prot · GE0910 · 1990-10-16 00:00:00 — Ett tungt ansvarvilar därför på den brasilianska regeringen att se tillatt sådana övergrepp stoppas.Den brasilianska regeringen tycks ha tagit frågan påallvar, och den brasilianske justitieministern hardeklarerat att man kommer att utredaalla de fall som Amnesty tar upp i sin rapport. En avregeringen tillsatt rådgivande grupp för mänskligarättigheter har fått uppdraget att särskilt bevakabarnens rättigheter.Sverige var en av initiativtagarna till det toppmöteom barn, som hölls i , där ocksåBrasiliens president deltog. En av avsikternamed toppmötet var att påskynda ratificeringen avFNs konvention om barnets rättigheter och att fåfram de konkreta, politiska åtaganden som krävsför att konventionens innehåll skall förverkligas.Jag vet att toppmötet fick stor uppmärksamhet iBrasilien, och ratificeradebarnkonventionen i slutet av september.Toppmötet har också skapat ett politisktopinionstryck i dessa frågor, som jag hoppaskommer att bestå.Den speciellt utsatta situation som många avvärldens barn lever i, och behovet av att tryggaderas överlevnad och utveckling är en viktig del isvenskt biståndssamarbete, både bilateralt ochmultilateralt. En huvuddel av de enskilda svenskaorganisationer som med ekonomiskt stöd frånSIDA arbetar i , bedriver där enverksamhet som riktar sig till barn och ungdomar.Ett flertal projekt omfattar åtgärder för att sökakontakt med gatubarnen och ge dem husrum, matoch utbildning. Dessutom har flera FN-organ,däribland -- som för övrigt ärstörsta bidragsgivare till -- men också bl.a. WHO,omfattande verksamhet riktad till barnen iBrasilien. UNICEFs verksamhet är särskilt inriktadpå att förebygga och minska våld mot gatubarn ochandra fattiga ungdomar.Mot denna bakgrund förefaller en svensk protest,som efterlyser, inte vara påkalladför närvarande. Jag betonar att detta är fallet förnärvarande. Jag kan försäkra att vimed stor uppmärksamhet kommer att följahuvuvida den brasilianska regeringen fullföljer sinaåtaganden.Anf. 23 ():Herr talman! Jag tackar utrikesministern försvaret. Min fråga var föranledd av Amnestysrapporter, inte minst de vilkaredovisade situationen för de s.k. gatubarnen i detre största städerna i Brasilien.I , men också i många andra länder iLatinamerika, tvingas barn ut på gatorna just för attklara familjens försörjning. De tvingas ut för atttigga. Detta säger också något om den förfärandesociala situation som råder i många av dessa länder.För att undanröja dessa problem har dödspatruller,där poliser ingår, börjat rensa gatorna. Man förbort dessa barn. Sedan hittas de dödade, torteradeeller lemlästade, på olika ställen i städerna. Baraunder hittades 457 barn döda som hademördats av dödspatrullerna.Det är bra att FN har genomförttoppkonferensen om barn. Det var mycket viktigt.Men en annan viktig sak, som utrikesministernockså nämner, är att man nu måste se till att de somratificerat och godkänt ocksålever upp till den. Det är ett mycket viktigt arbete.Jag utgår ifrån att i fortsättningen kommeratt vara mycket vaksamt och bevaka de olikaländerna.Jag håller med utrikesministern om att någonprotest inte behövs just . Efter det att jag ställdemin fråga har man vidtagit vissa åtgärder, men vimåste kontrollera dessa länder. Det finns så mångaexempel i historien, där man har skrivit underkonventioner men sedan åkt hem och fortsatt attbryta mot bestämmelserna. Det är därför viktigt nu tar det andra steget, nämligen att bevakadessa länder och ha tummen i ögat på dem.Anf. 24 Utrikesminister talman! Jag vill till detta säga att jag helt delarBertil Måbrinks uppfattning. Dess värreförekommer sådant här inte bara i Latinamerikautan också på andra håll i världen. Jag kan än engång försäkra att vi skall följa detta med vaksamhetså länge fenomenet består och inte har rättats till.Anf. 25 ():Herr talman! Jag är också medveten om att dettanaturligtvis inte sker bara i . Menproblemet är mest markant och har fått meruppmärksamhet i . Vi kunde t.ex. se ett TV-program om och hur mandär behandlar barnen. Svenska medborgareframstod inte i så väldigt bra dager. Detta är välockså någonting som vi måste återkomma till och taitu med så småningom.