prot · GE0936 · 1990-11-30 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1990/91:36Fredagen den 30 novemberKl. 9.001 § Svar på interpellation 1990/91:70 om svensktstöd åt albaner i i JugoslavienAnf. 1 Utrikesminister ():Herr talman! s har frågat mighur jag agerar eller kommer att agera förkosovoalbanerna, nationellt och internationellt,om jag och regeringen är beredda att sända endelegation till Kosovo, om jag och regeringenbetraktar Kosovoalbaner som politiska flyktingar,och om jag och regeringen är beredda och villiga attse en videoupptagning från Kosovo.Videofilmen -- av vilken avsnitt visats i TV, och jaghar sett hela filmen -- var utan tvivel upprörande.Det är svårt att tro att sådana scener kan utspelas i , i det som sattpunkt för efterkrigstiden vid ett högtidligt möte iParis.Denna film är bara ett vittnesbörd om vad somhänder i . Vi har fått mångarapporter inte bara via TV, utan också via radio ochpress, liksom från trovärdiga personer som besöktKosovo.De etniska och religiösa motsättningarna i Kosovomellan främst serber och albaner har djupa rötter iBalkans historia. Situationen kompliceras av attfakta ibland blandas med medvetendesinformation, vilket kan göra det svårt att bevisaeller vederlägga påståenden om individuellaövergrepp. Sådana övergrepp, inkl. olika fall avpolisbrutalitet, måste emellertid påtalas när deklart kan beläggas.Det finns också en annan sorts brutalitet som yttratsig i mera allmängiltiga åtgärder, t.ex.upplösningen av Kosovos parlament ochregering, och i komplicerade lagar om bl.a. ''hotmot landets territoriella integritet'' och mot''spridande av hat mellan folkgrupper''. EnligtSerbiens nya konstitution har man nu vidgademöjligheter att hålla en person iundersökningshäkte ända upp . Dethar också gjorts inskränkningar i pressfriheten.Från regeringens sida har vi gett uttryck för vår orooch upprördhet över läget beträffande mänskligarättigheter i Kosovo i direkta samtal på hög nivåmed ledningen för både den federala jugoslaviskaoch den serbiska regeringen. Så sent som i hade statsministern tillfälle att ta upp fråganmed premiärminister dennes officiella besök här i . Vikommer även fortsättningsvis att säga vår meningtill dem som har inflytande och som viförhoppningsvis kan påverka.Jugoslavien har, såsom medlem i den europeiskasäkerhets- och samarbetskonferensen , åtagitsig att iaktta vad som sägs i ESKs olika dokumentom bl.a. mänskliga rättigheter. har, medstöd härav, påtalat MR-situationen i Kosovo förden jugoslaviska regeringen.Regeringen har inga planer på attsända en delegation till Kosovo. Insikter omförhållanden i främmande länder kan förvärvasockså på andra sätt än via officiella delegationer.Med hjälp av bl.a. ambassaden i följer vikontinuerligt utvecklingen i Kosovo med störstauppmärksamhet. Höga svenskaregeringstjänstemän har träffat både serber ochKosovoalbaner i ledande ställning, här i Sverigesåväl som i och informerat sig omsituationen. Från kosovoalbansk sida har manuttryckt sin stora tillfredsställelse över att Sverigevisar så stort intresse för Kosovofrågan.När det gäller frågan om politiska flyktingar kännersäkert s till att det inte är mittansvarsområde. Emellertid vill jag i dettasammanhang erinra om att varje ansökan ompolitisk asyl utreds för sig på grundval av principenom individuell behandling.Självfallet är vi i regeringen intresserade att ta delav allt material om den rådande situationen iKosovo. Som jag inledningsvis sade, har jag settden videofilm som åberopas i interpellationen.Låt mig uttrycka en stark förhoppning omatt parterna skall kunna lösa sina problem i enfredlig dialog. Det är den enda vägen. Det ärfaktiskt också den enda vägen för att Jugoslavienhelt och fullt skall accepteras i det nya ochbli medlem i . Där är kraven pårespekt för mänskliga rättigheter höga. Men dekraven bör vi kunna ställa också på ,som bidragit med så mycket positivt iden europeiska familjen.Anf. 2 (mp):Herr talman! Jag ber att få tacka utrikesministernför