prot · GE096 · 1990-10-10 00:00:00 — Också har haft en viktiguppgift. När järnridån nu lyfts bort finns dockrisken att gamla regionala eller nationellakonflikter blossar upp på nytt. EG-samarbetet ärdärför viktigt också för att garantera fred ochstablilitiet i det nya Europa.Ett enat är dock inte detsamma som ettcentraliserat . Tvärtom öppnas på nyttgamla kontaktvägar och nya möjligheter tillregionalt samarbete, t.ex. i och kringÖstersjön. En modern motsvarighet till den gamlaHansan skulle ha stor betydelse för fred ochsamarbete i vår del av världen.Utvecklingen i har också fått effekter iandra världsdelar. Den sovjetiska modellen harunder decennier varit en förebild för alltför mångaafrikanska härskare. När den nu kollapsat ochförlorat all trovärdighet leder det till att allt flermänniskor i dessa länder kräver politisk pluralismoch flerpartisystem. De hämtar inspiration ochargument från demokratiseringen i öst och från deeuropeiska samarbetssträvandena.Detta är glädjande och bör stimulera en starkarebetoning i det svenska biståndet av åtgärder somstöder denna utveckling mot demokrati i tredjevärlden. Men i det nya behövs ocksåkraftfulla talesmän för ett ökat internationelltbistånd från . kan i denna strävan gestöd åt länder som och Danmark.EG beslutade att skapa eninre marknad med fri rörlighet för människor,varor, tjänster och kapital. Betydande framsteg hargjorts, och vid utgången av är målet medstor sannolikhet uppnått.För , liksom för övriga EFTA-länder, är detviktigt att inte hamna vid sidan av dennautveckling. Inom EFTAs ram deltar därför Sverigei förhandlingar med EG om ett europeisktekonomiskt samarbetsområde. På så sätt hoppas vifå del av de fyra friheterna och även på andra sättfå medverka i ett fördjupat samarbete med EG. Föratt uppnå detta är vi beredda att anpassa våra lagartill gällande EG-regler. önskan är attdessa förhandlingar skall bli framgångsrika.För liberaler är Europasamarbetet något mer än enmöjlighet att åstadkomma ökat välstånd. Som enröd tråd genom integrationsprocessen i EG gårsträvan att skapa ett ''Medborgarnas '' -- etthemland för Gemenskapens 340 miljoner invånare.Därför riktas också uppmärksamheten alltmer påden sociala dimensionen, på behovet att politisktsamverka för att öka människors trygghet, främjaen god miljö och utveckla eftersatta regioner.Alla politiska krafter i EG är inte lika positiva tilldetta. Inom EG finns både de som vill driva påsamarbetet på det sociala och miljöpolitiskaområdet och de som vill bromsa det. Som medlemi EG skulle kunna liera sig med de kraftersom driver på.Inte minst på miljöområdet är det otillräckligt attföra kampen nationellt -- där krävs internationellsamverkan. I vissa miljöfrågor ligger föreEG-länderna, i andra har de kommit längre, t.ex.vad gäller krav på miljökonsekvensanalyser innanviktiga beslut fattas. bör hålla ett högttempo i miljöpolitiken, högre än vad EG påbjuder,och medlemskap i utgör inget hinder för det.Men däremot skulle ett medlemskap i ge ossökade möjligheter att påverka miljöpolitiken iEuropa. är det väsentligare att 340miljoner människor tar ett halvt steg i rätt riktningän att 8 miljoner tar ett helt.De länder som ingår i EG avstår från delar av sinnationella suveränitet men får i utbyte del i dengemensamma beslutanderätten. Också de ländersom väljer att, utan medlemskap, införa sammaregler som Gemenskapen går miste om delar av sinsuveränitet, dock utan att komma med i de organdär reglerna utformas och beslutas. Därigenomriskerar dessa länder att få en allt sämrebalans mellan beroende av och inflytande över detregelverk som är en förutsättning för de öppnagränserna och den fria rörligheten.Hänsyn till omvärldens förtroende för den svenskaalliansfriheten har varit det bärande motivet för attSverige inte sökt medlemskap i i har förändrats.Utvecklingen av relationerna mellan stormakternahar gått mycket snabbt. Viktiga överenskommelserom truppreduktioner och tillbakadragande av såvältrupper som offensiva vapen har