prot · GE0936 · 1990-11-30 00:00:00 — Om så är fallet: Är utrikesministerndå beredd att verka för att regeringen i sin helhet --jag tänker då i synnerhet på justitie- ochsocialdepartementen -- beredd att hjälpa till attförbättra situationen totalt sett ute i världen ochtrappa upp kampen här i , så att vi får detjag efterlyser, nämligen striktare vårdlagar samtmycket mer markerad och bestämd lagstiftning somgör att kriminaliseringen av konsumtionen blir merverkningsfull än vad den är ?Överläggningen var härmed avslutad.3 § Svar på interpellation 1990/91:74 om svensktEG-medlemskap och neutralitetsspolitikenAnf. 8 Utrikesminister ():Herr talman! har frågat mig hurjag definierar den svenska neutralitetspolitiken . Hon har också frågat mig om jag anser att densvenska neutralitetspolitiken står iöverensstämmelse med EGs beslut om attsamordna sin utrikespolitik och hur jag tror att vårtengagemang på nedrustningsområdet och i nord--syd-frågorna skulle gå att förena med ett EG-medlem-sskap.Det har ställts många frågor omneutralitetspolitiken och Europafrågorna densenaste tiden, här i och i massmedia ochdet är bra. Vi befinner oss nu i ett skede av snabbaoch omvälvande förändringar i . Då är deten fördel för oss, en styrka, att vi har en livlig debattom våra möjligheter att bidra till det europeiskasamarbetet och den gemensamma säkerheten.Frunden för utrikes- och säkerhetspolitikunder efterkrigstiden har ofta sammanfattats som''alliansfrihet i fred syftande till neutralitet i krig''.Neutralitetspolitiken bygger på en lång historisktradition. Genom ett fast och konsekvent agerandehar vi vunnit respekt och förtroende för den i våromvärld. På så vis har den också kunnat bidra tillstabilitet och fredlig utveckling i vår del av Europa.Som själv påpekar fårneutralitetspolitiken inte vara statisk elleroförmögen till anspassning i en föränderligverklighet. Aktiva insatser för avspänning,nedrustning och internationell solidaritet harvarit -- och är alltjämt -- ett viktigt inslag i vårsäkerhetspolitik. Det vore väl egentligenförunderligt om den svenska politiken intepåverkades när murarna rivs, blockmotsättningarupphör och politiska karta ritas om.Den centrala uppgift som vi står inför i Europaär att skapa ett system för gemensam säkerhet somomfattar alla länder och folk i vår världsdel. ESKsnyss avslutade toppmöte i framstår härvidlagsom en vändpunkt. Fundamentet har lagts till en nyalleuropeisk säkerhets- och samarbetsstruktur, därkrig mellan stormakterna framstår som praktiskttaget uteslutet.Med denna utveckling blir möjligheterstörre att utan förfång för neutralitetspolitikendelta i ett närmare samarbete av även utrikes- ochsäkerhetspolitisk karaktär. Det har ocksåriksdagens utrikesutskott konstaterat.Den europeiska gemenskapen och dessmedlemsländer spelar en central roll i deneuropeiska samarbetsprocessen. De nyademokratierna i utvecklarnu snabbt ett nära samarbete med EG. Vårdelaktighet i den fortsatta europeiska utvecklingen,och våra möjligheter att påverka den, politiskt,socialt och ekonomiskt, skulle självfallet förbättrasom vi till fullo deltog i gemenskapsarbetet. Detta ärbakgrunden till regeringens värdering att ettmedlemskap i med bibehållenneutralitetspolitik ligger i nationellaintresse.Om några veckor inleder EG-staterna sina tvåregeringskonferenser om politisk resp. ekonomiskoch monetär union för att ytterligare förstärkasamarbetet i Gemenskapen. Egentligen är termenpolitisk union missvisande. Vad det handlar om ärsnarare en förstärkning av Gemenskapensinstitutioner och beslutsstrukturer.Det utrikespolitiska samarbetet kommer sannoliktatt utvidgas och knytas närmare till det övrigagemenskapsarbetet. Det diskuteras också om detnuvarande samrådsförfarandet skall ersättas medverklig samordning på vissa områden. Från vissahåll har tankar t.o.m. framförts om att bygga utsamarbetet i riktning mot en försvarspolitisk roll,men detta har också stött på kategoriskt motståndfrån andra medlemsstater.Jag har haft många samtal