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på frågorna 1990/91:73, 74 och 85 ombarn på institutioner i RumänienAnf. 26 Utrikesminister talman! svåra arv frånCeausescudiktaturen illustreras inte minst avbarnens situation. Redan kort efter revolutionen idecember inledde hjälporganisationer frånSverige och andra länder ett omfattandebiståndsarbete i landet, inte minst inomhälsovårdssektorn. Redan från början ägnadessärskild uppmärksamhet åt barnens situation.Omgående avsatte regeringen 20 milj. kr. försvenska organisationers akuta insatser i Rumänien.Också den svenska allmänheten har bidragitgeneröst till att försöka lindra den omedelbaranöden.Det var sålunda naturligt att jag i samband medmitt besök i inbjödrepresentanter för svenska hjälporganisationer attingå i min delegation. Dessa organisationer hargjort en beundransvärd insats och åtnjuternaturligtvis regeringens fulla stöd.Gradvis har omfattningen av människors lidande iRumänien blivit alltmer känd, senast genom detskakande inslaget i TV-programmet . Vimåste nu ställa oss frågan vad vi i mer kangöra för att visa vår solidaritet och vilka krav vi skallställa på den rumänska ledningen.Svenska frivilligorganisationer, ingen nämnd ochingen glömd, har genom sin verksamhet iRumänien redan den nödvändiga erfarenheten ochöverblicken och kan rätt prioritera och samordnade olika insatserna. De bör även i fortsättningenförbli centrala i hjälpen åt . De rumänskabarnens situation utgör ett viktigt element i fråganom respekten för de mänskliga rättigheterna.Konventionen om barnets rättigheter är en av flerkonventioner som behandlar mänskliga rättigheter.Liksom i så många andra fall har verkatmycket aktivt för att stärka respekten för demänskliga rättigheterna även i . Låt migbara påminna om det svenska initiativet i för de mänskliga rättigheterna atttillsätta en särskild rapportör för , ettförslag som vi fick majoritet för. Han utsågs redanunder , men hans mandat harsedermera förlängts, även på svensktinitiativ. Det skedde efter ett samtal jag hade medRumäniens dåvarande utrikesminister.Rapportören skall vid nästa möte om någramånader lägga fram en ny rapport om läget. Då gesanledning att även göra en bedömning av hurRumänien respekterar barnets rättigheter. Påsvenskt förslag har just frågan om barnetsrättigheter satts upp på dagordningen för dettanästa möte med kommissionen.Det finns anledning att dröja vid de åtaganden somRumänien gjort genom att ratificerabarnkonventionen. Konventionen ger barn somvårdas på institution, liksom handikappade barn,ett särskilt starkt skydd.Det är den rumänska regeringens ansvar att skapasådana villkor att barnen där kan få leva ett drägligtliv. Det är i detta sammanhang särskilt viktigt attden rumänska regeringen och rumäner i allmänhettillägnar sig den grundsyn som är det bärandeelementet i : varje barn, oavsetthandikapp, sjukdom e.d., har ett fulltmänniskovärde och sin egna rättigheter. Allaåtgärder som rör barn skall baseras på principen ombarnets bästa. Det ankommer på de nationellaregeringarna att garantera dessa rättigheter.Statsministern har som bekant i ett brev till denrumänske presidenten dels erbjudit samarbete föratt hjälpa de rumänska barnen, dels erinrat om denrumänska regeringens skyldigheter. Han tog ifredags initiativet till ett möte med de i Rumänienverksamma frivilligorganisationerna. Dessaredogjorde då för genomförda och planeradeprojekt. Man diskuterade hur det vidare arbetetskall genomföras och hur regeringen bäst kanstödja dem. Statsministern föreslog då att sända enregeringsdelegation till . För närvarandeundersöks när en sådan skulle kunna resa.Vi kommer från svensk sida att med störstauppmärksamhet fortsätta att följa utvecklingen iRumänien, både vad rör de institutionsplaceradebarnen och mänskliga rättigheter i allmänhet. Viavser även fortsättningsvis