prot · GE0934 · 1990-11-28 00:00:00 — Vi hoppas att den form förorganisering av ägandet som förvaltningsbolagetinnebär, och som finns uttryckt som regeringensvilja i den näringspolitiska propositionen, är ettstort steg på väg mot ett mer aktivtansvarskännande statligt ägande. Det finns alltförmånga exempel på dåligt statligt ägande.När det gäller kommunernas överförande avverksamheter i bolagsform, får man se detsom en nödlösning. Kommunerna tvingas till dennanödlösning och får offra en del av den direktademokratiska kontrollen via fullmäktige för attkunna agera på någorlunda likvärdiga villkor medde privata aktiebolagens verksamhetsformer.Slutligen vill jag säga till att närdet gäller vinstdelningssystemet har vi anvisatandra vägar till inflytande. Vi har talat omlöntagarfonder som ett sätt att stärka det direktainflytandet för de anställda och som ett sätt för dematt skaffa sig makt över de egna företagen.Anf. 182 ():Herr talman! har också åtskilliga ochbestämda åsikter om ägandet. Vi har ett parreservationer i detta betänkande som berör det.Vi har reservation nr 4 som gäller de transnationellaföretagen. Vi betraktar de transnationellaföretagen som risker när det gäller miljön ochkanske även när det gäller social miljö och riskerför social dumping osv. Detta blir den direktaföljden av den här typen av företag.Vi har även reservation nr 2, där vi tar uppaktiebolagen. sade för en stund sedanatt man vill ha lika ansvar för allt ägande. Jag är interiktigt säker på att det är vår uppfattning. Vi trornog att ägande av naturresurser medför ett störreansvar än ägande av andra tillgångar. Därför är viangelägna om att ägandet av naturresurser ommöjligt skall vara småskaligt. Vi vill ha mångaägare. Vi tror att det är en bättre garanti när detgäller jordbruk, skogsbruk osv. för attmaktmissbruk när det gäller miljö ochnaturresurser skall minimeras.När det gäller aktiebolag efterlyser vi i reservationnr 2 en utredning om hur man på ett starkare sättskall kunna koppla ansvaret för ägandet iaktiebolagsform till ägandet. Jag instämmer livligtmed om att vi efterlyser, och börefterlysa, en strategisk förklaring till hur regeringenser på ägandet, på bolagsformen och i synnerhetnaturligtvis på det statliga ägandet.Jag tror att det är i fyra motioner som jaghar skrivit ungefär samma sak, och haringenting hänt. Vi kommer naturligtvis att fortsättaatt efterlysa en strategisk förklaring. Vi har även idet här sammanhanget tagit upp den övertro påmarknadskrafternas betydelse som ligger däri, totalt tycks ha glömt bort vad naturligamonopol innebär och bör kräva i ett samhälle. Vitror att detta kan leda till olyckor . Jag skallinte uppehålla mig längre vid de här frågorna.Gudrun har ju inte upptäckt något nytt idetta betänkande. Hon har inte upptäckt att 9 av de21 reservationerna handlar om miljö-, ochresursfrågor. Jag är inte överraskad. Liberalernatror att miljöfrågorna är något speciellt,förmodligen något som skall hanteras ijordbruksutskottet. Jag vill upplysa GudrunNorberg om att vi miljöpartister är övertygade omatt miljö- resurs- och solidaritetsfrågor harsamband med praktiskt taget varjesamhällsområde, men alldeles speciellt mednäringslivsfrågorna. Frågorna omlivscykelspecifikation, produktkoncession ochföretagens miljöredovisning har t.ex., såvitt jagvet, debatterats i denna kammare.Detta betänkande och denna debatt är etttypexempel på hur socialdemorkatin i handlinguttalar sitt förakt för och därigenomurholkar demokratin och betydelse. Attutskottsmajoritetens företrädare anser det vara tillfyllest att ägna fem minuters debattinlägg för attbehandla alla de motioner som tas upp ibetänkandet är ett av hundratals bevis påsocialdemokratins förakt för sakargument och förriksdagens betydelse. Jag respekterar ÅkeWictorsson personligen, men jag har inte denringaste respekt för den odemokratiska praxis somhan därigenom företräder.Demokrati bygger nämligen på dialog och respektför sakargument. I utskotten förekommer ingendialog, och där diskuteras