med ledande företrädareför en rad . De har alla berättat om ett oerhörtspännande arbete med att skapasamarbetsstrukturer som är anpassade tillGemenskapens roll i det nya . harjag fått det alldeles klara intrycket att de nuförestående regeringskonferenserna inte kommeratt öppna dörren för ett militärt samarbete ellerbindande beslut i centrala säkerhetspolitiskafrågor.Förutsättningarna för ett medlemskap i måsteprövas mot förändringarna i ochutvecklingen i Gemenskapen. förblir,också med det nya läget i ,neutralitetspolitiken en grundläggande faktor förvår utrikes- och säkerhetspolitik.Jag bedömer det som sannolikt att vi, medbibehållen neutralitetspolitik, kommer att kunna tasteget till medlemskap i . Men ett beslut att göradet måste, som utrikesutskottet har påpekat i sittbetänkande om och den västeuropeiskaintegrationen, bygga på en samlad bedömning avde utrikes- och säkerhetspolitiska faktorerna, ivilken givetvis ingår utvecklingen inom EG.Ytterst handlar det om vår vilja att bidra till den nyaeuropeiska samarbetsordningen och om vårförmåga att påverka vår omgivning. Jag ser det somnaturligt att vi aktivt medverkar i samarbetet när vikan göra det, inte minst för att också där verka förvidare mål om internationell solidaritet ochsamverkan -- nämner två sådanamål; nedrustning och solidariteten i ett nord --syd-perspektiv.Vi har ett viktigt bidrag att lämna till Europasutveckling och till vårt gemensamma stöd tillutvecklingen i andra delar av världen. Det gör vibäst genom att delta så fullt och aktivt som möjligti de organisationer som bär upp det europeiskasamarbetet.Anf. 9 ():Herr talman! Jag kan konstatera attutrikesministern och jag är överens om en delsaker, nämligen att det är bra att vi för endiskussion om neutralitetspolitiken och att detbehövs en ny definition av neutralitetspolitiken,både i vad gäller dess funktion i och ivärlden i övrigt. Vi är inte överens om vad EG harför roll i de andra strävanden som vi är överens om,nämligen målet med en ny världsordning med fredoch nedrustning i världen.Jag gör inte samma bedömning somutrikesministern gör om vad EG kommer att bli.Jag tycker inte att talet om EG som en politiskunion är missvisande, och jag tycker inte heller attdet finns något som talar för att planerna på att denpolitiska unionen också kommer att utveckla sig säkerhetspolitisk och försvarspolitisk union ärfelaktiga. Det finns mycket som talar för att detkommer att bli så.Jag vill ställa några frågor till utrikesministern medutgångspunkt i de traktat och de paragrafer somredan finns inom EG och med utgångspunkt i deuttalanden som har gjorts under den senaste tiden.Den ena frågan gäller Kol- och stålunionens stadgar59:3 som EG-medlemmar måste underkasta sig.Där framgår det att centrala EG-beslut gäller alla.Det handlar om allokering av Gemenskapensresurser i fall av allvarlig brist på någon produktinom dess jurisdiktion. Det innebär att en EG-medlem i kris eller krigstid kan tvingas levererastrategiska varor till annan EG-medlem på ett sättsom jag menar står i strid med Haagkonventionenom neutrala staters beteende. Jag vet inte omutrikesministern anser att detta är förenligt medneutralitetspolitik. Enligt Euratoms stadgar, § 52,är EG-medlem förpliktigad att underkasta sigEuratoms gemensamma försörjningspolitik ochoptionsprivilegium beträffande malm, råvaror ochspeciellt klyvbart material. Det innebär att detknappast, enligt min uppfattning är förenligt meden trovärdig neutralitetspolitik såsom den ärdefinierad i . Det kan knappastheller stämma med den svenska uppfattningen omatt kärnvapen skall förbjudas och att kärnkraftenskall avvecklas. Tycker utrikesministern att detta ärförenligt med den svenska neutralitetspolitiken?När det gäller frågan om politisk union vill jagframhålla vad ordförandeJacques Delors har sagt för EG-parlamentet. Hanhävdar att det kommer att bli en chock förmedlemmarna i de nationella parlamenten när detgår upp för dem att av all ekonomisk, socialoch skatteteknisk lagstiftning