prot · GE097 · 1990-10-11 00:00:00 — Man har alltsåmycket att vinna på att vi här i driver påutvecklingen. Det gäller ju att satsa på en långsiktigenergipolitik.JämställdhetAnf. 124 ():Herr talman! Jag har vuxit upp i en familj där manaldrig talade om jämställdhet. Man tillämpadeden -- i hemmets sysslor lika väl som i studier,utbildning och yrkesval. Det var helt naturligt, heltsjälvklart.Men skall det här talas om jämställdhet.Jämställdhetsministern vill det, liksom desocialdemokratiska kvinnornas nya ordförande,. Ord får alltför ofta ersättaaktiv handling på alltför många områden ipolitiken. smekmånad som nyordförande i det socialdemokratiskakvinnoförbundet var inte ens en hägring, då honförlorade sin sextimmarsarbetsdag försmåbarnsföräldrar på partikongressen. Vinnare varföreträdarna för fackets aptit på mera pengargenom höjda fackavdrag och -avgifter. Det var ettbeslut om prioritering.Margot , som går i spetsen för åtskilligajämställdhetsdiskussioner, tycks däremot inte varabenägen att lägga på ett definitivt extra kol förjämställdheten genom att förmå regeringen i övrigtatt äntligen släppa jobben fria åt kvinnorna ur decementerade samhällsmonopolen, att frigörajobben åt kvinnors företagsamhet och idérikedom.I stället väljer man en extra jämställdhetsdebatt,trots att arbetsmarknadsutskottet kommer att ha ensådan . I går ägde också enkvinnodebatt rum under Europaparaplyet. Ochpropositionen om en reviderad jämställdhetslagdröjer i motsvarande mån. Men kanske får vi i dagta del av några nya okonventionella idéer påområdet. Jag ser förhoppningsfullt fram emotdetta.Givetvis skall jag därför utnyttja min tilldelade tidtill att ta upp ett par spörsmål. Har ni funderat överhur jämställdheten och speciellt kvinnorssituation -- det är ju mestadels den senare somdebatten alltjämt uppmärksammar -- drabbas ochförvärras när den ekonomiska tillväxten avstannar,när ett orubbligt skattetryck kväver alla impulsertill initiativ och när bensinskatterna kramar urlands- och glesbygden det tålamod som återstår?Där har kvinnorna inte mycket att välja på redanfrån begynnelsen. Och valfriheten tunnas ut. Manfinner dessa kvinnor i omsorgsyrket bland gamla,sjuka och barn. Men kvinnorna måste ha bilen i ochtill jobbet. De måste ha bil för att kunna ta sig tilldaghemmet, om de mot förmodan har enbarnomsorgsplats. De måste ha bil om de vågattrotsa den politiska motvinden för småföretagareoch egenföretagare, ty de allmännakommunikationerna letar sig inte fram på derassmå, krokiga avsides vägar.Alla politiska frågor, och främst de övergripandeekonomiska frågorna, är viktiga för förverkligandetav jämställdheten. De måste ge positiva reaktioner,innan vi kan förvänta oss ett genomslag förförändrade attityder.När ämnar ni alltså ta det steg som främjar just ertansvarsområde? När skall verklighetenövertyga er om att öppna monopol -- påsjukvårdsområdet och på äldre- ochbarnomsorgsområdet? När skall ni släppa in ocksåandra aktörer än de offentliga -- politikernas egenstora skyddade verkstad?Det är ju här som de anställda kvinnorna finns,väntande på bättre arbetsförhållanden, bättrearbetstider och bättre löner. I primärkommunernabetalas de med fyra femtedelar av männens löneroch i landstingen med knappt tre fjärdedelar.Kvinnorna kräver, och kommer att kräva merahögljutt, en vidare yrkesmarknad samt en mermångfasetterad och stimulerande marknad, där dekan påverka och utvecklas.Ni båda har den privilegierade positionen att ni kanprioritera detta framför er ideologiska låsning --makten över samhället och människorna har juhittills betytt mera. Det är hög tid att avvecklamonopolen -- av flera skäl, men i dettasammanhang just för möjligheterna att förverkligajämställdheten.Herr talman! På kvinnors arbetsmarknad i det ett praktiskt problem som är särskiltframträdande för barnfamiljerna -- bortsett frånden rådande orättvisan på barnomsorgsområdet,som tidigare ventilerats. Jag tänker på arbetstidenoch dess förläggning.Många