prot · GE0910 · 1990-10-16 00:00:00 — Jag vill dessutom i dethär sammanhanget med en viss tillfredsställelsepåpeka att antalet medarbetare i departementetunder den tid jag har funnits där har reducerats från170 till ungefär 140. Det fanns alltså flertjänstemän i departementet när vi sedaninledde vårt arbete.Många västeuropeiska länder har mycket storautbildningsdepartement. I är 6 000anställda på departementet, i 3 000.Vi har alltså en ganska liten administration. Vi hardessutom ett mycket starkt lokalt inflytande och enmycket stark lokal styrning av högskolorna ochuniversiteten. Här gjordes en jämförelse medskolministerns förslag om . Men dethängde ju samman med en kommunalisering avskolan. Jag har emellertid inte dragitslutsatsen att det är en kommunalisering av Lundsuniversitet, så att det fortsättningsvis skall styras avLunds kommunstyrelse, som är uteefter.Anf. 70 ():Herr talman! Kanske inte en kommunalisering,men nog vore det väl tacknämligt omutbildningsministern kunde tänka sig en form avfristående stiftelser för universiteten ochhögskolorna, där deras fullständiga autonomikunde tryggas.Jag understryker att det är universitetens ochhögskolornas sak att stå för mycket av det kritiskatänkandet i landet, och det kan de göra endast omde kan utöva sin verksamhet i full självständighet.Självständighet har vi inte. Hedras den som hedrasbör -- det är bra att utbildningsministern harmedverkat till att minska antalet tjänstemän idepartementet, men kanske vore det ännu bättreom man kunde få till stånd en ordentlig översyn ochkanske helt och hållet eliminera statens direktaagerande i de här sammanhangen och överlåta åt delokala organen att själva ta ansvar och fatta deerforderliga besluten. -- Alltså inte enkommunalisering men väl en ännu större frihet förvåra universitet och högskolor!Anf. 71 Utbildningsminister talman! Jag vill då ändå påminna om att desvenska universiteten och högskolorna har ensjälvständighet som går vida utöver vad som gälleri de allra flesta andra länder. Det är klart att manalltid kan tänka sig att avskaffa central styrning.Man kan ta bort ärkebiskopen, om man vill, för attfå en starkare lokal styrning av kyrkan. Det finns enrad frågor som man kan väcka i det sammanhanget.Vad jag har pekat på är attutbildningsadministrationen på högskole- ochuniversitetsområdet är blygsam. Den måstenaturligtvis ändå vara föremål för kritiskgranskning. Den utövar både universiteten ochhögskolorna från sitt håll och andra myndigheteroch från sitt håll.Anf. 72 ():Herr talman! Jag vet inte om man skall jämföraUHÄ med ärkebiskopen. Snarare borde mankanske i så fall jämföra ärkebiskopen medutbildningsministern. Men jag skulle inte ens viljaatt utbildningsministern avskaffades i de härsammanhangen -- han har säkert en uppgift attfylla.Även om situationen här kan vara bättre än påmånga andra håll kan vi kanske göra den ännubättre. Det ännu bättre tillståndet består, som jagsade, just i att vi får fria, autonoma universitet medett absolut minimum av inblandning. Vi kanske intebehöver något UHÄ över huvud taget ?Anf. 73 Utbildningsminister talman! Nej, det är möjligt -- underförutsättning att studenterna accepterar att inte hanågon möjlighet till en central sammanjämkning avexaminationsregler och intagningsmöjligheter. 70av ämbetets 180 anställda sysslar med den centralaantagningen.Eftersom nämnderiksrevisionsverkets rapport kan jag säga att denhade en viss svaghet, nämligen den att man däribetraktade utnyttjandet av årsplatser som ett måttpå effektivitet. Enklaste sättet att tillgodoseönskemålen om effektivitet vore då att avskaffa allaexamensprov och släppa ut alla som kommit in -- dåskulle man ha hundraprocentig effektivitet ihögskoleväseendet. Med den metoden är i varje fallinte jag beredd att åstadkomma den högreeffektiviteten.Anf. 74 ():Herr talman! Jag är helt enig medutbildningsministern i det hänseendet. Effektivitetav det slaget tror jag inte att någon av osseftersträvar. Men det är ju möjligt att de 140departementstjänstemän