prot · GE0910 · 1990-10-16 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1990/91:10Tisdagen den 16 oktoberKl. 14.30Förhandlingarna leddes av tredje vice talmannen.1 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 10 oktober.2 § Svar på fråga 1990/91:44 om lagen omanställningsskyddAnf. 1 Arbetsmarknadsminister talman! har frågat mig omregeringen är beredd att ändra i lagen omanställningsskydd så att koncerner har ett störreansvar för personal vid nedläggningar ochförändringar av verksamhet.Frågan är ställd mot bakgrund av vad somförekommit i samband med att en iBorlänge lades ned och en ny öppnades.Jag har erfarit att denna händelse är föremål förtvist mellan berörda parter. Jag kan därförsjälvfallet inte uttala mig närmare om dennahändelse.Frågor rörande anställningsskydd inom koncernerinrymmer flera komplicerade frågeställningar somhar varit föremål för behandling i samband medsåväl den tidigare som den nuvarandeanställningsskyddslagen. Det har då inte ansettslämpligt att lagstifta i vidare mån än regeln att enarbetstagare som har bytt anställning fårtillgodoräkna sig tiden i den förra anställningen omarbetsgivarna vid anställningsbytet tillhör sammakoncern. I övrigt har det ansetts lämpligt attöverlämna till parterna på arbetsmarknaden attgenom kollektivavtal lösa de skiftande problemsom i detta sammanhang kan uppkomma.I pågår förnärvarande planering av en översyn av denframtida arbetsrätten. Inom ramen för denöversynen kommer arbetsrättsliga koncernfrågoratt beröras. Därför är jag inte nu beredd att föreslånågra ändringar i dessa hänseenden.Anf. 2 ():Herr talman! När kommun olyckligtvisvar med och planerade ett affärscentrum uppstodproblem. Butikerna i det gamla centret flyttadeöver till det nya. För ICAs del blev det en ny butik,men personalen blev över. Man valde och vrakademedan personalen i den gamla butiken blevarbetslös, vilket har rört upp fackliga känslor inteminst i med omgivning.Det här ställer återigen bolagiseringsfrågan inomindustrin i blixtbelysning: Skall man ha företrädetill ett arbete när man är anställd inom sammakoncern? Vi behöver inte tvista om vad som harhänt i detta fall, utan frågan gäller om regeringenvill täppa till den möjlighet som ICA har använt sigav -- att man inte behöver ta över personalen frånden gamla butiken till ICA , utankunde välja och vraka. Det är ju den luckan i lagensom man har utnyttjat!Det hjälper inte att ICAs centrala organisationsäger att man skall anställa dessa människor ochkanske ge besked om vilka arbeten de får. Det härär upprörande och försvagar facketsposition. Det svar som arbetsmarknadsministernnu ger återspeglar väl inte regeringens syn på dennafråga? Jag tycker att det borde vara självklart attdet skulle finnas ett bredare arbetsgivaransvar somman kunde teckna avtal om. Om man bara säger attdet är arbetsmarknadens parter som skall klara utdessa problem, blir det ju faktiskt ganska svårt fördem att hävda detta. Därför blir min följdfråga: Ärdet uppfattning att man bör ha ettbredare arbetsgivaransvar?Anf. 3 Arbetsmarknadsminister talman! I slutet av mitt svar anger jag att vikommer att börja med en översyn av den framtidaarbetsrätten. Jag säger också att arbetsrättsligakoncernfrågor kommer att beröras. Därförbetonade jag också att jag inte nu är beredd attföreslå eller ange någon typ av ändringar.Sedan många år tillbaka är jag mycket medvetenom de problem som tar upp i sinfråga. Man kan i och för sig ha en diskussion medolika utgångspunkter huruvida ICA verkligen är atträkna som en koncern i det här fallet. Jag lämnarden diskussionen åt sidan.Jag vill uttrycka stor förståelse för att det kan tyckasmycket svårförståeligt och orättvist omarbetstagare på en och samma arbetsplats inte hargemensam turordningskrets, som det heter, isådana fall där verksamhet delas upp i flera bolag.Jag vill också ta upp den andra sidan av problemet.Det kan finnas motstridiga arbetstagarintressen i deolika bolagen. Det kan inte utan vidare förutsättasatt