hålla nära kontakt medde organisationer som är verksamma där och påolika sätt stödja dem i deras olika aktiviteter.Anf. 27 ():Herr talman! Jag ber att få tacka för svaret.En folkstorm innebär tyvärr alltför ofta englömska . Därför är det viktigt att man förden här frågan vidare till FN-nivå och håller liv iden.Jag tror personligen inte att denna situation är unik.Det är bara vi i hademissförhållanden, som inte var så grova men somändå var mycket anmärkningsvärda. Jag börjadesom barnläkare just när dessa frågor fördes på tal.Jag har fått uppleva det positiva i att det går att göranågot åt situationen.I somras var jag i ett Medelhavsland och funderadeöver var de handikappade barnen fanns. Jag fick dåuppgift om att det rådde stora missförhållandenäven där på institutionerna.Man har tagit itu med gatubarnen, man har tittat påbarnarbete och man har tittat på prostitution blandbarn. För mig känns det naturligt att man nu gårvidare och tar ett rejält tag för de glömda barnen påinstitutionerna.Är utrikesministern villig att bredda diskussionen iFN och försöka lyfta fram inte bara Rumäniensbarn -- det behövs naturligtvis riktade insatser, ochman får hoppas att det inte är lika vidrigt på andrahåll -- och se över hela fältet och lägga fram ettåtgärdsprogram för att förbättra för barn påinstitutioner, barn som utan tvivel har det mycketsvårt i många länder?Anf. 28 ():Herr talman! Jag tackar utrikesministern försvaret.Jag vill precis som säga attden situation som råder i naturligtvis gåratt ändra så att även de barnen kan få sammarättigheter som alla andra barn.Jag tycker att det är positivt att det sedan jag ställdemin fråga har hänt mycket när det gällersolidaritetsaktioner från svenska folkets sida. Jagtycker också att det är bra att statsministern harskrivit till den rumänska presidenten och påtalatdetta och erbjudit vissa ytterligare hjälpinsatser.Vad jag förstår råder det inte så stor brist på pengari nuläget. Det är precis som utrikesministern sägeri sitt svar: ''Det är i detta sammanhang särskiltviktigt att den rumänska regeringen och rumäner iallmänhet tillägnar sig den grundsyn som är detbärande elementet i : varje barn,oavsett handikapp, sjukdom e.d., har ett fulltmänniskovärde och sina egna rättigheter. ''Har regeringen övervägt -- det framkommer istatsministerns formuleringar -- att skullekunna t.ex. erbjuda rumäner platser i förutbildning på sådana institutioner som har ansvaretför bl.a. handikappade barn? Jag tror att det skullevara bra för att snabbt ändra attityder. I första handskulle det gälla den vårdpersonal i somhar en annan attityd på grund av en regimshänsynslöshet. Man skulle även kunna skickasvensk personal till Rumänien.Anf. 29 ():Herr talman! Jag vill börja med att tacka för svaretpå min fråga.Det var chockerande bilder som mötte oss i allasvenska vardagsrum för inte så många dagar sedan.Jag tror att många minns dessa bilder av barn iburar, eller vad jag skulle vilja kalla för dödensväntrum i källaren.Vi har sett ett skrämmande exempel på den värstaformen av styre under, vad man har kallat,socialistrepubliken envåldshärskareCeausescus ledarskap.Jag tror att alla har trott, liksom jag, att den nyaledningen i skulle göra rent hus med degamla oförrätterna. Men tyvärr visar det sig att såinte verkar vara fallet. Det är glädjande attregeringen har hanterat denna fråga på ett bra sättoch agerat snabbt. Men det finns frågetecken införframtiden.Denna situation för barnen på barnhemmen iRumänien riskerar att vara endast en del av ettfortfarande delvis omänskligt system i Rumänien.Kommer regeringen att vidta några åtgärder för attförsäkra sig om att det inte ser ut på liknande sättpå andra områden i ?Vi moderater har länge krävt att en större andel avbiståndet skall gå via frivilligorganisationerna. I dethär fallet har regeringen agerat på ett mycket brasätt när dessa organisationer har fått bidrag. Fråganär om regeringen har för avsikt att ändrainriktningen även på andra områden vad gäller attge