prot · GE0912 · 1990-10-22 00:00:00 — Mitt svar får återspegla denutveckling mot demokrati som inletts i en radländer.Till de nya samarbetsländerna hör nämligen bl.a.Chile, och , länder där det nu ärmeningsfullt att stödja ekonomisk och socialutveckling liksom befästandet av demokratin.Namibia och tillhör de nyasamarbetsländerna i . Jag planerar också attlämna stöd till , när den politiskasituationen där ger möjligheter till insatser föråteruppbyggnad av ett samhälle som är bådepolitiskt och ekonomiskt sönderslaget.Jag vill avsluta med att betona att längelegat i frontlinjen vad gäller stöd till människor somdrabbats av, och kämpat mot, förtryck och diktatur.Jag och är uppenbarligenöverens om att vi skall fortsätta med detta och nuytterligare förstärka vårt stöd till de fattiga folkenssträvan efter utveckling och demokrati.Anf. 54 ():Herr talman! som denna bjuder påmånga intressanta debatter, alltifrån amalgam tillnaprapater. Jag vill gärna säga att det ämne som jaghar tagit upp och som biståndsministern svarat påär viktigare än det mesta.Jag vill tacka biståndsministern för ett mycketutförligt och väl genomarbetat svar på mininterpellation. Jag är särskilt tillfredsställd med attsvaret innehåller ett tydligt uttalande till förmån förflerpartisystem.I min interpellation påpekar jag att otydligheten pådenna punkt ofta har varit påfallande i svenskdebatt. Det är tyvärr betecknande att resonemangom flerpartisystem helt saknades i den skrift omdemokrati och mänskliga rättigheter som UD gavut i . Också iLena Hjelm-Walléns artiklar i Aftonbladetsaknades detta. Jag har haft en debatt itidningen med tre socialdemokratiskariksdagsmän där de faktiskt ursäktadeenpartisystemen. Så mycket bättre att vi nu äröverens om hur viktigt det är att verkligen taställning till förmån för flerpartisystem.Den syn som återfinns i interpellationssvaretmåste på ett entydigt sätt komma till uttryck ikontakterna med de länder som mottar svensktbistånd. Här räcker det inte med allmännauttalanden om värdet av demokrati. Det måsteklart framgå att fäster avgörande vikt vidatt individuella fri- och rättigheter garanteras ochatt det politiska systemet bygger på pluralism ochflerpartisystem. På denna avgörande punkt måstetonläget skärpas. Delar biståndsministern minuppfattning att dialogen med mottagarländernaskall föras på det sättet?Frågan blir då hur vi skall hantera länder därutvecklingen inte går i rätt riktning utan kanskerent av går i motsatt riktning. Skall vi inte kunnaföra över biståndsanslag från vissa länder till andradär utvecklingen ser ljusare ut? Skall t.ex. Cubaäven tillhöra den grupp länder somBITS har reguljärt samarbete med?I sitt svar nämner en radvärdefulla medel och metoder för att aktualiserademokratitanken. Det är angeläget med dialog ochkunskapsöverföring -- bl.a. genom seminarier -- ommarknadsekonomi, demokrati och offentligförvaltning. Biståndssamarbete av det slaget börkunna få stor omfattning och borde kunna gälla enbred krets av länder, inte bara de som vi förnärvarande samarbetar med. Förvaltningsbiståndethar ofta strategisk betydelse, både med tanke på attbygga upp de institutionella förutsättningarna fören fungerande marknadsekonomi och i syfte att gestadga åt spirande demokratiska system ochfunktioner.Det är också viktigt att vi genom de enskildaorganisationerna ger starkare eftertryck åtdemokratimålet. Med sina olika kontakter kanpartierna, fackliga och kooperativa organisationersamt kyrkorna bidra till att sprida kunskap omfolkrörelsernas roll för att skapa och bevaravitalitet i demokratin.Jag ställde också frågan om hur regeringen ser påbiståndssamarbete med nya länder därutvecklingen mot politisk demokrati bedöms somlöftesrik. Jag ställde frågan mot bakgrund av attregeringen förhöll sig tämligen passiv införFilippinerna när landet övergick till att blidemokrati.Nu går utvecklingen på många håll snabbt samtidigtsom framstegen ofta är sköra. måste dåvara berett att göra snabba och flexibla insatser