prot · GE0910 · 1990-10-16 00:00:00 — Omman nu inte tror på flyktingens uppgifter om atttortyr har förekommit, borde det vara en normalrutin hos invandrarverket att ta reda på detta innanbeslut fattas.Anf. 100 Statsrådet talman! Låt mig konstatera att det mer ochmer framkommer, utan att behöverpåpeka det i ett enskilt ärende, att det inte fannsnågot läkarintyg vid det här tillfället. När ärendetnu slutbedöms finns det uppenbarligen ett intyg.Det har ju heller inte så mycket att göra medhurvida man har medicinsk kompetens eller ej föratt bedöma ett intyg som inte finns.Jag har själv sett många ärenden av det här slaget.Läkarintyg i olika asylärenden kan se väldigt olikaut. De kan ha olika utgångspunkter och diskuteratpsykisk status, det kroppsliga tillståndet ellereventuella tortyrskador.Problemet med detta, vilket vi också har beskrivitvid många frågestunder i , är attläkarintyget egentligen aldrig kan säga någontingannat än att skadorna kan ha uppkommit på det sättsom den asylsökande beskriver. Det ärutomordentligt sällsynt att man tvärsäkert kan sägaatt skadorna är ett resultat av tortyr, även om tortyrkan ha förekommit. Därför blir det både för denenskilde handläggaren och inför alla debedömningar av beslutet så att man måste väga invad som i övrigt är känt om ett fall. Läkarintygetblir, vilket jag också sade i mitt svar, en del i dennabedömning.Anf. 101 ():Herr talman! Det är bara att beklaga attläkarintyget i detta fall har kommit in i ett sentskede. Om man skall avgöra trovärdigheten när ettoffer uppger sig ha varit utsatt för tortyr, borde manredan då använda sig av en erfaren läkare som kangöra en sådan värdering.I detta fall blev det ju, vilket jag har sagt,en läkarundersökning i ett ganska sent skede av enerfaren läkare, för vilken jag hyser en mycket stortilltro. Det hoppas jag att också invandrarverketgör.Det är helt klarlagt att dessa skador härrör sig fråntortyr. I det läget -- och jag utgår liksom GullanLindblad från statsrådets svar hoppas jag att maninte utvisar till någon med denna typ av skadorefter att detta beskrivna fall.Anf. 102 Statsrådet talman! är beredd att säga attdet är helt klarlagt att det rör sig om tortyr i det härfallet. Det får naturligtvis stå för ,apropå detta med medicinsk kompetens.Invandrarverket och regeringen har i de fall där detfinns tveksamheter, där det kan vara svårt attbedöma och där man behöver ta till en medicinskkompetens också skaffat sig denna möjlighet meden förtroendeläkare. Det är kanske viktigt attpåpeka att detta självklart är ett nödvändigtkomplement till den andra sakkunskap som finnshos invandrarverket. Sedan får vi bedöma framförallt vad det här läkarintyget säger, sätta in det i sittsammanhang men också bedöma vad det finns förrisker för tortyr vid en utvisning.Anf. 103 ():Herr talman! Det var inte min medicinskakompetens. Däremot sade jag att jag hyser mycketstort förtroende för denna läkare som arbetar meddessa frågor internationellt och åt Amnesty. Hanhar gjort den här bedömningen och den tror jagfaktiskt att alla skall kunna hålla med om. Jag haringen medicinsk kompetens. Jag har varitmedicinsk förtroendeman när det gäller medicinskafrågor men är icke läkare.Överläggningen var härmed avslutad.19 § AjourneringKammaren beslöt på förslag av tredje vicetalmannen att ajournera frågestunden till kl. 18.00.20 § Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 18.00.21 § Svar på fråga 1990/91:86 om en ny bro överÅngermanälvenAnf. 