svaret. Utrikesministern har tecknat enbakgrund som bl.a. visar att Kosovos parlamentupplöstes . Men redan tidigare,, har man haft speciellasociala lagar för Kosovoalbaner och även speciellastraff. Detta har naturligtvis förvärrats efter den 5juli. utövar direktstyreöver hela provinsen. Polisen och milisen har öppnateld mot folk som har demonstrerat mot desystematiska inskränkningarna i autonomin.Många har dödats.Tusentals albanska barn och ungdomar har tagitsom hand på sjukhus för oförklarliga förgiftningar.Jag tog upp detta med vår svenska ambassadör iJugoslavien när han var här på besök. Hankonstaterade att detta förekom och att ingen kundeförklara hur det kom sig att det bara vara albanskabarn som blev förgiftade. Det var ca 6 000 barn.Man kan även se detta på den här filmen, som jaghar med mig. Jag hoppas att även massmedia ochriksdagsledamöter skall se den, nu närutrikesministern och UD har sett den, vilket jagvet. Den är fruktansvärd. Jag orkade se tio minuterav den när jag satt ensam. Man skall nog vara någrastycken för att kunna kommentera de hemskabilderna.Även yttrandefriheten har begränsats totalt sedanjuli. Detta på grund av att man har ständiga vakterpå tidningshuset och TV- och . Ingaalbanska journalister får tillträde. De är helt enkeltsparkade från sina arbetsplatser. För övrigt är äventiotusentals albaner ute i samhället utan arbete.Det finns många ute i som harkommenterat detta. T.ex. en belgisk senator, , säger att albanernas situation iJugoslavien är alarmerande. De är utsatta för enterror utan motstycke i av den serbiskapolisen. Den är värre än den rasistiska regimens iSydafrika. Man säger att råder terror i Kosovooch risken är överhängande för inbördeskrig.Hittills har folk tagit till fredliga medel, men derastålamod tryter. Man försöker t.o.m. skrämmaKosovoalbanerna till tystnad genom att omringabyar, skjuta på oskyldiga människor, döda, såra,misshandla och arrestera kvinnor och barn. Mångaförsöker fly utomlands, bl.a. till . Dessaflyktingar undan terrorn kräver att bli betraktadesom politiska flyktingar och vädjar till regeringenoch invandrarverket att informera sig om vad somhänder i Kosovo genom att skicka en delegation dit.Jag kom i kontakt med Kosovoalbaner genom att vihar många uppe i . Av 400 flyktingarpå var 240 Kosovoalbaner. Jag vardär och hälsade på dem . är avdem tillbakaskickade. Deras fall har alltså hunnitbehandlas av invandrarverket, men de har intebetraktats som politiska flyktingar. Jag kankonstatera att de är det. Bland flyktingar iallmänhet har inga varit så nedgångna och haftsådana sjukdomar som dessa Kosovoalbaner däruppe. Det var mycket illa ställt med dem.Som jag ser det tror jag inte man har tagit politiskhänsyn i när man har utvisat . Denbrittiska parlamentsledamoten att det vi skall bygga inte tillåterförtryck. Vi måste bestämt engagera oss mot dentotalitära serbiska regimen. Inte förrän Jugoslavienhar löst detta problem kan få plats i deneuropeiska gemenskapen. Vi instämmer i detta.Det är ett medel att utöva påtryckning mot denterror som pågår i landet.I år har vi i FN ratificerat konventionen om barnensrättigheter. Bilderna på dessa barn som som liderav förgiftning och där man ser hur de harkonvulsioner och hur de skriker, är fruktansvärdaatt se!Jag tycker att det är fel att man kan tillåta någotsådant att ske i -- mitt i -- utanatt föra fram saken i FN. Vi har engagerat oss iproblemen i , och . Nuär det att vi engagerar oss i vår egen världsdel!Jag vill säga att står påranden till inbördeskrig. Liksom utrikesministernhar också jag träffat honorärkonsulerna som var ärpå besök, och de intygade att det förekommerpolisterror. När jag har pratat med deKosovoalbaner som finns i , uppger de attde har kontaktat utrikesministern ochi fyra utarbetat skrivelser, velat attutrikesministern skall delta i demonstrationer, osv.När jag läser i utrikesministerns svar attKosovoalbaner tycker att visar stortintresse för Kosovofrågan, måste jag fråga vadutrikesministern menar. Menar man