i dekänsliga övergångsskeendena. ett tillkännagivande till regeringen ombehovet av kunskapsuppbyggnad om detfransktalande . tycks det hända åtskilligti dessa länder. Min fråga blir då: Har regeringenberedskap för insatser även där?Anf. 55 Statsrådet ():Herr talman! Jag uppskattar mycket detta tillfälleatt med få diskuterademokratifrågorna i biståndet, särskilt som vi kananvända det här konstruktiva tonläget. Dess värrehar det ju ofta varit så att man i debatten nyttjatdemokratimålet i svenskt bistånd som ett tillhyggeför att attackera länder vilkas regering man ogillar.Jag tror inte att man kommer särskilt långt i ensådan debatt. Jag tror att vi når målet bäst i den härtypen av konstruktiv debatt.Jag kan konstatera att vi under de år som jag harvarit biståndsminister successivt och kontinuerligthar arbetat alltmer med demokratifrågorna ibiståndet. Det är inte jag själv som har haft så storbetydelse i det arbetet. Visst är jag intresserad, mendet har också varit möjligt därför att det funnits enförståelse för dessa frågor ute i de länder som visamarbetar med. Jag tror också att vi själva i vårdebatt har vässat argumenten och är de med ialla sammanhang, i instruktioner, vid förhandlingaroch liknande. I alla sammanhang tar vi upp frågorom demokrati och mänskliga rättigheter.Det är självklart att pluralism och flerpartisystemalltid finns med i demokratiprocessen. kanvi konstatera att utvecklingen står stilla, det är tackoch lov bara ibland, därför att i flertalet länder skerdet ju en mycket positiv utveckling. Men ibland ärsituationen den att det står mycket stilla och då fårman se över biståndet, både dess volym ochinnehåll. Sådant sker ju också kontinuerligt. Detgäller ju både att gå nedåt i biståndsengagemangdär det står stilla, men också att, som jag harbeskrivit, öka i andra länder.När det gäller exempelvis , som frågade om, har vi numera efterCorazon Aquinos valseger ett svenskt-filippinsktbiståndssamarbete. Vi har utbetalt 28milj.kr. Det är ingen stor summapengar, men man skall komma ihåg att Filippinernaär ett land som i förhållande till många andra länderredan mottar ett internationellt mycket stortbistånd från andra länder än Sverige.Herr talman! Jag tror att jag därmed har besvaratJan-Erik ytterligare frågor.Anf. 56 ():Herr talman! Jag är överens med biståndsministernom att vi har ungefär samma grundsyn och fattasbara annat. Detta är ju den punkt där harsärskilda förutsättningar att ge bidrag, både därföratt vi själva har en förpliktande tradition och därföratt vi inte har något kolonialt förflutet, sombiståndsministern påpekade i svaret.Jag är glad om vi i större utsträckning än tidigareför de här frågorna på tal i dialogen med våramottagarländer. Mitt intryck är nog att det tidigarehar varit litet dåligt på den punkten. finns det allanledning att låta den här frågan bli mycket tydlig.Utvecklingen över hela världen har ju aktualiseratdetta, och det är utomordentligt glädjande.Jag är också tacksam för att biståndsministern delarmin uppfattning att när utvecklingen i ett land ståralldeles stilla på den här punkten måste det finnasanledning att se över det svenska biståndet. Detmåste ju ligga i den här dialogen att man på denmottagande sidan upplever att vi menar allvar medvåra synpunkter.Slutligen tror jag att det är mycket viktigt attSverige snabbt kan ge stöd när ett land är iövergångsskedet från enpartistat till flerpartistateller från diktatur till demokrati. Jag tycker att vikom i gång litet väl sent när det gällde Filippinerna.Därför är det så mycket viktigare att vi snabbt kansätta in insatser i de många länder där man börjarsöka sig mot större inslag av demokrati.