prot · GE0924 · 1990-11-14 00:00:00 — 54 ():Fru talman! Det betänkande från utrikesutskottetsom handlar om är helt enhälligt. Detinnehåller inga reservationer och inga särskildayttranden. Att ett antal företrädare för partiernaändå har satt upp sig på talarlistan under dennapunkt tyder, anser jag, på att vi har ett starkt ochlångvarigt engagemang för den här frågan.Sverige har ju en mycket lång tradition avsamarbete med . Vi har funnits där , till att börja med genommissionärsverksamhet och senare genombiståndsverksamhet. är ett av våraprogramländer, ett av de länder som vi längst givitbistånd.Det här har naturligtvis gjort det extra svårt ochkonfliktfyllt att se det grymma kriget där utvecklas.I snart 30 år har det pågått. Det har varit det mestutdragna, det blodigaste och grymmastebefrielsekriget i historia. Man räknar meduppemot en halv miljon döda och hundratusentalssårade. Därtill kommer att kriget har givit upphovtill ett enormt flyktingproblem.Man räknar med att av Etiopiensstatsutgifter går direkt till kriget. Det sker i ett landsom så väl behöver sina resurser för utveckling.Under våren och såg det förförsta gången på länge ut som om det skulle kunnahända någonting positivt i den konflikten. Det varnär expresident medverkade till att försökafå parterna till förhandlingsbordet. Tyvärr tydermycket på att de förhandlingarna har gått i stå.Ansträngningarna verkar ha avstannat. Men det ärinte alls acceptabelt. Man måste göra storaansträngningar för att åter få parterna tillförhandlingsbordet. Utskottet skriver i sittbetänkande att en varaktig fred bara kan uppnås iförhandlingar.Utskottet anser att de förhandlingar vi vill se kanleda fram till olika former av självbestämmande förEritrea. Det kan handla om regional autonomi, omfederation eller om självstyre. Utskottetkonstaterar dock att principen omsjälvbestämmande för är politiskt ochfolkrättsligt välgrundad. En varaktig lösning påkonflikten bör bygga på det eritreanska folkets rätttill självbestämmande.Vidare anser utskottet att eritreanerna själva bör fåge sin syn på hur de anser att frågan skall lösas.Enligt utskottet kan detta ske genom eninternationellt övervakad folkomröstning. Menparterna måste naturligtvis komma överens om alltdetta i förhandlingar.Herr talman! är det Eritreaformellt koloniserades av . Under andravärldskriget tog överadministrationen av landet. av brittisktmilitärstyre kompromissade äntligen FNs undersvår vånda fram till ett beslut om eritreansktsjälvstyre inom en federation med Etiopien.Det blev tyvärr av självstyre.Eritrea hade visserligen ett eget parlament, manhade politiska partier och man hade börjat byggaupp fackföreningsrörelser, organisationer m.m.Det fungerade väl, men etiopierna accepteradealdrig detta beslut. Successivt började attta över , och 1962 hade införlivatsmed som en provins. innan,1961, hade befrielsekriget pågått.Stormaktsintresset har under den härkonflikten varit betydande. Stormakterna haranvänt denna konflikt för sina egna intressen, ochde har frikostigt försett parterna med vapen,ömsom den ena sidan och ömsom den andra.Det finns ett mycket talande eritreanskt ordspråksom säger: När de stora elefanterna slåss, är detgräset som dör. Detta ordspråk kan mycket välappliceras på den här konflikten. Sedan ett årtillbaka har emellertid stormakterna en mycketbättre relation med varandra, och detta har ocksågivit resultat vid en mängd olika regionalakonflikter. Tyvärr har detta inte i någon högre gradännu påverkat lösningen av Eritrea-konflikten.Det är kanske precis så som en något bitter eritreansade när jag för sedan talade med honom, attnär de stora elefanterna slåss, är det gräset som dör,men när de stora elefanterna älskar, är det ocksågräset som dör.Utskottets betänkande tar inte ställning vare sig tillde stora elefanternas hat eller kärlek -- däremothandlar det mycket om vad som krävs för att gräsetåter skall växa i Eritrea.Det är utskottets mening att skall verka föratt frågan åter förs upp på FNs