104 Kommunikationsminister talman! har frågat mig omregeringen anser att det är en trafikant- ochmiljömässigt godtagbar prioritering att låta byggaen ny bro över har i sin anslagsframställan yrkat påmedel för att förbereda en ny bro för väg E 4 överÅngermanälven. Verket har också yrkat attregeringen beslutar att fortsatta förberedelser skallske med utgångspunkt i att bron skall finansierasmed särskilda medel.Beredningen av budgetpropositionen pågår förnärvarande, varför jag nu inte kan redovisaregeringens ståndpunkt i denna fråga.Jag är dock medveten om att det från flerautgångspunkter föreligger ett behov av en bättreförbindelse över än de nuvarande.Från andra utgångspunkter kan det komma attriktas invändningar mot en ny förbindelse. Arbetetmed att ta fram en ny investeringsplan för riksvägarpågår . Jag vill därför inte föregripaden eventuella regeringsprövning av riksvägplanensom kan bli aktuell i denna del.Anf. 105 ():Herr talman! Först vill jag tacka ministern för detsvar han har givit. Skälet till att jag tar upp den härfrågan är att planerna på att bygga en ny bro överÅngermanälven, eller rättare sagt överÅngermanälvens fjärd -- det är nämligen ganskalångt ut i havsbandet som man tänker sig bron --skulle innebära en mycket dramatisk förändring förinfrastrukturen regionalt. Vägtrafiken skulle i dettafall få en kraftig fördel framför de andratransportslag som kan komma i fråga.Det finns nämligen ett konkurrerande projekt pågång, kallat Bottniabanan, vilket går ut på att draen järnväg från över till ochvidare norrut till . Det är klart att om mansamtidigt bygger en mycket dyr bro och en ny, finväg som skall gå parallellt, så undergräver manmöjligheterna att lyckas med Bottniabanan.Sett från energi- och miljösynpunkt är dennautveckling tvivelaktig, eftersom järnvägen är såmycket mer energisnål och har mindremiljöpåverkan. Det skulle därför vara önskvärt atti alla fall på något sätt få angivet i vilken riktningregeringen tänker i denna fråga, hur man så att sägaskall miljöanpassa transportsystemet i Sverige.Frågan är om det är de miljövänliga järnvägarnasom skall utvecklas eller om manskall släppa fram denna typ av mcyket storavägprojekt på bekostnad av järnvägssatsningarna.Anf. 106 Kommunikationsminister talman! På en punkt kan jag ge ett klartbesked om min åsikt. Med en Bottniabana kan viinte kompensera det handikapp och det problemsom föreligger beträffandeSandöbron. Det är inte så att man så att sägaonödiggör en diskussion om en förbättring avförbindelsen via landsvägen över älven genom attbygga en Bottniabana. Det är en missuppfattningsom sprids av och andra att man pådet sättet kan ersätta bra vägförbindelser medjärnvägsförbindelser. Vi behöver både--och också iövre Norrland.För närvarande tenderar att bli ett låsmot övre . Det är problemet. Till dettakommer att vägsträckan i anslutning till Sandöbronhar en otillfredsställande standard, med skarpakurvor, långa backar, smala vägpartier och en stördlandsbebyggelse.Det finns då två alternativ, som harstuderat: dels att förändra väg E 4 med anslutningtill och en förstärkning av ,dels att göra en helt ny sträckning och en nyvägförbindelse vid , vilket har kommit attkallas eller . Det är i bådafallen fråga om ganska kostsamma insatser, menicke desto mindre bedömer jag det som viktigt attvägverket fortsätter att studera av dessa alternativ.Vi är nämligen i behov av en bra vägförbindelsesom medger tunga och snabba vägtransporter vidsidan av utvecklingen av järnvägstransporterna motövre Norrland.Anf. 107 ():Herr talman! har ett handikapp i denmeningen att vägbanan inte tål hur tunga fordonsom helst. Den är inte byggd för de tyngre lastbilarsom har kommit , dvs. de på ,och den är i ännu mindre utsträckning byggd för delastbilar på som kommer . Man måstealltså bygga en ny vägbana på bron. Det kan händaatt man tvingas till detta på grund av att man ökartotalvikterna, men detta återkommer vi till i nästafråga.Det finns också en del problem med vägen söderom . Den går genom ett antal samhällen,och den är delvis ganska kurvig och behöverförbättras. Men varför då bygga en nyjättebro, en helt ny sträckning, som faktisktförändrar möjligheterna att utvecklajärnvägstrafiken? Det är detta som är problemet.Att man förbättrar E 4 längs den nuvarandesträckningen har vi ingenting emot. Det handlaräven om det faktum att man, om man lägger ut E 4längre mot kusten, också kommer längre bort frånKramfors. Det blir då också en regionalpolitiskfråga genom att mer och mer hamnar vidsidan om trafikströmmarna.