Överläggningen var härmed avslutad.20 § Meddelande om svar på interpellation1990/91:4Anf. 57 Statsrådet ():Herr talman! På begäran av interpellantenkommer interpellation nr 1990/91:4 inte attbesvaras inom föreskriven tid. Interpellationenskall efter överenskommelse mellan statsrådetAnita och interpellanten besvaras den 15november.21 § Hänvisning av ärende till utskottFöredrogs och hänvisadesProposition1990/91:41 till finansutskottet22 § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återKonstitutionsutskottets betänkanden1990/91:KU2, KU5 och betänkande 1990/91:SkU1Lagutskottets betänkande 1990/91:LU5Arbetsmarknadsutskottets betänkanden1990/91:AU9 och AU1023 § BordläggningAnmäldes och bordladesProposition1990/91:48 Tillämpning i fråga om och Kuwaitav lagen (1971:176) om vissa internationellasanktionerRedogörelse1990/91:2 revisorersverksamhetsberättelse för /90Motionernamed anledning av prop. 1990/91:1 Säkerheten vidjärnväg, tunnelbana och spårväg, m.m.1990/91:T3 av m.fl. (fp)1990/91:T4 av m.fl. (c)1990/91:T5 av Tom ()med anledning av prop. 1990/91:3 Skogsbruket ifjällnära skogar1990/91:Jo1 av ()1990/91:Jo2 av och (bådafp)1990/91:Jo3 av m.fl. (v)1990/91:Jo4 av m.fl. (fp)1990/91:Jo5 av m.fl. (m)1990/91:Jo6 av ()1990/91:Jo7 av m.fl. (mp)1990/91:Jo8 av m.fl. (c)1990/91:Jo9 av ()1990/91:Jo10 av m.fl. (s)med anledning av prop. 1990/91:4 Ändring irennäringslagen (1971:437), m.m.1990/91:Jo11 av ()1990/91:Jo12 av och (båda s)1990/91:Jo13 av m.fl. (v)1990/91:Jo14 av ()1990/91:Jo15 av m.fl. (mp)1990/91:Jo16 av m.fl. (m)1990/91:Jo17 av ()1990/91:Jo18 av m.fl. (fp)1990/91:Jo19 av m.fl. (c)1990/91:Jo20 av och (båda s)1990/91:Jo21 av m.fl. (s)1990/91:Jo22 av m.fl. (s)med anledning av prop. 1990/91:5 Enmodernisering av företagens självdeklarationer ochförfarandefrågor i anslutning till skattereformen,m.m.1990/91:Sk4 av och (båda mp)1990/91:Sk5 av m.fl. (m)1990/91:Sk6 av m.fl. (c)med anledning av skr. 1990/91:6 Redogörelse föruppföljning av förslag från delegationen förMiljöprojekt /91:Jo23 av m.fl. (c)1990/91:Jo24 av m.fl. (mp)1990/91:Jo25 av m.fl. (v)med anledning av prop. 1990/91:8 Vårdnad ochumgänge1990/91:L3 av ()1990/91:L4 av m.fl. (v)1990/91:L5 av och (båda m)1990/91:L6 av m.fl. (s)1990/91:L7 av m.fl. (s)1990/91:L8 av ()1990/91:L9 av m.fl. (c)1990/91:L10 av m.fl. (fp)1990/91:L11 av ochCharlotte (båda fp)1990/91:L12 av m.fl. (mp)1990/91:L13 av ()betänkanden1990/91:UU1 Krigsmaterielexport1990/91:UU2 Internationella miljöfrågorKulturutskottets betänkanden1990/91:KrU1 Museifrågor1990/91:KrU3 betänkanden1990/91:JoU4 Trädgårdsnäringen1990/91:JoU5 Livsmedelskontroll1990/91:JoU6 Vatten- och luftvårdArbetsmarknadsutskottets betänkande1990/91:AU1 betänkande1990/91:BoU6 Vissa ändringar ibostadsbidragslagen24 § Anmälan om interpellationerAnmäldes att följande interpellationer framställtsden 18 oktober1990/91:54 av () till statsrådet om kompensation till ensamstående medbarn på grund av skattereformen:Skattereformsbeslutet innebär attskattereduktionen för ensamstående med barnslopas.Centern anförde i partimotion 1989/90:Sk96, isamband med beslutet, att denna skattereduktionhar betydelse för många kvinnor, men även förmän, som är låginkomsttagare. begärdedärför hos regeringen förslag till kompensation föratt klara den berörda gruppens ekonomiskasituation. Regeringen hänvisade för sin del iproposition 1989/90:110 till den s.k.underhållsbidragskommittén.Det är emellertid ännu oklart huruvida regeringenavser att kompensera den berörda samhällsgruppenför borttagandet av skattereduktionen. Propositionom detta fanns inte med på denpropositionsförteckning som föreladesriksdagen. Om reduktionen slopas utan samtidigkompensation riskerar en redan hårt ekonomisktansatt grupp att få en än kärvare situation.Socialbidrag riskerar att bli det sista återståendealternativet för allt fler i denna grupp.Jag vill mot denna bakgrund fråga statsrådet:1. Tänker regeringen fullfölja det man antydde ipropositionen och ge full kompensation tillensamstående med barn för borttagandet avskattereduktionen?2. Om svaret på fråga 1 är jakande -- hur kommerdenna kompensation att utformas?1990/91:55 av i (m) tillstatsrådet om asyl:Det är ytterst viktigt att de som beviljats asyl iSverige känner trygghet och slipper fysisk ochpsykisk ängslan. Om detta får det inte råda