prot · GE0936 · 1990-11-30 00:00:00 — Ingen av er har i varje fall hittillsframfört tanken att vi inte skall ha något svensktluftförsvar.Beträffande bilden av kostnadsökningarna vill jagsäga att fakta är följande -- om det har någonbetydelse för debatten, vilket jag har anledning atttvivla på. Den ökning som försvarets materielverkunder 1990 anmält till regeringen motsvarar enfördyring på sett över hela JAS-projektetfrån 1982 och fram , alltså . Man kan också säga att JAS förnärvarande tar i anspråk av försvarsbudgeten.Det skulle kanske vara klädsamt att anpassakraftuttrycken till dessa elementära fakta när vidiskuterar JAS-frågan.Jag vill också säga att jag icke kommer att ta någotinitiativ till att får någonändrad inriktning på sitt uppdrag av regeringen.Anf. 28 HANS ():Fru talman! säger att ingen harifrågasatt beslutet . Det står alldeles klartför alla och envar att det efter att det beslutetfattats, och framför allt , harförekommit en mycket stark kritik mot . är ju väl medveten omatt vad jag framför här har förankring i en bredsocialdemokratisk opinion. Till det här kommer attförutsättningarna har förändrats radikalt sedanbeslutet fattades. Det framgår för övrigt av RoineCarlssons eget svar att så är fallet. Jag harinledningsvis angett de fem punkter där RoineCarlsson själv medger att ändrade förutsättningarföreligger.Roine säger att det måste vara något somär fel när man hänvisar till uttalanden ochageranden i NATO-landet . Han tar också tillbrösttoner och säger att vi skall handla svenskt ochnationellt. Anledningen till att jag berörde vadförsvarsminister hade sagt var det som RoineCarlsson framhåller i sitt svar, nämligen att detenligt hans mening inte synes vara en så positivförändring i vårt närområde i . Hankan i och för sig ha rätt i att det borde ha skett mera,men med anledning härav hänvisade jag till ettpositivt yttrande i den delen. Jag kan när det gällerNordösteuropa påpeka att för en tidsedan gjorde ett mycket viktigt uttalande i sammariktning.Anf. 29 ():Fru talman! Försvarsministern säger att det bakomJAS beslutet stod fyra partier i och attinget av dem har ändrat uppfattning. Detta är ickemed sanningen överensstämmande, och det vetRoine . Inte minst gäller detta detsocialdemokratiska partiet, där oppositionen ärstark i ungdomsförbundet, i kvinnoförbundet ochäven på en del andra håll. Det finns också inomandra partier en sådan opposition, framför allt ikvinnoförbunden. Det är märkligt om RoineCarlsson inte har haft öronen öppna så pass mycketatt han lyssnat på detta. Men det är kanskesymtomatiskt att ministrarna i regeringen intelyssnar på gräsrötterna i sitt eget parti. Det ärmöjligen det som kommer att bli denna regeringsfall.Varför säger kommunisterna att Sverigeskall försämra sitt luftförsvar, frågarförsvarsministern och får det att låta som att vialltid har velat att ryssen skall komma och invaderaoss. Jag vill påstå att så inte har varit fallet, och dethar väl nu också visat sig att det inte ens har varitmöjligt. Vad vi har hävdat är att intebehöver . Det finns inte någraförsvarspolitiska motiv för det. Det är för dyrt, inteändamålsenligt och inte avpassat till de hotbildersom står inför. Det kommer också atturholka det svenska militära försvar som vi hittillshar haft. Detta är vad vi konsekvent har påståtthela tiden. Jag vill dessutom påstå att vi har fåtträtt.En självständig och allians fri politik förutsättervåra egna bedömningar, säger försvarsministern.Det är jag helt införstådd med. Vi skall därför t.ex.inte gå in i ett medlemskap i , eftersom det är enförsvarspolitisk allians. Det förutsätter också att vigör våra egna försvarspolitiska bedömningar. Vadvi borde göra är att se till att vi får enkonsekvent militär nedrustning baserad på snabbaoch effektiva förhandlingsåtgärder om avspänningoch nedrustning i vårt närområde. De sakernahänger faktiskt ihop.Roine frågar om vi är intresserade avutländska alternativ, som skulle kosta mer. Dels vetvi att många säger att det inte