kvinnor önskar faktiskt deltid -- oavsett vadpolitikerna anser och vid sidan av problemet medoönskade deltider. De önskar det när barnen ärsmå. Det ger dem möjlighet att upprätthålla enviktig kontakt med arbetslivet, parallellt med detvårdnadsansvar som kvinnor vill ta.Den flexibla arbetstiden, där arbetstidsuttagetvarierar under en livscykel, borde därför ägnas merintresse. Det skulle underlätta för mångasmåbarnsföräldrar, om de själva kunde påverka sinsituation. Det förutsätter enuppvärdering av det frivilligt valda deltidsarbetet.Deltidstjänster inom traditionellt mansdomineradeyrken skulle också behöva ökad uppmärksamhet,inte bara för männens och familjernas skull. Ensådan möjlighet skulle visa vägen till nyayrkesområden för kvinnor.Herr talman! Jag ser fram emot statsrådet och svar påfrågeställningarna inom de två moderata områdensom jag har valt att koncentrera mig till underdebattens stipulerade ; de offentligamonopolen och den i livsperspektiv flexiblaarbetstiden.Anf. 125 ():Herr talman! Som f.d. förbundsordförande ifolkpartiets kvinnoförbund vill jag allra först hälsaMargareta välkommen ijämställdhetsdebatten som ordförande isocialdemokratiska kvinnoförbundet. Det är ettviktigt, roligt och ansvarsfullt arbete som du harfått, och vi ser fram emot att i den egenskapen sedig kämpa för jämställdheten.Behövs det verkligen 1990 någon kamp förjämställdhet? Jag tror att vi som är samlade här,även om vi inte är många, är överens om det, ävenom vi har olika uppfattningar om hur frågan skalldrivas. Men de allra största hoten ser jag bland demsom är likgiltiga och, ännu värre, bland dem somtror att vi har nått vårt mål. För dem har vi alla ettgemensamt ansvar att driva en aktiv och intensivinformations- och upplysningskampanj. Jag trorallvarligt talat att det annars finns risk för att viförlorar delar av de segrar som våra företrädarevunnit i trägen seg kamp. Men här vill jag taupp några frågor som jag ser att vi har litet olikauppfattningar om i den här kammaren, nämligenbarnomsorgen, de offentliga monopolen ochkvinnolönerna.Att bristen på barnomsorg är ett av de största hotenmot jämställdhet hoppas jag att vi kan vara överensom, även om jag allvarligt talat tvekar om vadmoderaterna egentligen tycker. Med det nyamoderata förslaget om familjestöd kommer mångasmåbarnsföräldrar, i praktiken småbarnsmammor,att avstå -- eller, om man så vill, av ekonomiska skältvingas avstå -- från förvärvsarbete. Inser intemoderaterna att detta skulle föra med sig enormaproblem även på arbetsmarknaden, inom t.ex. vårdoch omsorg, där många kvinnor arbetar? Detgår inte heller att blunda för att den somförvärvsarbetar avstår en stor del av resultatet tillden gemensamma kakan. Därför är det rimligt attsamhället ger en större subvention till de föräldrarsom förvärvsarbetar än till dem som tar hand omsina egna barn. har jag förstått att det härförslaget har rönt en del motstånd också hosmoderaterna. Därför tycker jag att det skulle varamycket angeläget att höra hur serpå den här frågan.Det tråkiga är att vi inte heller riktigt kan lita påsocialdemokraterna i barnomsorgsfrågan. Detberor på att de har misslyckats med att uppfylla sinafastställda mål och löften. Varför det då? Manskyller på uppgång i födelsetal och kommunernasekonomiska situation. Men det är inte helasanningen. En mer avgörande orsak är denbristande förmåga till flexibilitet och nytänkandesom rått när socialdemokraterna envist ochdogmatiskt har stoppat många alternativaproducenter av barnomsorg. Inte ens när man harfått erkänna att man har misslyckats med att uppnåsitt löfte är man beredd att tänka om helt.Enligt min uppfattning är det två villkor som manmåste uppfylla för att nå målet barnomsorg utanförhemmet till alla som efterfrågar det. Det första äratt alternativen skall tillåtas och uppmuntras. Detandra är att kommunerna skall bedriva ett radikalteffektiviseringsarbete.Tyvärr var inte den utredning som i augustipresenterade sina förslag beredd