prot · GE0924 · 1990-11-14 00:00:00 — Framför allt drabbasalltså jordbrukare och småföretagare.Numera finns det en tendens inomsocialförsäkringssystemet och skattelagstiftningentill en utveckling motsatt den som vi förordar.Socialavgifterna tenderar att mer eller mindre blien form av skatt, något som vi motsätter oss.Från majoritetens sida hävdas det att det skulleinnebära ett administrativt krångel om manändrade på detta. Men att det går att förändraförhållandena framgår av den förändring somskedde när det gäller vissajordbruksinkomster.Beträffande egenföretagarnas sjukpenning t.ex.finns det redan ett förslag som har utarbetats avriksförsäkringsverket innebärande att det skall utgåen grundsjukpenning. Men man skall ha möjlighetatt försäkra sig för s.k. tilläggssjukpenning. Det härförslaget har legat . Men regeringen har intetagit fram det. Man är helt enkelt inte särskiltintresserad av att lösa dessa frågor. Också enutredning som jag själv deltog sedanhar lagt fram ett förslag. Men detta har väl begravtsi någon låda.Vi är alltså litet otåliga nu och ser fram emot att ettförslag kommer på bord, så att vi får taställning till detsamma. Det här är helt enkelt enrättvisefråga för berörda människor.I reservation 2 från samtliga borgerliga partier tasfrågan om arbets- och uppdragstagarbegreppenupp. Också den frågan har diskuterats . Ett praktexempel här är väl det s.k.Hjortbergfallet, som diskuterades här i kammarenför . Det gällde snickare Hjortbergsom, i god tro, anlitade en hantverkare. Men såsmåningom tvingades Hjortberg att betala inte baraersättning till hantverkaren utan också socialaavgifter. De senare hade Hjortberg trott attuppdragstagaren i fråga skulle betala. Dessabegrepp har alltså varit, och är fortfarande, ganskakrångliga.Jag erinrar mig en diskussion som jag hade förnågra år sedan med dåvarande socialminister , som själv tyckte att vissa saker varganska horribla. Det kunde t.ex. gälla att den somkör med en bondes traktor på dennes åkerbetraktas som anställd medan den som kör medsamma traktor i bondens skog betraktas somarbetsgivare.Jag måste i och för sig medge att det har hänt en delsedan dess. Flera utredningar har gjorts, och en vissförbättring har skett. Men vi är även i det häravseendet ganska otåliga.Numera går det att få ett s.k. förhandsbesked omvem som de facto är skyldig att betala socialaavgifter. Tillsammans med och folkpartietvänder vi oss mot det faktum att två parter, dvs.såväl uppdragstagaren som den som anlitar enperson, skall behöva inkomma med en ansökan. Vitycker att det borde räcka med att en part i ettsådant här förhållande inkommer med en ansökan.Vidare anser vi att nya klara regler måsteinföras, så att man vet vem som ärbetalningsskyldig. Vi menar att en uppdragsgivarehelt enkelt inte skall behöva betala sociala avgifterom vederbörande är registrerad för betalning avpreliminär B-skatt.Det finns nu förslag om s.k. F-skattebevis hosregeringen. Men ingenting händer. Vi är otåliga.I reservation 3 återkommer vi moderater med våruppfattning i frågan om försäkringsskydd föridrottsutövare. Det är också en fråga som hardebatterats efter det s.k. lexWestblom-fallet 1985. Vi menar att om man har sinhuvudsakliga inkomst från sitt idrottsmannaskapskall man också ha sociala rättigheter därifrån ochman skall betala sociala avgifter. Men i de fall manhar annan huvudinkomst skall man kunna träffa enöverenskommelse om huruvida sociala förmånerskall utgå eller inte. De här åsikterna är sedan längekända, och jag har inte någon förhoppning om attutskottsmajoriteten skulle vara villig atttrycka på annan knapp än tidigare.Herr talman! Jag skall vara så disciplinerad att jagicke yrkar bifall till någon av reservationerna, utanendast förklarar att vi naturligtvis står fast vid vårauppfattningar, men återkommer i annatsammanhang.Anf. 105 ():Herr talman! I likhet tar dettabetänkande upp frågor om bl.a. arbets- ochuppdragstagarbegreppet samt försäkringsskydd föridrottsutövare, precis som har sagttidigare.Sociallagstiftningens bestämmelser om skyldighetatt betala arbetsgivaravgifter är knutna tillbegreppet arbetstagare. Skyldighet att betalaarbetsgivaravgifter föreligger dessutom när densom utför arbetet enligt sociallagstiftningen är attanse som uppdragstagare.Bedömningen av vem som är att anse somarbetstagare resp. uppdragstagare görs i efterhandav lokala skattemyndigheten. Detta skapar i mångafall oreda och leder till svårigheter i bedömningenav vem som skall svara för inbetalningen av dessaavgifter. kan myndigheten lämnaförhandsbesked angående skyldigheten att betalasocialavgifter. Men detta kräver, som GullanLindblad sade, en gemensam ansökan.Herr talman! kommer den här frågan upppå nytt. Och hänvisar majoriteten till detarbete som pågår i . Så längeregeringen inte lyfter ett finger, inser inte hellermajoriteten i utskottet att det föreligger någotproblem med nuvarande ordning.