någonsom helst tvekan.Lika viktigt är det, i avsikt att skapa förståelsebland medborgarna för flyktingpolitiken, att desom beviljats asyl under sin tillfälliga ellerstadigvarande vistelse i uppträder på etticke utmanande sätt. Har man erhållit skydd ochfristad i ett land får man acceptera de regler ochnormer som gäller för landet.Att t.ex. under asylskyddets täckmantel bedrivaolaglig verksamhet och medvetet driva med såvälmyndigheter som medborgare får inte accepteras.Jag är väl medveten om att statsrådet är förhindradatt debattera enskilda fall, men jag vill ändå ta uppett sådant i syfte att förklara vad jag menar medmissbruk av asylrätten.En familj erhöll , enligt pressuppgifter, asylpå grund av att zigenare som grupp förföljdes ihemlandet -- . Därefter harfamiljen (!) besökt hemlandet ochkommit tillbaka med nya barn (nu elva), vilka desäger är deras, något som polisen inte tror på.Barnen har begått 194 bevisbara brott.Nu har fem av barnen omhändertagits avmyndigheterna, därför att föräldrarna tvingatbarnen att begå brott.Är statsrådet beredd att medverka till att de sombeviljats asyl kan sändas tillbaka till sitt hemlandom de agerar grovt kriminellt eller på annat sätttydligt klargör att de inte är i behov av asyl?den 19 oktober1990/91:56 av () tillarbetsmarknadsministern om flexxibla lönebidrag:I sin anslagsframställan inför innevarande årsbudgetproposition förordade AMS en övergång modell med flexibla lönebidrag från juli 1990.Riksdagen beslöt att avvakta till juli 1991med genomförandet av ett nytt bidragssystem, bl.a.mot bakgrund av de effekter detta kunde få förmyndigheter, institutioner och ideellaorganisationer. Det är enligt beslutönskvärt att dessa arbetsgivare får rådrum ochmöjlighet att anpassa sin planering till ändradeförutsättningar.Eftersom man inte kan bortse från att enomläggning av lönebidragssystemet kommer attvålla svårigheter för arbetsgivarna inom de mestberörda verksamheterna, där merparten av delönebidragsanställda sysselsätts, framhöllriksdagen nödvändigheten av att AMS inför sinnästa anslagsframställan skulle belysakonsekvenserna av bidragsomläggningen.Ett flertal statliga museer och nästan allalänsmuseer har en stor del av sin personal somlönebidragsanställda med 90 resp. 100 %statsbidrag. Som exempel kan nämnas att Nordiskamuseet har 104 lönebidragsanställda, varav 17 vidJulita där de utgör huvuddelen av personalstyrkan.Samma förhållande råder vid Kulturarvet i Falun.Det finns länsmuseer i landet som har bidrag till50--av sin personalstyrka.I stort sett alla slag av ideella organisationer,idrottsrörelsen, bildningsförbund m.fl. har ett stortantal lönebidragsanställda. Kännetecknande fördessa slag av arbetsgivare, hos vilka de flestalönebidragsanställda arbetar, är att det är småorganisationer, föreningar, lokalavdelningar ochliknande. Dessa har ofta en liten kassaomsättningoch får vid en förändring svårt att bära en ökadlönekostnad.Dessutom handlar det här ofta om personer som aven eller annan anledning kan vara svårplacerade påden öppna arbetsmarknaden.Den typ av arbete som vissa statligakulturinstitutioner och folkrörelserna kunnaterbjuda har visat sig vara mycket lämpligt förlönebidrag. En förändring som leder sannolikt tillatt ett stort antal anställningar upphör, vilketinnebär en uppenbar risk att många människor fårsvårigheter att komma in på den öppnaarbetsmarknaden.Det finns därför anledning förmoda att det kommeratt krävas en resursförstärkning av såvälinstitutioner som ideella organisationer om de inteskall tvingas göra sig av med personal som utförviktiga arbetsuppgifter.Med anledning av ovan anförda vill jag frågaarbetsmarknadsministern:Kan arbetsmarknadsministern redogöra förresultatet av AMS översyn?Vilka konsekvenser bedömer AMS att enbidragsomläggning skulle medföra?Anser arbetsmarknadsministern att det är till fyllestmed rådrum och möjlighet att anpassa sig förlänsmuseer, ideella organisationer m.fl.?Om så inte är fallet, är arbetsmarknadsministernberedd