nästan aldrigsakargument. Man inser lätt vad som förekommerhär i kammaren när utskottsmajoriteten föreslåravslag på samtliga 38 motionsyrkanden sombehandlas i betänkandet och utskottets företrädareanser det vara värt att ägna till attbemöta samtliga dessa yrkanden. Då är det någotfel.Jag har i tidigare debatter här i kammaren kringnäringsutskottets betänkanden funnit attutskottsföreträdaren uppenbarligen inte har läst demotioner han yrkar avslag på. Jag vill understrykaatt jag betraktar demokrati som en omistlig del isamhället. Jag vill särskilt framhålla att det inte ärde starka i samhället som främst behöverdemokrati, utan de svaga. Det bordesocialdemokratin betänka. Demokratin i ärendast . Dess värre finns mycket somtyder på, inte minst den planerade EG-anslutningen, att demokratin är under avveckling.Jag vill fråga om han över huvudtaget har läst de motioner han yrkar avslag på.Jag vill speciellt uppehålla mig vid två motionersom jag själv står som undertecknare av. De harsedermera fått hela stöd. Det gällermotionerna 1988/89:N248, som för övrigt avobegripliga skäl behandlas först efterdet att den avgivits, och en likalydande motion1989/90:N326 om livscykelspecifikation. Texten tilldessa motioner skrev jag 1975 medan jag ännu varteknisk direktör vid till att jag vill uppehålla mig vid dessamotioner är att dessa grundtankar är så gamla ochhar framförts så länge i den offentliga debatten attde kanske borde ha lett till någonting. Redan 1977framfördes tankarna i en motion till . Jaghar själv sett till att de har diskuterats inomIngenjörsvetenskapsakademinen och andra fora.Tankarna borde dessutom vara självklara för varoch en som är intresserad av att hushålla medenergi och naturresurser.Grundtanken är helt enkelt: tänk efter före. Vadinnebär det ur miljö- och resurssynpunkt attproducera, sälja, bruka och skrota en produkt somkräver naturresurser och påverkar sin omgivning --både människor och natur? Alla vet, eller borde ivarje fall veta, att det inte är fabrikerna som ärhuvudproblemet när det gäller miljö och resurser.Huvudproblemet är vad fabrikerna tillverkar, ochdärför är det verkligt intressanta vad som skerunder hela produktens livscykel. Och det är enskandal att det över huvud taget i samhället intefinns någon som är ansvarig för att tänka igenomhela livscykeln för en viss produkt, från råvara tillskrotning.Att inget annat parti har anslutit sig till dessamotioner blir för mig ett entydigt bevis, blandmånga andra, på att det bara finns ett miljöparti iriksdagen och att allt annat tal är munväder. Närdet kommer till beslutssituationen, röstar mansystematiskt ned praktiskt taget varje förslag somskulle förändra samhället i en miljövänlig riktning.Men nog har väl ändå fattat någramiljövänliga beslut? Jo visst, men först sedan manutsatts för press från en miljömedveten opinion. Ettmiljöparti har faktiskt en plikt att tänka efter före.Det har jag inte sett många exempel på i detta hus.Däremot har jag sett otaliga exempel på hur manbromsar förslag som skulle leda till miljö- ochresurshushållning. Exemplen är flera bara från debeslut som fattades i kammaren . Beslutet omflygbränsle i trafikutskottets betänkande är etttypexempel.Som gammal konstruktör vet jag att det inte finnsett enda företag som konstruerar tyngreutrustningar som i sitt konstruktionsarbetesystematiskt beaktar skrotning och återvinning.En sådan självklarhet som att man vid skrotning avkylskåp skulle ta hand om kylskåpets innehåll avfreon, vilket jag framförde när jag första gångenskrev 1975, ärfortfarande inte genomförd mer än på prov pånågot enstaka håll. Därför finns förslagetfortfarande med i oförändrat skick, precis som jagskrev det 1975.Nu föreställer sig kanske någon att enlivscykelspecifikation skulle vara något väldigtkrångligt, avancerat och dyrbart. Det är det inte.Vad den skall omfatta står att läsa i motionen ochsammanfattningsvis även i betänkandet. Det mestaborde producenten veta , det är bara attsätta ned det på papperet. Dock