iskolan som ett hjälpmedel att användas inom skildaämnen i undervisningen. Det är mot denbakgrunden som jag vill vara litet försiktig innanjag gör alltför tvärsäkra uttalanden. Därföråterkommer jag i budgetpropositionen.Anf. 65 ():Herr talman! Jag avvaktar budgetpropositionen.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på fråga 1990/91:206 omlivsmedelshjälp till SovjetunionenAnf. 66 Statsrådet ():Herr talman! har frågatmig om är berett att snabbt sätta inlivsmedelshjälp till om enhungerkatastrof uppstår.Den ekonomiska krisen i harfördjupats. Produktionen och särskiltdistributionen av livsmedel möter allvarligaproblem. Det tidigare plansystemet har inte ersattsav ett nytt fungerande marknadssystem. Undertiden uppstår svåra problem, t.ex. hamstring.Risken finns att en svår livsmedelsbrist kan uppståunder vintern.Självklart följer vi den dramatiska utvecklingen iSovjetunionen noga. Situationen är allvarlig, intebara på livsmedelsområdet utan för hela densovjetiska ekonomin. Landet har storaproblem som allvarligt påverkar dess ekonomiskarelationer med omvärlden. Till detta kommerpolitiska problem och i synnerhet svårigheter medunionens sammanhållning.Utvecklingen i inger oro. HurSovjetunionen lyckas lösa sina problem ärnaturligtvis av stor betydelse för omvärlden ochpåverkar vår egen ekonomi och säkerhet. I mångainternationella fora studeras nu situationen, ochöverväganden pågår om vad som bör göras. Sverigedeltar aktivt i detta arbete.Det bistånd som vi har satt av för samarbete medSovjetunionen, särskilt de baltiska republikernaoch Leningradområdet, skall användas förlångsiktiga kunskapsutvecklande insatser på viktigaområden. Stöd till de ekonomiska reformernautgör en central del av detta.Anf. 67 ():Herr talman! Tack för svaret, statsrådet . Jag hade nog hoppats på att få ett någotmera konkret och mer aktuellt inriktat svar. Minfråga väcktes spontant efter ettradioinslag om den svenska planeringen inför entänkbar utvandringsvåg från -- enutvandring främst föranledd av den svåralivsmedelssituationen i . TV ochandra massmedia vittnar praktiskt taget dagligenom långa köer framför tomma hyllor.Denna vecka skulle enligt radioinslaget bl.a.invandrarverket, försvaret och andra myndighetersom kan beröras diskutera kommande åtgärder.Dessa åtgärder skulle naturligtvis sättas in främstvid gränserna. En sådan beredskap är säkertnödvändig, men den väckte ändå frågan: Hur kanman nå in i med akut hjälp? Vadplanerar på detta område? Jag voretacksam om jag fick statsrådets syn på detta.Jag vet att andra länder förbereder hjälp i storskala. Här tror jag att , eventuellt isamarbete med , skulle kunna gå in merdirekt genom t.ex. Röda korset och andra frivilligaorganisationer. Hur kan man undvika -- för det trorjag att man måste -- de stora sovjetiska byråkratiskasystemen, där alltmer tycks försvinna på vägen?Statsrådet antydde någonting i denna riktning. Hurskall man få livsmedlen att nå fram? Har de svenskabiståndsorganen funderat kring detta?Jag vet att lilla inte kan klara att födamiljoner människor i , men det är plågsamtatt här ha stora överskott av bl.a., spannmål, smöroch socker medan folk lider akut nöd bara ettfemtiotal mil bort.Anf. 68 Statsrådet ():Herr talman! Jag har förståelse för att denna frågaspontant uppstått. hoppas jag attriksdagens ledamöter förstår att denna fråga långtifrån är så enkel att man bara rakt kan säga ja ellernej. Situationen i ärsvåröverblickbar. Landet har faktiskt haft enrekordskörd , men råder det brist pålivsmedel. Problemen finns alltså idistributionssystemet och förstärks av hamstringoch liknande faktorer. Vad det handlar om är attplanekonomin håller på att förändras till någotnytt, med ett fungerande prissystem.Man skall också komma ihåg att omställningenskapar en politisk debatt i , där bristen pålivsmedel utgör ett slagträ i debatten. Det är därförviktigt att göra en ordenlig analys innan man tar tilllivsmedelsbistånd. Risken är, precis som IngridHasselström Nyvall sade, att man annars gör fel.Frågan diskuteras nu i internationella fora. VidESK-mötet som pågår i har denna frågadiskuterats. Vi stöder de internationellasträvandena att söka ge bistånd till Sovjetunionen.Vi kommer att följa situationen väldigt nära, förden är nära oss. Skulle en verklig hungerkatastrofutbryta i vårt grannland, kommer självfallet densvenska regeringen inte att vara overksam.Anf. 69 ():Herr talman! Jag är tacksam för dessa ytterligaresynpunkter. Självfallet vet också jag att det inte gåratt svara ja eller nej. Men jag hade önskat någotmera av antydan om att den svenska regeringenockså har en ''akut'' blick på saken. Statsrådet sägeri sitt svar att det bistånd som vi har satt av församarbete med , särskilt de baltiskarepublikerna och Leningradområdet, skallanvändas för långsiktiga kunskapsutvecklandeinsatser på viktiga områden. Då kommer man litetgrand att tänka på det gamla talesättet: Medangräset gror -- -- --. Här kan det faktiskt gå över itragedier, om man låter det långsiktiga målet varadet