att verka för en resursförstärkning i någonform?1990/91:57 av () tillindustriministern om utvecklingsfonderna:De regionala utvecklingsfonderna har under de tolvår de verkat sedan inrättandet 1978 aktivt bidragittill att främja småföretagen. , regionala organ och näringslivetsorganisationer betonar i olika sammanhangutvecklingsfondernas betydelse.Kombinationen av krediter från bankerna ochutvecklingsfonderna har varit, och är, till stor nyttaför en positiv småföretagsutveckling, inte minst i des.k. skogslänen och områden med ensidigtnäringsliv.Det är kombinationen av utvecklingsfondernasgenerella åtgärder för småföretagen, de direktainsatserna i enskilda företag -- t.ex. krediter --,rådgivning, exporthjälp och produktutvecklingsamt åtgärder för ett ökat nyföretagande sombidragit till att fonderna är ett viktigt instrument inäringslivsutvecklingen.I fråga om innehåll i fondernas verksamhet ochuppläggning har det skett en betydande utvecklingoch anpassning till småföretagens behov under1980-talet.I våras beslutade , på regeringens förslagi den näringspolitiska propositionen, (1989/90:88),att utvidga utvecklingsfondernas målgrupp till attomfatta små och medelstora företag inom samtliganäringsgrenar. Det var ett bra beslut. Det skaparmöjlighet att i ökad utsträckning stödja företaginom tjänstesektorn och servicenäringarna. Det äremellertid viktigt att fonderna även fortsättningsvislägger stor vikt vid att främja tillverkningsföretagensom tidigare utgjort fondernas målgrupp.Det finns emellertid nu en betydande oro blandutvecklingsfondernas ledning, styrelse och personalför att fondernas slagkraft skall försämras. Dennaoro grundas på dels beslutet om indragning avkapital från fonderna, dels den ambition tillcentralstyrning och detaljreglering som manupplever att statens industriverk (SIND)medverkar till. I slutändan drabbar dettasmåföretagen.På regeringens förslag beslutade omindragning av totalt avutvecklingsfondernas totala kapital. En miljardkronor skall dras in till staten och ytterligare 600miljoner kronor skall dras in för uppbyggande avstorregionala riskkapitalbolag.I propositionen anförde industriministern att han''är medveten om att fondernas begränsade resursergör det svårt att hjälpa samtliga företag som kankomma att efterfråga fondernas tjänster''. I denregionalpolitiska propositionen 1989/90:76 somavlämnades med den näringspolitiskapropositionen framhöll industriministern attutvecklingsfondernas uppgift att förse företag medriskfinansiering blir än mer betydelsefull närlokaliseringslånen slopas. Trots denna insikt omutvecklingsfondernas resurser beslutade riksdagenpå regeringens förslag om en minskning avfondernas kapital med nästan två tredjedelar. Dettahar skapat oro hos både fonderna och dessmålgrupp småföretagen.Flera av utvecklingsfonderna har en besvärligekonomisk situation och kan inte tillgodose detbehov av krediter som efterfrågas av företagen.Detta hämmar nu en positivsmåföretagsutveckling.Vårt land är på väg in i en ny lågkonjunktur meddärtill hörande problem på arbetsmarknaden. Motdenna bakgrund är det mycket anmärkningsvärt attinleda förhandlingar med utvecklingsfonderna omindragning av medel från fonderna. Fondernaskapital kommer att behövas för att skapainvesteringar och sysselsättning i småföretagen,som vanligtvis har bättre möjligheter att klarapåfrestningar under lågkonjunkturer. Riksdagensbeslut bör därför omprövas.Utvecklingsfondernas organisation -- med delathuvudmannaskap mellan staten och landstingen --har gett fonderna en unik position. Med denregionala förankringen följer att fonderna har enbred kontaktyta i länen. Avståndet mellansmåföretagen och utvecklingsfonderna är kort.Detta är en stor tillgång och upplevs positivt avsmåföretagen.Staten har tidigare inte ansett sig behöva utövainflytande och detaljstyrning av fonderna utanbetonat vikten av regional förankring.Utvecklingsfonderna måste ha en självständigställning gentemot staten och få möjlighet attarbeta med