redan anställda i koncernbolag anser det varariktigt att ett nyförvärvat bolag och dess företagspersonal kommer att gå före i turordningskretsen.Jag vill bara ange att jag inser problemen ochkommer att verka för att denna översyn kommer attbidra till förändringar, men jag vill också med dessatvå exempel visa att frågan kanske är lite merkomplicerad än vad lät antyda.Anf. 4 ():Herr talman! Det komplicerade i denna frågaskulle i så fall vara att ICA -- som jag betraktar somen koncern i detta fall -- t.ex. lägger ner en butik påett ställe och öppnar på ett annat.Det som är anmärkningsvärt är att man kan rata enarbetstagare och välja en annan. Jag vet att maninte kan skriva entydiga lagar, men regeringenborde ändå i ett förändringsarbete utgå ifrån attfastslå att denna typ av anställningskydd måstepersonalen ha. Arbetar man inom en koncern skallman inte kunna bli sparkad därför att den gamlabutiken ersätts av en ny. Jag tycker att det ärupprörande att det finns en sådan lucka ilagstiftningen!Sedan inser jag att andra fall kan uppstå som ärmöjliga att åtgärda med hjälp av lagstiftningen. Ensådan här typ av anställningsskydd måste på någotsätt skrivas in i lagen.Anf. 5 Arbetsmarknadsminister talman! Utan att gå in mer på detta exempelvill jag bara uttrycka att utgångspunkten för minoch regeringens del när vi diskuterar den framtidaarbetsrätten är att vi självfallet skall stärkalöntagarens inflytande och inte försvaga det.Anf. 6 ():Herr talman! Om jag får tolkaarbetsmarknadsministerns svar välvilligt kanskeman kan säga att hon t.o.m. instämmer med mig iatt ICA har det moraliska ansvaret gentemot sinarbetskraft.Egentligen borde det vara någon som tog hand omproblemen och inte uppträdde på detta sätt. Jagkan aldrig tänka mig att lagens intentioner har varitatt man skall kunna bete sig på det här sättet, utanlagen skulle skydda de anställda och man skulle intekunna utnyttja den så här. Jag hoppas attarbetsmarknadsministern håller med mig om det.Överläggningen var härmed avslutad.3 § Svar på fråga 1990/91:72 om chefstjänstenvid den regionala arbetslivsfonden i VärmlandAnf. 7 Arbetsmarknadsminister talman! har frågatcivilministern på vilka grunder regeringen beslöt attinställa tillsättningen av chefstjänsten vid denregionala arbetslivsfonden i för attleta upp en kvinna och om det är regeringensuppfattning att kvinnor respektive män skall haföreträde vid tillsättningen av vissa tjänster samt påvilket sätt regeringen anser att ett dylikt förfarandefrämjar jämställdhet. Vidare påstår GullanLindblad att hon försökt förmå såväljämställdhetsministern somarbetsmarknadsministern att förklara principernaför tillsättningen, men att de bara hänvisat tillvarandra.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jagsom skall svara på frågan.Jag avser inte att gå in i en diskussion om detaljer idet enskilda fall som nämner ochbeträffande vilket regeringen redan fattat beslut.Jag vill först erinra om föreskriften iregeringsformens 11 kap. 9 § om att vid tillsättningav statlig tjänst avseende skall fästas vid sakligagrunder, såsom förtjänst och skicklighet. Såsomframgår av paragrafens ordalydelse finns utrymmeatt beakta andra sakliga grunder än sådana som kanhänföras till förtjänst och skicklighet. Det allmännaintresset att främja jämställdhet mellan kvinnoroch män har i praxis godtagits som en saklig grundenligt regeringsformen.Det regeringsärende som nämnerinnebär inte något avsteg från regeringenshittillsvarande praxis när det gäller att tillsättachefstjänster. Underlag för regeringensställningstagande inhämtas under ärendetsberedning. När tillräckligt underlag föreliggerbeslutar regeringen och tar då hänsyn till defaktorer som är relevanta i ärendet. Så har ocksåskett i detta ärende och jag är övertygad om att vihar funnit en mycket duglig person, en kvinna, tilldetta viktiga arbete.Slutligen har varken jämställdhetsministern ellerjag själv haft någon kontakt med det gäller den ifrågavarande tillsättningen.Anf. 8 ():Herr