prot · GE0944 · 1990-12-12 00:00:00 — Inför öppen ridå har dennakonstlade enighet spruckit, en enighet som hade ettenda syfte: socialdemokraterna försökte springaifrån en öppen strid om konflikten och gjorde uppmed ett parti vars representanter inte hinner mer änupp i talarstolen förrän de spräcker enigheten. Detär en tjusig koalition!Anf. 9 () replik:Herr talman! Utskottets betänkande gäller deekonomiska sanktionerna mot . Där är vårenighet med socialdemokraterna hel. Vi ställer ossbakom att godkänna de sanktionerna.Talmannen anmälde att Per anhållit att tillprotokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik.Anf. 10 ():Herr talman! Det var en oprovoceradaggression. fördömde FNssäkerhetsråd invasionen och krävde att Irakomedelbart skulle dra tillbaka sina trupper. Irakoch uppmanades att inledaförhandlingar.Den resolutionen ledde inte till något resultat, ochsäkerhetsrådet antog en resolutionom ekonomiska sanktioner mot . I dennasenare resolution uttrycker säkerhetsrådet sittbekymmer över att den första reservationen inteföljts och att invasion av fortsätter.Säkerhetsrådet uttalar sin beslutsamhet att få slutpå invasion för att återupprätta Kuwaitssuveränitet, oberoende och territoriella integritet.Rådet fäster uppmärksamheten på sinaskyldigheter enligt FNs stadga att upprätthållainternationell fred och säkerhet. Vidare bekräftarsäkerhetsrådet den naturliga rätten till individuelltoch kollektivt självförsvar som svar på Iraksväpnade attack mot Kuwait.Den handlade nu mycketsnabbt. utfärdade regeringenen förordning om vissa sanktioner mot Irak.Regeringen har sedermera begärt riksdagensgodkännande av regeringens förordnanden omtillämpning av lagen om vissa internationellasanktioner i fråga om föreslår nu att skallbifalla regeringens proposition om sanktionernamot Irak.Samtidigt understryker utskottet vikten av attregeringen inom FNs ram söker alla de möjlighetertill fredlig lösning av konflikten som kan finnas. Desanktioner som påbjudits av säkerhetsrådet måstefå möjlighet att verka fullt ut.Sedan utskottet skrev detta har säkerhetsrådetfattat beslut om att alla nödvändiga medel fåranvändas för att förmå att dra sig tillbaka frånKuwait. fram till den 15 januari 1991har chansen att göra det. Självfallet hoppas vialla att skall utnyttja denna möjlighet. Då ärdet viktigt att sanktionerna får fortsätta att verka.Det är också viktigt att i tal, skrift ochhandling visar sin solidaritet med de beslut som FNssäkerhetsråd har fattat. I stort sett tycker jag ocksåatt så har varit fallet. Regeringensställningstaganden har föregåtts av samråd iutrikesnämnden och kontakter med partiledarna.På den punkten finns bara det undantag som PerGahrton har tagit upp i denna debatt, nämligen detbrev som statsminister sände till SaddamHussein, ett brev som under de senaste veckornahar blivit både diskuterat och kritiserat. Ingetsamråd med oppositionspartierna hade föregåttbrevets tillkomst.Det är väl ingen hemlighet att folkpartietliberalernas partiledare har efterlyst en radförtydliganden av vad som står i brevet. Han harockså i viss utsträckning fått sådana förtydligandenvid utrikesnämndens sammanträde. Han har ävenriktat allvarlig kritik mot sammankopplingen ibrevet mellan ockupation av ochIsraels ockupation av och Gaza.Det är självfallet angeläget att också lösa denpalestinska konflikten. Men en sak är klar: ensådan lösning har inte kommit ett steg närmaregenom aggressionskrig mot Kuwait.Per frågar nu av någon anledningfolkpartiet om vi anser att gisslan skulle ha offratseller om skall sända krigsförband tillområdet. På det vill jag svara att vi inte har haftnågra invändningar mot att ett brev skrevs.Däremot har vi framfört synpunkter på och kritikmot hur brevet var utformat. Vad gäller frågan omSveriges svar på den senaste resolutionen i FNssäkerhetsråd vill jag säga att jag helt kan ställa migbakom de uttalanden som statsministern ochutrikesministern har gjort om vad ärskyldigt att göra i ett sådant fall.Herr