inom de kommandetio åren kommer från EG och inte från delagstiftande församlingarna i medlemsländerna.Detta är ett uttryck för just den politiska union somman nu är i färd med att förverkliga.Vidare har vi frågan om det också skall bli enförsvarspolitisk union. Det är många som haruttalat att det är naturligt att en sådan politiskunion också följs av en samordning av säkerhets-och försvarsfrågorna och en samordning av demilitära styrkorna. Jaceues Delors sade också iseptember i en intervju i tidningen attGulfkrisen utgör en klar appell för ettFörsvarseuropa. Den visar att det har varitönskvärt att gemenskapen skaffat sig eninterventionsstyrka. Vidare frågade han om det ärmöjligt att diskutera en politisk union ochgemensamt handlade i utrikespolitiska frågor utanatt ta upp säkerhets- och försvarsfrågorna.Samma månad sade i ettdokument om Gulfkrisen att Europeiskagemenskapen och dess medlemsstater redan harklart deklarerat att man betraktar allaaggressionshandlingar mot ett eller flera avmedlemsländerna som handlingar riktade motsamtliga.I Svenska Dagbladet samma månad konstateradeJacques Delors att EG borde skaffa sig en militärinsatsstyrka. Enligt Delors måste man förhindra attkonflikter blossar upp i tredje världen, och därförär en EG-insatsstyrka inte bara nödvändig utanockså en logisk följd av utvecklingen.Vi kan i nr 37 i tidningen läsa en intervju med EG-ambassadören i . På frågan hurpass troligt det är att EG verkligen får en egenmilitär organisation svarar han: ''EG kommer att fåen militär organisation som komplement till singemensamma utrikes- och säkerhetspolitik, mendet kommer att ta tid. Målet är en federation. ''Det är många som har uttryckt samma sak. Närman talar med företrädare för och när mantalar med personer i om den härutvecklingen anses detta vara en självklarhet,precis som det alltid har varit en självklarhet attekonomiska stormakter också skaffar sig enförsvars- och utrikespolitiskt verksam gren. Så hardet alltid sett ut i historien. Jag kan inte förstå vaddet är som gör att utrikesministern inte tror attdetta skall bli verklighet, när den historia vi harbevittnat visar precis på atttankarna på den monetära och ekonomiskaunionen har pressats fram med utgångspunkt iutvecklingen i . Det som har hänt iGulfen har resulterat i att dessa frågor har kommitupp på dagordningen tidigare. Det EG som Sverigeskall ansluta sig till som medlem, om det går sombl.a. regeringen vill, är inte dagens EG utan detframtida EG som är just det EG som jag har talatom. Jag kan inte förstå hur detta inte skulle kunnabli verklighet. Vad är det som talar för att detta intekommer att bli verklighet?Anf. 10 ():Herr talman! Det är medlemsländerna sombestämmer EGs utveckling. Därför är det betydligtviktigare att tala och lyssna till vad som sägs i deolika huvudstäderna i medlemsländerna än attlyssna på olika enskilda uttalanden av nog än såviktiga kommissionärer i Bryssel.Till skillnad från delar jag ihuvudsak utrikesministerns bedömningar i hanssvar på interpellation. Men jagönskar dock att det hade funnits en större betoningoch framför allt en klar utsaga att grunden för EGstillkomst är själva strävan efter fred i . EGtillkom ju efter det fruktansvärda andravärldskriget som en klar politisk viljeyttring avledande framstående politiker i : aldrigmera krig mellan broderfolken. Denna fredstankehar vi i all anledning att dela och sluta uppkring. Denna fredstanke är även så kolossaltviktig för , där konfliktermellan människor och folk har fått ligga olöstaunder förtryckets stela yta och gör sig märkbara.Också för folken i Centrala- är deteuropeiska samarbetet, den europeiskaintegrationen, ett hopp och en möjlighet att kunnaövervinna de konflikter som är olösta. Jag tyckeratt det är beklagligt att inte allskan se detta och den möjlighet som det innebär förde nya demokratierna i Centraleuropa.EG med sin styrka och den möjlighet till ekonomiskutveckling och tillväxt är också hoppet för folken iCentral- och om att få hjälp i de