ingåtts. Nyaomfattande överenskommelser är på väg.Utvecklingen i bidrar tillatt radikalt minska spänningarna mellanstormakterna. fortgåendesönderfall, NATOs ändrade inriktning ochtillkomsten av det nya understrykerytterligare denna utveckling. Sker inga bakslagtalar allt starkare skäl för att medlemskap i gåratt kombinera med fortsatt alliansfrihet och ettfullföljande av svensk neutralitetspolitik.Sverige bör fullt ut medverka i den europeiskaintegrationen på samma villkor som gäller för deländer som är medlemmar i harförklarat att den är beredd att pröva ansökningarom medlemskap så snart den inre marknaden ärgenomförd, dvs. Sådana ansökningarföreligger redan från , , Cypernoch . Också har uttalat sin avsikt attsöka medlemskap av EG.Folkpartiets åsikt är att , med de givnaförutsättningarna, under den kommanderiksdagsperioden bör ansöka om medlemskap iEuropeiska gemenskapen. Detta bör ske i så godtid att medlemsansökan inte kommer attbehandlas senare än ansökningarna från ,, och för att nu inte nämnaUngern. Är socialdemokraterna beredda attmedverka till detta, vare sig ni då är i oppositioneller i regeringsställning?Herr talman! I våra baltiska grannländer fanns ivåras en stämning av glädje, kanske rent av eufori,över att den nationella identiteten återvunnits,även om vägen fortfarande tycktes vara lång tillåterupprättad full självständighet. ärstämningarna mer bistra. De utlovadeförhandlingarna med centralmakten i omformerna för utträde ur den påtvingade unionenkom aldrig i gång trots upprepadelöften. Kanske kan den senaste veckans signaler omkontakter mellan och ändåinnebära att processen kommer i gång.Men det dominerande intrycket från vårakontakter med vänner i de baltiska folkfronternaär, att upplösningstendenserna i den sovjetiskaekonomin och den sovjetiska statsledningenriskerar att skapa en situation där inga kontakteralls kan tas, eftersom man inte kan hitta någonmotpart på centralt håll som har mandat attförhandla. Skulle dessa farhågor besannas betyderdet att en mycket farlig situation kan uppstå.Irrationella och ansvarslösa aktioner från delar avden traditonella sovjetiska maktapparaten skullekunna orsaka stor skada inte bara för balterna utanför hela demokratiseringsprocessen iSovjetunionen.Det är därför så mycket viktigare att vi från svensksida tydligt markerar vad vi hoppas och förväntaross av utvecklingen i våra baltiska grannländer. Detfinns bara en lösning på den i längden ohållbarasituation som uppstod när ochStalins 1939 gjorde upp om att delaÖsteuropa mellan sig och som ledde till att debaltiska staterna ockuperades och därefterannekterades av -- och det är attsjälvständigheten återupprättas i enlighet med debaltiska folkens i fria val uttryckta önskemål. Nuritas karta om efter det . Debaltiska ländernas öde får då inte förbises.Den borde, i likhet med Islandsregering, markera våra förväntningar om återställdbaltisk självständighet genom att redan nuuttryckligen förbinda sig att verka för att de baltiskastaterna får bli observatörer vid fortsättningen avESK-processen, inför höstens möte i ochdärefter. Det vore ett nytt steg i den positivautveckling som skett. Det är viktigt att visom närmsta grannland till , ochLitauen bidrar till att det kan tas.Min fråga är: Är utrikesministern beredd att tadetta steg?Anf. 5 ():Herr talman! Låt mig börja med att gratuleratalmannen till initiativet till den härEuropadebatten. Jag tycker att det är en myckettydlig markering av den vikt som vi fäster vidEuropafrågorna och av att utformningen av en nysvensk Europapolitik är en av våra viktigastepolitiska uppgifter.Samtidigt finns det väl också anledning att slå fastatt vårt ökade intresse för inte får gå ut övervårt intresse för vad som händer i andra delar avvärlden och inte får försvaga vår solidaritet med defattiga folken i , och ochvår vilja att arbeta för en fred som omfattar helavärlden och inte bara Europa.Det är alldeles självklart att denhändelseutveckling som vi har fått uppleva iEuropa ställer storakrav