talman! Med detta yrkar jag bifall tillhemställan i utrikesutskottets betänkande.Anf. 11 PER () replik:Herr talman! var betydligt merlågmäld i sitt anförande än vad var isin generalattack mot regeringen. Men hanframförde ändå en kritik som gör att jag villpåminna om att jag kommenterade statsministernsbrev redan i utrikesutskottet. Partierna hade jukännedom om detta brev. Därför kan jag ocksåskriva om det i vår reservation. Vi visste ju vad somstod i brevet. Först begärde jag information ominnehållet i brevet, och fickpartierna den informationen. Den hadeutrikesutskottet kunnat skaffa sig omman hade velat. Innehållet i brevet hade ju redanspritts ryktesvägen. Det hade alltså funnitsmöjlighet för utrikesutskottet att underhandläggningen av ärendet seriöst diskuterastatsministerns brev och ta ställning till det i ställetför att tjuvhålla på det och skapa denna konstladeenighet som inte alls har hållit.Herr talman! Jag vet inte om jag skall fortsätta attvara regeringens försvarsadvokat i dettasammanhang. Regeringen har uppenbarligen ingenegen försvarsadvokat i denna debatt, något somtycks behövas. Min roll är alltså något ovanlig. Omjag vore statsminister skulle jag nog ta de initiativsom jag i den rollen har befogenheter att ta för attåstadkomma en ganska radikalstrukturrationalisering av regeringspartietsföreträdare i utrikesutskottet. Ingen av dem tycksju ens försvara regeringens politik.Hur skulle då detta brev till haskrivits för att uppnå sitt syfte? Har Jan-ErikWikström en aning om vilka komplikationer detinnebär att på detta sätt närma sig en avMellanösterns, kanske världens, mest hårdföradiktatorer? Vi vet alla att det är vad det handlarom. Vi vet också vilka medel regimen har använtför att hålla sig vid makten samt vilkaförhållanden som råder där. Innan jag tillsammansmed representanter för de flesta övriga partier --bl.a. en folkpartist som senare harbehandlat på ett skandalöst sätt -- reste till ,sade jag och andra att detta var en balansgång påslak lina. Antingen balanserar man på den slakalinan eller också struntar man i de svenskamedborgarna där nere, om man vill ha sina fingrarhelt rena.Jag tycker faktiskt att eller hansbrevförfattare har lyckats ovanligt bra med attskriva ett brev som dels fyller den funktionen, delsoch är helt hållbart inför en offentligkontroll. Innehållet i brevet står också iöverensstämmelse med viktiga grundsatser i svenskutrikespolitik. Det är ett skickligt skrivet brev sominnehåller dessa två syften vilka det inte är helt lättatt förena.Anf. 12 () replik:Herr talman! Per söker varje tillfälle attkomma åt socialdemokraterna via repliker med migoch . Det skall nu inte lyckas.När utrikesutskottet behandlade den här frågan varden svenska gisslan ännu inte hemma. Vi hadesjälvfallet allt intresse av att i utskottet agera så attvi inte försvårade möjligheterna för att fåhem gisslan. När debatten om sedan har brutit ut, en debatt som Per Gahrtonpå nytt tar upp , har jag påpekat att vi har enavvikande uppfattning på framför allt en viktigpunkt och vill få förtydliganden på en rad andrapunkter. Om vi skulle ha framfört synpunkter påhur brevet hade bort utformas, så skulle vi halämnat dem till regeringen om den hade efterfrågatsådana. Vad gäller möjligheterna att utforma ettbrev som behagar är jag övertygadom att Per är oöverträffad.Anf. 13 PER () replik:Herr talman! Jag förstår inte hur Jan-ErikWikström kan få det till att jag vill komma åtsocialdemokraterna i detta replikskifte. Jag villvarken komma åt det partiet eller regeringen, ävenom jag kanske har kritiserat enstakasocialdemokratiska ledamöter.Jan-Erik säger att inte villeförsvåra möjligheterna att få gisslan fri. Hur går detihop med er behandling av en av ledamöterna somvar med på resan till i detta syfte? Niskandaliserade ledamoten offentligt medan gisslanännu var kvar i . Ni behandlade henne som omhon hade gjort ett allvarligt brott. Hur tror ni detuppfattades? Var det ett sätt att inte försvårafrigivningen