Även om löften i dessa tider inte är mycket värda,vill jag i alla fall fråga majoritetsföreträdaren: ett förslag som löser upp detta problem?Samtidigt vill jag gärna få veta varför en ansökanav en part inte kan accepteras. Det viktiga är ju attskattemyndigheten kan fatta ett beslut om vem somskall svara för att avgifterna betalas in.Sedan 1985 har idrottsrörelsen tvingats betalasocialavgifter för ersättning som utgått i sambandmed idrottsverksamhet. Detta har skapatuppenbara problem för idrottsrörelsen, inte minstför de små klubbarna. Om de än inte betalar utnågra astronomiska siffror, blir beslutet ytterstbetungande för dem.Självklart måste idrottsutövare, som många gångerockså får skador genom idrotten, ha ett godtagbartförsäkringsskydd. har de allra flesta ettheltidsarbete, för vilket socialavgifter ocksåinbetalas. Försäkringsskyddet för verksamhet avhobbykaraktär bör därför kunna ordnas på ett sättsom inte sätter idrottsföreningarna på obestånd.Riksidrottsförbundet har till regeringenöverlämnat en utredning med tre olika modeller förhur ett sådant försäkringsskydd skall ordnas.Antingen erhåller idrottsutövaren sociala förmånerutan att avgifter behöver erläggas eller så tvingasidrottsföreningen teckna en privat försäkring enligtlag. Ett annat alternativ är att avgifter erläggsendast för idrottsutövare som uppbär ersättningöverstigande 2 basbelopp, medan övrigas skyddupprätthålls med en privat tecknad försäkring somi alternativ 2.Herr talman! Det är beklagligt att regeringen intesedan 1986 har förmått att lösa denna fråga.Majoriteten hänvisar i dagens betänkande tillskattereformen och att effekterna av denna nogaskall följas. Det är självklart. Men jag anser att dethär är en annan fråga, som inte hindrar regeringenfrån att lösa frågan om föreningarnas socialavgifter.Från sida anser vi attriksidrottsförbundet gjort det utredningsarbetesom behövs och att regeringen därmed kan lösafrågan utan nya utredningar. Vi delar intemotionärernas uppfattning om hur frågan skalllösas, varför vi nöjer oss med att hänvisa till tidigarereservationer, där vi ansluter oss till de förslag somriksidrottsförbundet har lagt fram.Herr talman! I likhet med har jaginte för avsikt att yrka bifall till reservation 2, utanjag nöjer mig med att säga att vi står för våraåsikter. Vi kommer inte heller att begära votering ide här frågorna.Anf. 106 ():Herr talman! Varje höst har vi här i kammaren enåterkommande debatt om utformningen avsocialavgifterna eller, som de i mera dagligt talkallas, arbetsgivaravgifter och egenavgifter. Detmesta i den här frågan har redan sagts avföregående talare och det finns inte så mycket atttillägga i sakfrågan. Men jag vill ändå göra enreflexion kring själva problematiken.Landets många tusen egenföretagare brukar alltsom oftast få en klapp på axeln för att de är en viktigdel i vårt näringsliv. Det är det näringsliv somskapar förutsättningar för vårt välstånd och som isin tur gör att vi har råd med socialförsäkringar avolika slag. Men när egenföretagarna skall ha del avdet välstånd som de är med om att arbeta ihop, dåförbyts klappen på axeln mot en mer oginbehandling.Jag träffar egenföretagare ganska ofta. De må varajordbrukare, hantverkare eller verksamma i andratyper av servicenäringar, men det blir allt vanligareatt de ifrågasätter varför de skall fortsätta att varaföretagare. Många av dem säger rent ut att deskulle ha det betydligt bättre om de vore anställda.De skulle få kortare arbetstid, längre semester, i deflesta fallen högre inkomst och bättre villkor isocialförsäkringssystemet. Man går många gångerså långt att man öppet avråder sina barn och andrafrån att bli företagare.Jag tycker att det är allvarligt att vi har densituationen. Om vi skall kunna behålla vår välfärdbehöver vi människor som vågar satsa, som vågarta stora risker, som