prot · GE0914 · 1990-10-24 00:00:00 — Jag kommer dock inte att yrka bifalltill reservationen.Anf. 53 ():Herr talman! I det här betänkandet behandlas ettantal motioner. Motionärerna yrkar stadfästs som helgdag.Vidare finns det i två motioner krav på ändringar iflagglagstiftningen.Till utskottets betänkande är två reservationerfogade -- en från och en fråncenterpartiet. I reservationerna yrkar man attnationaldagen skall vara . Menmotionsförslag om att nationaldagen görs tillhelgdag har behandlats och avslagits vid ett flertaltillfällen . har dåhänvisat till att nuvarande former för firandet avnationaldagen ger tillräckligt utrymme när detgäller att markera nationaldagens betydelse i detsvenska samhället.Så sent som antog en lag omallmänna helgdagar. Då gjordes det inga ändringarnär det gäller de helgdagar som redan finns. Vidarefinns det ett tungt vägande skäl för att avstyrkareservationerna, nämligen att införandet avytterligare skulle få storsamhällsekonomisk betydelse.Kostnadseffekterna skulle bli betydande. Av ca 200arbetsdagar skulle produktiv tid försvinna.Ett annat mått i det avseendet är att införandet avytterligare en arbetsfri dag skulle kosta avBNP. Det betyder att det skulle kosta drygt 3miljarder kronor att införa en ny helgdag.Dessutom skulle nationaldagen två gånger av sjuinfalla resp. , något som medsannolikhet skulle leda till att krav på ledighet vids.k. klämdagar skulle resas på arbetsmarknaden.Moderaterna har visserligen insett att införandet aven ny helgdag skulle få samhällsekonomiskakonsekvenser. De yrkar därför att regeringen skalllåta utreda frågan om huruvida någon annanhelgdag kan flyttas eller helt utgå, så attnationaldagen i stället blir helgdag.Vidare säger i sin reservation: ''Dettorde knappast råda någon tvekan om attallmänheten hyser uppfattningen att nationaldagenbör vara helgdag. ''Med anledning av resonemang i denhär reservationen vill jag säga att det här med attflytta eller att slopa någon av det nuvarandehelgdagarna inte är så enkelt. Såvitt jag förstårskulle en sådan åtgärd antingen uppröra eller sårade människor som vill fira en kyrklig helgdag enligtdjupt förankrad religiös helgd eller också uppröraoch såra de hundratusentals människor som villhögtidlighålla första maj -- arbetarrörelsens storainternationella högtidsdag. har ju varithelgdag i sedan 1928.Jag vill fråga talesman vilken statistikman så att säga lutar sig mot när man talar om attdet finns em majoritet bland medborgarna som villatt nationaldagen skall vara helgdag.Med detta, herr talman, yrkar jag bifall tillutskottets hemställan och avslag på de tvåreservationerna.Anf. 54 ():Herr talman! säger att ett skältill att låta bli att göra nationaldagen till helgdag äratt det inte gjorts några förändringar tidigare. Menom man resonerar på det sättet blir det över huvudtaget inga förändringar i vårt samhälle.Det händer ju väldigt mycket runt om i , ochdärför finns det anledning att på olika sättunderstryka nationaldagens betydelse. Mot denbakgrunden tycker jag att vara lyhörd, åtminstone i någon mån, införde opinionsyttringar som ändå förekommer. Vimoderater säger att det lär finnas en majoritetbland svenskarna som vill att nationaldagen skallvara helgdag. Även om vi, när vi gör ett sådantuttalande, inte stöder oss på detaljerade studier, såär det ändå fråga om väldigt kraftigaopunionsyttringar. Vi anser faktiskt att dessa ärvärda att beaktas.Vidare talar omkostnadseffekterna beträffande en ny helgdag.Naturligtvis har vi också observerat deförhållandena. Av den anledningen har vi sagt , även om ett principbeslut fattas om en nyhelgdag, bör utreda om det finns någon möjlighetatt eventuellt ta bort någon annan helgdag. När detgäller de andra helgdagarna är faktiskt inte allakyrkliga. Vad beträffar första maj, som är helgdagalltsedan 1928, kan vi konstatera -- och det bordeRosa-Lill Wåhlstedt också göra -- att den dagen inteär så helig längre. Man jobbar numera i hög gradpå första maj -- många gör faktiskt det. Jag sägerdärmed inte