prot · GE0921 · 1990-11-09 00:00:00 — Vi skall inte bara se på organisationen.Vi måste också beakta de betydande kostnader somtulldatoriseringen medför, som är en bra förändringoch modernisering av verksamheten, men somframför allt inledningsvis innebär stora kostnader,och dessa kostnader måste betalas på något sätt.Det hoppas vi kunna göra genom rationaliseringaroch på annat sätt inom verksamheten.Anf. 119 ():Herr talman! Statsrådet och jag är överens om istort sett alla stycken när det gäller att det behövsförnyelse och åtstramningar i den statligaorganisationen och i de statliga verksamheterna.Det är självklart. Att det kommer att skestrukturförändringar kan vi också vara helt överensom. Det har jag över huvud taget inte ifrågasatt imin frågeställning.Jag tycker att det är rimligt att personalen och desom jobbar i verksamheterna och har ansvar fördem också får ta ett stort ansvar för huromorganisationerna skall se ut och att vi inte skalldetaljstyra. Men fortfarande måste principernagälla. Tycker vi här i riksdag att man skallta regionalpolitiska hänsyn även i de statligaverken? Det finns många i denna riksdag somtycker att man inte skall göra det. De tycker att destatliga verken helt kallt och affärsmässigt skallbedriva sin verksamhet och att staten senare skallfå klara regionalpolitiken bäst den vill.För närvarande har vi emellertid den ordningen attstaten är skyldig att ta regionalpolitiska hänsyn. Jagundrar om detta fortfarande gäller även ,eller om statsrådet har en annan uppfattning änindustriministern hade . Det är egentligenbara beträffande den frågan som jag tycker att vikanske är litet oense, förutom att teori tyvärr inteär detsamma som praktik. Sitter man centralt iStockholm och snickrar på ett dokument väger maninte alltid in de komplikationer som långa avståndinnebär. Om man flyttar en verksamhet från enmindre till en större ort som är överhettad för att istort sett hela arbetsstyrkan som man flyttar skallpendla är det för detförsta en orimlig personalsituation, och för detandra får man inte en bra verksamhet. Det bordeman verkligen kunna väga in så att man inte göromstruktureringar som egentligen inte leder tillvare sig effektivare arbete eller bättreförutsättningar för personalen. Dessutom får manförmodligen större kostnader.Överläggningen var härmed avslutad.16 § Svar på interpellation 1990/91:52 omförhandsbesked i skattefrågorAnf. 120 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig omjag avser att på allvar vidta konstruktiva åtgärderför att skapa ett fungerande institut förförhandsbesked i skattefrågor eller om jag är nöjdmed nuvarande ordning. refererartill bl.a. en tidningsartikel där det påstås att mannormalt får räkna med en väntetid på snarare överän för ett förhandsbesked hosriksskatteverkets rättsnämnd och redogör förartikelförfattarens förslag om att de nyaskattenämnderna vid skattemyndigheterna skullevara första instans i ärenden om förhandsbesked.Uppgiften att väntetiden i normala fall skulle varadrygt är inte riktig. varden så lång, men är den mellansju och . Ett mindre antal ärenden tardock att handlägga, ofta beroende på attett betydande arbete måste läggas ned på attkomplettera eller precisera ansökningar som ärofullständiga eller oklara.När jag besvarade en fråga av MargitGennser i samma ämne nämnde jag att min strävanvar att ett förslag rörande rättsnämnden skullekunna läggas fram . Jag räknar nu medatt en lagrådsremiss skall kunna överlämnas idecember . Vi överväger ett förslag om att frånrättsnämnden flytta handläggningen av vissadispensärenden, något som borde bådeeffektivisera arbetet med förhandsbeskeden ochunderlätta för rättsnämnden att rekrytera ochbehålla kvalificerade föredragande. Även vissaorganisatoriska förändringar som bör verka isamma riktning övervägs.Jag är inte beredd att nu redogöra för några detaljeri det kommande förslaget. Men inriktningen är attuppnå kortare handläggningstider med bibehållenhög kvalitet på förhandsbeskeden.Anf. 121 ():Herr talman! Jag