som utbildningsministernhar kvar i sitt fögderi ändå skulle kunna handha endel av de uppgifter som vilar på ett särskiltämbetsverk. Jag hoppas alltså att det ändå skall tasinitiativ så att vi får en klar uppdelning i vad decentrala myndigheterna skall göra och inte göra.Då visar det sig vilka centrala myndigheter someventuellt kan försvinna. Det finns åtskilliga som''vetter'' mot högskolesektorn. Det har skettmycket på den lokala nivån -- nu borde det varadags att göra någonting på den nationella.Anf. 75 Utbildningsminister talman! Om jag bara får behålla dentjänsteman som hjälper mig att skriva de frågesvarsom jag skall lämna i är jag helt tillfreds.Anf. 76 ():Herr talman! Det var en blygsam begäran. Den böruppfyllas.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på fråga 1990/91:14 om åtgärder motmilitära olyckorAnf. 77 Försvarsminister talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag har vidtagit för att hindra att liknandehändelser som skjutincidenten i årvid ett kustartilleribatteri upprepas.Jag har inhämtat att chefen för marinen redansamma dag tillsatte en . Dennalämnade sin slutrapport den 7 september.Vidare begärde chefen för polisutredning avhändelsen. är inte slutförd.Chefen för marinen har med anledning avhändelsen meddelat komplettering avsäkerhetsinstruktionen för kustartilleriet,innebärande bl.a. att särskild anordning somutmärker minsta skjutavstånd med hänsyn tillbebyggelse skall finnas monterad.Dessa åtgärder leder enligt min bedömning till attsäkerheten vid skjutövningar kommeratt förbättras.Anf. 78 ():Herr talman! Jag tackar försvarsministern försvaret på min fråga. Det är utmärkt att manförbättrar skyddsinstruktionerna och försermaterielen med anordningar som minskar riskenför misstag. Jag har tyvärr inte haft möjlighet attläsa , men jag utgårfrån att den tar upp också andra aspekter påsäkerhetstänkande än de som försvarsministern nuhar nämnt.Det ligger ju en konflikt i kravet att övningar skallvara så realistiska som möjligt, och i vissa falltvingas vi att göra avkall på realismen. Vi har gjortdet exempelvis i samband med transporter, där vihar infört bestämmelser i fredstid om vilotid förfordonsförare. Det är mycket möjligt att vi måstegå den vägen också när det gäller en del andrabefattningar.Jag anser det inte helt uteslutet att den personalsom fanns på den aktuella pjäsen under övningenhar utsatts för sådana påfrestningar och har arbetatunder sådan tid att den inte var riktigt så alert somuppgiften fordrade. Jag vill gärna få en kommentarfrån försvarsministern till de funderingarna.Anf. 79 Försvarsminister talman! Incidenten har orsakats av brister ihandhavandet. Utbildningsnivån bedöms ha varitlåg. Centrala säkerhetsbestämmelser har följts,men utformningen av dessa behöver överses ochkompletteras. Rättslig prövning pågår vidpolismyndigheten i . Kommissionen finnerinte skäl att händelsen ytterligare prövas fördisciplinära åtgärder.Anf. 80 ():Herr talman! Jag tycker att det somförsvarsministern nu säger understryker det somjag menar, nämligen att vi måste varauppmärksamma på att människor underfredsförhållanden kan komma att utsättas för riskersom under fredstid icke är acceptabla, även om vi imotsvarande situation i ett krigsläge skulle varatvungna att acceptera dem.Jag är nöjd med svaret och utgår från attförsvarsministern kommer att noga följautvecklingen framöver.Överläggningen var härmed avslutad.15 § Svar på fråga 1990/91:70 om JAS-projektetAnf. 