hanmassmedia och enskilda? Kanske är det tystdiplomati att utrikesministern inte syns i dessasammanhang. Jag vill fråga vad utrikesministernhar gjort personligen.När man lägger fram det här på FNs bord, bör mankomma ihåg att de mänskliga rättigheterna ocksåborde röra barnen. Det skall förrättas ett val den 9december. Jag undrar om utrikesministern kännertill att det valet kommer att bojkottas av alla partierutom socialistiska parti. Detta stämmer juinte alls överens med begreppet demokrati. Jagundrar vad utrikesministern kan göra i dettasammanhang.Anf. 3 Utrikesminister ():Herr talman! Vad vi har gjort från svensk sida, ochhur jag själv varit inblandad, framgår i någon månav mitt svar. Jag kan bara upprepa och bedyra att visjälvfallet är beredda att även fortsättningsvis följaden här frågan med största uppmärksamhet. Jagtror fortfarande att vi gör det bäst genom denrepresentation vi har i , och genom attvi fortsätter att påtala övergrepp och protesteramot dem.Jag tror att är så starkt inställt på att blien del av och leva upp till de åtagandenman har gjort, bl.a. i ESK-processen, för att bliupptaget i , att man kommer att göraallt för att komma till rätta med dessa problemannars får inte del av gemenskapen iEuropa.Sedan säger s att det är dags att vi börjaruppmärksamma problemen också i vår egenvärldsdel. Det gör vi och det har vi gjort tidigareockså. Jag tänker t.ex. på innan NicolaeCeausescu föll. Vi tog då upp landets problem i FNskommissonen för mänskliga rättigheter ochlyckades få kommittionens att iEuropasammanhang ställa sig bakom ESK-processen. Vi sände dit en rapportör för att se vadsom hände, och den rapportören kommer snart attavlägga en ny rapport, för han har fått fortsätta sittarbete. Beredskapen finns alltså från vår sida.Det är väldigt svårt för mig, för att inte sägaomöjligt, att gå in på enskilda flyktingfall. Jag ärhelt övertygad om att dessa fall prövas medutgångspunkt i vad som kan hända flyktingarna omde återvänder hem. Man prövar dessa fall enligt deasylregler som gäller i landet.Anf. 4 (mp):Herr talman! Ingen skulle bli gladare,utrikesministern, än jag om vi också tog upp dennafråga i kommissionen för mänskliga rättigheter ochskickade en delegation eller en rapportör tillKosovo i Jugoslavien.I fjol när jag var på utskottsresa till ,fick vi mycket ingående information från en juristsom talade om hur allvarligt läget var redan då --innan parlamentet upplöstes. Han berättade attkvinnor satts i fängelse utan rättegång, utan att ensha blivit hörda. En del av dem hade barn eller vargravida. Det enda dessa kvinnor hade gjort var attklaga på tillgången på mat, och blivit rapporteradetill myndigheterna.Adam Demaci, journalist och författare som harsuttit i fängelse , förklarade att han hadehaft kontakt med över 100 000 människor ochuppmanat dem att inte låta sig provoceras av deserbiska polismyndigheterna. Man kallar honomför Kosovos . Han vill ha en fredlig lösningav konflikterna, men de serbiska ledarna ignorerarhonom totalt. Risken är att det utbryter blodbad.Jag har också träffat en journalist som har varit iSverige och som talat om att han vill starta ettfredsinstitut i . söker man nämligenvia olika kanaler komma över vapen i de olikarepublikerna där det råder oro. Det är inte bara iKosovoprovinsen det är oroligt.Jag ser att står på randen tillinbördeskrig om vi inte agerar. Jag vill attutrikesministern skall göra ett uttalande i dennafråga, precis som amerikanska senatorer har gjort,liksom brittiska och belgiskaparlamentsledamöter.Kongressmän från Amerikahar också fördömt förtrycket, statsterrorn ochinskränkningarna av de mänskliga rättigheterna iKosovo. Vad jag nu förväntar mig är attutrikesministern går till handling.Filmen visar hur människor med gasmasker slår neren man. Det är ungefär 20 stycken som omringarhonom -- slår ner honom, lyfter upp honom, slårner honom, lyfter upp honom. Jag kan inte intygaatt mannen är alban. Men att det förekommerförtryck och brott mot de mänskliga rättigheternaär helt uppenbart för den som har sett filmen.Jag måste än en gång säga att barnen måsteskyddas. De barn som har kommit till ochsom har varit i och blivit utvisadepåstår ju också att de har fått sprutor i magen.Väldigt konstiga saker har hänt! Sex jurister iÖrnsköldsvikstrakten har skrivit och rapporteratom det. Det här är inga floskler utan, får manhoppas, en mänsklig redogörelse för vad sompågår. Av dem som har återvänt har de flesta varittvungna att gå under jorden.