talman! Tack för svaret, fruarbetsmarknadsminister. Det faller ingen skugga påkvinnan som har tillträtt den aktuella tjänsten. Detär en kompetent person. Det är inte det frågangäller.Det är faktiskt så att såvälarbetsmarknadsministern somjämställdhetsministern, som ju bor i mitt eget län,har haft upprepade tillfällen att träda fram ochförklara principerna i det här ärendet. En gruppkvinnor vid länsarbetsnämnden har också skrivit ettbrev. De har förgäves väntat på svar. Men nog omdetta.Tillvägagångssättet i det härtjänstetillsättningsärendet har upprört många i mittlän. Det gäller allmänheten och det gällerpartiföreträdare såväl från vänster som från höger,inte minst från arbetsmarknadsministerns egetparti. Man tycker att det är anmärkningsvärt att enman fått tjänsten i fråga, men att regeringen ageratför att en kvinna, som inte ens har sökt tjänsteneller förklarat sig intresserad av den inomstipulerad tid, skulle få den.Jag, och många med mig, anser att detta är någotav en rättssäkerhetsfråga. Om det här är det vanligatillvägagångssättet så har alla som söker statligatjänster all anledning att vara oroliga. Och jag villfråga arbetsmarknadsministern om regeringenändå har för avsikt att, när det gäller tillsättande avtjänster inom statliga myndigheter, skriva iplatsannonsen att sedvanliga meriter inte skallräknas om det inte blivit tillräckligt stort antalsökande av rätt kön, att det underrepresenteradekönet skall ha villkorslöst företräde. Det är ju dettaden här frågan handlar om.Anf. 9 Arbetsmarknadsminister talman! För det första vill jag påpeka att jaghar svarat de kvinnor som har skrivit till mig ochsom talar om.Jag vill verkligen understryka att man inom allatyper av anställningar, både i privat och offentligtjänst, kan uttala en allmän inställning att det ärviktigt att man anstränger sig för att få fler kvinnoreller fler män beroende på vilket kön som ärunderrepresenterat. Detta är ingen ny praxis, utandet är en gammal praxis som regeringen likväl sommånga andra arbetsgivare har att hantera. Ettexempel är, som jag nämnde, att det är saklig grundatt sträva efter att främja jämställdhet mellankönen. Det betyder också att aktivt medverka tillatt det uppstår en mer jämställd situation när mant.ex. tillsätter den här typen av tjänster. Det står juockså i jämställdhetslagen att varje arbetsgivareskall verka för att lediga anställningar söks av bådakönen.Jag vill bara understryka att till de härchefstjänsterna så var det kvinnorsom sökte, men det var mycket ojämt fördelat överlandet. Det var fler kvinnor i storstadslänen ochfärre i de mindre länen. Regeringen hade somambition att, på detta för kvinnorna så viktigaområde som arbetsliv och arbetslivsförnyelse, få ennågorlunda jämn spridning mellan de manliga ochkvinnliga cheferna. Jag vill understryka att dettabeslut icke är ett frångående av praxis. Detunderstryker bara att regeringen tar praxis ochsträvan att få ett mer jämställt arbetsliv på allvar.Anf. 10 ():Herr talman! Eftersom jag är ordförande för ettkvinnoförbund så ligger det naturligtvis i mittintresse att vi får en så jämställd fördelning avtjänster som möjligt på olika områden. Men enligtmitt förmenande får det inte gå till så här. Vikvinnor skall inte kvoteras fram för att få vissatjänster.Om det är jämbördiga sökande till en tjänst såtycker jag att man helt naturligt kan välja kvinnanom det övervägande antalet anställda inom detområdet är män och vice versa. Men i detta fallgällde det själva förfaringssättet, attansökningstiden var utgången och att det inte fannsnågon medsökande. Personen i fråga hade alltsåfått tjänsten och sedan får vederbörande höra atthan är desavouerad för att han har fel kön. Anserverkligen regeringen att detta är att främjajämställdheten? Jag anser det inte. Jag vill påstå atten majoritet av kvinnorna i mitt län icke anser det.Anf. 11 Arbetsmarknadsminister talman! Jag vill understryka att ett ärende haren hel beredningsgång innan det är färdigt, dettainkluderar även tillsättandet