skulle kosta mer, delsär jag inte intresserad av några utländskaförsvarsalternativ. har själv iinterpellationssvaret sagt att det går att förlängalivslängden på de flygplan som vi har. Det är alltsåingen panik i den här frågan. Men jag tror ändå attvi måste vara överens om bedömningen att vi gårmot en säkrare värld, inte minst i vår del av världen.Vi går också mot en större förnuftets klarhet, därallt fler människor inser det idiotiska i att satsapengar, kunnande och andra resurser på destruktivmilitär verksamhet.Jag har läst i en artikel att försvarsministern en gånghar sagt att vår säkerhetspolitik skall varatrögrörlig. Jag tycker att det är en intressantkombination. Dess värre är det tydligen baratrögheten som har fått fäste.Anf. 30 ():Fru talman! Försvarministern missuppfattade mignär han menade att jag här skulle plädera för någrautländska alternativ. Jag tog upp det franskaRafale-planet med tanke på att vi måste börja tänkapå vad som kan hända när vi kommer in i EG. Fyrastora partier här i talar sig varma för attvi skall gå in i EG, medan vi i två mindre partiermotsätter oss det hela. Men om kommer ini EG är inte konkurrenskraftigt --det är bara så. Det är bara en aspekt på det hela.Vi hoppas att det nu skall bli på ett annat sätt, såatt vårt land verkligen kan få ett oberoende, och dåmåste en så viktig sak som försvaret stå egna fötter.40 % av betalningarna till går tillutlandet, och styrsystemet är helt beroende avamerikansk teknologi, liksom också mycket avdatoriseringen i övrigt.Vad jag pläderade för och vad jag frågade om varom det finns några tankar på att i börjatillverka helikoptrar och mycket små flygplan, somkan användas i ett verkligt svensktterritorialförsvar.Anf. 31 Försvarsminister ():Fru talman! Jag vill återigen påpeka attreduceringar av landsstridskrafter inte får tas tillintäkt för att man kan reducera luftstridskrafterna imotsvarande grad. Jag tycker att man bör görariktiga jämförelser. Jag har sagt och uppreparåterigen att det som pågår mellan stormakterna pånedrustningsområdet är oerhört glädjande, mendet har framför allt avsett kärnvapenområdet ochmarkstridskrafterna. Vi skall inte göra det så enkeltför oss -- det tycker i varje fall jag -- att vi tarreduceringar av arméstridskrafter somutgångspunkt för vår egen reduktion avluftstridskapacitet. Det är mycket äventyrligt attgöra denna mycket grova förenkling.Som bekant har det inte heller i motsvarande gradskett några stora reduceringar avluftstridskapaciteten mellan stormakterna. Därförär det mycket viktigt för ett litet och alliansfritt landsom att fortfarande vara trovärdigt då detgäller att hävda sitt territorium. Ett av de viktigasteinslagen häri är att ha en mycket starkluftförsvarskapacitet.Jag observerade, fru talman, att nu gör enkoppling mellan JAS och EG, där hon menar kan ifrågasätta . Det finnssäkerligen många vinklar på , menvarje gång jag hör uttala sig fråntalarstolen om detta projekt blir parallellerna alltdjärvare. Det finns en bedömning här i riksdagenatt vi skall fortsätta med . Det harunder hela projektets tid varit möjligt att diskuteraoch motionera om detta. Det är bara det, GudrunSchyman, att kommunisterna eller,som det nu omdöpts till, , icke harvunnit några proselyter här i kammaren som villfölja kommunisternas linje. Jag kan förstå att detväcker förtrytelse hos , men så länge inteargumenten skapar majoritet gäller de beslut somär fattade. Det kan kanske vara svårt för GudrunSchyman att acceptera denna elementärademokratiska regel.Till vill jag säga att och två olika uppdrag. är ett mycket dyrtflygplan, mycket dyrare än det svenska, ärutvecklat och tillverkat för helt andra uppdrag ochhar inte den defensiva karaktär som vårt luftförsvarhar för värnandet av vårt territorium.Helikoptrar skulle, , i fåtillverkas i så låga serietal att de skulle bli oerhörtdyra. Därför är den svenska taktiken den att istället köpa helikoptrar utifrån. För samma summapengar får vi då fler helikoptrar. Det finns därföringen