Överläggningen var härmed avslutad.2 § Svar på interpellation 1990/91:71 om detpolitiska våldet i ColombiaAnf. 5 Utrikesminister ():Herr talman! har i sininterpellation frågat vilka åtgärder regeringen avservidta för att motverka det politiska våldet iColombia.Den politiska bilden av är i mångastycken sammansatt och motsägelsefull. Landet haren tradition av formell demokrati men också av inrevåld och förtryck. Den ekonomiska utvecklingenoch medelinkomsten ger ett relativt gynnsamtintryck som ohöljda klyftor i samhälletinnebär social misär och umbäranden.Kopplingarna mellan det politiskaetablissemanget -- jordägarna, de extremahögergrupperna, narkotikakartellerna ochgerillagrupperna -- är komplexa och går i olikariktningar. Välkomna tendenser till samhälleligförsoning avbryts alltför ofta av nya våldsutbrott.En möjlig utveckling mot politisk öppning ochfördjupad demokrati motverkas av krafter someftersträvar ett auktoritärt system med bibehållenmaktkoncentration.Den situation av våld som ansätter detcolombianska samhället är djupt tragisk. Ett stortantal människor faller offer för konfrontationer ivilka polis och militär, paramilitära grupper, gerillasamt narkotikamaffian på olika sätt är inblandade.Situationen för de mänskliga rättigheterna ärlikaledes fortsatt allvarlig. Från flera källorrapporteras om mer eller mindre aktivt deltagande,eller tolererande, från delar av militären i sambandmed ageranden som kränker de mänskligarättigheterna. Ingrepp mot gerillan ochnarkotikahajarna kan ibland tjäna som kamouflageför att komma åt personer som anses politisktmisshagliga. Rapporter om försvinnanden,politiska arresteringar, mord, tortyr och rättslöshetger anledning till stark oro. Svårigheter och iblandbristande vilja och möjligheter att ställa ansvarigatill svars är djupt otillfredsställande.Colombias president , CesarGaviria, har visat en delvis ny och hoppingivandesträvan mot nationell försoning och samförståndöver partigränserna. Den nya regeringen fick enbredare bas med representanter för samtliga storapartier inkl. den tidigare gerillagruppen M 19. Trotsuppflammande stridigheter tycks det också finnasrimliga utsikter till en fortsatt fredsprocess mellanregeringen och den gerilla som fortsätter sinväpnade kamp.Valet om drygt tillförfattningsförsamlingen kan bli ett betydelsefulltsteg mot angelägen politisk förnyelse ochfördjupning av demokratin. Det ser för närvarandeut som om den nya vänsteralliansen kan komma attnå avsevärda framgångar i det förestående valetoch därmed växa fram som en balanserande tredjekraft i colombiansk politik. Bland de viktiga beslutförfattningsförsamlingen har att fatta nämnermånga kandidater reformeringen av rättsväsendetoch åtgärder för att stärka respekten för demänskliga rättigheterna.Den nye presidenten har visat en avsevärd klarsyninför det komplexa MR-läget i landet. Han har bl.a.öppet beskrivit de paramilitära gruppernasverksamhet. Vissa initiativ har tagits för attbegränsa dessa gruppers utrymme att agera. Vidareleder presidentens MR-kontor ansträngningar föratt inom ordningsmakten öka kunskaperna om ochrespekten för de mänskliga rättigheterna.Förhoppningarna måste nu vara att ytterligare stegi denna positiva riktning skall kunna tas.Från svensk sida har vi i FN-sammanhang fortsattatt påtala det oroande MR-läget i . Enhänvisning härtill gjordes senast för sedani det svenska anförandet om mänskliga rättigheteri generalförsamlingens tredje utskott. Den svenskadelegationen vid mötena med FNs MR-kommissionhar också