frivilligorganisationerna ett större stöd.Känner statsrådet till att i den här kammaren finnsrepresentanter från ett parti som har besöktRumänien hela sex gånger ? Det är merän vad man har gjort vad gäller något annatutomnordiskt land. Jag misstänker att statsrådetdelar min undran när det gäller om --som det handlar om -- har haft både skygglapparoch hörselskydd under besöken. Jag tror att intebara statsrådet och jag utan även svenska folket villfå ett svar på den frågan.Anf. 30 Utrikesminister talman! Jag tycker att det som påpekade är mycket viktigt.Handikappade barn runt om i världen, oavsettregim, också en gång här i , även om det varlänge sedan, stoppades undan och behandlades intesom om de hade ett fullt människovärde. Detursäktar ingenting av det som händer i Rumänienoch på annat håll. Men det är ändå klokt att erinrasig detta då man resonerar med andra folk.Jag fick frågan om regeringen är beredd att breddaverksamheten i FN. är en sådanbreddning. Det får inte stanna vid de högtidliga talsom hölls och som var så långtgående och såhoppingivande. måste länderna leva upp tilldem. Detta gäller även i där det till äventyrsbrister. Vi får naturligtvis försöka, som BertilMåbrink påtalade tidigare, bevaka att så verkligensker.Bertil Måbrink har också rätt i att det förnärvarande inte råder brist på pengar, utan att detär mänskliga insatser som behövs. Det finns en delsvensk personal i i frivilligorganisationersom har gjort ett utomordentligt fint arbete. Mendet gäller att också samordna de olikaaktiviteterna.Vi överväger, men har inte kommit till beslut, att taemot både rumänska barn och rumänsk personal.Det är en sak delegationen skall undersöka.Ja, , vi är beredda att agera på andraområden. Jag agerade mycket . Det var enherre som hette Brucan som sade att en liten elitskall styra massan. Då rökmoderata samlingspartiets tidning på mig och hävdade att jag var för tidigtute. Jag delar helt uppfattningen att man skall havaksamheten riktad mot alla områden.Anf. 31 ():Herr talman! Jag tackar utrikesministern för detsenaste han sade.Har sedan början av 80-taletkänt till situationen för dessa barn i ? Omnågon skulle ha känt till detta, borde det ha varitpersonalen på den svenska ambassaden i ,som har befunnit sig där år efter år.Jag besökte . Jag brukar haför vana att även besöka den svenska ambassaden.Jag träffade då den dåvarande ambassadören . Han berättade inte detta för mig. Hadehan gjort det skulle jag också ha sagt mitt hjärtasmening vid det tillfället. Jag fick ingen sådaninformation av dem som borde ha kunnat ge migden. Jag tycker att det är en oförskämdhet avmoderaterna att stå här i talarstolen och utnyttjaden situation som råder i Rumänien.Anf. 32 Tredje vice talmannen:Frågorna skall riktas till vederbörande statsråd.Anf. 33 ():Herr talman! Jag var inte ute efter en generellbreddning av , utan kanske meraom man bör överväga om inte detta är ett områdesom nu borde prioriteras, liksom man harprioriterat problemen med prostitution ochbarnarbete.Jag förstår att det är svårt att svara ett rakt ja ellernej på den frågan. Men jag undrar omutrikesministern vill undersöka just detta och omdet förefaller motiverat att -- om inte dessa initiativredan har tagits av -- ta initiativ till attgenom en omprioritering se till att denna grupplyfts fram. Jag tror att detta är motiverat med tankepå de rapporter som har avgetts om institutionsvårdi andra länder.Anf. 34 ():Herr talman! Vi fick höra här att har rykt på statsrådet. Jag tror att detberodde på en viss svajighet i uttalandena om justRumänien, och kanske inte så mycket på detsenaste uttalandet.Jag har förstått att debatten gäller de frågor ochundringar som jag har gentemot statsrådet. Jagskall i fortsättningen hålla mig till det.Om man besöker ett land och det parti som harhuvudansvaret för regeringsmakten, kan det nogförväntas att man den vägen kan få väldigt godinformation, åtminstone bättre information än vadsom kan fås av en svensk delegation.Avslutningsvis hoppas jag att regeringen