att accepteradessa villkor. Min fråga är nu omsocialdemokraternas företrädare här är det.Men barnomsorgen är inte det enda område däralternativen stoppas eller försvåras, vilket ocksåMona var inne på. När vi tog uppde här frågorna ansåg socialdemokraternasföreträdare att de inte hörde hemma ijämställdhetsdebatten. Men det gör de verkligen.Hade vi inte haft de offentliga monopolen inomomsorg, vård och utbildning, hade mångalågavlönade kvinnor haft en mycket bättrearbetsmarknad. Om det finns konkurrens finns detmöjligheter till bättre lön, bättre arbetsmiljö ochflexiblare arbetstider. Det finns t.ex. mångasjukgymnaster som hindras att sätta upp egenverksamhet. I min kommun håller man nu påatt dra in bidragen till ett privat sjukhem. I Luleåville fältassistenterna utföra sitt arbete påentreprenad. Till detta sade socialdemokraternanej, trots att det skulle bli . billigare.Exemplen skulle kunna mångfaldigas men frågankvarstår: Varför stoppar socialdemokraterna dennaentusiasm och möjlighet, inte minst för mångakvinnor, att få intressantare, mer välbetalda ochroligare jobb?I våras sade -- apropålöneskillnaderna och arbetsvärdering -- att mangenast skulle ta itu med de frågorna. I detbetänkande angående jämställdhet som vijusterade i går i arbetsmarknadsutskottet står detatt man har påbörjat ett arbete i civildepartementetför att öka kunskaperna om löneskillnaderna. Mendet är faktiskt inte ytterligare kunskaper, MargotWallström, som vi behöver i första hand. Det äråtskilliga forskningsrapporter som har visat attlöneskillnaderna har ökat mellan kvinno- ochmanslönerna. Senast läste jag en doktorsrapport avTora i . Det vi behöver är åtgärder.Propositionen om en förstärkt jämställdhetslag ärförsenad. Det vore intressant att veta när denkommer, men det vore roligare och ännuintressantare att få veta om vi kan förvänta ossnågot förslag som gör att vi kommer närmare måletom lika lön för likvärdigt arbete.Herr talman! Bra barnomsorg, bort med deoffentliga monopolen och lika lön för likvärdigtarbete, det är tre viktiga krav från för enbättre jämställdhet.Anf. 126 () replik:Herr talman! Den moderata synen påbarnomsorgen är att man skall se till barnets ochfamiljens bästa samt till familjens beslut. Vi tyckeratt det bidrag som staten ger är orättvist så tillvida att det bara berör en del av barn. Allabarn kommer inte i fråga, men alla föräldrar fårvara med och betala. Det är fel att en får . ochen annan får . Alla barn börfå del av detta.Vårt förslag, som kommer att behandlas på vårpartistämma , innebär attkommunbidraget och statsbidraget skall vara enpott som fördelas på alla barn. Alla skall komma ifråga. Sedan är det föräldrarnas sak att med denbarnomsorgspeng de får i handen avgöra var de villköpa sin barnomsorg, om de skall köpa den avkommunen, av någon annan som ger barnomsorgeller själva sköta sin barnomsorg. Vi tycker att detger största möjliga valfrihet åt föräldrarna ochfamiljerna. Det är till barnens bästa, eftersom allabarn är olika och har olika behov av omsorg.Jag tycker att det är tråkigt om göra detta till en stridsfråga. Men jag kanockså konstatera med anledning av denpresskonferens som har haft, attfolkpartiet har anammat det socialistiska synsättet,att samhällets intressen går före individernas.Anf. 127 ()replik:Herr talman! Jag tycker att det är tråkigt att MonaSaint Cyr tydligen sällat sig till dem i det moderatapartiet som försvarar detta förslag. Folkpartietskrav på en god familjepolitik är valfrihet ochjämställdhet. Vi kan inte acceptera ett sådantförslag som nu har lagt fram, där detfaktiskt framgår att en tvåbarnsförälder skullebehöva tjäna . för att det överhuvud taget skulle löna sig att förvärvsarbeta. Detär inte i överensstämmelse med syn påjämställdhet.Vi beklagar att går ifrån det förslagsom vi 1988 hade gemensamt från de tre borgligapartierna. Det hade vi kunnat vinna stortförtroende för, om vi hade slagits för detgemensamt. Jag hoppas att stämmaså småningom kommer