ber om ursäkt att min röst harblivit allt mindre.Tack för svaret. Dess värre är det här en debatt sommåste upprepas tills förhållandena blir bättre. Jaghoppas att min röst blir bättre och att äntligennågonting blir gjort till nästa gång.Det är inte endast den citerade artikeln i som fick mig att åter fråga statsrådet omförhandsbeskeden. Jag har haft upprepade ochförnyade kontakter med auktoriserade revisorer.De har återigen påpekat problemen medförhandsbesked. Detta är alltså bakgrunden tillinterpellationen. Herr statsrådet nämnde för enliten stund sedan ordet handlingsförlamning. Jaghar en känsla av att det kanske har varit litet av denvaran här.Förhandsbeskedsinstitutet fungerar inte.Väntetiderna är för långa, och det är faktiskt inteovanligt med väntetider på snarare 12 månader änden korta tid som statsrådet nämnde. Medväl vald statistik kan man ju visa mycket. Hur detän är med de typiska väntetiderna -- om det är 12månader, 10 eller 8 -- behöver vi inte träta om. Ensak tycker vi att vi kan vara eniga om, och det är attförhandsbeskedsinstitutet inte fungerar.Ekonomiska rådgivare åläggs av lagen mycketstränga krav på sin verksamhet. Ett minimikrav äratt besked skall ges inom rimlig tid i ärenden därdet verkligen finns svårtolkade avgöranden.Förhandsbeskeden är ett institut som rätt använtskulle kunna avlasta myndigheterna och leda tilllägre kostnader, om institutet fungerade som detvar förutsatt att fungera. Antingen har man intevarit särskilt intresserad från ellerinte haft förmågan att prioritera rättsnämnden.Resultatet har blivit att förhandsbeskeden intekommer fram. Så får vi i stället en uppsjö av mål,t.ex. om skalbolag, som verkligen kräver alldelesför mycket resurser av skattemyndigheterna.Det hade varit mycket bättre om rådgivarna hadeauktoritativa besked att lämna. Ett minimikravsom de revisorer som jag har talat med faktiskttycker skall kunna ställas är att man verkligen fårsvar på de frågor som man ställer.Dess värre har jag fått uppgifter om atträttsnämnden viftar bort vissa ärenden omförhandsbesked. Det har sagts mig att det kan beropå att sekretessen inte fungerar särskilt väl. Om dettar att få förhandsbesked eller om maninte får svar, om sekretessen är svag, misterinstitutet med förhandsbesked sitt värde. Det varav den anledning som jag förde fram det förslag omåterfinns i . Det är säkert behäftatmed en rad nackdelar. Jag har i många hänseendenfaktiskt varit konstruktiv. Jag skulle vilja påpeka ensak: bättre kontakter skulle skapas mellanskattemyndigheterna och företagen inom länet. Jagtror att man skulle kunna lära ömsesidigt avvarandra.Jag ser med beklagande att -- nästanmed tacksamhet på grund av min dåliga röst --inte är intresserad av en debatt som kan tillförafrågan något nytt, konstruktivt och kreativt. Jagtycker att det egentligen är synd att vi inte kandiskutera frågan. Jag får nöja mig med ett löfte omkommande lagrådsremiss omförändringar i lagregler och rättsnämnden.Jag skall bara lova en sak, och det blir ettnyårslöfte: blir lagrådsremissen försenad, kommerdet nya påminnelser. Jag kommer inte att ge mig.Den proposition som förhoppningsvis kommer ibörjan av 1991 kommer att granskas ytterligt noga,för det här är viktigt.Tills sist: Den skatteomläggning som talat så varmt för skapar faktisktnya problem, tolkningsproblem och en radsvårigheter. Jag har själv skött ett företag, och vihar haft mycket svårt att få besked frånlänsskattemyndigheten och . Detär inte särskilt lätt att få några besked. Det är säkertmånga gånger svåra avgöranden. Därför tror jag attvill att skatteomläggningen skallfungera är det också väldigt viktigt att se till atträttsnämnden kommer att fungera på avsett sätt.Anf. 122 Statsrådet ():Herr talman! Jag känner mig nästan som en sadistsom debatterar med en person som har en såskrovlig röst som just nu har. Detär snubblande nära att jag kommer till slutsatsen attdet hade varit bättre att denna interpellation aldrighade framställts. Men jag gör inget yttrande. Jag tardessutom hotet om nya interpellationer på blodigtallvar.Jag gav det beskedet i mitt svar, och det har givitstidigare, att vi kommer med ett förslag 1990. Siktetär inställt på att få fram ett förslag i december.