Överläggningen var härmed avslutad.22 § Svar på fråga 1990/91:87 om EG-anpassning av lastbilarAnf. 108 Kommunikationsminister talman! har frågat mig omregeringen kan tänka sig att EG-anpassalastbilarnas maximalt tillåtna längd och totalvikt.För vägslitaget är det i första hand axeltrycket somär avgörande för bärigheten -- inte totalvikten. EGtillämpar högre drivaxeltryck (11,) än vi gör iSverige ().På våra vägar finns många äldre broar, som inte ärkonstruerade för tunga koncentrerade laster. Föratt skydda dessa broar har vi i begränsatden tillåtna fordonsvikten för korta fordon så attden understiger vad som gäller inom EG.Bärighetsprogrammet innebär att man rustar uppbroar med dålig bärighet, så att dessa klarar trafikmed sådana fordon och lastsystem som tillåts inomEG. Programmet är resultatet av enöverenskommelse, i vilken åkerinäringenaccepterade höjda skatter i utbyte mot riktadesatsningar på ökad bärighet.Fr.o.m. tillåter vi i på störredelen av vägnätet samma fordonsvikter för 18meters fordon som i de flesta större industriländer iEuropa, dvs. och för viss containertrafik 44ton. Det transportsystem som byggs upp inomEuropa kan därmed användas i . I Sverigetillåter vi 24-metersfordon. De förbättrade broarnainnebär även att de tillåtna totalvikterna kan höjas.Fr.o.m. tillåts därför på störredelen av vägnätet, men bara för fordonståg som ipraktiken är längre än och vars viktfördelas på minst sju axlar. De transporter därdessa högre totalvikterna är avgörande är framförallt skogstransporterna.Jag är mot denna bakgrund inte beredd attbegränsa högsta tillåtna fordonslängd och totalvikt.Anf. 109 ():Herr talman! Jag tackar ministern för även dettasvar. Om jag skall sammanfatta det svar jag har fått,så tolkar jag det så att man i regeringen inte ärberedd att EG-anpassa vare sig totalvikter ellerlängder på lastfordon i . Man vill i stället halängre och tyngre fordon för att tillgodoseskogsnäringens krav på att helt enkelt kunna forslaut mer virke per lastbil. Det är väl det man är uteefter.Detta får konsekvenser för vägnätet i landet --framför allt i inlandet -- och det får naturligtvisockså konsekvenser för järnvägenskonkurrenskraft när det gällertimmertransporterna. Högre totalvikter pålastbilarna sliter hårdare på vägarna, vilket drabbarglesbygdsborna. Det blir naturligtvis också svårareför järnvägen att konkurrera, trots att järnvägen ärmiljövänligare och energisnålare.För att vara helt säker på att jag har uppfattat dethela rätt vill jag fråga: Regeringen är alltså inteberedd att EG-anpassa vare sig längd eller vikt närdet gäller lastbilar till EG?Anf. 110 Kommunikationsminister talman! Vi är inte beredda att avhända oss dekonkurrensfördelar det innebär, och vilka vi är ibehov av i vårt avlånga land, att vi nu tillåter 24-metersfordon. Det vore ganska förödande förskogsnäringen. Som norrlänning anser jag att RoyOttosson med sin förankring i Norrlandsregionenborde ha en viss förståelse för behovet att kunnaköra dessa längre fordon och därmed minskaantalet fordon på våra vägar och förbilligatransporterna.För oss i övre -- och talar jag litetprovinsialistiskt -- är det av avgörande betydelse attvi kan utnyttja denna konkurrensfördel. Det är enillusion att tro att alla dessa transporter kan flyttasöver på järnväg. Hur jag ändiskuterar detta med tycks han vägraatt inse att det i hela inland saknas vägartill skogshyggena. Vi måste frakta på lastbilar. Omlastbilarna förkortas och totalviktenbegränsas till innebär det fördyradeskogstransporter, fler lastbilar på våra vägar ochdärmed också en försämrad miljö. Jag kan inte inseatt det finns skäl att över huvud taget överväga ensådan förändring.Anf. 111 ():Herr talman! Jag kan instämma ikommunikationsministerns tankegångar om bör minska antalet fordon, och inte minstantalet lastbilar, på vägarna. Vi kanske kan verka isamma riktning med litet olika medel.Jag menar att timmertågen i framför