på nytänkande och på att vi förmår att utnyttjade möjligheter som utvecklingen ger oss. Vi har fåttuppleva ett mycket dramatiskt skeende. Det är denmest genomgripande omdaningen av Europaspolitiska karta som någonsin har inträffat i fredstid.Den här omdaningen präglas å ena sidan av enintegrationsprocess i och å andra sidanav en frigörelse och man kan i viss mening säga enupplösningsprocess i . Det paradoxala äratt trots att man kan se det här som två motsattautvecklingsriktningar leder de hän mot ett Europapräglat av större gemenskap än ,ett präglat av demokrati,marknadsekonomi och, hoppas vi, även ett socialtoch ekologiskt ansvarstagande. Detta skapar nyaoch spännande möjligheter.Vi får väl erkänna att , som så många andraländer, togs på sängen av den snabba utvecklingeni . Det är i och för sig inget märkligt meddet. Vi ser att de sovjetiska satellitstaterna plötsligtblir självständiga och demokratiska, attSovjetunionen inleder en utveckling somvisserligen har oändliga svårigheter framför sig mensom ändå bär i sig hoppet att vi också fårdemokrati i och i alla övrigaSovjetrepubliker, vi ser möjligheter till att vårabaltiska grannar skall få sin självständighet. Det härär en utveckling som få har förutsett, men somnaturligtvis är oerhört spännande och fascinerandeoch skapar nya möjligheter.Det beklagliga är att profil inför den härutvecklingen har varit så låg. Den svenska politiskareaktionen var tidigt mycket tvekande och mycketförsiktig. Signalerna från till dem som stodbakom frigörelsesträvandena i öster var: Ta det litetförsiktigt, gå inte för fort fram. Det är klart att dettainte har skapat någon större tilltro till viljaatt stå upp för frihet och demokrati i Östeuropa.Det har bättrat sig. Det vill jag gärna erkänna.Det uttalande som utrikesministern gjorde varbetydligt bättre än de som förekom för något årsedan. Men det har i mycket stor utsträckning varitriksdagen som har varit pådrivande för att till stånden bättre politisk attityd från sidagentemot frigörelsen i och iövrigt.Jag tycker att den låga profilen är beklaglig. Sverigehar nämligen ett mycket stort ansvar. Vi har ettmoraliskt ansvar att stödja våra grannfolkssträvanden efter frihet och demokrati. Vi harnaturligtvis också ett eget intresse. En demokratiskomvärld är en stabilare och säkrare omvärld. Ettdemokratisk Nord- och är säkrare ochstabilare och bidrar också till vår säkerhet. Enutveckling mot marknadsekonomi och en positivekonomisk utveckling är naturligtvis också positivtför våra möjligheter till ett fruktbärande samarbetemed våra grannar. miljöproblem ärockså våra miljöproblem. Detta medför att vi harall anledning att med kraft stödja den nyautvecklingen i . Vi bör göra det politiskt,och vi bör också göra det ekonomiskt och praktiskt.Även här kan man beklaga den försiktiga svenskahållningen. Av det mångomtalade svenskaöstbiståndet bidde det faktiskt bara en tumme. Enmiljard låter väldigt mycket, men när man delarupp den och ett mycket stort antal länderblir det inte särskilt mycket. , som är det landsom får mottaga mest stöd från oss, får ungefär 100miljoner . Alla de övriga östeuropeiskaländer skall när det gäller det bilaterala biståndetdela på 75 miljoner . Våra grannar iBaltikum, som verkligen borde ha anledning attställa stora förhoppningar till stöd från , kanräkna med några strödda miljoner.Till detta kommer att det tycks ta mycket lång tidatt komma i gång med något praktiskt arbete. Ännuhar nästan inget reellt skett. Jag tycker, herrtalman, att detta är pinsamt och beklagligt. Jagtycker inte att lever upp till sitt ansvar motsina nära grannar.Det finns många viktiga saker som vi skulle kunnagöra för att bedriva en aktiv Östeuropapolitik. Tillatt börja med måste vi bli generösare. Fråncenterns sida har vi föreslagit en tredubbling av detsvenska Östeuropastödet. Vi har också föreslagitatt det skall kunna ingå särskilt förmånligastatsgaranterade lån som en del i detta.Vi tycker att vi nu bör sätta i gång en process för attbygga upp