kommer sannoliktskrotningsspecifikationen, som är en del avlivscykelspecifikationen, att leda till en delbekymmer för producenten när han skall tala omhur man skall kunna återvinna materialet iprodukten. Producenten kommer kanske då attfinna att produkten är svår att skrota och återvinnapå grund av att han har blandat material på ettoklokt sätt. blir det sannolikt omöjligt.Jag glömmer sent den livscykelspecifikation, ellerförsök till en sådan, som i ett föredragpå IVA presenterade en gång för tankbåt. Under båtens livstid förbrukar den80 koppar, som svårligen kunde återvinnas,eftersom det var koppar i bottenfärgen som helatiden avgavs till havet. Men blotta upplysningen omdet förhållandet i en livscykelspecifikation skullekanske kunna ge en eller annan tankeställare. Manskulle kunna fundera över om det är rätt sortsbottenfärg, om det finns några alternativ eller omdet är bra att göra av med koppar och hällaut det i havet.Att utarbeta en livscykelspecifikation för en vissvara är knappast kostsammare än att skrivabruksanvisning, varudeklaration ochgarantibestämmelser. En lagstiftning omlivscykelspecifikation borde vara ganska enkel attåstadkomma. Däremot är det definitivt fel att startafrån bakändan, som det antyds i utskottets text.Utskottet talar om de förslag som föreligger när detgäller omhändertagandet av sopor och avfall.Det är i och för sig bra att man har börjat intresserasig för sopor och avfall. har sedanpartiet bildades i många kommunala sammanhangslagits hårt för att komma i gång med sopsortering.Vi tror att vi har en stor del i den framgång som vinu börjar nå i på den fronten.Men vill vi ha ett miljötänkande på bred front,måste vi börja med att tänka igenom processen frånstarten och inte från slutet. Detta haruppenbarligen varken utskottet eller regeringenfattat. I varje fall kan det inte utläsas av utskottetsställningstagande.I dag är de stora miljöproblemen ingalundakoncentrerade till industrin. Vi vanliga människorsom åker bil, köper hushållskapitalvaror ochanvänder diverse kemikalier och andra produkterär huvudansvariga för miljöproblemen.Den andra reservation som jag särskilt vill beröraär nr 18, om produktkoncession. Den går betydligtlängre än kravet på livscykelspecifikation, men denförutsätter livscykelspecifikationen. Grundtankenär att det ingalunda är självklart att en producentskall få sätta i gång och producera en vara vilkensom helst i stor skala. Eftersom produkterna har välså stor miljö- och resurspåverkan somtillverkningen av produkten, skall det krävaskoncession icke bara för tillverkningsprocessen,vilket ofta är fallet, utan också förtillverkningen av energi- och resurskrävandeprodukter. Deras miljöeffekter skall granskas likaingående som en fabriks miljöeffekter.Det kan ju som exempel nämnas att en bilförbrukar sex à sju gånger så mycket energi ianvändning under sin livstid som den energi somförbrukas vid bilens tillverkning. Skall vi överhuvud taget ta vårt miljöansvar på allvar, måste vibörja tänka efter före. I praktiken har samhället påvissa punkter börjat -- det skall medges -- men detbehöver ske mycket mer. Kravet på katalytiskavgasrening eller avgasrening över huvud taget pånya bilar är ju ett typiskt koncessionskrav. Enprodukt som strider mot de av staten uppställdakraven får ej saluföras.Så kan jag fortsätta min uppräkning av hurutskottet systematiskt struntat i miljö- ochresursfrågorna. Inte ens ett tillkännagivande att detvore önskvärt att företagen skulle anmodas attfrivilligt utarbeta en miljöredovisning i sambandmed sina årsredovisningar anser sig utskottet kunnatillstyrka.Och naturligtvis anser utskottet det orimligt attutreda om det är möjligt att ålägga svenska företagsom arbetar i andra länder att ta lika stor hänsyn tillmiljön som de är skyldiga att göra i Sverige.STORA har ju i och visatskräckinjagande exempel på hur man i de ländernaanvänder en praxis som skulle vara helt orimlig iSverige.När det gäller Saab-Scanias projekt 2000, ärdet bara att konstatera att det gick