81 Försvarsminister talman! i har medanledning av en tidningsintervju med RolandBrännström frågat mig om jag är beredd att uttalamitt stöd för JAS-projektet.Jag tänker inte kommentera vad RolandBrännström sagt eller inte sagt i entidningsintervju, men kan däremot kommenterasjälva sakläget i har som planerat den 1oktober till lämnat en offertpå delserie två av serieflygplanen. Delserienomfattar 110 flygplan. granskar nudenna offert och skall rapporteratill regeringen sin värdering av offerten. Dennaplanering följer den inriktning som regeringen ladefast i ett beslut . Det vore felav mig att föregripa den nu pågående granskningeni materielverket.Anf. 82 i (m):Herr talman! Jag skall be att få tacka för svaret påmin fråga. Statsrådet säger att han inte tänkerkommentera vad sagt eller intesagt. Jag har inte tänkt begära någon kommentartill vad denne inte sagt men däremot till vad han harsagt. har nämligen uttalat attdet inte är säkert att JAS kan flyga och fullgöra deuppgifter som man har ställt upp för flygplanet. Jagtycker att det är ett ganska långtgående uttalande.Det kan ge allmänheten intrycket attmiljardsatsningen på JAS inte är så lyckad som vihoppas att den skall bli. Man kan alltså få denuppfattningen att vi använder skattebetalarnasmedel på ett otillbörligt sätt.Jag får acceptera att statsrådet säger att han inte villkommentera det som uttalat,men jag skulle vilja ställa följande fråga tillstatsrådet: statsrådet till skillnad mot RolandBrännström övertygad om att JAS kommer attkunna fullgöra sina uppgifter?Anf. 83 Försvarsminister talman! Jag ber att få hänvisa till det svar somjag lämnade till i Malmö.Anf. 84 i (m):Herr talman! Svaret är talande.Överläggningen var härmed avslutad.16 § Svar på frågorna 1990/91:69 och 76 ompraxis beträffande asylansökningar av iranskamedborgareAnf. 85 Statsrådet talman! har frågat mig påvilket sätt jag bedömer att situationen vad gällermänskliga rättigheter i har förändrats sommotiverar en ändring av praxis i handläggningen avdessa asylärenden.Gullan har frågat mig -- mot bakgrund avvissa uppgifter i massmedia rörande ett enskiltärende -- vilka rutiner för utvisninginvandrarverket har när en person som torterats iIran löper risk att bli utvisad dit och om jag ärberedd att företa en översyn av praxis i liknandefall. Jag besvarar frågorna i ett sammanhang.Som ett direkt svar på fråga kanjag säga att inte utvisar personer till länderdär de riskerar att utsättas för tortyr och förföljelse.Detta är den lag som invandrarverket ochregeringen har att tillämpa, och någon översyn avlagen är inte aktuell.Berith hävdar i sin fråga attasylbedömningen av medborgare från harblivit mer restriktiv. Sådana påståenden bygger påtanken att asylsökande bedöms som grupp och intesom individer.Beslut om utvisning av iranier -- liksom av andraasylsökande -- sker endast i de fall därutredningarna i de enskilda fallen visar att det intefinns någon risk för förföljelse. Jag får än en gångunderstryka att praxis på detta område inte harförändrats.Oberoende av varifrån de asylsökande kommer,behandlas alla på samma sätt. Varje ärende avgörsmed hänsyn till de omständigheter som föreligger idet enskilda fallet. Besluten bygger således på enindividuell bedömning. Detta är grundläggande förtillämpningen av utlänningslagstiftningen. Enbartdet faktum att den asylsökande kommer från ettvisst land innebär inte att asyl automatiskt kanbeviljas. Genom våra utlandsmyndigheter, FN,rapporter från oberoende organisationer ochinstitut följer invandrarverket och regeringen nogautvecklingen i världen i fråga om övergrepp mot demänskliga rättigheterna.Anf. 86 ():Herr talman! Jag tackar invandrarministern försvaret på min fråga. I mina kontakter medhandläggare både på invandrarverket i Norrköpingoch vid mottagningscentret i har jag fåttveta att direktiv och praxis vad gäller asylsökandefrån har ändrats så sent som . Enligtde uppgifter som jag har fått gick tidigare direktivför handläggarna ut på att merparten av deasylsökande från fick stanna, medandirektiven nu går ut på att merparten skall utvisas.Låt mig inom parentes nämna att bådahandläggarna i fråga uttalar att detta gör atthandläggningen av ärendena blir mycket längre ochsvårare. Min egen reflexion är den att man kanförstå att handläggningen tar , om manskall söka efter skäl att utvisa de asylsökande än omman skall söka efter skäl för att de skall få stanna.Det är mycket svårt för att få enuppfattning om invandrarverkets praxis, eftersomvi ännu inte har fått en sammanställning av hurinvandrarverket