av de härchefstjänsterna inom arbetslivsfonden. Det varingen som hade fått tjänsten och som sedan plötsligtinte fick den.Här handlar det om att regeringen tog ett ansvar föratt helheten, dvs. det totala antalet chefer inomarbetslivsfonden, skulle få en större andel kvinnorän vad den från början hade fått. Det var det somlåg i beredningsarbetet, och jag har genom den härbeskrivningen visat att varje ansvarsfullarbetsgivare måste, om man vill uppnå en merjämställd arbetsmarknad, anstränga sig å detyttersta för att få den helhet som någorlundamotsvarar de mål vi sätter upp -- att dessa nyamycket framåtsyftande verksamheter somarbetslivsfonden är en del av, också skall få enjämnare könsfördelning än vad som annars hadevarit fallet. I det underlaget ingick att leta dugligakvinnor -- icke kvotera in dem för att de är kvinnorutan för att de är dugliga kvinnor. Det anser jag attde totalt sju kvinnor som finns inomarbetslivsfonden är.Anf. 12 ():Herr talman! Jag är alldeles övertygad om att de ärdugliga. Men för det första tror jag att de skulle havarit med och sökt och inte blivit uppplockade. Fördet andra tror jag att de hade tyckt att det hadevarit roligare om tillvägagångssättet hade varit detsom allmänheten uppfattar som ett rättssäkertförfarande.Men jag upprepar min fråga: Kommervederbörande statliga myndighet i fortsättningenatt ange i platsannonser att sedvanliga meriter interäknas om det inte blivit tillräckligt antal sökandeav rätt kön? Kommer det att vara så att en personvillkorslöst skall få tjänsten om han eller hon tillhördet underrepresenterade könet? Det handlar ju omvillkorslösheten.Anf. 13 Arbetsmarknadsminister talman! Får jag bara intill tjatighetens gränsupprepa att regeringen med det här beslutet ickehar frångått någonting utan vidhåller en praxis somhar varit gällande och som jag hoppas skall fortsättavara gällande, nämligen detta att strävan att främjajämställdheten mellan könen också är en aktivsträvan som är praxis när man tillsätter tjänster. Såhar också varit fallet när det gällerarbetslivsfonden. Det är inte ett frångående avnågonting utan ett vidhållande att ocksåjämställdheten är en aspekt som det åligger allaarbetsgivare att aktivt främja, så ock regeringen.Anf. 14 ():Herr talman! Jag blir inte lugnad av detta. Jagtycker att det är ännu mera anmärkningsvärt förfar på det här sättet. Att en människa somde facto har ansett sig vara anställd helt enkelt blirdesavouerad därför att han är av fel kön. Jag trorinte att vare sig kvinnor eller män i detta land ärbetjänta av den sortens jämställdhetspolitik. Jaganser att regeringen i denna fråga liksom i så mångaandra faktiskt inte är i takt med folket.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på fråga 1990/91:91 om möjligheternaför baltiska ungdomar att praktisera i SverigeAnf. 15 Arbetsmarknadsminister talman! har frågat mig omde krav som AMS har ställt upp för att baltiskaungdomar skall komma till och praktiseraligger i linje med en allmän och klart uttalat viljaatt från svensk sida på alla sätt hjälpa de baltiskarepublikerna att byggas upp och utvecklas.Jag förmodar att frågan har ställts utifrån deuppgifter som gavs i ett Eko-inslag ochsom grundar sig på en rad missförstånd.Regeringen uppdrog åt AMS och statensinvandrarverk att verka för att personer från debaltiska republikerna , ochLitauen skulle få tillfälle till praktikanttjänstgöringi . Som underlag för arbetet fanns enrapport utarbetad av en expertgrupp underarbetsmarknadsdepartementet samt enkompletterande promemoria som tillkommit efterett interdepartementalt samråd.Uppdraget resulterade i att statens invandrarverkgenom beslut bemyndigadedet svenska generalkonsulatet i attbevilja uppehålls- och arbetstillstånd förpraktikanter från de baltiska republikerna undervissa förutsättningar.Till skillnad från annan tillståndsgivning byggerverksamheten på initiativ från enskilda personer,föreningar, företag och offentliga institutioner. Densvenska tillståndsmyndigheten gör