allt Norrlandmen också i skulle kunna frakta mycketmer än vad som är fallet . Det är knivskarp konkurrens. Antalet timmertåg harnyligen ökat något i , och det är bra. Dethar minskat lastbilstrafiken. Men detta kan lättsvänga igen när totalvikten höjs, och det är dettasom är problemet.Skulle de transporter som sker med de nuvarandetimmertågen flyttas över till landsvägarna skulledet bli ett enormt slitage. Det är detta som jag villförsöka förhindra. Jag måste frågakommunikationsministern om han inte instämmer iatt det är önskvärt att dessa timmertåg finns kvaroch utvecklas -- gärna på lastbilarnas bekostnad.Anf. 112 Kommunikationsminister talman! Jag är mycket intresserad av att ökaantalet järnvägstransporter. I all den utsträckningdet är möjligt att på rimliga ekonomiska villkorgenomföra timmertransporter och andravirkestransporter på järnväg är detta bra. Dessatransporter bör stimuleras. Men vi måste varanyktra i debatten och konstatera att järnvägsnätetsärskilt i övre är mycket glest och intetillgodoser skogsnäringens behov av långa, tungatimmertransporter. Jag betraktar det som rentNorrlandsfientligt att angripa de bestämmelser vihar beträffande fordonens längd och totalvikt.Jag begriper framför allt inte hur man somnorrlänning kan driva dessa krav. Det skulleinnebära ökade kostnader och nedläggning av vissaverksamheter i övre , i inlandoch långt ner i övriga landet samt minskadsysselsättning. Det är sanningen om den kampanjmot långa transporter som förs.Anf. 113 ():Herr talman! Det var allvarsord somkommunikationsministern här uttalade. Han taladeom minskad sysselsättning. Blir det fler lastbilarborde det snarare bli mer sysselsättning.Frågan om ekonomi och annat hänger ihop med hurman utvecklar järnvägssystemet och determinalsystem som bör byggas ut. Naturligtvismåste man i fortsättningen använda mångalastbilar, även om de är kortare, för att köra framtill terminalerna och kunna frakta så mycket sommöjligt på järnväg. Det finns en stor och outnyttjadkapacitet i järnvägarna, inte minst i Norrland.Jag hade nog mer kunnat acceptera ministernsargument, om han pekat på förhållandena i södraSverige där man behöver transportera virketkortare sträckor. Där kör man oftast med mindrelastbilar och inte med de mycket, stora fordonen.Detta är nog en överdrift i debatten. Det finns godaskäl att så långt möjligt utnyttja det mestmiljövänliga och mest energisnåla transportslagetså långt man kan. Eller hur?Anf. 114 Kommunikationsminister talman! Jag kan diskutera den här fråganutifrån hela landets intressen. Jag valde att hållamig till det område där den är pedagogiskt lättastatt förklara. Men jag kan än en gång konstatera attjag har misslyckats att för förklara attdet skulle innebära en nedläggning av vissskogsavverkning i övre inland om viförsvårade och fördyrade transporterna ifrån dessaområden.Skogen blir ingenting värd och får stå och ruttna omden inte är värd att transportera till fabrikerna ochsågverken, och det vill inte jag medverka till. Detär möjligt att ytterligare vill utöka deskogsområden som inte får avverkas, men jag villinte medverka till en sådan utveckling.Anf. 115 ():Herr talman! Jag kan inte hålla med ministern omatt en minskning av lastbilarnas totalvikt och längdoch överföring av transporter till järnvägen, som ärväsentligt mer energivänlig och miljösnål, skulleinnebära att man försvårar och fördyrar. Det är ennödvändighet. Det hela hänger ihop med hur manutnyttjar skattesystemet, avgifter och det ena meddet andra. Detta är egentligen en betydligt merkvalificerad fråga, och det är en förenklad debattsom kommunikationsministern här ger sig in i. Jagbeklagar detta. Vi måste miljöanpassa vårttrafiksystem om vi skall kunna klaraav att lösa problemen med försurning och andramiljöproblem.Om vi skall minska energianvändningen är detockså viktigt att vi i större utsträckning utnyttjarden eldrivna järnvägen, och för all del också att vifinner andra bränslen. Jag vill bestämt