uttolkar flyktingkonventionen i sinhantering av asylärenden. Jag undrar ominvandrarministern har någon uppfattning omhuruvida det finns en möjlighet för att fådet som vi har frågat efter.Anf. 87 ():Herr talman! Också jag ber att få tacka för svaret.Anledningen till min fråga är ett konkret fall i mitthemlän, där jag blivit noggrant informerad av enföreträdare för . Det äralltså inte en massmedieuppgift som ligger bakommin fråga.Det rör sig i det här fallet om en iranier, beträffandevilken man i efterhand har gjort den bedömningenatt han har torterats och vilken nu står inför riskenav utvisning.Jag har tagit det här konkreta fallet somutgångspunkt för min fråga i syfte att få reda påpraxis i dessa ärenden. Uppenbarligen är intepraxis så solklar, eftersom vi är två som ställerfrågor rörande iranier som riskerar att utvisas tillsitt hemland, där vi vet att det förekommer mycketgrymhet. När jag konfronterades med det härärendet kände jag att inte jag vill ha sådana härsaker på mitt samvete, och jag vet att inte hellerinvandrarministern vill ha sådant på sitt samvete.I svaret fick jag en klar och koncis uppgift om attmänniskor som har utstått tortyr i inte riskeraratt sändas tillbaka dit. Kan man alltså i ett sådanthär ärende verkligen vara säker på att en iraniersom har torterats icke blir utvisad, därför att vi medsäkerhet vet att en utvisning helt enkelt skulleinnebära mord?Anf. 88 Statsrådet talman! vet lika väl somjag -- jag har fått upprepa detta fråndenna talarstol -- att man inte kan diskuteraenskilda ärenden. Låt mig ändå haka på någontingsom sade i sitt senaste anförande,nämligen att det här uppenbarligen -- jag kännerinte till ärendet -- handlar om ett ärende då man iefterhand har bedömt att personen i fråga hartorterats. Det rör sig alltså om uppgifter som intehar funnits med vid den tidigare bedömningen. Dåtycker jag inte att man kan tala om en förändradpraxis eller en förändrad inställning till iranskaärenden. Man kände alltså inte till vissa uppgifternär ärendet handlades.Till vill jag säga att man inte tidefter annan söker skäl att låta någon stanna,varefter man helt plötsligt bestämmer sig för attbörja söka efter skäl att i stället utvisa.Utgångspunkten är att pröva det ärende som manhar framför sig mot gällande lag utifrånrättssäkerhetssynpunkt och självfallet också frånrättvisesynpunkt med tanke på andra ärenden. Detgäller ju att få de olika ärendena lika bedömda. Jagvet uppriktigt sagt inte vad som ligger bakompåståendet att det skulle ha skett en förändring isommar. Det föreligger i det avseendet frånregeringens sida inget praxisbildande beslut somman kan stödja sådana påståenden på.Anf. 89 ():Herr talman! Jag vet mycket väl,invandrarministern, att vi inte skall diskuteraenskilda ärenden. Men ingenting är ju så bra somexempel på praktiska fall. Jag vill alltså veta praxis.Nu har det ju, som invandrarministern sade, iefterhand konstaterats att tortyr har förekommit.Då kan man ju undra vilken bedömning som hargjorts, men jag skall inte föregripa nästa frågare idet ärendet. Jag tycker mig ha klart utläst avinvandrarministerns svar, att om det visar sig att enperson har blivit torterad i , skall han intesändas tillbaka dit. Då får han stanna i , ochjag hoppas också på det bästa när det gäller detenskilda ärendet.Anf. 90 ():Herr talman! Jag har fått veta att av deasylsökande får stanna. av dessa bedöms varapolitiska flyktingar. när man diskuterar dehär sakerna med olika personer, bl.a. med personervid invandrarverket, får man en känsla av att detredan har bestämts siffror och att det sedan gälleratt försöka anpassa verkligheten till siffrorna.Uppgiften om att praxis har ändrats härrörde frånett enskilt fall. Jag fick veta att mannen hadebedömts, innan de nya reglerna kom, nämligen den22 maj.Jag tänker något beröra föregående ärende,eftersom jag känner till även detta. fick jag entjock lunta från Amnesty, och efter att ha läst denvill jag ställa frågan: Vilken kompetens harinvandrarverket och regeringen tillgång