Även om det är slutet av 1990 så är det faktiskt1990.När talar omhandlingsförlamningar tycker jag faktiskt att dettaär något av den sista kritik som jag hade väntat mignär det gäller aktiviteter på skatteområdet. Är detnågonting som har präglat verksamheten, är detinte handlingsförlamning. Det har pågått ettoerhört intensivt arbete som täckt praktiskt tagethela skatteområdet och som innebär en nästan totalomvandling av det svenska skattesystemet -- dettapå rekordtid. Det finns ingen motsvarighet till det inågot annat land, . Jag skall intevara så ofin att påminna om de blygsammaaktiviteter som pågick på skatteområdet under dentid som partivänner befolkadekanslihuset.Hur långa är väntetiderna? Det framförspåståenden i den i interpellationåberopade artikeln att det skulle vara tolv månaderoch mer. Jag sade i mitt svar att det inte är tolvmånader, utan sju . Jag får nubeskedet att vi inte skall tvista om det. Jag får höraatt statistik kan vridas litet hur som helst. Jagtänker fortsätta att tvista om detta ända tills MargitGennser upphör att framföra felaktiga påståenden.Genomsnittsväntetiden är sju . Det ärfortfarande , men det handlar inte omsådana väntetider som talade om.Självfallet kan det i vissa ärenden vara längre, mendet ligger i genomsnittsvärdets natur att det är så.Det innebär att i andra ärenden är väntetidenkortare i gengäld.Vår strävan är att nedbringa väntetidernaytterligare. Jag har pekat på åtgärder som vikommer att föreslå . Jag hyser enbetydande skepsis mot det förslag som framförs iartikeln och som i alla fall delvisvill göra till sitt, även om hon också är medvetenom svagheterna. Det finns flera svagheter i att läggaut det här på skattenämnderna: dels får man dånaturligtvis olika besked i olika delar av landet, delsfår vi, om jag har förstått det hela rätt, en instanstill. I de fall man går ända upp till rättsnämnden ochytterst regeringsrätten skulle det handla omytterligare ett steg i en process som kan vartidsödande. Jag är inte säker på att den blir kortareom man får ytterligare ett led i processen.Man kan i varje fall mellan raderna läsa att MargitGennser menar att man skulle kunna lösa det härmed mer resurser. Att lägga ut detta påskattenämnderna är onekligen ett sätt att sätta inmer resurser på detta område. Men det här är inteett område där man löser problemen genom attsätta in mer resurser. Det här är verksamhet somtill sin natur är mycket speciell, kräver oerhört högtkvalificerade jurister och där det är önskvärt ochnödvändigt med en enhetlig uttolkning av gällandeskattelagar. Det är också så att man inte skall ta uppför många ärenden, utan man skall begränsa sig tilldem som är principiellt av större vikt. Då måstehanteringen se ut ungefär som den gör . Menjag tror att vi kan göra vissa ytterligareförbättringar. Jag antydde vad det handlar om -- enviss omorganisation, att man lyfter ut viss typ avärenden från rättsnämnden.Jag tänker inte gå längre i mina besked , utanMargit får tåla sig ytterligare någon veckatills lagrådsremissen kommer.Anf. 123 ():Herr talman! Skam den som ger sig! Det får manalltså inte göra även om rösten, som är fallet,är litet dålig.Jag har alltid tyckt att politiker inte skall vara förflitiga, och det har aldrig varit min dröm att helaskattesystemet skulle göras om på det här sättet,dvs. med lagar som växer fram underifrån.Men när det gäller sådant som innebär god servicetill medborgarna, och då tänker jag pårättsnämnden, gäller det att skynda på. Men härhar vi en annan prioritering.Vad gäller resurser är ett sätt beträffande detförslag som jag refererade och som säkert också harbrister att sortera ut en del av de ärenden som trotsallt är litet enklare för att i stället få fram andraärenden snabbare. Jag tycker alltså att man skall sepå olika alternativ.Sedan beträffande