dagordning, så attdetta grymma krig kan få sin lösning vidförhandlingsbordet, till gagn för freden i enlighetmed folkrätten och för främjande av mänskligarättigheter och utveckling i Eritrea.Herr talman! Det är med tillfredsställelse som jagyrkar bifall till hemställan i detta eniga betänkandeom framtida status.Anf. 55 ():Herr talman! När vi här ikammaren behandlade Eritrea-frågan ochsituationen i , hade vi anledning attuttrycka en viss optimism.Den etiopiska regeringen hade på grund avmotståndsrörelsens militära framgångar, deeritreanska och tigreanska folkens outtröttligakamp mot terror och förtryck och längtan efter fredoch självbestämmande, sett sig tvingad att gå medpå att inleda parallella förhandlingar med EPLFoch TPLF.Under ledning av den förre amerikanskepresidenten träffades också parterna vidnågra tillfällen under förra hösten.Men de inledande samtalen avbröts utan att någrapåtagliga resultat uppnåddes, och det är förnärvarande ovisst när några konkreta förhandlingarmellan de olika parterna på nytt kan komma i gång.Afrikas längsta och blodigaste krig fortsätter --detta grymma krig, som har orsakatett sådant oerhört lidande för civilbefolkningen.Hundratusentals människor har dött på grund avden etiopiska arméns terrorbombningar ochrepressalieaktioner i ett land där regimen intetillåter någon opposition.Diktaturen har använt terrorn som ett vapen ikrigföringen för att hänsynslöst kunna fullfölja sinpolitik med bybildningar och folkförflyttningar, ochman har använt svälten som ett annat vapen.Detta lidande har kunnat fortgå länge utan attvärldsopinionen har reagerat med att föra uppfrågan högt på den internationella politikensdagordning.Etiopien hotas nu dessutom återigen av en svårhungersnöd på grund av missväxt i de norra delarnaav landet. Redan nu svälter enligt uppgift över tremiljoner människor i området.Gerillatrupperna och regeringen har gett varandraskulden för att hjälpen inte nått fram till debehövande. Förstörda hamnar, belägrade städer,ofarbara och osäkra vägar, urskiljningslösa angrepppå plan med nödhjälp och bombangrepp motlivsmedelslager har gjort att kyrkorna och FNsorganisationer i haft svårt att få fram denmat som redan finns i landet. Det kompliceradepolitiska och militära läget i landet fördjupar delidandes nöd alltmer för varje dag.Sverige borde och i internationellafora med kraft ha påtalat brotten mot demokratinoch det grova kränkandet av de mänskligarättigheterna som den etiopiska regeringen gjort sigskyldig till.Etiopien är ju -- som nämnde --ett av våra äldsta biståndsländer. får integenom sitt bistånd hjälpa till att stärka dennuvarande regimens totalitära styre. Tvärtommåste de svenska biståndsinsatserna syfta till attstärka respekten för de mänskliga fri- ochrättigheterna och genom olika insatser värna om attolika åsikter får komma till tals och att enutveckling sker mot frihet och demokrati.Herr talman! Vi ser därför med glädje ochtillfredsställelse att ett enat utskott nu anser attSverige bör verka för att konflikten i försupp till behandling i FN om fredssamtalen skullevisa sig bli resultatlösa.Ett annat krav, som vi moderater fört fram underflera år, är att en särskild rapportör skall tillsättasmed uppgift att granska hur reglerna för demänskliga rättigheterna följs i . Även dettayrkande tillstyrker nu utskottet och anser attSverige nu bör verka för att en sådan granskning avsituationen sker inom ramen för FNs kommissionför de mänskliga rättigheterna och att en särskildrapportör bör tillsättas.Herr talman! Jag yrkar därför bifall till hemställani utrikesutskottets betänkande nr 3.Anf. 56 ():Herr talman! Det är med glädje jag går upp i dennadebatt, som egentligen inte är någon debatt utan ettuttryck för tillfredsställelse över ett enigtutskottsbetänkande om Eritrea.Kriget mellan och måste nubringas till ett slut. Hungerkatastrofer, storaflyktingströmmar och mycket mänskligt lidande ärdet pris som eritreanerna betalat för sin kamp försjälvbestämmande och demokrati.När