att ändra sig och gå tillbakatill det ursprungliga programmet, som folkpartietstår för.Anf. 128 () replik:Herr talman! Jag tycker inte att det här är en debattsom vi skall föra. Jag tror att vi kan bli överens påmånga områden, men det är klart att det kräveröverläggningar. Vårdnadsbidraget, som ni hållerkvar, innebär att de som går ut i arbete får allapositiva möjligheter men inte de som är hemma.Det är detta vi protesterar mot.Den sifferexercis som man har fört in i debatten hörinte hemma här.Det är föräldrarnas sak att bestämma, som jag sadeförut. Jag tycker att det är sorgligt, om ni har slagitin på den linjen att ni skall vara med som politikeroch tycka åt människorna. Det är en sak som viprotesterat mot jämt, och jag har för mig att niockså har gjort det förut.Det var som ni vacklade i fråga om detförslag som vi förut var ense om och ni då varberedda att lämna. Sedan har ni tyckt att det passaratt komma tillbaka, och det tycker jag inte är riktigtjuste. Det krävs mycket mer av diskussion ochöverläggningar för ett fortsatt samarbete.Anf. 129 ()replik:Herr talman! Det är alldeles felaktigt att vi skulleha hoppat av vår linje . Vi hade sammaförslag då som vi hade 1988 vad gällervårdnadsbidraget. Det är faktiskt somhar hoppat av det gemensamma förslaget, och detär sorgligt.Sedan tycker jag att det är viktigt att säga attfolkpartiet anser visst att det är rimligt och viktigtatt föräldrarna skall bestämma över barnomsorgen.Vårdnadsbidraget skall alls inte bara gå till demsom väljer att vara hemma, utan det skall gå tillsamtliga. Men vi vill inte ha ett vårdnadsbidrag avsådan storlek att det inte skulle löna sig attförvärvsarbeta.Vi tycker att det viktigt att i vår familjepolitik slåfast att vi vill både ha full behovstäckning för demsom önskar barnomsorg utanför hemmet och fullvalfrihet för föräldrarna att bestämma och vidareatt det skall vara samma statliga och kommunalabidrag till all form av barnomsorg.Andre vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 130 ():Herr talman! I har vi i vidåtskilliga tillfällen lyft fram jämställdhetsfrågorna.Vi har föreslagit konkreta åtgärder för att förbättrakvinnors ställning på arbetsmarknaden. Vi harbetonat vikten av regional balans ochsamhällsplaneringens betydelse för jämställdhetoch för ökad kvinnosysselsättning och denbetydelse kvinnors arbete har församhällsekonomin.Vi har pekat på nödvändigheten av en förändradinriktning av utbildningen och föreslagit åtgärderför ett mindre bundet utbildnings- och yrkesval, påbehovet av stöd för att stimulera kvinnligtföretagande, på inflytandefrågor och på betydelsenav jämställdhet inom familjen -- för att ta någraexempel ur vårt arbete för att uppnå jämställdhet.Herr talman! Så sent som justerade vi iarbetsmarknadsutskottet återigen ett betänkadeom jämställdhet som skall debatteras i kammarenom . Även om vi i hållit påi i avsikt att föra jämställdhetsarbetetframåt, återstår mycket att göra. Denuppfattningen får man också då man ser att antaletmotioner som tar upp frågor om jämställdhet blirfler och fler för varje år.Och det är kanske inte så underligt om antaletmotioner ökar, då man ser hur verkligheten ser ut.Ta kvinnors löner t.ex.''ansågs det rätt och riktigt att män hade högrelön än kvinnor -- och det grundade sig främst påuppfattningen om mäns större försörjningsbördaoch om deras större behov för egen del.'' Det är ettcitat ur betänkandet frånjämställdhetsutredningen.Men infördes principen om lika lön förlika arbete när det gäller statliga tjänster. Dennaprincip konkretiserades ytterligare 1947, och 1960antogs motsvarade princip inom den privatasektorn.Likvärdiga arbetsuppgifter skulle betalas lika förkvinnor och män. Visst har det skett vissaförbättringar och utjämningar . Menutjämningen stannade upp , ochunder senare år har det återigen skett en ökning avlöneskillnaderna. Det är orimligt att det skall varapå det sättet!Så har yrkesområden där kvinnor utgörhuvuddelen av de anställda