ett nordeuropeiskt samabete, ettutvidgat nordiskt samarbete, på det ekonomiska,handelspolitiska, kulturella och sociala området.Detta samarbete skall omfatta de nordiskaländerna, de baltiska republikerna, ,och kanske även närbelägnaområden i som Leningradområdetoch . Samarbetsformerna måstenaturligtvis variera beroende på olika områdensstatus. skulle nu kunna ta initiativ till enprocess som skulle få stor betydelse för framtiden.Vi måste på ett mera aktivt sätt stödja de baltiskastaternas strävanden efter frigörelse. Vi skall intebara göra det genom positiva uttalanden. De ärvisserligen viktiga, men vi måste också se till att debaltiska staternas situation blir ett viktigt led i ESK-arbetet. Den sovjetiska annekteringen av Baltikumär en rest av -- en rest avMolotov--Ribbentrop-pakten.Nu säger utrikesministern att de baltiskarepublikerna skall beredas möjlighet att följa ESK-processen. Det låter bra. Men vad innebär det?Innebär det att kommer att arbeta för att defår observatörsstatus? Innebär det att Sverigekommer att arbeta för att de baltiska staternas kravpå frihet kommer upp på ESKs dagordning och attSverige kommer att arbeta för att det skall vara ettsjälvklart mål för ESK-arbetet att också tillförsäkrade baltiska staterna självständighet?Ytterligare ett led i en aktiv Östeuropapolitik måstenaturligtvis vara att se till att det europeiskaekonomiska samarbete som byggs upp med EG,EFTA och EES också utvidgas till att omfattaresten av . Det övergripande målet för vårEuropapolitik måste vara att skapa en alleuropeiskgemenskap.Den gamla klyvningen av är nu på väg bort.Det är viktigt att se till att inte blir delat pånytt. Det är viktigt att se till attsamarbetssträvandena i verkligen kommeratt omfatta hela Europa.EG har självfallet en nyckelroll i strävandena attbygga upp ett vidgat europeiskt samarbete. Exakthur den rollen kommer att se ut vet vi inte ,och det vet man inte ens inom EG. EG står införviktiga vägval. påbörjasregeringenskonferenser om bildandet av enekonomisk union och en politisk union. Dekommer att visa vilken väg EG väljer. Om EGutvecklas till basen för en alleuropeisk gemenskap,är det vår uppfattning att självfallet bördelta. Om EG däremot mera väljer vägen mot attbli en västeuropeisk supermakt, blir situationenannorlunda. Vilken väg EG väljer vet inte ens EGi dag, än mindre vi. Därför är det naturligt att vi böravvakta EGs eget val innan vi själva tar ställning.Vi bör veta vilket EG vi i så fall skulle ansluta osstill. Och vi bör naturligtvis också veta huralternativet kommer att se ut. Och det lär vi få vetanär EES-förhandlingarna når sitt slutresultat.Det är alldeles uppenbart att den svenskaneutraliteten är en grundfråga när vi diskuterarvåra relationer till EG. Det finns en del som hävdaratt avvecklingen av det skulle ha gjortneutraliteten föråldrad. Det är ett mycketohistoriskt synsätt. Den svenskaneutralitetspolitiken är inte en produkt av det kallakriget, utan den är ett uttryck för vår vilja att föraen från stormaktsintressen obeoroende utrikes- ochsäkerhetspolitik. Denna neutralitetspolitik ärnågonting som kommer att vara en stor tillgång förSverige att föra också , i varje fall i denmån som vi i räknar med att ocksåframtidens värld kommer att kunna innehållastormaktsmotsättningar.Jag vill gärna göra det erkännandet att det parti häri som starkast pläderar för svenskt EG-medlemskap, , markerar attSverige skall bibehålla sin alliansfrianeutralitetspolitik. Ändå är det mig en gåta hurmoderaterna kan driva den linjen och ändå hävdaatt vi nu skall ta ställning för EG-medlemskap, närvi inte vet vad den diskussion som förs inomEG om ett utvidgat säkerhetspolitiskt och ävenmilitärpolitiskt samarbete leder till. Vi kan ju intebasera vår säkerhetspolitik på antaganden och tro,utan vi måste ju göra det på en säker grund om vadvåra åtgärder innebär för . Oklarheten övermoderaternas uppfattning om neutralitetspolitikendjupnar naturligtvis när man tar del av att det antingen måste ske mycketkraftiga