alltså ingenarbetsmarknadsprövning utan bedömer de olikapraktikantprojekten utifrån syftet att de skall bli ettbidrag till den sociala, kulturella eller ekonomiskautvecklingen i praktikantens hemland.Verksamheten är alltså inte avsedd att fyllavakanser på den svenska arbetsmarknaden. Skallhjälpen eller biståndet till de baltiska republikernaha något värde, måste det vara fråga om välutarbetade praktikantprojekt, som gerpraktikanten ett yrkesmässigt ochutbildningsmässigt utbyte.Denna utgångspunkt för tillståndsgivningen liggersåledes helt i linje med de uttalanden som densvenska regeringen har gjort när det gäller vårönskan att bidra till de baltiska republikernasuppbyggnad. Att genom krav på marknadsmässiglön, bostad och vissa språkkunskaper säkerställa attpraktikanten får en dräglig tillvaro här i landet ären självklarhet inte bara i denna verksamhet utanockså i all annan tillståndsgivning enligt deriktlinjer som tidigare antagit.Några onödiga hinder ställs alltså inte upp.Däremot har vi gentemot de baltiska republikernaett ansvar för att bara personer med vilja att byggaupp sitt hemland kommer hit. Detta kan vi endastgöra genom en seriös och genomtänkttillståndsgivning.Jag anser att både AMS och invandrarverket harhanterat den här frågan på ett föredömligt snabbtoch smidigt sätt.Ett sextiotal ansökningar har redan beviljats. Etttrettiotal ungdomar från de baltiska republikernaär redan i och i gång med sinpraktiktjänstgöring.Anf. 16 ():Herr talman! Tack för svaret, statsrådet!Ja, det var Ekot som upprörde mig. Jaghar nämligen följt denna fråga med stort intressealltsedan statsministern tillkännagav sinregeringsförklaring. Det var en mycket god idé ochett led i det arbete som vi så starkt känner för iSverige, nämligen det som går ut på att hjälpa våragrannar på andra sidan att bygga upp sinaländer. Fru statsrådets svar lugnade mig, och jaggladde mig åt att ett sextiotal ansökningar harkommit och att ett trettiotal ungdomar är på väghit. Det tycker jag är bra.Jag har erfarenhet från mer okonventionellautbyten. Jag är från , och dit kommer t.ex.fiskarungdomar från för att praktisera etttag. Även inom jordbruket har vi ett visst utbyte.Jag kunde emellertid när jag lyssnade påstatsministern förstå att det nu skulle bli fråga omett större utbyte, ett brett kontaktnät. Jagföreställer mig att detta skall byggas uppsystematiskt. Initiativet skall självfallet kommafrån enskilda, men det kanske leder till att inte allanås av informationen och att det kanske blirnödvändigt att ha väldigt gott om kontakter för attkunna göra dessa ansökningar.Det är klart att verksamheten skall vara rigoröstkontrollerad, att den skall vara seriös och att detinte bara skall vara de som vill komma ifrånbesvärliga förhållanden i som kommerhit. Av krav kanjag hålla med om att arbetstillståndet skall varaklart, men jag tycker att de andra kraven är mycketmycket stränga. Man skall från , Lettlandeller ha ordnat bostad, man skall uppfyllavissa krav när det gäller språket, och man skalldessutom ha etablerat kontakter med svenskaorganisationer och ungdomsrörelser för attvistelsen här skall bli så bra som möjligt.Jag vill fråga fru statsrådet: det inte behövasen styrgrupp för att se till att detta kommer i gångpå ett bra sätt?Anf. 17 Arbetsmarknadsminister talman! Det är bra att vi här i äröverens om att uppgifterna i massmedia inte alltidöverensstämmer med verkligheten. Det kan man fåuppleva mer än en gång.Beslutet om att ge de baltiska ungdomarnamöjlighet att komma hit fattades strax föresommaren. Redan nu kan vi konstatera att det finnsett antal baltiska ungdomar här och att ännu fler ärpå väg. Jag tror att vi skall understryka att detta ären början. Detta är ett projekt som kommer atthitta sina former ännu mer ju fler kontakter somuppstår, ju fler arbetsgivare som uppmärksammarden här verksamheten och ju fler exempel vi får påhur man hanterar detta och vilka problem manmöter. Jag hoppas därför att det vi ser nu inte är detslutliga, utan början