att första maj skall tas bort somhelgdag. Men vi måste vara observanta på deförändringar som äger rum runt omkring oss.Sammantaget, , tycker jag attdet finns väldigt mycket som talar för att man, omnu t.ex. arbetarrörelsen anser att första maj mycketväl kan vara helgdag, också borde kunna ställa upppå att hela nationen får betrakta sin dag som enhelgdag.Anf. 55 ():Herr talman! anför en mängdargument för att nationaldagen skall bli helgdag.Men då vill jag framhålla att utskottets majoritethar funnit att de nuvarande formerna och dearrangemang som man har ute i landet är till fyllestnär det gäller att fira nationaldagen.Jag skulle till vilja säga att vi i dagenssituation, när vi har sådana problem med ekonominoch måste vara återhållsamma, bör tänka oss för eneller två gånger innan vi inför ytterligare kostnaderi samband med tillskapandet av ytterligare enhelgdag, som därmed görs arbetsfri. Dethandlar om pengar i storleksordningen drygt 3miljarder kronor. Det är inte att förringa.Jag skulle vilja fråga vilken av deandra helgdagarna han tror att man skulle kunnaslopa. Det finns en religiös hävd, och det finnsandra traditioner. En sådan prövning gjordes i maj1989, och då fann man inte att man kunde ta bortnågon av eller ändra de nuvarande helgdagarna.Anf. 56 ():Herr talman! Att socialdemokraterna har sköttvårt lands ekonomi så dåligt kommer för ossmoderater aldrig att vara ett argument för att inteha nationaldagen som helgdag. Det vill jagunderstryka.Rosa-Lill Wåhlstedt sade att jag har anfört enmassa argument. Exakt så sade hon. Värdera dem,lyssna till dem, ! De finnsförankrade i opinionen.Vilken helgdag man skall ta bort, om man skall tabort någon, är vad vi vill ha utrett. När vi har fåttgöra det kommer också svaret.Anf. 57 ():Herr talman! Helt kort vill jag säga att det när detgäller den ekonomiska situationen i landet finnsandra krafter som verkar och ser till att ekonominutvecklas på ett visst sätt. Det är intesocialdemokraterna och deras regeringspolitik somhar varit orsak till detta.En prövning av vilken helgdag man eventuellt kanflytta eller låta utgå skedde i samband med att lagenom helgdagar antogs i maj 1989.Anf. 58 ():Herr talman! Jag noterar att att socialdemokraterna inte har någontingmed den ekonomiska utvecklingen i landet att göra.Det är ytterligare en bekräftelse.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 15 §. )13 § Negativ föreningsrätt samtkollektivanslutning m.m.Föredrogskonstitutionsutskottets betänkande1990/91:KU6 Negativ föreningsrätt samtkollektivanslutning m.m.Anf. 59 HANS NYHAGE (m):Herr talman! Till konstitutionsutskottetsbetänkande nr 6, som vi nu skall behandla, finnsfogade fyra reservationer, av vilka två gäller negativföreningsrätt och de två övrigakollektivanslutningen till politiskt parti. Det ärsåledes ett par synnerligen gamla bekanta som återdyker upp på arenan.Det måste rimligen vara varje enskild människasegen angelägenhet att själv avgöra om hon villtillhöra en förening eller inte. Detta är såelementärt, att det är fullkomligt obegripligt att detalltjämt finns personer -- t.o.m. i denna kammare --som vägrar att inse att denna rätt skall vara absoluttryggad och därmed i alla avseenden varagrundlagsfäst. Detta gäller enbart för rätten att frittansluta sig till en förening, dvs. den positivaföreningsrätten, men däremot inte för den negativaföreningsrätten, dvs. rätten att slippa tillhöra enförening.I bryter vi därmed mot vadEuropakonventionen för mänskliga rättigheter haruttalat i frågan. Här har vi rader av flagranta fall,där man från fackliga organisationers sida begåttrent diskriminerande handlingar för att tvingaarbetstagare att bli medlemmar. Bojkotter,snokande och ren personförföljelse ingår dess värrei denna hantering. Åtgärder av typ svartlistning avicke-medlemmar äger också rum. Inslag av denkaraktären har föga med demokrati att göra.Rätten att utan sanktion träda ut ur en föreningborde vara lika självklar som rätten att ansluta sig.Så är det alltså inte. Trots att