till när detgäller att bedöma läkarintyg rörande tortyrskador?Anf. 91 Statsrådet ():Herr talman! Som den uppmärksamma BerithEriksson säkert har noterat kommer frågan upp ikammaren alldeles strax. Vi kan kanske diskuterasaken då, men låt mig säga, att om man inte harnågot läkarintyg alls, hjälper det inte ens medkompetens, om uppgiften kommer i efterhand. Jagpåstår ingenting utan bygger på i det första anförandet att det förhöll sigså. Jag tänker inte diskutera ett enskilt ärendelängre dels därför att jag inte kan ärendet, delsdärför att jag inte kan diskutera det i kammaren.Låt mig bara säga att jag tycker att att invandrarverket skulle anpassaverkligheten efter förutbestämda procentsatser närdet gäller hur många människor som skall få asyl idet här landet är utomordentligt sensationellt. I såfall återstår ju möjligheten att överklaga tillregeringen, varefter den får pröva om någon självhar tagit sig rätten att ändra i praxis.Anf. 92 ():Herr talman! Jag tänker gå vidare med de härärendena. När det gäller tortyrskador ochläkarintyg har man i det här enskilda ärendet gjortbedömningen att tortyrskadorna var för gamla.Därför kan man fråga sig vilken kompetensinvandrarverket och regeringen har att bedömatortyrskador.Anf. 93 ():Herr talman! Jag vill givetvis inte fortsätta attdiskutera ett enskilt ärende, men verkligheten vilarju på den lagstiftning som vi åstadkommer. Jag troratt både statsrådet och jag är intresserade av attlagstiftningen följs. är det ju i det här fallettragiskt att den riktiga bedömningen har gjorts iefterhand. Då kan man ju fråga sig vilkabedömningar som görs. Svaret på den frågan får viemellertid senare.Jag konstaterar att om man kan fastställa att tortyrhar förelegat och att den torterade kommer frånIran, sänds vederbörande inte tillbaka dit. Detta ärför mig kontentan av vårt lilla samtal.Överläggningen var härmed avslutad.17 § Svar på fråga 1990/91:83 ominvandrarverkets ocharbetsmarknadsdepartementets administrativarutinerAnf. 94 Statsrådet talman! har frågat mig omvilka förändringar i de administrativa rutinerna hosinvandrarverket ocharbetsmarknadsdepartementet regeringen anservara erforderliga för att förbättra samordningen avhandläggningen av ärenden rörande olikafamiljemedlemmar.Viola har i sin fråga utgått från ett enskiltärende. Med den information jag har, kan jag --utan att närmare gå in på det enskilda ärendet --notera att det i redogörelsen saknas vissa väsentligauppgifter.Dagens rutiner eftersträvar en samordning avhandläggningen av ärenden som rör hela familjer.Den situation som refererar tilluppstår mycket sällan.Utlänningslagstiftningen ger redan i dagmyndigheter möjlighet att ta rimlig hänsyn tilltidpunkten för verkställigheten i situationer somden beskrivna. Jag finner därför ingen anledning atti dag initiera någon förändring av nuvaranderutiner.Anf. 95 ():Herr talman! Tack för svaret, ! Attjag har tagit upp den här frågan beror på ett fall somjag känner till. Sju chilenska syskon bor i i västra . Syskonen har kämpat iflera år för att få hit sina åldrade föräldrar. Det ärframför allt modern som vill återse sina sju barn.Hon är märkt av cancer, och om hon inte fårchansen att komma till Sverigekommer hon inte att få någon ny chans att återse desju barnen. kamp har syskonen fåttdet positiva beskedet att föräldrarna får komma hit.Bara undersökte jag hur detligger till just . Det är alltså klart att föräldrarnakommer hit , och det är kvar dit.Den yngsta av dessa sju syskon i ,som är , har utvisats. Verkställs dethär utvisningsbeslutet reser hon i sämsta falltillbaka som föräldrarna är på väg hit.Humanitära skäl är naturligtvis utgångspunktenför att föräldrarna skall få komma hit och återsesina barn. Varför gäller dessa humanitära skäl inteMarcella så att hon får stanna och se sina föräldraroch de i sin tur får träffa henne här i ?Det är ganska sensationellt när sägeri sitt svar att vissa väsentliga uppgifter saknas ochatt hon därför inte får debattera enskilda fall. Dåfår jag ju ingen bekräftelse