av gisslan? I svensk politik har jagsällan varit med om ett så fullständigt skandalöstagerande. Även högsta ledning varinvolverad. Det överensstämmer inte med ert talom att ni på ett seriöst sätt ville agera diplomatisktför att få den svenska gisslan frigiven. Jag har intebegärt att ni skall kontrollera enskildalandsmötesombud. Det är inte vad det handlar om,utan det handlar om att partiledningen varinvolverad.Anf. 14 () replik:Herr talman! Per fladdrar från ämne tillämne i sina repliker. I riksdagsgrupphade vi inga invändningar mot att en enskildledamot på eget initiativ gjorde en resa till sade vi nej till att med riksdagsgruppensmedel betala denna resa. Det skulle nämligen hainneburit att vi som parti hade ställt oss bakomledamotens handlande. Det är också denfaktaupplysning som gavs på landsmötet.I övrigt vill jag säga att man, om man sitter med iutrikesutskottet, får vara med om att handläggautomordentligt känsliga frågor. Det förhållandetatt fyra partier kunde skriva ihop sig också i dennafråga, berodde bl.a. på att vi ansåg det varautomordentligt viktigt att underlätta för Sverigesregering att få hem gisslan. Vi är glada över att såkunde ske.Talmannen anmälde att Per anhållit att tillprotokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik.Anf. 15 ():Herr talman! invasion av är detsenaste exemplet i historien på hur en tyrannisksjälvhärskare med hjälp av krigshandlingar ochmilitärt våld försöker utöka sin makt. Det är ettmönster som vi dess värre har sett gå igen underårhundradenas lopp. Men måste man uppfattadetta som något oerhört primitivt och något somVärldssamfundet med all kraft måste reagera mot.Drabbade är människor som lever i och somutsatts för våldshandlingar och terrorhandlingar avolika slag. Drabbade är också Världssamfundet ochansträngningarna att skapa en internationellrättsordning som skall trygga relationerna mellanfolken.Det som ändå ger en skymt av hopp i den kris somSaddam och övervåld mot Kuwaithar skapat är att FN kanske för första gångennågonsin har kunnat agera och verka på det sättsom var avsikten när Världsorganisationenbildades. Ur den synpunkten valde SaddamHussein tidpunkten för sitt angrepp illa. FN stårmer enat än någonsin och har också kunnat handlamed kraft genom de ekonomiska sanktioner somhar vidtagits och som vi skall ta ställning till,men också genom en militär styrkedemonstrationsom har visat att möjligheterna attmed ytterligare militära aktioner försöka häva denblockad som man har utsatts för inte existerar.Vår förhoppning är naturligtvis att den härkonflikten skall kunna lösas utan ytterligareblodsspillan och att de åtgärder som har vidtagitsfrån FN skall visa sig tillräckliga. känns dethoppet kanske något större än det har gjort undertidigare månader.Det här är en viktig utrikespolitisk fråga, delsdärför att ett land har förlorat sin frihet ochmänniskor där drabbats hårt, dels därför att det ären test på Världssamfundets förmåga att stävjavåldsverkare av det slag som i stänker det dock i ankdammen.Debatten här handlar inte om hur vi på det mestkraftfulla sättet skall kunna stödja FN när det gälleratt agera på ett ansvarsfullt sätt. I stället diskuterarvi formuleringar i brev.Centerpartiet har inte deltagit i den kritikstormsom har riktats mot brev tillSaddam . Det beror inte på att vi tycker attdetta brev i alla avseenden var fulländatformulerat. Brevets utformning var inte av detslaget att jag skulle ställa mig bakom ettbetänkande från utrikesutskottet som gick ut på attanalysera situationen i . Å andra sidankan vi inte finna att brevet innehåller enskildapunkter som på ett oacceptabelt sätt strider motSveriges åtaganden gentemot i övrigt vad gäller . Detär ofrånkomligt att brevets syfte, nämligen attmöjliggöra för den svenska gisslan att få kommahem, också har satt sin prägel på dess utformning.Det är något som vi inte bör förvåna oss över.