haft en svagarelöneutveckling än områden där män utgör detdominerande antalet anställda. Vi vet attexempelvis arbeten inom vård- och servicesektornvärderas lägre än arbeten inom yrken med tekniskinriktning.Det har vi i påpekat år , ochvi har begärt att en parlamentarisk kommitté skalltillkallas med direktiv att genomföra enarbetsvärdering av olika yrkessektorer för attkartlägga skillnader och analysera bakgrunden tillatt kvinnodominerade yrken oftast värderas lägreän yrken där män är flest. En sådan kommitté,menar vi, skall också lägga förslag om hur rådandemissförhållanden skall åtgärdas, utan att man frånsamhällets sida inkräktar på det ansvar parterna påarbetsmarknaden har.Varför, , skall det vara såomöjligt att i få gehör för ett sådantförslag?Troligtvis är det på det sättet att det bär emot attansluta sig till ett centerförslag. Men också StureNordh, ordförande i --kommunaltjänstemännen --, konstaterar i enartikel i bl.a.: ''Lönerna ikvinnodominerade yrken är lägre,utvecklingsmöjligheterna sämre och skillnadernaväxer -- -- -- . Det är nu hög tid att vi alla tar fråganpå allvar och åstadkommeravsevärda förbättringar för landets kvinnor. ''I lägger vi också i våra motionertonvikten vid regional balans ochsamhällsplaneringens stora betydelse förjämställdhet och för kvinnors sysselsättning i alladelar av landet. Här har väl tagits små steg framåt --men hur blir det i fortsättningen?Vad innebär skattereformen, konstruerad avsocialdemokraterna och ? Vi vet att desom kommer att drabbas är de lågavlönade ochbland dem finns många kvinnor. Skattereformenskall ju finansieras genom mervärdeskatt pånödvändig konsumtion, och det får den effekten attmånga människor med låga och normala inkomstertvingas betala skattesänkningar som främstkommer höginkomsttagare till del. Är MargotWallström beredd att genomföra en omläggning avfinansieringen av skattereformen som innebärsänkt skatt på t.ex. mat och boende och som gynnarlåginkomsttagare och därmed många kvinnor?Hur blir det med kvinnornas arbetstid?Möjligheten att minska sin arbetstid -- för den somså önskar -- är begränsad , och denmöjlighet som finns kan omintetgöras. Det kan bliså att kvinnor känner sig tvingade att förlänga sinarbetstid, helt enkelt för att få inkomsten att räckatill. Och det här behöver inte gälla enbart kvinnor --det kan även gälla män. Är det så vi vill ha det? Ivarje fall inte vi i centerpartiet.Jag vill slutligen ta upp en annan fråga -- ellerberöra ett diskussionsinlägg som vi kunnatta del av. Det gäller en eventuell sammanslagningav JämO och diskrimineringsombudsmannen. Jagvill spontant här säga att jag anser att det ligger enhel del i de tankegångar som förts fram av JämO.Det kan vara ett sätt att få myndigheten starkare,och det tror jag behövs. Vad anser MargotWallström, regeringens jämställdhetsminister, omdet diskussionsinlägget?Anf. 131 ():Herr talman! har 4 283 000 kvinnor,männen är 107 000 färre. Att kvinnor och män ärnästan lika många -- ja, att kvinnorna t.o.m. är imajoritet -- avspeglar sig inte i vårt samhälleliga liv.Hur ofta ses inte kvinnor, handikappade, barn ochinvandrare som speciella grupper, stående utanfören stor normal grupp, gruppen av män? Det mandå inte tar hänsyn till är för det första att så kalladesärgrupper alltid består av både kvinnor och män,för det andra att kvinnor behandlas som enminoritet trots sin majoritetsställning.Dessa synsätt har som resultat att män och manligavärderingar blir i samhället, och kvinnoroch kvinnors livsvillkor blir undantag från dennormen. Ofta har kvinnor också en känsla av skuldför de ojämlika förhållandena. ''Det är vår egenskuld -- vi har oss själva att skylla.'' I denverkligheten är det inte förvånande att motståndetmot att ge kvinnor och män lika villkor har varitstarkt.Idéer om lika rättigheter för kvinnor och män harfunnits sedan årtusenden. Men för att idéer skallkunna slå rot och bli verklighet krävs att marken ärberedd. Samhällsutvecklingen, behovet