jag var i fick jag för en korttid dela eritreanernas vardag i förödelsen. Jagvandrade ut i byar som var övergivna ochfolktomma . Bombkratrar syntes häroch var. En bit av en kudde hängde på ett träd, enförvriden säng låg ett stycke därifrån. Döda getterlåg utströdda över den torra marken. utanför den tömda och dödstysta byn lågbefolkningen och tryckte i rädsla för nyaflygattacker. Barnen tvingades att sitta stilla underträd och i gropar hela den långa stekheta dagen,utan att kunna röra sig, och utan att få mat,eftersom röken från kokelden skulle avslöja derasgömställe. De levde med skräcken för etiopiskabombningar, som särskilt kommit att inriktas motcivilbefolkningen. Vi såg stympade och lemlästademänniskor, vi såg barn och gamla medfruktansvärda skador av napalmbomber. Denoskyddade civilbefolkningen, även de människorsom bor långt ifrån krigsfronten, är alldelesuppenbart ett mål för den etiopiskaförstörelsemaskinen.Vi träffade också flyktingar, f.d. välmående böndersom en gång hade bördig mark och många djur.Med ett beklagande visade de oss runt i sin lillahydda med stampat jordgolv i flyktinglägret. Dehade av rädsla för förnyade flygattacker ingenmöjlighet att återvända och bruka sin jord. På så visär de återkommande svältkatastroferna i ettdirekt resultat av kriget.Alla människor som vi mötte bönföll oss om hjälp.Vad gör världen? Kan ingen hjälpa oss?Det är hög tid för att söka hjälpa tillkonstruktivt för att uppnå en fredlig lösning avkonflikten. Eritreanerna har rätt till ett liv i fred,frihet och demokrati. känner en mycketstor tillfredsställelse över den nästan historiskavändning i syn på konflikten i somäger rum i och med utrikesutskottets enigabetänkande.Utskottet slår fast principen om eritreanernas rätttill självbestämmande. Det är en uppfattning medförankring i det FN-beslut som regleradegränsen mellan och efter kriget,sedan segrarmakterna hade misslyckats med attfinna en lösning.Utskottet skriver också om en internationelltövervakad folkomröstning som ett logiskt led i enfredlig konfliktlösning. Det är inte minst viktigt,därför att eritreanerna måste få lägga grunden demokratisk samhällsordning. Enfolkomröstning om framtida status kanvara en god början.FN har i ett särskilt ansvar att åstadkommaen fredlig lösning på självbestämmandets grund,framför allt mot bakgrund av att organisationeninte alls protesterade då i strid mot FN-beslutet annekterade . Det är bra attEtiopien nu har accepterat FN som observatör iförhandlingarna. Efter alla turer måsteförhandlingarna nu komma till stånd. Här måstedet internationella samfundet känna ett ansvar.Miljoner människor i området behöver omedelbartmat och bistånd. På ett synnerligen osmakligt sätthar de internationella hjälpsändningarnaförvandlats till vapen i konflikten. De etiopiskabombningarna av hamnen i i syfte attomöjliggöra hjälpsändningar via måstedärför kraftigt fördömas. Alla parter i konfliktenhar ett ansvar för att inte ännu fler människolivskall spillas i onödan. Därför är det viktigt attkonstatera att utskottet understryker Sverigesansvar att verka för fri lejd när det gällerhjälptransporter.Demokrati, fred och frihet borde vara ensjälvklarhet också för . De olikakrigsfronterna i har kraftigt försvagatlandets regering. Kanske kan man hoppas på att enförhandlingslösning också kan ledatill en bättre situation för de mänskligarättigheterna, och till demokrati i hela Etiopien.Det är mot denna bakgrund som jag med glädjeyrkar bifall till utskottets eniga hemställanbeträffande Eritrea.Anf. 57 ():Herr talman! Jag kan inte som djupa personliga erfarenheter av lidandeti . Mitt engagemang i frågan bygger påandrahandsuppgifter och på ''Lesefrüchte'' omsituationen. Det är inte svagare för det.Ganska många betänkanden återkommer år efterår. I många fall kan man konstatera att de alltid serut på ungefär samma sätt. Detta kan bero på mångafaktorer, men ofta är väl orsaken att det egentligeninte händer någonting på området. Partiernasställningstaganden är väl