Även om brevet således inte speglar den bild somvi skulle vilja ge av situationen i i alladess delar, anser vi inte att brevet är så förgripligtatt det finns anledning att här föra en lång debattom dess innehåll. Framför allt beklagar vi att en delganska överdrivna kommentarer kring brevet harbidragit till att ge utlandet en uppfattning om attdetta brev till sitt innehåll skulle ligga betydligtnärmare syn på situationen änvad som faktiskt är fallet. En del av demissuppfattningar som nog har uppstått i utlandetkring innehållet i statsministerns brev tror jag mankan säga beror på det sätt på vilket brevet harkommenterats i den svenska debatten.När man hör Per från denna talarstol, dåförstår man att den stora konflikten inte utspelaskring utan i riksdagsutrikesutskott. Den stora skurken i dramat heterinte utan . Att göradet här till en fråga som i huvudsak rör utrikesutskotts behandling av en motionundertecknad av Per är kanske att riktafokus något fel. Per har från dennatalarstol anklagat utrikesutskottet för tjänstefel ioch med att man inte med vederbörlig utförlighethar kommenterat hans motion. Det har naturligtvisinte begåtts något tjänstefel. Per har enbetydande erfarenhet av riksdagsarbete både somföreträdare för och tidigare somföreträdare för och borde ha lästtillräckligt många utskottsbetänkanden för att vetaatt det inte alls är ovanligt att motioner blir ganskasummariskt behandlade. Det är alltså långt ifrånregel att alla motioner blir föremål för en utförligdiskussion i utskotten. Vad som är ett krav är attutskottet tar ställning till motioners yrkanden, ochdet har naturligtvis skett också i detta fall.Det är utskotten som bedömer om det finnsanledning att göra en längre utläggning medanledning av det som står i motionerna. I detta fallbedömde utskottet att det inte var lämpligt.Motivet för den bedömningen har redan anförts avJan-Erik . När vi slutbehandlade vårtbetänkande rådde en ganska känslig situation medhänsyn till att den svenska gisslan ännu inte hadekommit hem. Vi fann det inte lämpligt att under trycket av den situationenskulle göra en grundlig analys av läget iMellanöstern. En stor majoritet i utskottet nöjdesig därför med att ställa sig bakom regeringensyrkande i propositionen. En lika stor majoritetavvisade förslag att göra andraställningstaganden. Därmed är Per Gahrtonsmotion korrekt behandlad, och han har ingenanledning att klaga. Efter detta hoppas jag att viskall kunna ägna vårt intresse, inte åt Per Gahrtonutan åt och konflikten iMellanöstern.Anf. 16 PER () replik:Herr talman! Jag har inte sökt konflikt medcenterpartiet i sakfrågan. I den tycker jag attcentern har haft en i stort sett riktig linje. Det ärjust i sakfrågan jag har debatterat med någraföreträdare för olika partier.Jag anser dock att det brister något i logiken i detPär säger. Det är just bristen pådiskussion i sakfrågan i utskottsbetänkandet somhar gjort oss i både betänksamma ochganska upprörda. Det handlar inte omformaliteterna i samband med behandlingen av enmotion. Hade det varit en helt oviktig motion, dåkan jag försäkra att vi inte hade gjortnågon större sak av dess behandling i utskottet.Men den aktuella motionen handlar om en stor ochmycket viktig sakfråga. Det har också visat sigorimligt att föreställa sig att det går att lägga pålocket och undvika en debatt. Den har sannerligeninte bara provocerats fram av mig. Det är dock braom jag har bidragit till att det har blivit något av ensakdebatt. Uppenbarligen har flera ledamöter somdeltagit i debatten, i varje fall någon av dem, iförväg tänkt sig att föra en debatt i sakfrågan. Jaghar således svårt att se någon logik i . vet också att mittarbete för fred i inte främst utförs häri . I kammare diskuterar jagmed riksdagsledamöter. är säkertmedveten om att jag sysslar och har sysslat med endel annat som har med att göra, ochdet har också gällt gisslan och Gulfkrisen.Anf. 17 () replik:Herr talman! Det faktum att utrikesutskottet inteutförligt har diskuterat det som står i miljöpartietsmotion innebär inte att vi generellt sett vill försökabegränsa debatten