tiden vill jag säga att det är klartatt man, om det finns en genomsnittlig beräkning,alltid kan få ned siffrorna något. En del ärendenskickas tillbaka kanske förkompletteringar. Det kan också gälla dispenser.Det är typiska ärenden. Om detta talas det ju ocksåi nämnda artikel. Det här är också vad jag har fåttreda på av auktoriserade revisorer som förföreningens räkning faktiskt arbetar med dessasaker.Vidare betonar jag ordet typiska i mitt svar när jagciterar den aktuella artikeln.Jag hoppas i varje fall att det kommer enlagrådsremiss. I min interpellation återfinnshistoriken i sammanhanget. Det har varit ettlångdraget ärende. Jag tror att man helt enkelt intehar varit intresserad av rättsnämnden, utan avannat. Men politiska partier och olika politiker görsjälvfallet olika prioriteringar. Det är väl vad detegentligen har varit fråga om i detta avseende.Anf. 124 Statsrådet ():Herr talman! Talet om typiska fall är återigen ägnatatt göra bilden suddig av hur det faktiskt förhållersig.Hur många revisorer och artikelskribenter det än ärsom påstår att väntetiden är eller mer,så är det fortfarande en felaktig uppgift. Detförhåller sig nämligen inte på det sättet. Det rör sigom en genomsnittlig väntetid på sju åtta månader.Att nämna ett genomsnittsvärde är ändå ett bättresätt att med en siffra beskriva situationen än attkomma med ett extremvärde -- som uppenbartleder tankarna fel, och möjligen också MargitGennsers.Sedan bestrider jag påståendet att vi inte skullevara intresserade av rättsnämnden. Vi har ocksåägnat den en hel del uppmärksamhet -- låt vara, detskall jag villigt medge, att arbetet medskattereformen i stort, naturligtvis, har krävtlejonparten av våra resurser. Vi har alltså ägnat enhel del uppmärksamhet åt rättsnämnden också, ochvi kommer att lägga fram ett förslag på det områdetinom kort.Anf. 125 ():Herr talman! Ett genomsnittsvärde kan varaförrädiskt. Om jag t.ex. sätter ena foten i enfrysbox och den andra i elden, är dengenomsnittliga värmen ganska behaglig -- teoretisktsett. Men i praktiken blir det inte så bra.Anf. 126 Statsrådet ():Herr talman! Jag tycker att skallgå hem och sätta båda fötterna i en balja med hettvatten. Då blir det kanske litet bättre, med tankepå hennes skrovliga röst.Överläggningen var härmed avslutad.17 § Svar på interpellation 1990/91:39 angåendekommunarrestAnf. 127 Statsrådet ():Herr talman! har, med hänvisningtill regeringens tidigare beslut att utvisa vissapersoner enligt terroristbestämmelserna och till dei samband därmed bestämda inskränkningarna förpersonernas vistelseort i , frågatjustitieministern om hon anser att kommunarrestenstår i överrensstämmelse med den svenskaregeringsformen, att kommunarresten inte brytermot Europeiska konventionen om mänskligarättigheter och om de kommun- ochlänsarresterade kurderna kommer att få en öppenrättegång.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jagsom skall svara på interpellationen.Jag har vid ett flertal tillfällen svarat på frågor ochinterpellationer som rör dessa utvisningar.Jag vill först understryka att det råder en bredenighet om det självklara i att vi måste ha ettregelsystem som gör det möjligt för oss attförebygga och bekämpa terroristhandlingar medinternationell bakgrund.Terroristbestämmelserna grundas inte på om brotthar begåtts och inte heller på misstanke om att brotthar begåtts. Syftet med bestämmelserna är i ställetatt försöka förhindra terrordåd. De är såledestillämpliga om utlänningen kan befaras begå ellerfrämja terrordåd.Bestämmelserna har tillämpats mycket restriktivt.Den prövning som görs innan beslut fattas ärnaturligtvis synnerligen noggrann inte minst medtanke på den enskilde. Bestämmelserna tillämpasendast i de fall där anledningen att anta attutlänningen tillhör eller verkar för enterroristorganisation är grundad och utredningen iärendet dessutom visar att det föreligger fara för attutlänningen medverkar till terrordåd här.Terroristbestämmelserna avser personer sombedöms utgöra ett hot mot den