kända och förändras inte.Därmed är majoriteten i frågorna klar och på så sättblir dessa inte speciellt intressanta.Utrikesutskottet har återkommitmed betänkanden om . Jämför man åretsbetänkande med förra årets kan man konstatera,att även om mycket av texten går igen från förraåret, innehåller betänkandet en hel del nyheter,nyheter som jag personligen anser vara mycketglädjande.Den viktigaste förändringen är att ett enigt utskottslår fast följande: ''Under alla omständigheter ärprincipen om självbestämmande för Eritreapolitiskt och folkrättsligt välgrundad. En varaktiglösning av konflikten bör därför bygga på deteritreanska folkets rätt till självbestämmande. ''Såvitt jag vet är det första gången som detta sägs utklart och tydligt. Jag tar åt mig en del av äran föratt uttalandet har kommit med, som jagerkänner att mitt parti har en stor del av skulden tillatt det har dröjt så länge.En annan sak är att en internationellt övervakadfolkomröstning om framtida status är ettlogiskt led i konfliktlösningen. Även detta tyckerjag är bra.Tyvärr kvarstår det en, enligt min mening,omotiverad tilltro till den etiopiska regeringensvilja när det gäller eftergifter ochförhandlingslösningar. Erfarenheten visar ganskatydligt att det endast är militära framgångar förbefrielsearméerna -- med allt det lidande som dettainnebär för civilbefolkningen -- och politiskaframgångar för befrielserörelserna som leder tillinternationella påtryckningar och som på det visetför frågan framåt.Jag vill ta upp två aspekter av detta. Det krävs klaramarkeringar till stöd för mänskliga rättigheter iEtiopien. Det är i och för sig bra att utskottetkonstaterar att frågan om mänskliga rättigheter ärintimt förknippad med frågan om demokrati. Mennär man har konstaterat att förra åretsförväntningar på demokratisering av den etiopiskadiktaturen har kommit på skam, förmår tyvärr inteutskottet att dra de logiska konsekvenserna avdetta genom att göra en klar och tydlig markeringmot diktaturens övergrepp. I stället glider manundan. Man tycks vilja skapa något slags balans iomdömet genom att också oroa sig för uppgifternaom att befrielserörelserna gör sig skyldiga tillövergrepp. Jag tycker att detta visar på en vissoförmåga att skilja på orsak och verkan och påhuvudsak och bisak.En annan sak som jag vill ta upp i dettasammanhang är det klara konstaterandet attutländsk inblandning i konflikten försvårar och harförsvårat lösningen. Två aktörer nämns. Det gällerSovjetunionen, vars inblandning i konflikten är välkänd och värd att fördömas, även om det nu verkarsom om det dåliga inflytandet hartrappats ned och kanske är på väg att vändas tillnågonting positivt. Här satte i sittanförande frågetecken genom att konstatera att detinte är helt oproblematiskt när elefanter, dvs.stormakter, vänder sitt hat till kärlek och övergårfrån att slåss till att älska. nämns också, förförsta gången. Utskottet konstaterar attinblandningen är ett faktum. Jag tycker att det ärbra att detta konstaterande görs och att detframhålls att inblandningen är djupt oroande.Problemet är att avgöra omfattningen avIsraels engagemang och vilka konsekvenserna blir iett storpolitiskt sammanhang.Vänsterpartiets uppfattning är klar. Vi anser attsåväl som inblandningmåste fördömas. och måsteuppmanas att avveckla sitt engagemang i , eftersom detta är en förutsättning förkonfliktens fredliga lösning.Jag är väl medveten om att jag med det som jag harsagt har utelämnat flera aspekter som kanske ärminst lika viktiga som de som jag har tagit upp, menandra talare har t.ex. nämnt den svenska viljan attge FN en större roll i fredsprocessen. Vidare harman talat om svälten och problemen med biståndet.För min del vill jag helt kort avsluta med att yrkabifall till hemställan i det eniga betänkandet.Anf. 58 (mp):Herr talman! Även ställer sig bakomEritreas rätt till självbestämmande. kan manunder rubriken på DNsledarsida läsa vad skriver:''verkar litet angeläget som någonsin Sovjetom att det misshandlade och skövlade