storasvårigheter som väntar dem och som jag tror attvi här i långsamt kommer att bli allmeramedvetna om. EG har en mycket stor roll att spelai det avseendet.Jag tycker för min del att det vore tragiskt om detfredsälskande inte skulle få en möjlighet attfullvärdigt kunna bidra till detta nya fredligaEuropa, samarbetet med uppbyggandet av det nyafredliga Europa.I ett hänseende håller jag dock med GudrunSchyman. Jag tycker att det är litet slarvigt uttryckti utrikesministern svar, att termen politisk union ärmissvisande. Termen politisk union har funnits medmycket länge, även i EG-bygget, som något slagsmål. Det har aldrig definierats. Det något slags måloch begrepp som talar om åt vilket håll man siktar.Långsamt fyller man termen med innehåll. EG är traktatbundet. Det är möjligt att sevar EG står . Det är faktiskt möjligt att meden viss sannolikhet överblicka vart EGkommer att gå.Jag delar utrikesministerns bedömning att vikommer att se ett förstärkt utrikespolitisktsamarbete. Det kommer att fortsätta att i huvudsakvara av mellanstatlig karaktär, dvs.konsensusprincipen kommer att vara vägledande.När det gäller militära frågor eller militärpolitikkommer det alliansarbete som bedrivs inom Natoatt fortsätta att ta hand om de frågorna. Vi har ävenden västeuropeiska unionen där bara en del av EG-staterna är med. Även där finns ett instrument.Jag menar således att allt talar för att detresultatet av regeringskonferenserna -- vilket vi nogkommer att få ökad klarhet ochframför allt under nästa halvår -- kommer attinnebära att vad min partiordförande kallar denhårda kärnan i den svenska neutralitetspolitikenkommer att kunna förenas med ett medlemsskap iEG.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 1990/91:89 omBoforsaffärenAnf. 11 Utrikesminister ():Herr talman! Jag måste erkänna att jag blev litetbesviken. Jag hade räknat med ett meningsutbytemellan och afUgglas, men det får vi väl ta en annan gång.Gudrun har med anledning av ennyutkommen bok ställt ett antal frågor till mig somhar anknytning till kontrakt med omfälthaubitssytem FH 77 B.I ett interpellationssvar till Per den 1december 1989 har jag gett en utförlig redogörelseför regeringens befattning med haubitsaffärmed . Vid en offentlig utfrågning ikonstitutionsutskottet har jag vidareredovisat de personliga kontakter jag haft i dettaärende. Jag utgår från att hartagit del av dessa redogörelser, varför jag här kanfatta mig ganska kort.Gudrun frågar vilka indikationer somfanns inom UD om attprovisionspengar gått tillbaka till Boforschefernasjälva. Svaret är alldeles klart. Några sådanauppgifter har varken då eller senare varit kända förUD. Någon anledning att vidarebefordra sådanauppgifter till svensk polismyndighet har således inteförelegat.Som jag sade i den 3 aprilfick vi på omvägar höra attpremiärminister skulle ha förklaratsig nöjd med de uppgifter som då hadelämnat. Jag är förhindrad att här gå in på hur vi fickdenna information.Herr talman! Detta är kanske mot reglerna, menjag fick just nu ett så pass glädjande meddelande attjag ändå vill vidarebefordra det till kammaren.Samtliga Bagdadsvenskar lyfte 11.05 lokal tid, dvs.09.05 svensk tid. De landar på strax förekl. Jag är övertygad om att alla här och atthela svenska folket fylls av glädje och lättnad påsamma sätt som jag gör.I den bok av som GudrunSchyman refererat till, citeras åtskilliga uppgiftersom uppges vara hämtade från sekretessbelagdaUD-handlingar. Jag kan inte här kommenterainnehållet i bilagorna i bok avsekretesskäl. Jag vill dock bekräfta att jag hade ettandra möte med biträdande indiskeutrikesministern i den 30september 1987. Detta ledde till att jag vidåterkomsten till ånyo uppmanade NobelIndustriers koncernchef att se tillatt lämnade alla de uppgifter till den indiskaregeringen som denna krävde.Gudrun frågar varför regeringen inte''korrigerade de av lämnade uppgifterna omatt mutor och mellanhänder aldrig förekommit''.Frågan bottnar i ett missförstånd. Regeringendeltog inte i