med dettaprojekt precis som vi från förutsatte,det vill säga att Sabb-Scanias regionalpolitiskalöften skulle spricka. Detta har redan Sven-OlofPetersson berört.Som bekant använder man dessutom JASsom argument när det gäller projektet 2000,dvs. utan JAS ingen civil flyplanstillverkning. Detvore att de som talar ommarknadsekonomi lät den gälla i praktiken även förstorföretag. Ett uttalande från om attstatens inblandning i projekt 2000 var ettmisstag, hade varit på sin plats.Herr talman! Jag har talat rätt så länge, men jaganser att det är vår skyldighet att ta vårdemokratiska uppgift på allvar. Det sätt på vilketutskottet har behandlat föreliggande motioner villjag beteckna som slarvfel.Anf. 183 () replik:Herr talman! Det som är grundläggande i demiljöpolitiska inläggen här i kammaren och som varmycket tydligt i inlägg, ärföreställningen om monopol. Man inbillar sig attmiljöpartiet skulle representera något slags unikföreteelse i mänskligheten, som driver helamänskligheten framför sig som ett slags ångerköptfårahjord.Det är naturligtvis inte så. Alla partier, inkl.moderata samlingspartiet, lever mycket tydligt iden föreställningen att miljöfrågan är vår samtidsstörsta politiska fråga, som ingen kan vika från.Det gäller att finna de metoder som gör det möjligtför oss att angripa miljöfrågan i alla dess tusendeaspekter, så att vi kan uppnå ett verkligtmiljöpolitiskt mål och inte stå och tala lösligt omdrömmar och annat -- och allra minst göra gällandenågot slags monopol i frågan.Vi har från moderat håll framhållitägandet såsom en grundval för en god miljöpolitik.Det ansvar som en ägare visar kan intekompenseras med lagregler och annat. Jag delardärför i princip tankar om att ettsmåskaligt ägande är en utmärkt grundval för engod resursförvaltning. Detta är en verklig grundvali moderata samlingspartiets miljösyn, och varedärmed nog sagt om detta. Med detta kan mankonstatera att de storskaliga ägarna de kollektivasystemen som ägare -- sannerligen intenödvändigtvis -- goda miljöförvaltare.Låt mig sedan med hänsyn till den korta tidsrymdsom tillmäts oss i repliker gå direkt över på detintressanta inlägget om livscykelspecifikation. Detär synd att inte har tänkt vidare sedanår 1975. Det har trots allt gått hanskrev sin text. Han var då verksam inomkärnkraftsindustrin, som är en av de industrier sompå stort allvar ägnat sig åt livscykelsfrågan. Detfinns alltså i kärnkraftsekonomin inbyggt etthänsynstagande till de kvarvarande rester avverksamheten som är oundgängliga.Jag vill , för att möjligen återkomma i enkommande replik, nämna att det i offshore-industrin ingår såsom ett mycket ochkostnadskrävande element att man från offshore-företagens sida måste se till att havet återställs isamma skick som det var när offshore-projektetstartades.Anf. 184 () replik:Herr talman! Jag vill börja med att göra det jagförsummade i mitt förra inlägg, nämligen yrka bifalltill reservationerna 8, 14, 16, 18, 20 och 21.Herr talman! säger att villha monopol på miljöfrågorna. Det vill vi verkligeninte. Men tyvärr förefaller det som att vi i alltförstor utsträckning får detta, eftersom de reellamiljövänliga förslagen, dvs. de åtgärder som viföreslår, regelbundet blir avvisade av majoriteten.Jag nämnde som exempel ett beslut om flygbensinsom fattades tidigare här i dag.Miljöpartiet anser att det är fullkomligt horribeltatt flygbensin skall vara obeskattad. Flyget är detmest energislösande och energiförbrukandefortskaffningsmedlet med de största utsläppen perpassagerarkilometer. Där har man ett heltobeskattat bränsle under det att andra transportsätthar betydligt högre skatter. Att denna miljöaspektinte har kunnat beaktas av är något somjag tycker är ganska fantastiskt.Man har sedan funnit att detta med enlivscykelspecifikation inte är något som man skullekunna ställa sig bakom. Enbart en uppmaning frånstatens sida att företagen skall komma med enfrivillig miljöredovisning anser man tydligen är ettalltför långtgående miljökrav. Jag måste tyvärrsäga, , att