invända attdet går att utveckla transportsystem som är braäven för inland.Anf. 116 Kommunikationsminister talman! Jag vill slutligen rekommendera RoyOttosson att göra en utflykt i verkligheten. Åk upptill , och och tala medmänniskor där om transportering av timmer ochskogsråvara på järnväg! Om gör detblir han utskrattad.Anf. 117 ():Herr talman! Det beror på vem man talar med iÖrträsk, , eller . jag harsjälv arbetat i de trakterna och kan tänka mig bådeden ena och den andra reaktionen. Det är alldelesriktigt att det finns de som i det här fallet tycker somministern, och det finns de som tycker annorlunda.Det beror på vilka människor man söker upp.Jag skall självfallet besöka dessaområden igen och diskutera dessa frågor mer.Anf. 118 Kommunikationsminister talman! Lycka till, , i jaktenefter järnvägsspåret i de trakter som jag nyssnämnde!Anf. 119 ():Herr talman! Som jag sagt är det viktigaatt godset transporteras in till terminaler intill dejärnvägar som finns i landet, inte minst i Norrland.Att då välja ut ett område där det inte finns någonjärnväg och tala enbart om detta är ett sätt attförsöka undvika debatt. Genom att ha braförgrenade system kan man utnyttja järnvägenbetydligt bättre än vad man gör i dag.Överläggningen var härmed avslutad.23 § Svar på fråga 1990/91:93 om årAnf. 120 Miljöminister talman! har frågat mig omregeringen har fattat de beslut som behövs för attfullfölja samarbetsprojektet år1991.Samordningsansvaret för Bottniska viken-projektet har lagts på en särskild ledningsgruppmed representanter för myndigheter och marinacentra.Projektets finansieras delvis med statliga medel,delvis via andra intressenter. De statliga insatsernaskall finansieras inom ramen för de betydandemedel som regeringen har anslagit för den marinaforskningen och för åtgärder mot havsföroreningar.De beslut som efterlyser kan därförfattas av berörda myndigheter ochforskningsinstitutioner inom ramen för de resursersom de förfogar över.Då , som framställt frågan, anmältatt hon var förhindrad att närvara vidsammanträdet, medgav tredje vice talmannen attRoy fick delta i debatten.Anf. 121 ():Herr talman! Jag ber att få tacka miljöministern försvaret.Jag beklagar att inte kunde vara häri kammaren. Hon var tvungen att åka tillNorrbotten. Jag skall ändå försöka att fullföljahennes frågeställning. Skälet till att hon ställtfrågan är tydligen att arbetsgrupperna, för detmesta tjänstemän vid länsstyrelsernasnaturvårdsenheter, enligt vad jag har förstått inteanser att de har tillräckligt med pengar. Det ärdärför som frågan har ställts.Det sägs här att de som deltar i detta arbete på denfinska sidan har betydligt mer medel till sittförfogande. Det vore intressant att få enkommentar till detta. Det verkar som om det råderbrist på pengar någonstans. Vi måste väl ändå anseatt det är regeringen som skall ha det ytterstaansvaret för att den år blir ettlyckat projekt och för att den plan som finns, etapptre, fullföljs.Kan vi förvänta oss att det i den budget som såsmåningom skall framläggas kommer att finnaspengar även för detta projekt?Anf. 122 Miljöminister talman! För att det inte skall råda någotmissförstånd hade jag erbjudit mig att vänta medmitt svar till dess själv kunde taemot det. Men talmannen ansåg att frågan skullebesvaras . Då följer jag spelreglerna.Det kan vi vara överens om.Det ursprungliga beslutet om detta speciellaprojekt fattades av , som ärgemensam för och , i februari 1989.Man hade själv lagt upp planerna och kommitöverens om finansieringen. Det innefattar att ävenandra än statliga medel skall tas i anspråk.Vi har inte till den fått någraanspråk utöver de pengar man har fört framtill årets budgetäskande. harvi tillfört betydande resurser till de myndighetersom deltar i projektet. Vi har sedan budgetåret1986/87 sammanlagt ökat forskningsanslagen ochöversynsanslagen för marin verksamhet medungefär 400 milj. kr.Det är en prioriteringsfråga för de ansvarigamyndigheterna. När de har tagit detta initiativ hardet varit inom ramen för de resurser som de har hafttill sitt förfogande. De har inte till vare sig förraårets budget eller tilläggsbudgeterna anmält någraytterligare behov utöver de tillägg som de fått. Nufinns det ytterligare äskanden i åretsbudgetsäskanden. Det är för tidigt att ge besked omvad som kan ske. Men jag har fått beskedom att det pågår förhandlingar med olika partersom inte utesluter att man kan lyckas klarafinansieringen. Då får man sammanlagt merresurser till förfogande för detta viktiga arbete iBottniska viken och Östersjön.Anf. 123 ():Herr talman! Jag ber att få tacka förförtydligandet.Om jag har förstått rätt är det först nu som manbegär ytterligare pengar för det här projektet avstatsmakterna. Det betyder antagligen att det harfungerat bra tidigare och att problemet haruppkommit relativt , förmodligen undervåren.Är regeringen ändå beredd att gå in och ställa enyttersta garanti för att detta projekt skall fullföljasom man skulle hamna i sitsen att man inte lyckas fåin pengar på andra sätt och verkligen se till att mantillsammans med fullföljer projektet?Enligt vad jag har sett är det väl dokumenterat.Överläggningen var härmed avslutad.24 § Svar på fråga 1990/91:59 om den svenskaalkoholpolitiken och EGAnf. 124 Statsrådet talman! har frågat mig vilkaåtgärder regeringen ämnar vidta för att säkra ettbevarande av den svenska särarten inomalkoholpolitiken vid den pågående EG-anpassningen.Riksdagens utrikesutskott har i tidigaresammanhang (UU 1987/88:24) slagit fast att desociala och hälsomässiga strävanden som väglederden svenska skattepolitiken på bl.a.alkoholområdet inte bör försvagas genom ettsamarbete med EG. Jag ansluter mig till dennautgångspunkt, och jag vill tillägga att den inte barabör gälla alkoholbeskattningen utan principerna förvår alkoholpolitik över huvud taget.Jag vill emellertid understryka att det inteär möjligt att i förväg undanta alkoholområdet frånintegrationsarbetet.Anf. 125 ():Herr talman! Jag ber att få tacka statsrådet försvaret, som är något dubbeltydigt.I ett sammanhang säger biträdande socialministernatt regeringen ställer upp på vad utrikesutskottethar sagt. Sedan tar man tillbaka det och påstår attdet inte är möjligt att driva frågorna separat i deförhandlingar som pågår.Vi vet att EG-målet är att samordna ochnormalisera beskattningen. Det handlar om friarörelser över gränserna och ett nej till monopolen.Detta är ett hot mot den svenska och nordiskaalkoholpolitiken. Vi vet vilka problem somDanmark har och vad har givit möjlighettill genom sitt agerande i EG.Vi borde kunna ställa kraven på regeringen att i det arbete som pågår när detgäller harmonisering av reglerna och samarbetetmed EG verka för att alkoholfrågan får ensärställning. Den har en stor betydelsehälsopolitiskt och socialt. Vi vet att om skattenskulle sänkas på svensk alkohol innebär det direkten ökning av landstingens utgifter. Sjukvårdenkommer då att drabbas av snabbt växandekostnader. är sjukvårdskostnaderna de storaproblemen för alla landstingsområden. Vi kan inteacceptera att alkoholkonsumtionen skjuter ihöjden när priset sänks. Vi vet också att monopolenhar stor betydelse för distributionen av alkohol ivårt land. Det borde vara rimligt attsocialdepartementet driver dessa frågor aktivt iregeringen för att få gehör för vissa synpunkter.Anf. 126 Statsrådet talman! Det föreligger inga skillnader iinställning till de alkoholpolitiska åtgärdernamellan mig och såsom KarinIsraelsson har redovisat dem . Utrikesutskottetgjorde ett tillägg av motsvarande innebörd medreservation för de kommande förhandlingarna i detuttalande som jag citerade.Det är tre huvudområden som kan komma attomfattas av diskussionerna mellan EG och EFTAnär det gäller alkoholpolitikens utformning. Detena är punktskatterna, det andra är gränshandelnoch det tredje är monopolen.När det gäller skatterna råder det utomordentligasvårigheter inom EG att finna en gemensam linjeför hur punktskatterna skall utformas.