tanke på svensk tillverkning. Det är bättre föross att köpa in helikoptrar utomlands.Förste vice talmannen anmälde att GudrunSchyman anhållit att till protokollet få antecknat atthon inte ägde rätt till ytterligare inlägg.Anf. 32 HANS ():Fru talman! När det gäller frågan om vårtflygvapen har jag redan sagt att jag medtillfredsställelse har noterat försvarsministerns svaratt vi har en god beredskap för alternativ vid ennedläggning av JAS-projektet.Det är i och för sig riktigt att de reduceringar avflygvapnens storlek som man skulle önska ännu intehar skett. De drastiska nedskärningar av övrigastridskrafter i som skett kommer emellertidav allt att döma att leda till betydandenedskärningar också av flygvapnet. Det är därförsom jag menar att bör ge de rätta signalernaom vår inställning på den punkten.Jag vill i det här sammanhanget anknyta till vad jagtidigare sade om att har det överlägsetstörsta flygvapnet bland neutrala industriländer.Vårt flygvapen är större än , det ärmångdubbelt större än , flera gångerstörre än , större än ochAustraliens, för att inte tala om ochÖsterrike, vars flygvapen bara uppgår till en litendel av vårt flygvapens omfattning.Det finns alltså förutsättningar för en viss successivminskning av luftförsvaret.Till slut vill jag säga att vi inte har råd att fullföljadet här projektet. De kostnader som skulle uppståom vi väljer något av de alternativ till detta projektsom säger finns bör med en vissförsiktig minskning kunna vara klart överkomliga.Ovissheten om är så stor att detverkligen finns anledning att säga att man inte skallkasta goda pengar efter dåliga.Anf. 33 Försvarsminister ():Fru talman! gör en beräkningav antalet stridsflygplan per invånare. Visst är dessaberäkningar riktiga. Han gör jämförelser medFinland och samt några andra länder.Både och jag vet vad somligger bakom bestämmelserna om ochnågra andra länders flygvapen. Dessa länder harhelt andra förutsättningar än vi att avgöra storlekenpå flygvapnen.Så länge vi i detta land har valt den allmännavärnplikten och ett mobiliseringsförsvar med enmycket liten stående beredskapsstyrka -- detta ären svensk profil som vi skall behålla -- är vi väldigtberoende av att ha ett mycket starkt luftförsvar somskydd vid mobilisering för att avvisa främmandeflygplan som försöker ta sig in över vårt land.Detta är elementära utgångspunkter för detsvenska försvarskonceptet, som jag påstår har enmycket bred politisk acceptans i . Ändrasnågot av detta måste systemen naturligtvis görasom.Jag skall inte polemisera mot han gör någon sorts ekonomisk analys av vad deutländska alternativen innebär. Men jag vill avslutamed att säga att här pratar mot bättrevetande.Förste vice talmannen anmälde att Hans GöranFranck anhållit att till protokollet få antecknat atthan inte ägde rätt till ytterligare inlägg.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1990/91:79 omrättssäkerheten för patienter som felbehandlatsAnf. 34 Socialminister ():Fru talman! Margó har frågat mig omregeringen kommer att medverka till attbestämmelserna i patientförsäkringen ändras så atten behandlingsskada ersätts även om skadan utgören oundviklig komplikation till en från medicinsksynpunkt motiverad åtgärd.Margó har också frågat omregeringen kommer att föreslå andra åtgärder föratt öka patienternas rättssäkerhet såsom inrättandeav patientombudsman eller visst skadeansvar försjukvårdshuvudmännen.Patientförsäkringen utger ersättning enligtskadeståndsrättsliga principer till dem somdrabbats av en behandlingsskada inom hälso- ochsjukvården. Ersättning utgår utan att denskadelidande behöver bevisa att skadan vållatsgenom fel eller försummelse. I villkor förförsäkringen anges vad som är att anse som enersättningsgill behandlingsskada.Eftersom patientförsäkringen är en enskildförsäkring som tecknats genom avtal mellanförsäkringsgivarna och sjukvårdshuvudmännen ilandet kan statsmakterna inte styra utformningenav de villkor som skall gälla vid behandlingsskador,såvida man inte genom