kring situationen iMellanöstern. Det vore en orimlig uppgift och enorimlig ståndpunkt. Tvärtom är det viktigt att denhär frågan diskuteras grundligt. Men i utskottetansåg vi inte, som jag redan har framhållit, att detvar lämpligt att utskottet, som gisslanväntade på att få åka hem, gjorde ett utförligtuttalande där vi i olika delar analyseradesituationen i . Vi tyckte att det fannslämpligare tillfällen att föra den diskussionen, t.ex.här i kammaren . Det har vi också gjort. Detär bara beklagligt att så mycken tid har åtgått till attdiskutera, inte vad som faktiskt sker i Mellanösternoch vad vi skall göra åt det utan hur en motion frånmiljöpartiet borde ha hanterats.Anf. 18 PER () replik:Herr talman! Här har förts en viss debatt om kriseni . En sak fattas dock, men det kanskebättrar sig. Ingen från regeringspartiet har i sakförsvarat regeringens agerande. Genom detagerande som i sin egenskap av viceordförande i utskottet är medansvarig för har detunder skapats en konstlad bild av enighet iden här frågan mellan de fyra stora partierna, enenighet som och pånågot sätt står utanför. Sanningen är dock att detfinns ett betydande mått av enighet i sakfråganmellan fyra partier i en annan kombination,nämligen mellan socialdemokraterna,, och . Detär den reella majoriteten i frågan. ochBengt partier utgör en minoritet somhar skapat problem för trovärdigheten i svenskutrikespolitik över lag. Om denna debatt bidrar tillatt ge en riktig bild av situationen, då har denfaktiskt fyllt en funktion.Anf. 19 ():Herr talman! Jag blev upprörd när jag lyssnade tillEva anförande. Överenskommelsen om attstrikt hålla sig till det propositionen handlar om,nämligen sanktioner mot och , höllalltså inte längre än hit till debatten. Frestelsen förEva att göra sig till megafon för för stark. Det är därför jag är upprörd.Låt mig först citera ur utrikesministerns frågesvarden . Så här säger han bl.a.:''Med skärpa har det internationella samfundetreagerat mot invasion och folkrättsstridigaannektering av sitt grannland. Genom en radviktiga resolutioner har säkerhetsrådet klart ochtydligt visat att stor internationell enighet råder idenna fråga. Detta är mycket positivt. FN kanäntligen spela den viktiga roll som organisationentidigare långa perioder varit oförmögen till.'' Hansäger vidare: ''Det är regeringens starkaförhoppning att ett nytt krig skall kunna undvikasoch att en fredlig lösning på --skall kunna uppnås på grundval avsäkerhetsrådets resolutioner. Detta skulle öppnamöjligheter till en lösning av övrigaproblem''.I statsministerns brev till den 22november står följande:''Vad beträffar den aktuella situationen i Gulfen harvi vid upprepade tillfällen uttalat att en militärlösning måste undvikas. Allt som är möjligt måstegöras för att finna en förhandlad politisk lösning.Sverige för sin del är redo att ge sitt bidrag för attuppnå detta mål på basis av resolutionerna i FNssäkerhetsråd.'' Jag betonar ordet resolutionerna.Detta är klara besked. Målet skall uppnås på basisav resolutionerna i , och dessaresolutioner talar sitt mycket tydliga språk vadgäller den här frågan.För att inget missförstånd skall råda vill jag ikorthet beröra vad vår FN-ambassadör sade i :''är berett att pröva varje framställan ifrånsäkerhetsrådet i enlighet med omfortsatt stöd för FNs arbete i Gulfkonflikten.''Anf. 20 ():Herr talman! Jag hoppas att inser att vi har yrkat bifall till utskottetshemställan och att vi är helt ense med övriga partierom de resolutioner som här skall godkännas.När vi i utrikesutskottet diskuterade den härfrågan, , då var innehållet iIngvar brev inte känt. Vi ville få del avdet, men detta var inte möjligt . Att vi nudiskuterar brevets innehåll och talar om vad vianser är negativt i brevet samt redovisar det i brevetsom inte uppfyller de krav som bör ställas på ettbrev som en medlem i FN skickar till SaddamHussein, tycker jag att vi har full rätt till. Jag äringen megafon för när jag gör det, utanjag framför de åsikter som jag och