använderalla tänkbara påtryckningsmöjligheter för att se tillatt även , såväl när det gällerbarnen som i övrigt avseende, blir en demokrati däralla kan leva i frihet.Anf. 35 Utrikesminister talman! Jag instämmer gärna i detta och jagkan förlåta . Det var som svajade, inte jag.Bertil Måbrink frågade om regeringen kände tillförhållandena. var jag interegeringsledamot utan jag inbjöds till imin egenskap av partisekreterare av min ''kollega'', som då också var partisekreterare. Jagreste omkring i , och jag kan försäkra attjag hade ganska animerade diskussioner medCeausescu. Men man blev inte informerad omsådant här. Det är klart att man blir chockeradoch undrar varför inte detta har uppdagats. Det varungefär som som med förintelselägren iNazityskland. Vi var inte heller medvetna omdessa, eftersom det gjordes allt för att dölja dem.Därför skall man inte pådyvla varandra alltförmycket av anklagelser. Det gäller detsamma för varoch en som besöker diktaturländer.Jag menar att man skall åstadkomma en breddning.Jag hade den ambitionen då jag sedanhöll mitt första tal i FN, att jag skulle belysavärldsproblemen med utgångspunkt bara frånbarnens situation. Det var ett jättebra tal som jaginte fick hålla, eftersom hela katalogen skulle ingåi talet. Jag tänker emellertid fullfölja min avsikt attvarje gång jag får tillfälle att tala om detta utgå ifrånbarnen. Bättre breddning än så kan man inteåstadkomma.Anf. 36 ():Herr talman! Jag kan hålla med utrikesministernom vad som gäller för vad man får se och höra närman reser i diktaturländer.Med tanke på vad som avslöjats i --vi har också tidigare diskuterat barnens situation iandra länder, t.ex. i -- är detviktigaste nu att vi alla sex partier vinnlägger oss omatt i fortsättningen gemensamt hjälpa till och arbetaför att komma till rätta med dessamissförhållanden. Vi måste påtala för dessa ländersregimer och deras representanter vad vi vet och attdessa förhållanden är oacceptabla. Det är detviktigaste arbetet vi nu har framför oss.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på fråga 1990/91:88 om förbud motanvändande av plastkulorAnf. 37 Utrikesminister talman! Frågan avser plastkulor, menuttrycket plastkulor är något missvisande. Jag beratt till herr talmannen få överlämna två styckenplastkulor, båda med mantlar av stål. Den enakulan lär ha dödat en pojke på och denandra en flicka i . Det rör sig alltså om farligmateriel, om kulorna kommer till användning.Jag hoppas att hela denna kammare är överens omatt användande av övervåld motcivilbefolkningen -- såsom sker just nu i --måste fördömas. Detta övervåld motcivilbefolkningen är oacceptabelt sett från allatänkbara utgångspunkter.Plastkulor orsakar ofta svåra personskador, ochde som skadas tillhör i allmänhet civilbefolkningen.Som frågeställaren påpekar är många av dem somskadas och dödas av plastkulorna barn -- jag harinte sett några som har dödats, men jag har settmånga som har skadats. Efter att ha sett det, kanjag inte säga annat än att detta är djävulskt.Folkrätten innehåller ett antal regler som förbjuderanvändning av inhumana vapen i väpnadekonflikter. Bland dessa regler finns dock ingetförbud mot plastkulor. Därtill kommer att fråganom hur olika stater utrustar sina polis- ochsäkerhetsstyrkor har ansetts vara en frågasom faller under varje stats exklusiva rätt attbestämma om sina interna angelägenheter.Dess värre innehåller inte heller FN-överenskommelserna om mänskliga rättighetereller europeiska konvention om mänskligarättigheter och grundläggande friheter någon regelsom skulle kunna sägas rättsligt stödja ett förbudmot användandet av plastkulor. Dessa dokumentslår emellertid fast att ingen människa får utsättasför omänsklig behandling. Frågan om plastkulorhar -- uppenbarligen utan något reellt resultat --tagits upp vid ett flertal tillfällen iEuropaparlamentet. Likaså har frågan varit uppe iFNs underkommission för mänskliga rättigheter.Från svensk sida anser vi, även om målet är klart,att det som en första åtgärd är