på ett projekt som också jagtror väldigt varmt på som ett sätt för oss att göramycket för att hjälpa de baltiska staterna attutveckla sitt näringsliv och sin arbetsmarknad.Jag vill också angående kraven på bostadunderstryka att ungdomarna inte behöver sitta iLettland och leta efter en bostad här, utan detåligger arbetsgivaren, den som vill ta emotpraktikanterna, att också hitta en bostad i sambandmed att han erbjuder dessa människor att kommatill . Också jag inser att det skulle varaoerhört svårt att från behöva leta rätt påen bostad här. Men detta är alltså inte fallet.Jag tror att det här är ett smidigt och enkelt sätt förungdomar från att komma hit, och jag ärövertygad om att ännu fler ungdomar kommer hitnästa sommar. Jag tror alltså att jag är helt överens om att detta är något som vikan göra från sida för att hjälpa Baltikum.Anf. 18 ():Herr talman! Det är klart att det finns en otålighet,eftersom behoven är så oändliga. Man tycker attprojektet skulle skyndas på. Det är som jag ser detinte bara inom näringslivet som praktiken behövs,utan de baltiska staterna behöver också bygga uppsin förvaltning; stat, kommun och landstingbehöver ordna praktikplatser. Det är i dettasammanhang som jag menar att det skulle behövasnågon form av styrgrupp, eftersom också svenskaungdomar har behov av praktikplatser; det bliralltså även fråga om en annan kategori. Jag frågardärför fru statsrådet en gång till: Skulle det intebehövas någon form av styrgrupp?Anf. 19 Arbetsmarknadsminister talman! Det är väl inte alltid som denna typav grupper underlättar i sådana här sammanhang.Jag lovar emellertid att jag mycket noga skall följautvecklingen av detta -- det gör också jag -- inte minst utifrån det behov som finns i debaltiska staterna av att lära sig förvaltning. Debaltiska republikerna har också uttryckt ett mycketstarkt önskemål om att få ta del av detta projekt,eftersom de på detta område har mycket att hämtaav oss i Sverige.Jag lovar att mycket nära studera hur pass aktivaoch medverkande myndigheter, kommuner ochlandsting i är och se om vi kan göra mer föratt skynda på processen.Anf. 20 ():Herr talman! Jag tackar för det svaret, eftersomdet är så otroligt viktigt att vi får möjlighet atthjälpa till i det uppbyggnadsarbete som pågår.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Meddelande om svar på interpellation1990/91:33Anf. 21 Arbetsmarknadsminister talman! Med hänvisning tillriksdagsordningen ber jag att få meddela attinterpellation 1990/91:33 av intekan besvaras inom föreskriven tid på grund av högarbetsbelastning. Vi har dock kommit överens omatt interpellationen skall besvaras den 9 november1990.6 § Svar på fråga 1990/91:31 om åtgärder för attskydda gatubarnAnf. 22 Utrikesminister talman! Jag har fått ett antal frågor, som allahandlar om under hur vidriga omständigheter sommånga av världens barn lever.En fråga handlar om någon miljon av de enligtberäkningar ca 80 miljoner barn som ärföräldralösa, av vilka många lever i rika storstädersslumområden och ibland jagas och dödas av denegna polisen som om de vore vilda hundar ellerråttor.En annan fråga handlar om de s.k.institutionsbarnen i . Vi fick juhäromkvällen ett mycket skakande TV-reportageom detta.En fråga handlar om det brutala, omänskligaövervåld som används också mot barn ochungdomar på de ockuperade områdena iMellanöstern och på annat håll.En fjärde serie frågor handlar om barn, som aldrigges tillfälle att födas.Allt detta visar hur befogat och viktigt FNstoppmöte var, men det visar också -- vilket BertilMåbrink påpekar i sin fråga -- att regeringaktivt måste agera i världen för att försvara barnensrättigheter.Bertil Måbrink har frågat mig om vilka åtgärderregeringen avser vidta för att protestera motövergrepp och mord på brasilianska gatubarn.Det är uppenbart att de övergrepp och mord pågatubarn i , som bl.a. AmnestyInternational fäst uppmärksamhet vid i en rapport,står i strid med den mest grundläggande mänskligarättigheten, nämligen rätten till liv.