mitt parti stårför.Anf. 21 ():Herr talman! Jag uppmärksammade att EvaBjörne yrkade bifall till utskottets hemställan, ochjag är naturligtvis medveten om att moderaternaställer sig bakom denna hemställan. Det är fempartier som gör det, nämligen alla utommiljöpartiet. Men detta bifallsyrkande frånmoderaterna levererades med ett slag under bältetav, som jag tycker, grövsta sort.Anf. 22 PER ():Herr talman! Jag reste mig inte för att begära ordetutan för att instämma. Jag ber alltså att få instämmai anförande. Eftersom handärefter har hunnit hålla ytterligare ett anförande,ber jag att få instämma också i det. Hansanföranden var utmärkta och klargörande, och dettackar jag för.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 6 §.)Anf. 23 ():Herr talman! För nästan exakt sedanomringades detta hus av uppretade lärare som inteville låta sig kommunaliseras. skall vi taställning till fortsättningen -- ett nytt bidragssystemför skola och vuxenutbildning.Nu som då -- -- saknas de mål sommotiverar förändringen. För det är väl inte så attGöran söker förändring bara förförändringens skull?Varför kommunalisera? Varför lägga ombidragssystemet? Varför öka de lokala politikernasmakt? Vad syftar förändringarna till? Är det för attöka elevernas kunskaper? Om det vore så väl ändå.Om det är någonting som borde debatteras, mensom inte debatteras vare sig här i eller imassmedierna, är det frågan om vilka kunskapereleverna skall ha när de lämnar skolan.I dag avslår troligen -- för jag vet intevilken gång i ordningen -- ett gammalt moderatkrav som innebär att det av skollagen skall framgåatt skolans viktigaste uppgift, överordnad andrauppgifter, är att ge alla elever goda kunskaper ochfärdigheter. Därmed blir budskapet otydligt. Alltblir lika viktigt. Därför ser det ut som det gör imånga skolor. Lärare, föräldrar och elever lämnasi sticket.Att driva fram förändringar utan att först ha klaramål för skolan ger inga positiva resultat. Att ändrai organisationen är en yttre handling som kanske fören tid döljer bristen på innehåll. Tomma tunnorskramlar som bekant mest, och i skolpolitiken hardet rasslat till en del under styre.Det är ju när man lägger ut ansvar som mål ochläroplaner blir särskilt viktiga. Om utformningenav läroplanerna vet vi dock ingenting.Nu har förelagt tvåpropositioner där han skjuter frågan om innehålletframför sig. förväntas effektuera beslutom ramar. Regeringens proposition flyttar ansvarfrån en central politisk nivå till en lokal politisknivå. Skolan blir fortsatt politikerstyrd.Systemfelen består och om utbildningens innehålloch kvalitet finns inga tankar från regeringshåll.Situationen, problemen i skolan, är inte lärarnasfel. Det är regeringens, systemets, fel. Vad Sverigeselever, föräldrar och lärare behöver är en politiksom sätter kunskap och kvalitet i centrum, som itydliga mål och läroplaner lyfter fram skolanshuvuduppgift och som syftar till att varje elev skallutvecklas maximalt utifrån sina förutsättningar.Det är t.ex. inte rimligt att det i en obligatoriskskola finns sådana brister i undervisningen sompåtalas i den nationella utvärderingen av skolan.Bristerna är särskilt stora när det gäller ämnenasamhällskunskap och religionskunskap.Enligt rapporterna saknas i var femte klassantingen religionskunskap eller samhällskunskapeller t.o.m. båda ämnena fram t.o.m. april månad iårskurs 5. I delar av den naturvetenskapligaundervisningen är bristerna också stora. De''mjuka'' ämnena biologi och zoologi tas upp,medan ''hårda'' ämnen som fysik, teknik och kemiär ovanliga.De ämnen som åsidosättes är ämnen lärarna tyckerdet är svårt att undervisa i. Rapporterna bestyrkerfaran med blockläsning -- vissa ämnen och momentskjuts åt sidan. De visar också på nödvändighetenav tydliga mål och läroplaner som lyfter framskolans huvuduppgift och på vikten av att lärarnahar goda ämneskunskaper.Skolministern vill inte diskutera rapporterna. Detframgick tydligt av gårdagens frågedebatt. Skolanbehöver ett reformprogram.