arbetsdomstolen vidflera tillfällen fastslagit, att medlem i en fackligorganisation äger rätt att lämna denna enligt egenönskan, händer det att fackliga organisationer påskilda sätt lägger hinder i vägen för ett frivilligtutträde. Det händer också att man försvårar förarbetsgivare, som skall anställa någon som ej ärfackligt ansluten.Verkligheten visar alltså, att den enda möjlighetenatt garantera friheten för en person att självbestämma om han eller hon vill tillhöra en föreningeller inte är att helt grundlagsfästa föreningsrätten.Detta innebär således att även den negativaföreningsrätten blir grundlagsfäst, vilket yrkas ireservation nr 1.Frågan om kollektivanslutning till politiskt parti ärockså av den karaktären, att man rimligen inteskulle behöva stå i riksdag och diskuteranågot som är så reaktionärt och icke-demokratiskt.Men tyvärr visar ju verkligheten även här att det ärnödvändigt med en lagstiftning för att vi helt skallkunna känna oss befriade från eländet. Attkollektivt ansluta människor till detsocialdemokratiska partiet utan att inhämta derasuttryckliga medgivande är en kvalificerad icke-demokratisk ynkedom. Någon ytterligareargumentering krävs inte för det självklara i att ensådan hantering måste förbjudas i lag.Från socialdemokratiskt håll görs nu gällande själv beslutat sig för att avskaffakollektivanslutningen med utgången av detta år.Det tog att genomföra detta, vilket hadekunnat ske utan något dröjsmål alls, om bara viljanfunnits. Men det gällde ju att suga ut så mycket sommöjligt av icke-socialdemokrater, att användas iden socialdemokratiska verksamheten.Nåväl, kollektivanslutningen i sin nuvarandeutformning skall avskaffas. Kvarnstenen blev förtung. Men tämligen självklart är att detta är ettbeslut under galgen. Med en klarsocialdemokratisk riksdagsmajoritet hade beslutetaldrig fattats. Detta gör att behovet av lagstiftningkvarstår för att det skall kunna fastslås atttvångsanslutning till politiskt parti inte hör hemmai en demokrati.Självfallet har socialdemokraterna inte lämnat ifrånsig kollektivanslutningen utan att ersätta den mednågot annat, som ingalunda är bättre. skall manansluta fackliga organisationer. Därmed tvingas defackligt anslutna att kollektivt vara med och betalatill det socialdemokratiska partiet. Men det stannarinte enbart vid detta. Lika uppseendeväckande äratt avgiften för individuellt ansluten medlem helteller delvis skall kunna betalas av den fackligaorganisationen. Därmed har man i princip inte nåttnågon förändring alls, snarare tvärtom, jämförtmed innebörden av den nu tillämpadekollektivanslutningen. Den nya formen är likareaktionär som den tillämpade.Herr talman! Det är alldeles självklart att vi måsteha en lagstiftning som gäller förbud mot attkollektivansluta människor till ett visst parti. Det ärlika naturligt att vi också yrkar att fackligaorganisationer icke får anslutas till politiskt parti.Jag yrkar härmed bifall till reservationerna 1 och 3.Anf. 60 ():Herr talman! Det är svårt att hålla räkningen påvilken gång i ordningen som vi debatterar de här tvåfrågorna.Om det inte vore något problem medkollektivanslutningen, skulle vi som reserverat ossinte ta upp frågan gång på gång. Det är faktiskt 17år sedan första gången uttalade attkollektivanslutning inte borde förekomma, menfortfarande pågår den.Uppenbarligen har inte socialdemokraterna igrunden ändrat uppfattning. I stället har mangenom slugt manövrerande byggt upp en nykonstruktion, som i praktiken är lika odemokratisksom kollektivanslutning, men med den skillnadenatt det nu inte ens går att reservera sig. Närsocialdemokraterna nu fått vidkännasen massflykt från medlemsskarorna, hittar man påen annan modell för att pungslå de fackligtanslutna.Den enskilda människan har råkat ur askan i elden.Genom sin fackförening tvingas hundratusentalsmänniskor ekonomiskt stödja ett parti som maninte alls sympatiserar med. Ja, organisationen skallt.o.m. betala in medlemsavgiften. Det är precissådana här konstruerade bindningar