skafrigöra sig.'' Han fortsätter: ''Som framgick -- -- --har för den delen aldrig heller kraftfullttagit avstånd från införlivande avEritrea utan befolkningens samtycke. ''Den etiopiska historiebeskrivningen omhuldarfortfarande myten om ett 3000-årigt etipoisktvälde, omfattande . Något sådant rike haraldrig existerat. förekom ingastabila statsbildningar i området med undantag avAxumriket, som blomstrade 300--600 e. Först när koloniserade Eritrea1885 började landets nuvarande historia. Det varockså italienarna som gav området dess namn,Eritrea.Efter beslöt FN 1950 att Eritreaskulle leva i federation med och bl.a.garanteras fullständig automoni i inrikesaffärer. Inovember 1962 tvingade den etiopiske kejsarenHaile det eritreanska parlamentet attupplösa sig självt i strid mot FN-beslutet. Eritreablev fjortonde provins. Året innan hadebefrielsekampen börjat.Herr talman! Bakom dagens betänkande står ettenigt utskott, vilket understryker vikten av enlösning i konflikten mellan och Eritrea.Det mänskliga lidandet har förvärrats under 1990på grund av de upptrappade krigshandlingarna.Detta måste brytas genom aktivt stöd tillförhandlingar mellan den etiopiska regeringen ochEPLF resp. TPLF.När elefanterna slåss dör gräset, är ett eritriansktordspråk, som och . Vapenleveranser och annat stöd utifrån,där och omnämns, gör attbefrielserörelserna kan fortsätta kriget påcivilbefolkningens bekostnad. Folket lider av svält,och katastrofen förvärras för var dag som går.Miljontals människor svälter. Bara i är enhalv miljon människor innestängda. Svält somvapen kan inte accepteras, ochlivsmedelsleveranser och andra hjälpsändningar tillde drabbade områdena måste intensifieras. Detnyväckta intresset hos massmedia för dem som flyttfrån kriget i till , understrykervikten av att få parterna i konflikterna att medge frilejd för nödhjälpstransporter.Sverige har accepterat en observatörsroll iförhandlingar mellan TPFL och den etiopiskaregeringen. Utskottet ser positivt på att ge FN enobservatörsroll i EPLF-förhandlingarna ochvälkomnar den etiopiska regeringensställningstagande att acceptera detta förslag. Vianser att FN generellt bör ha en mer framträdanderoll i lösningen av konflikten.Principen om självbestämmande för ärfolkrättsligt och politiskt välgrundad, eftersomEritrea uppfyller kriterierna för självbestämmandeenligt FNs definition.Jag skall göra en sammanfattning av PermanentPeoples' Tribunal, :* Det eritreanska folket utgör inte en minoritetinom en stat utan är ett folk, enligt FNsdeklarationer. * Detta folk har rätt att leva inom gränserna försitt territorium och har rätt till självbestämmande.De av påstådda historiska banden mellanEtiopien och är inte av sådan natur att deutgör något hinder att utöva denna rätt. * Det eritreanska folkets enhet är bekräftadgenom den väpnade kampen. * Den etiopiska regeringen respekterade intestadgarna i resolution 390(A). Överträdelserna avresolutionen kulminerade i ensidigaupphävande av federationen, varigenom Eritreahamnade under utländskt herravälde, foreigndomination, enligt FNs definition. * Det eritreanska folkets rätt tillsjälvbestämmande är följaktligen inte en form avutbrytning ur . * FN har i två avseenden skyldighet att ta uppfrågan: för att värna om internationell fred ochsäkerhet samt för att garantera respekten förfolkens rätt till självbestämmande.Så långt den juridiska sidan av saken, som ger enentydig bild av rätt till självbestämmande.En internationellt övervakad folkomröstning är ettlogiskt led i konfliktlösningen. bör ensärskild rapportör inom ramen för FNs kommissionför de mänskliga rättigheterna tillsättas för attgranska situationen beträffande de mänskligarättigheterna i Etiopien.Jag yrkar med glädje bifall till hemställan iutrikesutskottets betänkande UU3.Anf. 59 ():Herr talman! Det är mycket glädjande att vi iutrikesutskottet nu har nått enighet i vår syn påEritrea.Centern har länge arbetat för att regeringen skulleengagera sig intensivare för en lösning påkonflikten, så att folks fri- och rättighetergaranteras. Jag vill nu efter allt det som har sagtshär bara instämma i vad utskottets ledamöter harsagt före mig och yrka bifall till hemställan ibetänkandet UU3.Anf. 60 ():Herr talman! Det är flera som före mig har noteratatt det är ovanligt att det blir debatt här i kammarenom ett betänkande som vi är helt överens om. Dettillhör inte heller vanligheterna att en motionär somhar fått sin motion tillstyrkt ger sig in i debatten.Det tillhör för övrigt inte heller vanligheterna attmotionsförslag blir tillstyrkta av utskotten. Men såär det ändå i det här betänkandet som gällerEritrea. Jag tror, precis som , attdet här beror på att vi är många som vill markeraatt det beslut som vi nu skall fatta är ett viktigtbeslut och att det innebär ett rejält steg framåt. Detmarkerar att vi nu fullt ut intar en hållning ikonflikten mellan och somstämmer med den traditionella svenskautrikespolitiken att alla folk skall ha rätt att självaavgöra sin framtid.I 30 år har folk kämpat för den rätten, enkamp som har förts med både politiska medel ochvapen. Den har delvis varit framgångsrik, menännu återstår det väldigt mycket innan eritreanernasjälva får bestämma i sitt eget land.Den etiopiska militärmakten håller alltjämthuvudstaden och sprider död, förintelseoch skräck genom bombningar av landet i övrigt.Erireas folk tvingas leva med ett krig som betydermycket lidande och skräck. Och det har underårens lopp tvingat många eritreaner att fly till andraländer. En liten del har kommit hit till . Menväldigt många lever under vidriga förhållanden iflyktingläger utanför gränser.Kriget förhindrar också att man på ett effektivt sättbygger upp samhället för att klara försörjningen förfolket och en ekonomisk och social välfärd. I deområden som är befriade från den etiopiskakrigsmakten har eritreanerna gjort stora framsteg.Men självfallet finns det väldigt mycket kvar attgöra innan eritreanerna kan sägas ha fått socialtrygghet och ekonomisk utveckling.Det är därför som det är så viktigt att folknu får ett helhjärtat svenskt stöd i sina strävandenatt självt få avgöra sitt lands framtid. Jag vet attmånga eritreaner sätter stort värde på detta klaraställningstagande, därför att de ser som enviktig samarbetspartner och kanske även i vissaavseenden som en förebild för byggandet av det nyaEritrea.Det är med odelad glädje som jag yrkar bifall tillhemställan i utrikesutskottets betänkande UU3.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 9 §. )9 § betänkande1990/91:UU4 Nedrustning.Anf. 61 ():Herr talman! Vi har enstämmigt ochentusiastiskt vittnat om hur viktigt det är för ett folkatt ha självbestämmande. Vi önskar alla Eritreasfolk rätten att kunna bestämma över sitt eget öde.I märker vi hur människor kämpar förrätten att vara herrar i eget hus, att bestämma översina egna öden.Nu går jag över till utrikesutskottets betänkande 4,som handlar om nedrustning. Jag vill gärna börjamed att citera några meningar på s. 17 om Sverigessäkerhetspolitik: ''Dess uppgift är att bevaralandets oberoende och i alla lägen trygga ennationell handlingsfrihet för att inom våra gränserbevara och utveckla vårt samhälle efter våravärderingar och därtill verka för internationellavspänning och en fredlig utveckling. ''Jag är övertygad om att denna grundsats är djuptförankrad hos landets befolkning. Jag tror att demånga människorna litar på att står fastvid det och inte ger upp oberoende därföratt vi befinner oss i en tillfällig ekonomisk kris,delvis orsakad av att kapitalströmmarna gått urlandet och att ansett det nödvändigt atthöja räntan. Vi får anledning att återkomma tilldetta.Herr talman! I detta betänkande behandlas frågorsom ofta varit framme för ställningstagande iriksdagen. Jag upprepar därför inte den detaljeradediskussion som vi tidigare fört i ämnet, bara någrapunkter.Centern anser att det är hög tid att skärperinställningen vid örlogsbesök i våra hamnar. Enligtsvensk lag får kärnvapen inte införas på svensktterritorium.