enda.Jag skulle också vara intresserad av att höra omman avser att sätta av något mera avkatastrofanslaget till dessa insatser. Vad tänkerman sig för storlek ekonomiskt på bidragen -- inteexakt, men ungefär totalt?Anf. 70 Statsrådet ():Herr talman! Jag har sagt att det inte går attsvara på den här typen av frågor. HurÖsteuropabiståndet skall användas har riksdagenslagit fast i sitt beslut förra våren.Anf. 71 ():Herr talman! Man har genom katastrofanslagetmöjlighet att gå in med extraordinära åtgärder närså behövs. Det är klart att vi inte skall fastställa detännu, men när man hör att så många instanser inomdet svenska samhällsmaskineriet --invandrarverket, försvaret osv. -- nu verkligen gören genomgående planering för en sådan situation,kommer man att fråga sig: Vad görs påbiståndssidan?Anf. 72 Statsrådet ():Herr talman! Jag kan försäkra att den också följerfrågan om livsmedelsbrist i mycketnära. Vi kommer att vidta alla de åtgärder sombehövs för att få information.Anf. 73 ():Herr talman! Jag tackar för det. Jag vet attdebatten kommer att fortsätta , då minpartikollega kommer att ha endebatt med invandrarminister i dettaärende. Då kan vi få ytterligare synpunkter frånregeringen.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på fråga 1990/91:160 om JAS-projektetAnf. 74 Försvarsminister ():Herr talman! har med anledningav en tidningsartikel frågat mig om jag är beredd attmedverka till att vi får en parlamentarisk debatt omJAS-projektet innan beslut fattas om delserie 2 avflygplanen.Låt mig först erinra om att regeringen i ett beslutden har redovisat att fortsatta inriktning skulle kunna läggasfast i det kommande försvarsbeslutet och i sambanddärmed diskuteras i riksdagen.Det som har inträffat i förändrarförutsättningarna för regeringens beslut fråndecember 1989. har lämnaten utvärdering till regeringen av den senasteofferten från på delserie 2 avflygplanen. bedömning är att enbeställning av delserie 2 inte kan ske nu beroendepå det begränsade tekniska underlaget frångenomförda flygutprovningar och de delvis osäkraåtagandena i den inlämnade offerten.Regeringen delar materielverkets uppfattning inte nu kan beställa ytterligare flygplan meddet aktuella flygutprovningsläget och inlämnadoffert som grund.Regeringen kommer att ge försvaretsmaterielverk i uppdrag att ta upp överläggningarmed för att klarlägga hur ettsäkrare underlag för beslut om JAS-projektetsfortsatta inriktning kan erhållas.Det inträffade har inte på något sätt förändratregeringens grundinställning, att JAS-projektetäven fortsättningsvis skall debatteras i riksdagenföre viktiga beslut.Gudrun kan följaktligen vara övertygadom att regeringen kommer att medverka till attJAS-projektet kan diskuteras i , innanytterligare avgörande beslut om projektetsinriktning fattas.Anf. 75 ():Herr talman! Jag skall be att få tackaförsvarsministern för svaret. Jag är väldigt gladöver att vi kommer att få möjlighet att diskuteraJAS-projektet i , innan det fattas någranya beslut. Då utgår jag från att det innebär att detinte kommer att fattas några beslut i form av icke-beslut heller. rullar inte projektet på utifrånnågon tidigare bestämd tidsplan, utan nu måsteman verkligen stanna upp och fråga sig om det helaär möjligt.Jag vet debatter attförsvarsministern och jag inte delar uppfattningenom vara eller icke vara. Jag menaratt det både ekonomiskt, tekniskt och framför alltsäkerhetspolitiskt är ett dödfött projekt. Detfinns någon som har kallat det för en väldigt dyrjordfräs. Det kanske är litet drastiskt uttryckt, mendet är ändå litet grand att slå huvudet på spiken,tycker jag.När man nu inte skall diskutera den här frågan isamband med det försvarsbeslut som ändå kommeratt fattas i vår -- även om det blir av ringareomfattning än vad vi trodde -- när skall vi dådiskutera den? Kommer vi att göra det i vår innanriksdagen slutar, eller kommer vi att skjuta på det?Kommer den att kunna bli föremål för en breddebatt t.ex. i valrörelsen, vilket jag tycker skullevara ett bra sätt att få till stånd en bred ochdemokratisk debatt -- det är ju ändå med mycketknappa majoriteter som man här i fattatbeslut om JAS, och det skedde för ganska längesedan; mycket har hänt i världen , ochmycket har hänt också i de olika politiska partierna,inte minst det socialdemokratiska. Jag tror därföratt det vore bra att många människor, som interedan tidigare av prestigeskäl är uppbundna i denhär frågan, finge möjlighet att göra sina stämmorhörda. Jag skulle därför vilja fråga: Hur sertidsramarna ut för den fortsatta diskussionen, och ivilken utsträckning är man beredd att föra den ibreda fora?Överläggningen var härmed avslutad.15 § Svar på fråga 1990/91:198 omförsvarssamarbete mellan ochSovjetunionenAnf. 76 Försvarsminister ():Herr talman! har, med anledning av attnorska militära flygplan från 331:a skvadronen iBodö landat på Kallax flygfält ,frågat mig om likartat samarbete förekommer medFinland och Sovjet.Paul Ciszuk gör antagandet att Kallax i krigstidskall kunna användas som reservbas för .