ökningar av det svenska försvarsutgifternaeller att vi söker en allians med . Det finnsmycket som har att förklara, och jagtror att vi alla ser fram emot dessa förklaringar.Herr talman! Enligt uppfattning är detviktigt att driver en aktiv Europapolitik ochspelar en aktiv och pådrivande roll i arbetet för ettutvidgat europeiskt samarbete. Det bör inkluderaen generös Östeuropapolitik och arbetet på attskapa ett vidgat nordeuropeiskt samarbete medvåra nära grannar. Även arbetet att se till att deneuropeiska integrationsprocessen inte stannar vidhalva utan kommer att omfatta helaEuropa. Vårt ställningstagande till Sverigesrelationer med EG måste få bli beroende av EGseget vägval när det gäller den framtidautvecklingen. Men vilken väg vi i än väljermåste den innebära att vi främjar ett Europapräglat av samarbete, gemenskap och fred.Anf. 6 ():Herr talman! fred och stabilitet hängersamman med att det palestinska folkets nationellarättigheter garanteras. Därför är det viktigt attockså i denna debatt om fördöma denisraeliska regeringens terror mot det palestinskafolket som återigen skördat många offer.Ett nytt växer fram i mycket hög hastighet.Bara hade ytterst få, om ens någon,kunnat tro att det politiska läge som vi har i daghade varit möjligt.Hastigheten i förändringarna är både positiva ochnegativa. Visst är det positivt att vi ser en snabbpolitisk demokratisering av . Visst är detpositivt att vi ser att en bred folklig mobiliseringinom loppet av några månader kan skapa historiskaförändringar i såväl det egna landet som i världen.Visst är det positivt att och inlett ennedrustning i Europa.Men hastigheten skapar också problem och risker.Det finns en tendens i av eufori -- ellerskall vi kalla det eurofori -- att inte vilja se nya ochförnyade problem som kommer att brottasmed.Tyskland som har enats utgör ett exempel. Vårförhoppning är att landet skall kunna bli en stabiloch fredlig demokrati. Men för att det skall blimöjligt räcker det inte med, som många tycks tro,att de ''nya'' medborgarna i öst skall lära sigdemokrati efter de många åren under SEDsenpartivälde. Det finns också traditioner från dettidigare som inte är demokratiska.Fortfarande finns yrkesförbudet förvänsteraktivister kvar i den tyska lagstiftningen.Fortfarande har inga grundläggande förbättringarskett av de invandrade arbetarnas livsvillkor, trotslöftena som gavs , efter GünterWallraffs chockartade avslöjanden ireportageboken där nere.I har Europadebatten egentligen aldrigblivit någon riktig Europadebatt, eftersom denbara har handlat om EG som ju de facto barainnefattar 12 av 34 stater. är debattenkanske på sin lägsta nivå . gickolika restaurangägare ut och påstod sig för någratimmar ta betalt med . Det får betraktassom ett effektivt och populärt, men inte särskiltsanningsenligt propagandaknep.Den enda fråga som flertalet politiker ochjournalister, å sin sida, tycks intressera sig skall söka sitt medlemskap?Vänsterpartiet anser att det finns all anledning attfortsätta diskutera konsekvenserna för vidett eventuellt medlemskap. Jag vill här lyfta framdels alliansfriheten och neutralitetens framtida roll,dels vikten av att försvara demokratin och vårnationella suveränitet.Det har sagts att vår alliansfrihet spelat ut sin roll idet nya -- att det nu inte längre finns någonöst--väst-konflikt att förhålla sig till -- och att vidärför utan problem kan ansluta oss till EG.Om så skulle vara fallet, att det inte längre finnsnågon ''fiende'', varför håller då EG på att bygga enpolitisk union innefattande en gemensam utrikes-och försvarspolitik?Jag skulle vilja föra fram tre allvarliga anledningartill att det är fortsatt viktigt att värna vårt landsalliansfrihet och neutralitet.1. Det faktum att en välfärdsmur nu reses mellanöst och väst. är det faktiskt väst som hindrarmänniskor att resa från öst. Det talas om att EGskall ena . I har vi eftermöten med såväl Europaparlamentsledamöter somEG-kommissionärer förstått att EG, om någonsinalls, i bästa fall kommer