avförändringar, måste stämma överens med idéerna.Först då kan idéerna motivera och t.o.m. varadrivkraften för politiska beslut.I vårt land och är det inte längre godton att gå emot lika rättigheter för båda könen.Däremot finns betydande motstånd mot att gesärskilda rättigheter till kvinnor utifrån kvinnorsspeciella behov eller för att kompensera enunderordnad ställning.Den utveckling som skett på olikarättighetsområden för kvinnor är inte enbartfrukten av kvinnors kamp. Reformer har varitmöjliga därför att de även har gynnat männen ochgynnat den samhällsomvandling som varnödvändig. Jag skulle kunna ta många olikaexempel men tänker inte göra det . Att letaefter olika motiv som legat bakom reformerna kange oss en mer sammansatt och sannare bild avmaktförhållanden och drivkrafter i samhället. Attleta efter motiv kan även ge idéer till strategi för detfortsatta arbetet för jämställdhet.De områden där vi kanske upplever skillnader ochorättvisor störst är utbildning ocharbetsmarknad.På utbildningssidan har olika forskningsrapportervisat att pojkar tar mer lärartid i anspråk än flickor.Pojkarna väljer de dyraste utbildningslinjerna,eller kanske vi gör dem dyrare -- prioriterar demekonomiskt -- just därför att det är pojkar som finnsdär.Könsuppdelningen på olika gymnasielinjer ärfortfarande mycket stor, trots att dettauppmärksammats och vissa åtgärder från tid tillannan vidtagits.Att bryta mönstret för val efter kön ger oftaproblem för flickorna. Förutom problemen underutbildningstiden blir mottagandet påarbetsmarknaden helt annorlunda än för pojkarna.Flickor som exempelvis gått teknisk-industrielllinje har mycket svårare att få arbete som direktknyter an till deras utbildning, medan pojkar somgått vårdlinjen tas emot med öppna armar ochavancerar mycket snabbt inom det område deutbildat sig för.Dagens skola bidrar inte till att öka flickorsvalmöjligheter på arbetsmarknaden. Jag vill ställafrågan till : Vilka idéer harsocialdemokraterna för att ändra på detta? Igymnasieskolan är av linjerna uppdelade påpojk- eller flicklinjer. Detta gynnar inte inträde påarbetsmarknaden.För förvärvsarbetande kvinnor skiljer sig löner ochinkomster i övrigt från männens.Kvinnor iindustriarbete har av manslönen osv.Denna skillnad kan inte förklaras fullt ut med att definns inom andra yrken och andra och lägreavlönade tjänster.Det är också en skillnad som sedan har verkningarför pensioner, sjukförsäkring, ATP etc.Vänsterpartiet anser att vi måstevi lägga samhällsekonomiska aspekter på bristernai jämställdheten. Det är dags att studera desamhällsekonomiska aspekterna, och vi tycker attdet bör utses en grupp att se över detta och kommatillbaka till med förslag till åtgärder.2 § Ajournering för middagsuppehållKammaren beslöt att ajourneraförhandlingarna till för middagsuppehåll.3 § Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs underledning av förste vice talmannen.4 § Allmänpolitisk debatt (forts.)Jämställdhet (forts.)Anf. 132 ():Fru talman! Frihet, broderskap och jämlikhet!Vilka omöjliga krav! Frihet till något eller frånnågot? Den frihet som lär finnas t.o.m. i enfängelsecell eller frihet från manipulerandereklam? Broderskap -- jo, jag tackar jag, drygthalva mänskligheten bortglömd! Och jämlikhet --en absurditet i en art, där varje människa är ettunikum.Ibland talar man t.o.m. om jämlikhet mellan könenutan att ens ta hänsyn till den ofrånkomligagenetiska skillnaden mellan kvinnans två hela x-kromosomer och mannens enda hela plus den lillakonstiga y-kromosomen, där så mycket saknas. Detsom saknas måste vara några modererande genersom gör att de flesta män ligger till höger ellervänster på samtliga skalor medan kvinnorna hållersig mer i mitten. Fler män finns i brottsstatistikensåväl som i nobelpriskatalogen, fler män finns iGuinness rekordbok såväl som i dagstidningarnasfödelsedagsannonser. Nävrätt får gå föremänniskovärdighet. Om detta sägs inte mycket ibiologiböckerna, eftersom de flesta är skrivna avmän.