allmännasäkerheten. Om en utvisning av en sådan personinte kan verkställas, t.ex. beroende på att hanriskerar att råka mycket illa ut i det land ditverkställighet skall ske, får han trots utvisningenstanna här av humanitära skäl. Att en sådan persondå tvingas underkasta sig inskränkningar ochvillkor för vistelsen här måste anses vara rimligtäven om det för den enskilde kan kännaspåfrestande att inte få röra sig fritt.De som utvisades är visserligen kurder, menjag vill återigen betona att utvisningarna inte harnågot med detta förhållande att göra. Beslutengrundades enbart på personernas knytning till PKKoch den verksamhet som var och en av dem hadehaft för organisationen.PKK hade redan före regeringsbesluten 1984knutits till flera våldshandlingar i -- mord,kidnappning och grov misshandel. Inte hellerSverige har varit förskonat från detta. PKK kundeknytas till såväl det mord som begicks i ijuni 1984 som mordet i iStockholm . PKK har numera ocksåofficiellt påtagit sig ansvaret för dessa mord.Om det föreligger skäl skall besluten omprövas.Detta har regeringen en skyldighet att göra. Ettskäl till omprövning är att det inte längre föreliggernågra hinder mot verkställighet. Då skall utvisningske. Ett annat skäl är t.ex. om nya upplysningar omutlänningen eller den organisation han tillhör geranledning till en ändrad bedömning av riskerna förterroristdåd.Besluten har sedan de fattades i december 1984kontinuerligt setts över, vilket har lett till attregeringen hävde utvisningenbeträffande två av de nio personer som utvisades.Utvisningen av dessa två hävdes, eftersom de intelängre kunde befaras medverka iterroristverksamhet. Beträffande ytterligare tvåbestämdes att väsentliga lättnader skulle gälla iföreskrifterna om vistelseort och anmälningsplikt.Helt nyligen, närmare bestämt den 11 oktober1990, gjordes ytterligare en omprövning, dennagång beträffande sex av de sju personer somfortfarande är utvisade. Några ändradeförhållanden som kunde föranleda ett upphävandeav utvisningsbesluten förelåg inte. Däremot varförhållandena sådana att alla restriktioner så närsom på anmälningsplikten kunde hävas.Regeringen bedömde att det var tillräckligt attpersonerna anmäler sig hos polismyndighet en gångi veckan. De sex personerna kan nu röra sig fritt iSverige. När det gäller den sjunde finns det inte nuanledning till omprövning. Han avtjänar förnärvarande ett flerårigt fängelsestraff för bl.a.skottlossning i och grovanarkotikabrott.Det kan självfallet diskuteras omterroristbestämmelserna som gäller är de bästaoch innebär en rimlig avvägning av den enskildesrättssäkerhet och behovet av att vi har ettpreventivt skydd mot terrordåd. Det var därför somregeringen tillsatte en utredning som hade iuppdrag att se över bestämmelserna. Utredningenlämnade sitt betänkande i november 1989.Betänkandet bereds nu iarbetsmarknadsdepartementet med sikte på att enproposition kan läggas under nästa år.Berith har i sin interpellation ställt tredirekta frågor. Som svar på dessa vill jag sägaföljande.Högsta domstolen har -- senast den1 -- prövat om huruvidabegränsningen i vad avser vistelseort stred motregeringsformen. Domstolen fann vid dessaprövningar att så inte var fallet.Vidare har för de mänskligarättigheterna prövat ett av fallen. Klagomål hadeanförts enligt ett flertal artiklar iEuropakonventionen om de mänskligarättigheterna. Bl.a. gjordes gällande att frågan omutvisning och den begränsade vistelsorten borde haprövats av domstol samt att föreskrifterna ombegränsad vistelseort i sig var ett otillbörligtingrepp i den berördes mänskliga rättigheter.Kommissionen avvisade klagomålen såsomuppenbart ogrundade.Den sista frågan, om en domstolsprövning skall skei ärendena eller inte, har jag redan delvis berört.Eftersom det i den här typen av ärenden inte ärfråga om brott har begåtts eller inte, blirbrottsbalkens bestämmelser inte tillämpliga.Därför blir en domstolsprövning inte aktuell.Däremot kan jag nämna att utredningen i sttbetänkande har föreslagit att frågan