tagit upp , bl.a. detalarmerande höga antalet försvinnanden.Vi ämnar även internationelltuppmärksamma det colombianska MR-läget och påbästa sätt bidra till ansträngningarna imellanstatliga fora att i främja respektenför och kunskapen om de mänskliga rättigheterna.Nämnas kan vidare att tjänsteförrättande chefenför , statsrådet ,efter det colombianska valet i ettuttalande underströk vikten av att landets nyaregering skulle komma till rätta med det allvarligaläget vad gällde respekten för de mänskligarättigheterna.Svenskt bistånd lämnas för att stödja humanitärtarbete i och för insatser i syfte att värnaom de mänskliga rättigheterna inkl. rätten tillfacklig verksamhet i landet. Offer för den svårapolitiska situationen i bereds i ökandeantal en i Sverige.Genom FNs narkotikafond ges också stöd tillåtgärder mot narkotikahanteringen. verkarallmänt för ökade och mer effektiva ansträngningarför att på multilateral basis bekämpanarkotikafaran. Vi har i samtal med på högpolitisk nivå understrukit den vikt vi från svensksida fäster vid internationell samverkan, isynnerhet genom FN, för att komma till rätta mednarkotikaproblemen.De svenska insatserna jag här har nämnt för attbidra till fred och försoning i kommersjälvfallet att fortsätta.Anf. 6 ():Herr talman! Jag får tacka utrikesministern försvaret, som redovisar många bra saker, t.ex. attregeringen är medveten om komplexiteten i detcolombianska våldet och att knarkvåldet,tvärtemot de framställningar som ofta förekommeri massmedia, bara utgör en del av detta våld. Detär också bra att utrikesministern vet att kriget motknarket ofta är ett kamouflerat politiskt våld.Det svenska agerandet i harsjälvfallet också mitt fulla stöd, liksom insatsernagenom FNs narkotikafond.Inriktningen av svenskt bistånd med insatser förmänskliga och fackliga rättigheter är riktig, och denbör utvecklas ytterligare. Som jag ser det skall det idagsläget inte ges några andra former av bistånd tillColombia. Det är också mycket bra att regeringenhar tagit upp USAs agerande i och attdetta har skett på hög politisk nivå.Utrikesministern framhåller i sitt svar denmöjlighet som den konstituerande församlingenkan komma att innebära. Genom högstadomstolens ställningstagande kommerförsamlingen att ha utomordentligt storabefogenheter, men det är dess värre egentligen intemed regeringens goda minne. Regeringens linje harhela tiden varit att ge församlingen så småbefogenheter och så smal sammansättning sommöjligt.Ursprungligen krävde regeringen 10 000namnunderskrifter och deponering av 5 miljonerpesos som villkor för att man skall få kandidera tillförfattningsförsamlingen. Valet äralltså inte det politiska etablissemangets förtjänst,utan det har tvingats fram mot regeringens vilja ochgenom många års kamp från oppositionen.Om den politiska oppositionen och de folkligaorganisationerna mot väldigt många odds blirframgångsrika i valet, är risken stor att derasföreträdare kommer att mördas lika systematisktsom Unión Patrióticos företrädare. Detta ärnaturligtvis något som måste förhindras.Allt talar för att om författningsförsamlingen lyckasmed sin uppgift, så kommer gerillan att lägga nersina vapen. Författningsförsamlingen är därförColombias stora chans, och jag hoppas verkligenatt man nu tar den.I sitt svar uttrycker utrikesministern ganska storoptimism om den nya administrationensviljeinriktning. Jag kan hålla med om att det finnsen del bra signaler, men det finns också realitetersom pekar i en helt annan riktning.Den 14 november proklamerade Colombiasfackföreningsrörelse en generalstrejk. Kraven varmänskliga rättigheter och rätt att organisera sig,och man motsatte sig den ekonomiska politiken,privatiseringen och den arbetsrättsreform som jagbeskriver i min interpellation. Det är alltså frågaom krav som är högst legitima i en demokrati.Men med stöd av undantagslagarna förbjödpresident alla medier att rapportera omstrejken och om dess förlopp. Han beslöt också attvar och en som deltog i strejken kunde avskedasmed