mellanfackföreningsrörelse och ett politiskt parti somländer i nu frigör sig ifrån och stiftarlagar emot. kunde vi i andrakammarsalen lyssna till %ek när hanberättade om frigörelseprocessoch om dess lagstiftningsarbete just mot den härtypen av bindningar. Om jag inte missminner migvar det ett antal socialdemokrater som stod upp ochapplåderade hans tal. I olika sammanhang uttalarsocialdemokraterna sitt stöd för de förrasocialistiska staternas frigörelse ochlagstiftningsarbete. Varför inte stödja dennautveckling också i ?Det är viktigt att slå vakt om det fackligaengagemanget i vårt land. Socialdemokraternasmanipulationer bidrar bara till att splittra det ochrasera förtroendet för det fackliga arbetet. Ute ilandet kan man på flera håll rapportera om mereller mindre fullgångna planer på att bilda nyafackföreningar som är politiskt obundna. Ett sättatt förhindra en sådan splittring är att genomlagstiftning slå fast att kollektivanslutning inte skallförekomma.Liksom har sitt krystadesärskilda yttrande om att kollektivanslutning inteskall förekomma och att organisationsanslutningkommer att medverka till splittring inomfackföreningsrörelsen. Har man dessa åsikter är detnaturligt att reservera sig. Men åsikterna kanskeinte är så helhjärtade som man försöker framställadem.Herr talman! Det är också viktigt att slå fast attvarje medborgare borde ha grundlagsfäst rätt attstå utanför en förening om man så önskar. Denrätten har man i praktiken inte i . Ständigtkommer det rapporter från enskilda människor omhur fackliga organisationer på olika sätt anser sig harätt att trakassera enskilda medborgare för atttvinga in dem som medlemmar. Rapporter finnsockså om olika aktiviteter som fackligaorganisationer ägnar sig åt för att ställa upp hinderför arbetsgivare som vill anställa någon som inte ärfackligt ansluten.De problem som majoriteten räknar upp ibetänkandet och som anses som hinder för att igrundlag rättsskydda den enskilde mot annanenskild är faktiskt inte tillräckliga för att man skalllåta bli att vidta åtgärder. Verkligheten visar medall önskvärd tydlighet att behovet av ett sådantskydd finns. Våra lagkunniga har löst svårareproblem än så. Ute i , i andra länder, går detuppenbart att lösa sådana problem.Det stora och allvarliga problemet i det härsammanhanget är faktiskt att socialdemokraternainte tycker att den enskilda människan behövernågot skydd. De tycker att kollektivet -- denfackliga organisationens tvångsmöjligheter -- ärviktigare än den enskilda människans rätt. För ossfolkpartister är ett sådant resonemang fullständigtfrämmande. För oss är det viktigast att skydda denenskilda människan från övergrepp både frånorganisationer och från staten.Herr talman! Jag yrkar bifall till reservationerna 1och 3.Anf. 61 ():Herr talman! Frågan om negativ föreningsrätt somden inledande delen av det här betänkandethandlar om, utgår ju från de fri- och rättigheter somvi har i vårt land och som till viss del ärgrundlagsfästa, nämligen att det allmänna inte kantvinga den enskilde till ställningstagande i religiöst,politiskt, kulturellt eller annat hänseende. Vi harföreningsfrihet och demonstrationsfrihet och andragrundläggande fri- och rättigheter som vi slår vaktom. Lika naturligt som det är att vi har de härgrundläggande fri- och rättigheterna vore det attockså ha rättigheten från någonting. Det är ju detsom berörs i reservation nr 1 och i den motion sombl.a. m.fl. från harlämnat. Rätten att fritt ansluta sig har vi, menrätten att fritt utträda finns inte.Det finns inget skydd mot de tvångsåtgärder somkan vidtas inom föreningslivets ram, eftersom vi ivissa fall har kopplat olika verksamheter tillföreningsaktiviteter av olika slag. Det finns ocksåpå det kommunallagsreglerade området enupplösning av den rena demokratiska linjen, därman talar om brukarinflytande och medverkan frånolika intresseorganisationer. Det är, inom parentessagt, åtgärder och förslag som vi från centerpartiethar vänt oss emot. Vi har sagt att det är dedemokratiska principerna som skall