affärskontakterna mellan ochden indiska regeringen och var ingen part i affären,vilket jag och utrikeshandelsminister i ett otal sammanhang. Jag och andraregeringsföreträdare har vidtagit storaansträngningar för att få den s.k. Boforsaffärenuppklarad. Något ansvar för de uppgifter somBofors lämnat till de indiska myndigheterna kan vidock inte ta.Anf. 12 ():Herr talman! Låt mig få börja med att säga att jaguttrycker samma glädje som närdet gällder Bagdadsvenskarna.Låt mig också få säga till , somuttryckte sin besvikelse över att han inte fick hörapå ett meningsutbyte över mellan afUgglas och mig, att jag är djupt besviken över attdet inte blev något meningsutbyte mellanutrikesministern och mig. Det är ganskaupprörande och nonchalant att å ena sidan säga välkomnar den här debatten -- den ärverkligen välkommen med tanke på den politiskasituationen i landet -- och å andra sidan integå upp och diskutera och bemöta frågan. Det ärhäpnadsväckande och fruktansvärt nonchalant. Jagkan inte förstå hur man kan uppföra sig på det sättetsom ansvarig minister i dessa frågor.Så till denna fråga där jag hoppas kunna få ett meraupplyftande och fruktbart meningsutbyte. Jag ärinte nöjd med interpellationssvaret och vill därförställa flera frågor. Våren/begärdeutrikesministern att skulle berätta vilka somhar tagit emot Boforspengar. Gång på gångframfördes detta. I olika tal i olika sammanhangsade utrikesministern att vapenbyken skulletvättas. Det gjordes en ganska stor affär av dettapolitiskt.I interpellationssvaret bekräftar utrikesministernatt han träffade biträdande utrikesministerNatwar . Enligt bokensom jag har refererat till i interpellationenmeddelade Natwar att väntadeslämna mer information som sannolikt skulle vara,enligt ett dokument i boken, besvärande för bådeIndien och . Jag har frågat vad somegentligen menas med det. Det står nämligen intebesvärande för utan för och Sverige.Det här följdes av att utrikesministern kallade tillsig och frågade honom omkongresspartiet hade tagit emot pengar. Sedantystnade kritiken mot och övergick snararetill någon form av försvar för agerande. ett KU-förhör sade utrikesministern i april1990 att det ännu inte fanns något som bevisade attdet skulle ha förekommit något otillbörligtförfarande när det gäller mellanhänder. Detta sägstrots att och hadekrävt att skulle ta bort alla , , skrevBofors kontrakt med en helt ny mellanhand somskulle få av kontraktsvärdet. sadeutrikesministern att det inte är bevisat att Boforsgjort något otillbörligt.En annan sak som jag vill ta upp igen är den som har varit hemligstämplad och där detframgår att merparten av provisionen har gått tillett företag som kontrollerades av en indier. Detvisste alltså den . ljögBofors och sade att man inte hade betalat ut pengartill någon indier. Det var ett påstående somupprepades av i massmedia i bådeIndien och . Jag ställer åter frågan: Varförteg den om detta?En annan oklarhet i Indienaffären gäller den förrebrittiske premiärministern . Vilkenroll hade han egentligen? Enligt KU-förhörenmeddelade han ett besked från om attGandhi var nöjd med den information som Boforshade lämnat. Jag har i interpellationen frågat vemdet här beskedet lämnades till. Det har jag inte fåttnågot svar på. Jag undrar varför ärförhindrad att ge svar på den frågan.I boken sägs det att antagligen arbetade påuppdrag av mellanhänder och att hans syftevar att mörklägga den här affären. Jag ställernaturligtvis frågan: Reagerade inte att plötsligt dök upp i Boforsaffären?Vad hade han egentligen med saken att göra?Jag skall summera de här nya frågorna som jaghoppas att jag får ett svar på eller åtminstonekommentarer till varför jag inte får svar. Är detriktigt att Natwar sadeatt förväntades lämna uppgifter somsannolikt skulle vara besvärande för både Indienoch ? Hur reagerade utrikesministern på dethär beskedet, och var det detta besked som varanledningen till att två dagarsenare fick frågan om det hade gått pengar tillkongresspartiet? Varför upplyste inte den