ominskränkningar och villkor än tre årskall prövas av domstol.Betänkandet är som jag nämnt underberedning, och målet är naturligtvis att försökastärka rättssäkerheten för den enskilde samtidigtsom vi ger ett effektivt skydd motterroristdåd.Anf. 128 ():Herr talman! Först vill jag tacka fördet långa och utförliga svaret. Jag vill ändå börjamed att göra en övergripande sammanfattning i vadgäller de utvisningshotade kurderna, som tidigarehade kommunarrest. De har inte begått någotbrott, de är inte misstänka för att ha begått någotbrott, men regeringen bedömer att de kan tänkasbegå brott. Det är den logiken på högsta nivå somjag har litet svårt att hänga med i.Ingenting har förändrats i sak under dessa år. Deutvisningshotade kurderna har hävdat attde inte tillhör organisationen , något som desäger att man inte kan göra om man befinner sigutanför . Men de har sagt att desympatiserar med och stöder PKKs kamp. Det görde fortfarande, trots erbjudande från säpo om attde skulle slippa utvisning om de bara offentligt togavstånd från PKK. Alltså återstår aktivitetsnivån.Vad betyder aktivitetsnivån i detta sammanhang?Är besöken på bokkaféet färre , ellerhur kan man mäta aktivitetsnivån?Våra terroristbestämmelser anser nödvändiga för att vi skall kunna skydda ossmot terrordåd. Jag vill hävda att för att förhindraterrorism är den här lagen absolut oanvändbar. Omman har att göra med terrorister, har de allmöjlighet i världen att utföra terrordåd trotskommunarrest. En tidigare utländsk medborgare,som blivit svensk medborgare, anklagades förterroristisk aktivitet och lagfördes enligträttegångsbalken. Det fallet visar att det är möjligtatt använda sig av när man harmed terrorister att göra. Att den inte är en lag somfyller sitt syfte tycker jag framgår ganska klart avdet faktum att inget annat demokratiskt land har enliknande lag. Däremot finner man liknandemetoder i länder som vi brukar kalla diktaturer. Dåanvänds liknande repressioner enbart för attterrorisera människor.Sedan påstår att beslutet omutvisning och kommunarrest har skett på välgrundade utredningar och att dessa utredningardessutom visar att det föreligger fara för terrorism.Orden ''grundade'' och ''visar'' är kraftigtunderstrukna i svaret. I den nu pågåendebuggningsrättegången har det framkommit att säposamarbetat med den säkerhetstjänst MIT.Hur har det samarbetet används i den välgrundadeutredningen och pågår ett sådant samarbetefortfarande?Därefter påpekar att det inte var iegenskap av kurder som dessa kurder dömdes tillutvisning och därefter kommunarrest. Vad gjorderegeringen för kurderna? Jo, manterroriststämplade en av deras organisationer, menman gjorde inget och gör fortfarande inget för attanalysera orsakerna till att kurder tar till vapen motden turkiska regimen. Jag tycker inte att vi kan slåoss för bröstet och säga: Vad var det vi sade. Vi harverkligen inte gjort mycket för det kurdiska folket.Hur har vi stött kurderna i deras kamp? Vad gör vii dag när turkarna har förstört byar ochtvångsförflyttat människor? Vad gör vi för alla detusen hemlösa som bor i tält? Vadgör vi för alla fängslade kurdiska barn somAmnesty rapporterat om?Jag tycker verkligen att det är att dra långtgåendeslutsatser av en av pressen feltolkad intervju i TV,när kommer med påståendet attPKK officiellt har tagit på sig ansvaret för morden iSverige. Jag har sett alla deutsändningar som har sänts med anledning avTV 4:as intervju med PKKs ledare. Har Maj-LisLööw gjort det? Jag måste även ställa frågan: Närhar börjat förlita sig på PKKsuppgifter? Det har inte jag gjort . Jag tar minauppgifter från annat håll.Hur kan nuvarande terroristlag förebyggaterrorism?Vad gör vi för det kurdiska folkets kamp i ,förutom att vi har terroriststämplat derasorganisation?Kommer uppgifterna om de utvisade kurdernaspolitiska aktiviteter från turkisk säkerhetspolis?Pågår det även samarbete med turkisksäkerhetspolis?Anf. 129 HANS ():Herr talman! Det är en omfattande redogörelsesom invandrarministern har gjort av denna sak.