flexibla lösningar beroende på länensolika näringsstruktur.Mellan utvecklingsfonderna och SIND, som ärtillsynsmyndighet för utvecklingsfonderna, är detnu på väg att skapas ett mindre brasamarbetsklimat. Fonderna upplever att staten viaSIND försöker centralstyra och detaljdirigera. Iflera andra sammanhang och inom andra sektorereftersträvas minskad centralstyrning. I ställeteftersträvas målstyrning för att nå gemensammamål. Det kan därför inte vara riktigt att ett centraltverk skall detaljstyra ett regionalt organ somutvecklingsfonderna.Varje utvecklingsfond måste få utvecklas utifrån debehov och förutsättningar som finns i resp. län. Dencentrala nivån skall endast engageras i de fallfonderna själva önskar. Det kan gälla särskildastörre projekt, exportstöd, osv. Då skall fondernakunna få hjälp och stöd från SIND. En centralisitisklösning där SIND står som köpare av tjänster frånde regionala utvecklingsfonderna är däremot heltoacceptabel. Inte heller bör SIND genomdetaljregleringar eller särskilda villkor styrafondernas verksamhet.För att åstadkomma en offensiv näringspolitikbehövs en ökad satsning på de mindre företagen.Småföretagen har en strategisk betydelse förmöjligheterna att skapa arbete, utveckla affärsidéeroch bygga upp nya industrier och serviceföretag iolika delar av landet. Utvecklingsfonderna ochderas insatser spelar i detta sammanhang en viktigroll. Därför är det viktigt att fondernasarbetsmöjligheter inte försämras.Med hänvisning till det anförda vill jag ställaföljande frågor till industriministern:Är industriministern beredd att medverka till attindragningen av kapital från utvecklingsfondernaomprövas?Vad avser industriministern vidta för åtgärder föratt utvecklingsfonderna inte skall utsättas förcentraldirigering och detaljstyrning?den 22 oktober1990/91:58 av () till statsrådetMaj-Lis Lööw om förhållandena i Rumänien:Sedan fall har det stått mer ochmer klart att den s.k. revolutionen inte innebarnågon egentlig politisk kursändring för Rumänien.De oppositionella krafterna i landet, inte minststudenter och intellektuella, har vid ett flertaltillfällen utsatts för våldsamma attackervid sammanstötningar.Det har förekommit godtyckliga arresteringar,misshandel, tortyr och mord på öppen gata påoppositionella rumäner. Allt pekar på att dessaattacker iscensatts för att tysta oppositionen och attansvaret ligger hos landets politiska ledning. Alltfler uppgifter gör nu gällande att Securitate finnskvar med i princip samma uppgifter som tidigareunder Ceausescuregimen.Massmedia, särskilt televisionen, står under hårdstatlig politisk kontroll. har allt flerrumäner sökt sin tillflykt till för att sökaasyl, inte minst de människor som utsatts förattacker, hot och misshandel i samband med devåldsamma sammanstötningarna mellan å enasidan polis och ''gruvarbetare'' och å andra sidanstudenter och andra oppositionella.Trots detta finns tecken som tyder på att bl.a. densvenska regeringen inte ser särskilt allvarligt påsituationen. Bl.a. ger bedömningar av enskildarumäners asylansökningar upphov till misstankenatt regeringen i stort sett hoppas att är''på rätt väg'', och att det råder demokrati och enallmän respekt för mänskliga rättigheter.Jag vill mot denna bakgrund be invandrarministernom klarläggande på följande punkter:1. Hur bedömer regeringen situationen iRumänien med avseende på respekten förmänskliga rättigheter?2. Anser invandrarministern att det finns fog föruppfattningen att utvecklingen i är pårätt väg?3. Anser invandrarministern att det i stort sett kanuteslutas att rumäner har fog att frukta förföljelseom de återvänder till , dvs. en liknandebedömning som för och ?25 § Anmälan om frågorAnmäldes att följande frågor framställtsden 17 oktober1990/91:114 av () tillutrikesministern om Antarktis:Sverige arbetar för ett så starkt miljöskydd sommöjligt för . När behandladefrågan trodde vi att denmineralkonvention som vi undertecknat skulle varabästa sättet att nå målet.Situationen är nu annorlunda.