viktigare att se till attanvändningen av plast- eller gummikulor motcivilbefolkningen upphör, snarare än att försöka fåtill stånd ett förbud mot vapnen som sådana. Jagönskar att vi kunde få till stånd ett förbud, men medtanke på de erfarenheter vi har tror jag inte att detär möjligt att nå ända fram. Det är möjligt att taupp frågan i olika internationella fora, t.ex. iEuroparådet och i , liksom attta kontakt med likasinnande länder för att höraefter hur hur de ser på frågan. Den svenskaregeringen avser att överväga båda dessahandlingsmöjligheter.Anf. 38 ():Herr talman! Jag är glad över att utrikesministernverkligen ser allvarligt på frågan om plastkulor ochatt han så klart tar avstånd från plast- ochgummikulor. Jag hoppas att regeringen arbetarvidare för att kunna vidta åtgärder.Vi diskuterade just plastkulor här i kammaren ivåras när det gällde mänskliga rättigheter. I dendebatten sade att regeringenredan höll på att agera i frågan. Det kanske varnågot förhastat av honom att göra ett sådantuttalande. Utskottet uttalade att man utgick ifrånatt regeringen kommer att fortsätta att söka finnavägar för att internationellt reglera användandet avden här typen av ammunition.Det talas om ''inhumana'' vapen, men man kan dåfråga sig om det finns några ''humana'' vapen.Jag återgår till de två förslag som svaret mynnar uti om de olika angreppssätten. Det viktigaste ärsjälvfallet att se till att kulorna inte kommer tillanvändning över huvud taget. Då är frågan: Hurskall man åstadkomma detta? Ett sätt är att införaett förbud mot användande av plastkulor. Om manär överens måste det på något sätt gå att få in ettsådant förbud i de folkrättsliga reglerna. Det är enpolitisk fråga.Utrikesministern nämnde att man skall ta uppfrågan med ''likasinnade länder''. Då undrar jag:Ingår i den kretsen? Det vore lämpligt attta upp frågan med , eftersom den engelskaarmén använder plastkulor mot den nordirländskabefolkningen. Inte minst barn har dödats av sådanakulor. Sammanlagt är det 16 personer påNordirland som har dödats av plastkulor, och det ärhelt oacceptabelt.Anf. 39 Utrikesminister talman! Jag kan helt hålla med, menerfarenheterna som vi och andra har säger oss attdet är omöjligt. Det behöver dockinte betyda att man tappar målet ur sikte. Det är förnärvarande omöjligt att skapa denna enighet elleruppslutning bakom ett förbud.EG-parlamentet har t.ex. vid ett flertal tillfällentagit upp denna fråga i resolutioner och uppmanatmedlemsländerna att förbjuda användning.Ändock fortsätter användning. Det är således upptill varje nation och dess parlament att avgöradetta.Det finns många andra vapen som är likainhumana. Jag medger att uttrycket inhumanavapen, som används folkrättsligt, är jämförbartmed uttrycket viltvård när man dödar älg. De endavapen som är humana är de som inte används. Detfinns ännu värre vapen, t.ex. laser, där vi arbetarallt vad vi orkar för att försöka få fram ett förbud.Jag har ingen anledning att låta bli att försöka gåden vägen även i fortsättningen. Det viktiga är dockatt man kommer en bit på vägen mot målet och attdet inte blir tvärstopp som hittills.Anf. 40 ():Herr talman! Jag delar helt uppfattningen att vi påalla sätt måste försöka agera för att få stopp föranvändandet av denna typ av vapen. Det är sagt attde skall användas i kravallsituationer och att det dåskulle vara motiverat. Det har vidare sagts att denisraeliska militären inte får lov att skjuta annat än iknähöjd osv. Trots detta skjuter man oprovoceratin i folkmassor, och man skjuter på enskilda barnsom är på väg till skolan som då dödas.Jag hoppas verkligen att utrikesministern fortsätteroch tar krafttag mot denna typ av vapen, inte minsti relationerna med och som är deländer som använder denna typ av vapen.Anf. 41 Utrikesminister talman! Alla vet att jag är djupt engageradi dessa frågor och tänker fortsätta att verka i denriktning jag har verkat.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på frågorna 1990/91:89 och 96 omTibetAnf. 42 Utrikesminister talman!