omedelbar verkan.På grund av censurdekretet är det svårt att veta vadsom egentligen hände under strejkdagen. Men vivet i alla fall att en av bondeorganisationerna harfått ett fyrtiotal av sina medlemmar arresterade ochatt två har dödats i provinserna vet också att tre fackföreningar inomteleområdet, på grund av sitt deltagande i strejken,har upplösts av regeringen. Hela sanningen lär viväl aldrig få veta, men det här är inte åtgärder somstärker Gavirias demokratiska trovärdighet.Tyvärr finns det många länder på jorden där våldetoch den mänskliga förnedringen är ännu större än iColombia, men det får inte innebära att vi lämnarColombia därhän. Jag uppfattar utrikesministernsavslutande försäkran som en garanti för att densvenska regeringen inte kommer att göra detta.Anf. 7 ():Herr talman! Narkotikan hotar människors liv ochhälsa. Narkotikaprofitörerna hotar också på sikthela den sociala, ekonomiska och demokratiskautvecklingen i flera länder, inte minst i tredjevärlden. Hanteringen ger dessutom förskräckandeexempel på miljöförstöring, rättslöshet och våldsom en hämningslös narkotikahandel för med sig.En delegation från socialutskottet besökteColombia för att studera deprojekt som utrikesministern nämnde i sittinterpellationssvar. Vi studerade UNFDACsprojekt, som syftar till att få bönderna att odlaandra grödor.Detta projekt består av fem olika komponenter:rådgivning om nya grödor, förbättrad infrastruktur,dvs. medverkan till byggande av vattenkanaler,vägar, broar m.m., organisation av samarbetet ochbildandet av vänskapsgrupper, stöd tillbefolkningen i form av hälsovårdsprogram,utbildning, familjeplanering, fritidsaktiviteterm.m. samt landsbygdsutveckling medkommunikationer, regionalpolitik etc.I de områden som berörs av planerasoch genomförs en samordnadlandsbygdsutveckling, som skapargrundförutsättningar för förbättrade levnadsvillkorsåväl ekonomiskt och socialt som kulturellt.Insatserna görs inom såväl jordbruk,kommersialisering, kommunikationer, sjuk- ochhälsovård som utbildning.Detta projekt har ett mycket stort socialtinflytande. Bondefamiljernas totala socialasituation har lyfts. Projektet har med andra ord fåttkaraktär av landsbygdsutveckling i bästa mening.Ett betydelsefullt inslag i den colombianskaregeringens krig mot knarkmaffian är att strypatillförseln av kemikalier m.m. som behövs förraffineringen. Det är en av hörnstenarna i kampenmot kokainet. Dessa lösningsmedel vållar juenorma miljöproblem, eftersom de rinner direkt uti naturen från alla de laboratorier som finns iAndernas djungler. De inledanderaffineringsprocesserna skapar dessutomslaggämnen som också de vållar stora miljöskador.Avgörande för framgång för detta biståndsprojektsom är med och betalar, är att ochvästvärlden slår sönder narkotikamarknaden. Sålänge som det finns en efterfrågan, som dessutombetalar bra för sig, finns det alltid producenter ochdistributörer.De slutsatser som vi riksdagsledamöter drog efteratt ha varit i under nästan blevföljande.För det första måste hela kedjan från produktionvia distribution till konsumtion attackeras.Insatserna skall samordnas. Kampen måste varauthållig.För det andra är i Colombiaframgångsrikt och värt fortsatt och utökat stödunder framöver.Ersättningsodlingar av detta slag är sannolikt denenda framgångsrika lösningen för Latinamerika.För det tredje har multilaterala biståndsinsatserstörre förutsättningar att lyckas än bilaterala -- ivarje fall på detta område.För det fjärde måste marknaden i västvärldenutrotas genom mer verkningsfulla åtgärder.Lagstiftningen måste skärpas. Vi måste få striktarevårdlagar och starkare markeringar påpåföljdsområdet när det gäller den lag som vi iSverige har stiftat som förbjuder konsumtion avnarkotika.För det femte måste informationsinsatser ochopinionsbildning förstärkas.Jag vill mot denna bakgrund, och mot bakgrund avatt utrikesministern nämner narkotikaproblemen isitt interpellationssvar, ställa frågan: Delarutrikesministern de slutsatser som jag redovisadealldeles ?