gälla och att viskall motverka de korporativa inslagen. Detresonemang vi för om den negativa föreningsrättenbör också kopplas till förslag om attramlagstifta om ideella föreningar. Där borde vissagrundläggande regler för de ideella föreningarnaläggas fast såsom medlemskap, villkor när detgäller ekonomi etc. samt revision och rätten tillutträde, för att ta några exempel. Vi har krävt enutredning om detta, och jag säger inte att det var enslutlig lösning på hur vi vill se den frågan.Jag vill med hänvisning till detta om föreningar ochföreningsrätten understryka det som vi ser somsjälvklart, nämligen både rätten att fritt ansluta sigtill en förening och rätten att lämna en förening.För att kunna få detta verkställt yrkar jag bifall tillreservation nr 1.Reservation nr 3 berör kollektivanslutningen, somju är en gammal fråga i . Därhar gjorts en rad uttalanden . Bärighetäven på den här frågan har ju det resonemang somjag förde tidigare om föreningsfriheten ochföreningsrätten.Här tillkommer ytterligare en delsom har reglerats av föreningsformen ochriksdagen i vanlig lag, nämligen valhemlighetensom gäller både allmänt och enskilt. Det här äruttryck för självklarheter, som jag ser det: rätten attansluta sig, rätten att behålla valhemligheten.Socialdemokraterna har ju ändå av tradition ochhistoria hävdat in i det sista ett samband mellanföreningar och politiskt parti, där den enskildemedlemmen inte kan få sin vilja tillgodosedd.Motvilligt har man fösts dit där man är . har beslutat attanta nya regler för anslutning till partiet. Man haralltså inte gått på den linje som jag anser varasjälvklar, nämligen ett frivilligt och enskiltmedlemskap i partiet.Man använder sig av teknikaliteter för attöverbrygga det somsker . Ettexempel på det är att låta föreningarna betalaavgiften för den enskilde.Det lagförslag som här har diskuterats hargranskats av lagrådet, som har konstaterat att detinte står i strid med de föreningsfrihetsprincipersom har åberopats, dvs. att det skulle varaett ingrepp i den fria föreningsrätten. Lagrådet harsagt att det går att anta den här lagen utan attingrepp görs i denna föreningsrätt. Lagrådet harockså sagt att lagen skulle uppnå sitt syfte,nämligen att begränsa kollektivanslutningen till ettvisst politiskt parti. Eftersom den här diskussioneninte upphör, finns det anledning att stå fast vidkravet att man skall införa en lag från den 1 januari1991. Det framgår av reservation 3.De nya organisationsanslutningarna går ut på attgrupper av medlemmar utan egen medverkan ipraktiken blir medlemmar genom att derasförening har anslutit sig till ett politiskt parti. Detär, som jag har sagt, lika orimligt somden direkta kollektivanslutningen. Det hargrundläggande betydelse för den enskildesmöjlighet att vara med i en förening. Vill man intelöpa risken att på detta sätt genom sin förening bliansluten till en politisk organisation eller ettpolitiskt parti, då skall man inte gå med iföreningen, trots att det kanske är av primärtintresse för den enskilde.Med detta, herr talman, ber jag att få yrka bifall tillreservation 3.Anf. 62 ():Herr talman! Det var inga glädjetoner från de treföregående talarna. Jag trodde nästan att de var påen begravning. Det återstår faktiskt bara tvåmånader innan kollektivanslutningen för enskildmedlem till politiskt parti upphör. Det beslutetfattades inom socialdemokratin efter det attriksdagen vid ett flertal tillfällen uttalat sig motdenna kollektivanslutning. Mitt parti har uttalat attvi, i och med att man så uppenbart bryter motriksdagens intentioner, inte finner någon annanmöjlighet än att ansluta oss tilllagstiftningsförslaget, trots att vi inte tycker att detär den bästa vägen att gå. Vi har därefter kunnatkonstatera att socialdemokratin i och medutgången av detta år avskaffarkollektivanslutningen. Det hälsar vi naturligtvismed stor tillfredsställelse.Det finns dock andra organisationsformer.Vänsterpartiets hållning, som också framgår av vårtsärskilda yttrande, är att organisationsanslutningeninte