det finns förfärande mångatecken på att har en alldeles för stormonopolställning när det gäller att komma medförslag i miljövänlig riktning.Beträffande livscykelspecifikationer över huvudtaget måste jag beklagligtvis säga att jag inte kännertill några sådana detaljer när det gäller off-shore-industrin. Däremot förstår jag väl vad i fråga om kärnkraftverken, där man faktiskthar ett visst tänkande när det gäller i varje fallskrotningen av verken, dvs. hur man skall gå tillväga. Det stora bekymret är sedan de cirka hundratusen år under vilka man har ett avfall som manskall ta ansvar för. Vi ifrågasätter att man överhuvud taget kan göra detta.Anf. 185 ():Herr talman! Om det nu kan trösta ,vill jag meddela honom att jag har anmält mig fören taletid av . Kammarkansliet hari förteckningen på talarlistan förvandlat detta . Efter att ha hört inlägghoppas jag att jag skall kunna hålla ett inlägg somär kortare än dessa femton minuter.Svensk industri och svenskt näringsliv harutvecklats mycket framgångsrikt i enblandekonomi. Vi har olika ägarkategorier -- stat,kommuner, kooperation och privata ägare -- somkonkurrerar och har konkurrerat men som ocksåsamverkar. I takt med att ägarkoncentrationen ochutflyttning av verksamheter till utlandet tilltagit harintresset för äganderättsfrågorna ökat. Denmaktkoncentration som skett inom det privatanäringslivet har bidragit till detta och inte minst tillatt begränsningar i äganderätten har utvecklats iform av graderad rösträtt och korsvist ägande, därföretagsledningarna i stor utsträckning haravskaffat ägarinflytandet.Som redan har framhållits behandlas inäringsutskottets betänkande ett par motioner varifolkpartiet och tagit upp dessa frågor.Man pekar på de olika olägenheter som finns i detnuvarande systemet. När det gäller de privataverksamheterna utgår man ifrån att det skall ske ensjälvsanering, och man förordar att vi i skallinföra samma typ av regler som i EG när det gällerhur maktförhållandena skall utvecklas inomföretagen. Man kräver vidare att de statligaföretagen skall utförsäljas.Dessa problem har behandlats iägandeutredningen, vars förslag för närvarandeövervägs av regeringen. Ett led i dettaberedningsarbete är att en utredning har tillsatts föratt se över aktiebolagslagen, bl.a. med hänsyn tillde förändringar som kan bli aktuella medutgångspunkt i det europeiska integrationsarbetetoch de krav på minoritetsskydd och annat som haraktualiserats. Detta arbete skall vara färdigt senasti december år 1992.Utskottsmajoriteten anser liksom ägarutredningenatt det är viktigt att näringslivets riskkapitalkälloruppvisar variation när det gäller kompetens,placering, tidshorisont och riskbenägenhet.Det är inte alls säkert att en ökad ägarspridningleder till en ökad maktspridning inom näringslivet.Det finns tvärtom många erfarenheter som pekarpå att en ägarspridning på ett stort antal småaktieägare ökar möjligheterna för koncentreradeägargrupper att ta makten även vid ett relativt lågtaktieinnehav. Detta beror på svårigheterna attorganisera de mindre aktieägarna, vilkashuvudintresse är förräntning av sinkapitalinvestering och inte i första hand att utövamakt i företaget. Ett exempel på detta äraktiefonderna, vilka i realiteten har inneburit enutomordentligt stark maktkoncentration till någrafå storbanker.Mot den här bakgrunden är det självklart att viarbetarpartiet socialdemokraterna slår vakt om detoffentliga och kollektiva ägandet som ettbetydelsefullt komplement till det privata ägandet.Det ägandet ger möjlighet till ett demokratisktinflytande över de processer som styrmaktutövande i de aktuella företagen, samtidigtsom även de ägarformerna får del av denvärdeutveckling som sker i de företagen, som ettresultat av ett sparande som sker också inom dendelen av näringslivet. Med den internationaliseringav ägandet som går som en löpeld över näringslivetär det här också ett sätt att garantera att svensktinflytande i de företagen består även i framtiden.Med detta, herr talman, anser jag att