lagstiftning inför en rätt tillersättning vid sådana skador. har hittillsinte varit beredd att förorda en sådan lösning. Jagvill erinra om att så sent som i vårasavslog motioner om ändring av villkoren förpatientförsäkringen och om en höjning aversättningsbeloppen. Av lagutskottets betänkande,som godkänts av , framgick det attförsäkringen numera i stort ansågs motsvara dekrav som kunde ställas men att det självfallet kundefinnas utrymme för förbättringar. Något uttalandeom lagreglering av ersättningen vidbehandlingsskada gjordes inte heller vid dettatillfälle av riksdagen.Sedan år 1975 då patientförsäkringen kom till harvillkoren för försäkringen reviderats vid fleratillfällen. De bestämmelser som MargóIngvardsson nämner i sin interpellation omersättningen till patienter med sällsyntakomplikationer och om preskriptionstidenomfattas enligt vad jag har inhämtat av en översynav villkoren som pågår för närvarande.Jag har också inhämtat att sjukvårdshuvudmännengenom gör en allmänutvärdering av hur patientförsäkringen fungerar.Slutsatserna från översynen avses att blipresenterade vid kongress1991.Just nu utreds skadeståndsfrågor i två statligakommittéer, kommittén om ideell skada ochkommittén för att se över reglerna om det allmännasskadeståndsansvar. De förslag som dessakommittéer lägger fram kommer, om de genomförs,självfallet att påverka de ersättningar som betalasut från patientförsäkringen.På Margó fråga om inrättande av enpatientombudsman vill jag hänvisa till deförtroendenämnder som finns inomvarje landstingskommun och inom de landstingsfriakommunerna. Dessa nämnder har till uppgift attfrämja kontakten mellan patienten och personaleninom hälso- och sjukvården och att förmedla hjälpåt patienterna, när detta behövs. Nämndernasverksamhet kartlades sedan.Erfarenheterna från förtroendenämndernas arbetevar då överlag positiva, och jag vågar säga att detintrycket bekräftats och förstärkts under senare år.Handläggarna hos nämnderna benämns oftapatientombudsmän. Genom sin närhet tillvårdorganisationen kan nämnderna och derastjänstemän arbeta snabbt och obyråkratiskt med atthjälpa till att lösa de problem som inte kunnat lösasdirekt av hälso- och sjukvårdspersonalen.Mitt svar på Margó frågor ärsammanfattningsvis att jag med hänsyn till vad jagnyss har sagt inte avser att ta någrainitiativ till förändring av den ordning som gäller förersättning av behandlingsskador. Inte heller är jagberedd att föreslå inrättandet av enpatientombudsman vid sidan av deförtroendenämnder som finns inom varje landsting.Jag kan försäkra Margó att jag intekommer att tveka att ta initiativ till skydd förpatienternas rättssäkerhet, om det visar signödvändigt. Jag vill understryka att frågor somgäller patienternas rättssäkerhet och säkerhet ivården noga följs inom socialdepartementet.Anf. 35 MARGÓ ():Fru talman! Jag tackar socialministern för svaret.Först vill jag kommentera påståendet attregeringen inte har någon möjlighet att påverka hurpatientförsäkringen skall se ut. Jag kan inte förståvarför regeringen vill avsäga sig ansvaret i dethänseendet. Eftersom staten är en avavtalstecknarna med konsortiet förpatientförsäkringar, kan regeringen givetvis varamed och påverka hur den här försäkringen skall seut. Fungerar den dåligt har, tycker jag, staten ettansvar för att ta upp de frågorna.Jag förstår inte heller riktigt socialministernshänvisningar till två utredningar -- kommittén förideell skada och kommittén för det allmännasskadeståndsansvar. Socialministern säger att dessatvå kommittéer kommer att påverkapatientförsäkringen. Såvitt jag förstår avserkommittén om ideell skada mer brottsoffer ochersättning till dessa. Det allmännasskadeståndsansvar är väl vad som inträder när t.ex.någon skickat ett brev på posten som inte kommitfram och detta förorsakat en skada av något slag. Iett sådant fall är det alltså fråga om ersättning föratt en myndighet har förorsakat en skada.Jag kan inte riktigt förstå sambandet medpatientförsäkringen.Det är