på vad som är fel!Anf. 96 Statsrådet talman! Det är det som är dilemmat med attstå här och försöka diskutera enskilda ärenden -- ettdilemma som jag ganska ofta befinner mig i.Viola förde ett resonemang som vi oftastår inför -- att man skall kunna ta hit ''sista länken''i en släkt. Med ''sista länk'' avses en person varsföräldrar eller syskon bor i . Vi försöker atttillgodose dessa önskemål även om det inte handlarom familjeåterförening i den begränsade meningsom vi oftast använder, nämligen föräldrar ochminderåriga barn. När det gäller vuxna ogifta barnmed föräldrar och samtliga syskon här i landet vägsockså andra faktorer in i bedömningen.När en ansökan kommer prövar alltid regeringenanknytning till landet inför sitt beslut. Det harockså gjorts i det här fallet. Det är alltså inte riktigtså som säger i sin fråga: att detta fallhar bedömts helt fristående från familjesituationen.Får jag bara peka på den sista delen i mitt svar? Därframhåller jag faktiskt att det finns möjlighet förverkställande myndighet i detta fall att ta hänsyn tillden situation som beskrivs här när man bestämmertidpunkten för utvisning.Anf. 97 ():Herr talman! Jag tänkte just komma till, vilket jaginte hann i mitt första inlägg, att det här är sakersom inger förhoppningar trots allt. Syskonen ochföräldrarna har pendlat mellan hopp och förtvivlan,och det har handlat om flera människors möjlighetatt få vara i Sverige.Jag ser detta som en möjlig utväg, vilket Maj-LisLööw pekar på. Då skall det naturligtvis inte enbarthandla om att man skjuter på verkställigheten. Såskulle man nämligen också kunna tolka Maj-LisLööws inlägg.Det är naturligtvis hela familjesituationen somskall tas i beaktande. Jag vet att är mycketberoende av de syskon som redan finns här iSverige och att det vore med förtvivlan somsyskonen och föräldrarna skulle behöva se Marcellaåka tillbaka . Eftersom vi inte kan diskuteravad som saknas i uppgifterna, hoppas jag att eller någon myndighet senare kan reda utdetta med mig.Jag tar uttalande som ett positivttecken när säger att det är ensituation som sällan uppstår.Överläggningen var härmed avslutad.18 § Svar på fråga 1990/91:92 ominvandrarverkets medicinska kompetensAnf. 98 Statsrådet talman! har frågat mig vilkenmedicinsk kompetens invandrarverket besitter attfatta beslut i ett av beskrivet fall.Frågan har sin utgångspunkt i att invandrarverketskulle ha fattat beslut om utvisning av en flykting iett ärende där det finns ett läkarintyg angåendetortyr.Invandrarverket fattar inga beslut om utvisning avasylsökande som är i behov av skydd i Sverige.När det gäller läkarintyg utgör dessa endast en delav invandrarverkets beslutsunderlag i ett ärende.Handläggarna på invandrarverket besitter normaltingen medicinsk kompetens utan har att bedöma ettläkarintyg mot bakgrund av sin yrkeserfarenhet ochde övriga uppgifterna som finns i ärendet.När det bedöms erforderligt har verket till sittförfogande två förtroendeläkare, som kan anlitasför att bedöma läkarintyg och själva göraundersökningar och bedömningar av enasylsökandes medicinska tillstånd.Anf. 99 ().Herr talman! Jag skall först be att få tackastatsrådet för svaret.I det här fallet -- i övrigt samma fall som GullanLindblad hade tagit upp i sin fråga -- är de facto såatt för denne man gäller fortfarandeutvisningsbeslutet. Det är bara det att man inte harverkställt det. Det handlar alltså inte om några nyauppgifter i sig.Vid första förhöret uppgav flyktingen att han hadevarit utsatt för tortyr och den viktiga frågankvarstår: Skall man inte göra en läkarundersökningnär någon lämnar en sådan uppgift? Att detta sedanuppdagades och ledde till ett läkarintyg har att göramed en helt annan händelse, ett självmordsförsök,där läkare tillkallades för att omse de skador somuppstod då. Då upprepade flyktingen att han hadevarit utsatt för tortyr i , dit han också skulleutvisas, och i det läget sker en läkarundersökning.Frågan är om man inte i denna typ av fall måsteföreta läkarundersökning på ett tidigt stadium.