är bra för fackföreningsrörelsen. Därför är vimotståndare till en sådan form av anslutning.Samtidigt har vi sagt att vi inte kan lägga oss i attriksdagen lagstiftar om ideella organisationerssamband med andra organisationer. Här gäller detinte enskilda individer.För några veckor sedan deltog jag i minfackförenings representantskapsmöte där jag ärledamot. På dagordningen hade vi uppe frågan omhur avvecklingen av kollektivanslutningen skulleske. I sedvanlig ordning kom en socialdemokratiskombudsman och berättade om de valmöjlighetersom fanns. Vi kunde på samma sätt som tidigare geett bidrag till socialdemokraterna och bildasocialdemokratiska fackklubbar på jobbet. Vikunde också välja organisationsanslutningsformenoch därmed få tillträde till arbetarkommunensrepresentantskap samt säkerställa, som han sade,vår röst i rörelsen. Ombudsmannen glömde dockatt tala om att det fanns en tredje väg, nämligen attlåta bli att ge något generellt stöd till politiskt parti.Det måste vara tragiskt för både ombudsmannenoch särskilt för socialdemokraterna att inte hainsett detta. Det här måste vara det allra sämstatillfället för socialdemokraterna att ställa om sig.Eftersom jag har mycket goda kontakter med basenvet jag att det här innebär oerhörda problem försocialdemokratin. Det stärker kanske intearbetarrörelsen, men socialdemokratin får välskylla sig själv.Efter ombudsmannens inledning och utgjutelserom hur bra dessa modeller var, framför alltorganisationsmodellen, gick vi till grupparbete.Det första vi sade i den grupp jag hörde till var attvi inte kände igen oss i det ombudsmannen hadesagt. I gruppen ingick en ''stor'' klubbordförandeoch en mycket gammal socialdemokrat som hadeingått i bolagsstyrelsen. Vi resonerade hur vi skullegöra och kom fram till att vi aldrig skulle gå medpå organisationsanslutning. Det skulle bli vår död,sade vi. På den punkten var gruppen helt enig.Nu skall vi snart fatta beslut om detta i vårfackförening. Jag kan inte tänka mig något annat änatt en organisationsanslutning absolut inte kommerpå fråga. Jag anser dessutom att enorganisationsanslutning vore politiskt självmordför socialdemokraterna i detta läge.I nämnda grupparbete sade många att detautomatiskt blir så att de som inte ärsocialdemokrater -- är det många fler än desom är socialdemokrater -- får bilda en egenfackförening. Det är kanske det som står till budsom socialdemokraterna handskas så vårdslöst medsitt inflytande i fackföreningsrörelsen. Jag tror attde kloka människorna i fackföreningsrörelsen integör misstaget att tillskapaorganisationsanslutningsformen.Att gå på linjen lagstiftning, som föreslås ireservationerna, tror jag är farligt. Man vill regleragenom bidrag. Det är klart att man kanske enligtamerikansk modell via bidrag vill reglera ekonominför ideella organisationer och kanske i synnerhetför politiska partier. Men det handlar inte om det,utan att med hjälp av lagstiftning begränsa facketsmöjligheter. Jag anser att facket skall kunna stödjapolitiska partier och politiska initiativ när man såvill. Det skall kunna ske helt fritt. Facket bedömersig självt och bestämmer självt om det vill varaslagkraftigt eller bara ett bihang till ett parti. Det ärnågot som den svenska statsapparaten intebestämmer. Den principiella hållningen tycker vi ärriktig. Därför reserverar vi oss inte på den härpunkten. Vi tror nämligen på människorna ochanser inte att staten skall avgöra sådana här saker.Fackföreningsrörelsen kommer säkert genom sinmångfald att klara av detta. Jag är för en enhetligfackföreningsrörelse. Det är inte vi här i riksdagensom skall bestämma om det skall vara en, två ellertre fackföreningar på en arbetsplats, utan det avgörde arbetande människorna där. De skall ha rätt attbestämma hur de skall organisera sig. Här harsocialdemokratin ett stort ansvar framöver. De haratt ta ställning till om vi skall ha en enhetligfackföreningsrörelse eller inte.Med detta, herr talman, yrkar jag bifall tillutskottets hemställan.Anf. 63 () replik:Herr talman!