möjligt att jag uttryckte mig oklart iinterpellationen så att socialministern inte riktigtförstått vilka fall det är som jag refererar till. Jagvill därför ta några exempel för att göra det helatydligare.En patient får vid en sköldkörteloperation en skadapå bisköldskörtlarna, vilket medför livslånginvaliditet. Den patienten får förklarat för sig avden medicinska sakkunskapen att den härkomplikationen med bisköldskörteln var enoundviklig skada som också inte berättigar tillersättning från patientförsäkringen.Ett annat exempel är de patienter som vid ingreppsom kräver behandling med hjärt-lung-maskin blirsmittade och får hepatit. Detta bedöms också somen oundviklig skada på grund av det medicinsktnödvändiga ingreppet.Dessa patienter kan inte gå vidare tillpatientskadenämnden. Det hjälper inte heller attde vänder sig till domstol och gör gällande att deblivit felbedömda av patientförsäkringen. Det harde nämligen inte blivit, eftersompatientförsäkringen inte omfattar sådana fall. Detär detta som är problemet. Dessa patienter fallerutanför försäkringen, och jag anser inte att vi kansäga att dessa patienter åtnjuter full rättssäkerhet.Därför vill jag fråga socialministern: Vad skalldessa patienter göra konkret? Många av dem harblivit förtidspensionerade och har inte fått någonsom helst ersättning av samhället. Vad gör dekonkret i den situationen?Jag ifrågasätter också patientförsäkringen somhelhet, såsom denna fungerar . Det går inte attkomma ifrån att det kan finnas skäl att misstänkaatt det hos alla parter finns ett intresse av att hållautbetalningarna på en låg nivå. Det gäller både deförsäkringsbolag som ingår i patientförsäkringar,staten, landstingen och privata vårdgivare somtecknar avtal. Den summa som blir kvar avförsäkringspengarna, som alltså inte används till attbetalas ut till patienterna, förs över till nästabudgetår och sänker avgifterna för försäkringen.Det är inte tillfredsställande med detta system därpatienterna känner att det inte blir objektivtbedömda. Man kan inte heller med dessa reglersom patient kontrollera att man verkligen blivit rättbehandlad. Hur skall man, om man inte harmedicinska sakkunskaper, själv kunna avgöra omden skada man har fått har varit medicinsktoundviklig, allra helst när läkarna innan ingreppethar utförts inte har sagt ett ord om att det kan blikomplikationer av ingreppet som kan medföra ettlivslångt lidande.Det är det min interpellation handlar om. Vad skallvi göra för att öka dessa patienters rättsäkerhet?Anf.36 Socialminister ():Fru talman! Regeringen har ett eget avtal sompåverkar den statliga delen av sjukvården. I övrigtkan regeringen medverka enbart genomlagstiftning. Denna fråga har, vilket jag berörde imitt svar, varit uppe till behandling i riksdagenganska nyligen.Resultatet av de båda kommittér som MargóIngvardsson tog upp kommer att påverkaersättningsnivåerna. Det är som de framgår av mittsvar: Kommittérnas resultat påverkar utfallet frånpatientförsäkringen.De fall som Margó nämner, illustrerarjust det översyn tar upp. Detär rimligt att dessa typer av frågor tas in i detskadeförebyggande arbete som pågår i landstingen.När det gäller den enskildes utsatthet ochsvårigheterna att själv kunna avgöra huruvida manhar en medicinsk skald eller inte, är det naturligtvishelt riktigt som Margó säger. Somenskild patient kan man ställas inför svårigheter.Jag menar att våra förtroendenämnder och de somsitter där skall medverka till att den enskildepatienten får stöd.I fråga om ersättningsbeloppen vill jag citera urlagutskottets betänkande 1989/90:Lu30: ''Isammanhanget vill utskottet också hänvisa till vadutskottet anförde nämnda år, nämligen attersättningen för ideell skada från försäkringarnaenligt inhämtade uppgifter utgår med generellt setthögre belopp än den allmänt gällandeersättningsnivån vid sådan skada.''Anf. 37 MARGÓ ():Fru talman! Det står väl helt klart att eftersomstaten är med och tecknar avtal medpatientförsäkringarna är alltså staten medregeringen som