att samla hela -- östoch väst -- först kring --2015.Risken är att östra , medsöndertrasade ekonomier och svagafackföreningar, förvandlastill EGs storbolags egen bakgråd.I stället för att delta i detta borde ,tillsammans med och EFTAs stater, arbetaför att erbjuda alternativa utvecklingsvägar förÖsteuropas stater, där huvudpunkterna borde varaatt bygga upp miljövänlig produktion, socialrättvisa och demokrati.2. Den stora risken att vi i stället för dentraditionella öst--väst-konflikten nu får se snabbtväxande nationella konflikter mellan eller inomolika enskilda stater i Europa.I flera östeuropeiska länder brottas man medallvarliga nationella motsättningar, motsättningarmellan tjecker och slovacker, motsättningar mellanrumäner och ungrare, mellan turkar och bulgareroch konflikter mellan en rad olika nationaliteterinom och . Men även iVästeuropa finns konflikterna: basker i ,korsikaner i och hela den nordirländskakonflikten.Vi kan förvänta oss många nya och förnyadekonflikter i det framtida . Det centralistisktstyrda EG kommer inte att kunna lösa dessa. Istället är det en utveckling av ESK-processen somkan lägga grunden för lösningar på dessanationalitetskonflikter. -- alliansfritt ochutanför EG -- skulle kunna spela en viktig roll iutvecklingen av ESK-processen.Vänsterpartiet kommer tillsammansmed övriga nordiska vänsterpartier att lägga framett förslag på en ny utvecklad europeisksäkerhetsordning byggd på ESK-processen.3. Den accelerering som sker i nord--syd-konflikten, mellan den absoluta majoritet avvärldens befolkning som lever i fattigdom och denlilla minoritet i västerlandet som lever i överflöd.Med viss rätt har stått i centrum för detsenaste årets politiska debatt. Men för den skull fårvi aldrig glömma att den absolut viktigaste fråganatt lösa i vår värld är att det dör 40 000barn i undernäring och sjukdom.I den aktuella krisen i handlar det intebara om grova brott mot folkrättensprinciper. Det finns också inslag i konflikten somkan vara inledningen till en intensifierad nord-- syd-konflikt.En följd av krisen är att flera EG-stater nu öppettalar om vikten av att stärka EGs militärasamarbete via den västeuropeiska unionen, WEU.Samtidigt talar NATO-ledare om vikten av attförändra NATOs operationsområde, så att detockså kan omfatta den tredje världen.Med andra ord: Det är viktigare än någonsin förSverige att slå vakt om sin alliansfrihet. Om vi blirmedlemmar i förs vi med dessa planer -- direkteller indirekt -- in i olika militärpakter.Vårt land har fortfarande ett gott anseende iflertalet av den tredje världens länder. Därförskulle ett fortsatt alliansfritt -- utanförEG -- kunna spela en viktig medlande roll i enframtida växande nord--syd-konflikt.Jag skulle med anledning av detta vilja beutrikesministern precisera sig när det gäller EG-förslaget att bygga ut det militära samarbetet viaWEU-alliansen och hur det påverkar ett svensktmedlemskap i kritik mot ett EG-medlemskap riktar sig ocksåmot den kraftiga inskränkningen av den nationellasuveräniteten, som blir följden, och dess allvarligakonsekvenser för demokratin.EG-kommissionens chef sade i juli1988 i EG följande: ''Det blir en chock förmedlemmarna i de nationella parlamenten när detgår upp för dem att inom de kommande tio årenkommer av all ekonomisk, social, ochskatteteknisk lagstiftning från EG och inte från delagstiftande församlingarna i medlemsländerna. ''Detta inskränker inte bara den nationellasuveräniteten utan innebär också en kraftigförsämring av demokratin. EGs beslut föreslås inteav, och fattas inte av, något folkvalt parlament.Förslagen läggs av tjänstemänoch byråkrater -- ofta på inrådan av några av de3 000 lobbyister som företräder olikastorkapitalintressen. Besluten fattas avministerrådet eller vid konflikter av EG-domstolen.Är det inte ett problem att den djuptodemokratiska EG-strukturen skall fatta beslutsom binder vår folkligt valda riksdag?Jacques Delors vill gå vidare och bygga ettkoncentriskt där makten ligger i mitten,alltså i .