svenskaregeringen inte den indiska regeringen om vad somstod i , som ju klart och tydligtvisade att ljög om frågan ommellanhänderna?Slutligen vill jag fråga: Anser utrikesministernfortfarande att det ännu inte är bevisat att Boforsagerat felaktigt när företaget efter sittlöfte om att det inte skulle förekommamellanhänder tecknade ett nytt kontrakt medmellanhänder? Anser utrikesministern fortfarandeatt har agerat på ett tillbörligt sätt, eller villSten ta tillfället i akt att rikta kritikmot ? Anser att den härvapenbyken nu är tvättad? Om inte, vad tänkerSten göra för att få den tvättad?Anf. 13 Utrikesminister ():Herr talman! Jag tycker mycket om människor,även riksdagsledamöter, som är så hetlevrade. Detvar verkligen inte meningen att reta upp GudrunSchyman. Det var heller inte min mening att varanonchalant genom att låta bli att svara i denföregående debatten. Jag gjorde en taktisk miss.Jag trodde nämligen att det skulle bli ettmeningsutbyte mellan ochMargaretha som jag skulle kunna hakapå. Därmed var den frågan avklarad.Jag skall kommentera detta och göra det så öppetsom det någonsin är möjligt att göra. Först ochfrämst är det riktigt att jag har sagt, och upprepatmånga gånger, att vapenaffärsbyken skall tvättasordentligt och offentligt. När jag sade det förstagången visste vi inte hur många trasor det fanns iden här byken. Sedan har den ena trasan efter denandra kommit fram. Men jag menar fortfarandeallvar med det som jag har sagt. Det är inte tommaord.Själva vapenaffärerna som sådana ellerförmedlandet och prövningen av dem ligger inteunder mitt ansvar annat än ur säkerhetspolitisk ochutrikespolitisk aspekt, vilket är viktigt nog. Men jaghar ändå mycket starkt engagerat mig i regeringensansträngningar att skapa största möjliga klarhetbåde om olika uppgifter om oegentlig vapenexportoch om hur Indienaffär har gått till. Jag skallrekapitulera några av dessa åtgärder och vara såöppen som det går att vara utan att bryta motsekretessbestämmelserna.På mitt initiativ tillsattes medborgarkommissioneni . Den fick fri tillgång till alldokumentation som vi har påutrikesdepartementet. fattaderegeringen det egentligen unika beslutet att låtariksrevisionsverket gå igenom Boforsinternationella betalningar, trots att det inte förelågden minsta misstankte om brott i . Det varalltså en unik åtgärd. Den handlingen var i och försig föremål för både utrikessekretess ochaffärssekretess. Vi beslöt att släppautrikessekretessen för att ge den indiska regeringenså mycket information som möjligt, medan vidäremot inte släppte affärssekretessen med hänsyntill inte i första hand utan till alla svenskaexportföretag som har att lämna uppgifter som deinte vill ha ut till riksbanken.Det är riktigt att regeringen sedan enträgetuppmanat att svara på de frågorsom har ställts om haubitsaffären, i första handgivetvis frågorna från . Det är alltsåmotparten i affären. Den andra parten är Boforsoch inte den . I månadsskiftetaugusti--september tog jag själv kontakt medNobelledningen. Det har fått den här konspirativtlagde författaren att dra felaktiga slutsatser. Jagskall tala om precis vad som hände.Den 25 augusti begärde den biträdande indiskeutrikesministern ett samtal mellanfyra ögon då vi bevistade generalförsamligens mötei . Det blev några fler ögon, men vi fickett samtal. Han gjorde då alldeles klart för mig attdet var ett önskemål från att Sverigeinom skulle se till att de begärdainformationerna lämnades, annars skulle detallvarligt påverka relationerna mellan ochIndien. Det är från detta tillfälle som uttrycketbesvärande för och kommer. Detvar vad som sades vid det tillfället.Det ledde till att jag efter att jag hadekommit hem tog kontakt med ,chefen för . Jag kallade upp honom tillutrikesdepartementet. Vi möttes den 28 augusti.Jag sade till honom att det låg i både ochföretagets intresse att dessa uppgifter lämnades.Och vid ett TV-framträdande som vi hadetillsammans i pressade jag honom, ochhan lovade att skulle lämna uppgifterna.Det skedde också.