företrädare en del av avtalspartenoch kan givetvis vara med och påverka hur avtaletska se ut. Det avtal som staten har medpatientförsäkringar skiljer sig inte på något sätt vadbeträffar villkoren från dem som landstingen harmed patientförsäkringar. Det är likalydande avtal.Det är inte bara det att staten kan påverka attavtalet förändras. Jag anser att staten har enskyldighet att påyrka en avtalsförändring näravtalet inte fungerar bra, det gör det uppenbarligeninte.Socialministern säger att i de fall då den enskildeinte själv kan avgöra om han har blivit rättbehandlad eller inte av patientförsäkringar, skallhan vända sig till förtroendenämnden. Det är noginte en riktigt korrekt beskrivning avförtroendenämndernas uppgifter. Jag tycker att detär väldigt bra att vi har förtroendenämnder i hälso-och sjukvården. uppgift ärjust att hjälpa till att öka förtroendet mellanpatienter och vårdpersonal. Nämnderna har intebefogenhet att gå in i ärenden som gällerfelbehandling. Nämnderna har helt andra uppgiftersom är viktiga i sig. Därför kanförtroendenämnderna exempelvis inte ersätta enpatientombudsman, vilket jag efterlyser i mininterpellation.En patientombudsman skulle vara helt friståendefrån vården. Han skulle dels kunna lotsapatienterna till rätt nivå, dels rådgöra med ochhjälpa patienter och se om det finns skäl att t.ex.driva en process mot huvudmannen för attpatienten skall få en korrekt behandling eller rätttill ersättning.Vi vet att misstag alltid kommer att ske i vården.Jag tror inte att det finns någon möjlighet attundvika det. Vi vet också att pengar aldrig kankompensera ett lidande som uppstår vidfelbehandling. Pengar är dock den endamöjligheten vi har från samhällets sida att visa attvi inte har övergivit dessa patienter.Många av de patienter jag talar om, känner sig i daghelt övergivna av samhället på grund avfelbehandling i vården.Anf. 38 Socialminister ():Fru talman! Jag måste ändå få påminna MargóIngvardsson om, vilket jag nu har gjort ett pargånger, att har behandlat dessa frågoroch varit utomordentligt tydlig. Självklart följer videssa frågor mycket noga, såväl utvecklingen inomsjälva patientförsäkringen och dess utformning somde skadeståndsrättsliga ersättningarna.Jag delar inte Margó uppfattning omförtroendenämnderna. För att de skall kunna skapaförtroende är det viktigt att de är fristående. Det ärdet som är själva utgångspunkten i deras arbete.Jag menar alldeles bestämt attförtroendenämnderna skall kunna förmedla ochhjälpa till med att skaffa den sakkunskap som skallvara ett stöd för de patienter som behöver den,även om inte själva nämnden eller dess tjänstemänhar egen sakkunskap i den enskilda frågan.Slutligen vill jag säga att det är viktigt att hålla isärbegreppen. Det statliga ansvaret handlar om denstatliga delen av sjukvården inompatientförsäkringen.Anf. 39 MARGÓ ():Fru talman! Det är helt riktigt att det inte är förstagången som patientförsäkringen diskuteras i dennakammare. Den har emellertid diskuterats utifrånlitet olika frågeställningar. Just den frågeställningsom vi bl.a. diskuterar , om staten kan gå inoch påverka avtalet i patientförsäkringen, har intediskuterats förut.Riksdagen har inte heller haft någon mening ifrågan, utan det handlar helt enkelt om vilka reglersom gäller mellan avtalsstiftande parter.Jag menar att staten helt självklart både kan ochbör gå in och söka få en avtalsändring till stånd. Deavtal som finns missgynnar denna ytterst lillapatientgrupp som får sällsynta komplikationer vidett ingrepp. bedömer läkaren dessasällsynta komplikationer som försumbara ochdärför inte ens upplyser patienten om att de kaninträffa. Jag menar att staten kan gå in och påverka.Nu börjar tiden ta slut, så jag hinner väl knappastfå ett svar på den fråga jag skulle vilja ställa om detsom är positivt i interpellationssvaret. Dettapositiva är att socialministern nämner att det pågåren översyn av villkoren inom patientförsäkringen,bl.a. när det gäller det som kallas sällsyntakomplikationer.