jag harkommenterat delar av och GudrunNorbergs anföranden. Eftersom en direkt hänvisning på den här punktenskulle jag möjligen kunna komplettera det med attsäga att jag inte ser någon nackdel i att vi utvecklarargumenteringen och utvecklar de grundregler somskall gälla för det statliga företagandet. Jag trortvärtom att den debatt som pågår och som kommeratt intensifieras kommer att hjälpa till i detavseendet.Sven-Olof hänvisade till att det enskildaägandet har byggt upp ett antal stora företag. Detär helt riktigt, men vi skall i det här sammanhangetinte glömma bort att en hel del av de storaföretagen har varit beroende av statliga ochsamhälleliga insatser, utan vilka deras framgång påvärldsmarknaden inte hade varit av den omfattningsom den är.Ett av de bästa exemplen på det ärEricssonkoncernen, vars framgångar i mycket storutsträckning återfaller på ett samarbete mellanEricsson och , och när det gäller densenaste satsningen -- på mobiltelefoner -- bygger påett utvecklat kreditstöd från den statligabanksfären. Det finns flera företag av den typen,med ett intimt samspel. På den motsatta sidan harvi ett litet statligt företag, rymdbolaget, som trotsallt betyder ganska mycket när det gäller attutveckla högteknologisk industri på det området.Det är litet förvånande att bort en mycket viktig bit av det svenskanäringslivet, nämligen lantbrukskooperationen ochskogsägarkooperationen, där man i kollektivaformer -- sådana betraktas om jag har förstått deträtt som osunda i den reservation som Sven-OlofPetersson står bakom -- har utvecklat en ganskastark företagssektor, som enligt min mening ocksåger möjlighet till insyn och demokratisk kontrollfrån lantbrukskooperationens sida.När det gäller konstaterandena om utvecklingen avSaab-Scanias satsningar och de förhandlingar somsker beträffande de projekt som skulle komma tillstånd i vill jag bara instämma iförhoppningen att projekten skall gå att realiserapå ett för alla parter bra sätt.Gudrun var uppgiven inför tanken att årefter år hantera de här frågorna. Jag skulle viljasäga till : Förfäras ej, du lilla hop!En vacker dag kan även ni på oppositionssidan sittamed regeringsansvar. Det kan möjligen ge litetandra perspektiv när det gäller frågor om stöd avolika slag, speciellt om man har ambitionen attinför den planerade EG-anslutningen pruta ned detsamhällelliga skattetrycket med 30--40 miljarder.När det gäller hantverket har jag i tidigaresammanhang klart deklarerat en starkt positivinställning. Jag är övertygad om att det, med denutveckling som näringslivet kommer att få iframtiden, kommer att bli angeläget att utvecklahantverket på olika områden. Här finns ett centralthantverksråd som har en angelägen uppgift.Så till . Jag utgår från att jag hörde felnär jag uppfattade det så att sade attdemokratin i bara har funnits . Ävenmed den mest formalistiska inställning kommer jagi varje fall upp till . har funnits iSveriges riksdag och är inne på det tredje.Det är förvånansvärt, , attutvecklingen i ändå har gått så bra och attvi har lyckats uträtta så mycket, trots attmiljöpartiet inte varit med förrän under de senastetvå och ett halvt åren.Jag tycker att skulle vara någotödmjuk när han recenserar tidigare generationerspolitiker. Det är ganska länge sedan de förstamiljöskyddslagarna antogs i riksdag. Jagvar inte med , och ingen annan här ikammaren heller. De första miljölagarna antogs år1912 och har succesivt följts upp. Sedan är detriktigt att vi under utvecklingens gång har blivitalltmer medvetna om miljöproblemen och att vidärför har haft anledning att undan för undanskärpa vår politik och ta itu med miljöproblemenmed andra metoder -- det skall jag inte på något sättbestrida.De frågor som aktualiserar i sinareservationer övervägs i regeringen inför denmiljöpolitiska proposition som kommer till våren.Då får möjlighet att granska i vilkenutsträckning synpunkter har beaktats.Det hjälper inte att man kritiserar näringsutskottetför en något försiktig inställning när det gällermiljöfrågorna.