är beredda att ge en del av sigsjälva för att vi skall kunna utveckla näringslivetoch framför allt förnya det.Därför tycker jag att frågan om bättreöverensstämmelse mellan förmåner och avgifter fördem som har låga inkomster av sitt företag inteytterst bara är en fråga om kronor och ören i denenskildes plånbok, utan kanske också enpsykologisk fråga om hur vi allmänt ser påegenföretagarna. Detta att man tycker att manbehandlas orättvist i systemet, när man skall betalaavgifter och när förmånerna fördelas, läggs till deandra skälen till att man inte vill fortsätta att varaegenföretagare. Sett ur landets synvinkel är detallvarligt att vi inte kan lösa dessa problem.Det skulle vara en betydelsefull gest gentemotegenföretagarna om vi nu kunde rätta till en del avde skevheter som finns. Jag är ganska övertygad omatt ifall vi gjorde det, skulle det ge mer tillbaka tillsamhället än vad det kostar att lösaproblemen. Därför tycker jag att det är tråkigt attvi skall behöva upprepa den här debatten.Finns viljan borde problemen gå att lösa på ettrelativt enkelt sätt.Jag vill ställa en fråga till : Ärdet inte dags att de här frågorna får en något högreprioritet i , så att vi kan få framförslag som en gång för alla avför dessa kantigheterfrån dagordningen vid behandlingen avsocialavgifter?Herr talman! Jag vill precis som de föregåendetalarna säga att jag inte heller avser att yrka bifalltill reservationen eller begära votering, eftersom dehär frågorna har prövats vid flera tidigare tillfällen.Anf. 107 ():Herr talman! är generellt sett positivtinställt till småföretagarna. Vi anser attegenföretagare med små inkomster verkligen intehar det särskilt lätt i dagens samhälle, ett samhällesom syftar till allt större företag och allt flersammanslagningar mellan olika företag. Därföryrkar vi bifall till reservation 1 isocialförsäkringsutskottets betänkande 2, somhandlar om bättre överensstämmelse mellanförmåner och avgifter för egenföretagare.I dag brister det i balansen mellan förmåner ochavgifter för den enskilde. blir resultatet heltorimligt. Man debiterar socialutgifter för inkomstersom är så små att de inte ens ger rätt till ersättningfrån försäkringskassa eller rätt till tilläggspension.Så är det när inkomsten uppgår till mindre än30 000, dvs. Särskilt berördetta makar inom jordbruksföretag eller annanrörelse som ger en inkomst på mellan ett och tvåbasbelopp. Det behövs en utredning som kanlämna förslag till hur frågan skall lösas. En sådanutredning tycker jag skall komma till stånd.Anf. 108 ():Herr talman! När jag inför den här debatten gickigenom en del material kom jag att ögna igenomförra utskottsbetänkande beträffandesocialavgifter. Jag kunde konstatera att vi då hadeatt behandla 19 motioner, som så småningomutmynnade i 10 reservationer i betänkandet. Idagens betänkande behandlar vi 8 motioner, somunder utskottsbehandlingen har resulterat i 3reservationer. Det tycks alltså vara betydligtmindre som vi inte är överens om den här gången.Eftersom mina meddebattörer är ett segt ochuthålligt släkte, tror jag inte att denna utvecklingberor på att de har ledsnat och givit upp, utanfastmer på att de olika skevheter i det mycketkomplicerade system som vi har beträffandesocialavgifter med tiden ändå har rättats till. Jag villerinra om att vi har varit överens om mycket.Närmast har vi haft olika uppfattningar ommetoder och takten i fråga om förändringarna. Detgäller t.ex. beträffande reservation 2. De andra tvåreservationerna rör mer principiella skillnader iuppfattningarna. Liksom tror jagknappast att vi någonsin blir överens på depunkterna.De här frågorna har vi diskuterat häri kammaren. Argumenten är väl dokumenterade.Med hänsyn därtill och för att vinna tid förkammaren skall jag fatta mig mycket kort när jagkommenterar de tre reservationerna.I reservation 1 begärs en bättre överensstämmelsemellan förmåner och avgifter i försäkringen. Jag villpåstå att det finns ett starkt samband mellanavgifter och förmåner, även om det inte kanrelateras till en viss individ utan gäller försäkringensom helhet. Utskottsmajoriteten har tidigareframhållit att de regler som gäller innebär en vissbristande överensstämmelse mellan avgifter ochförmåner. Det står helt klart. Men nuvarandesystem har ändå så stora administrativa fördelar i stort sett bör behålla nuvarande regelverk.Den uppfattningen vidhåller jag.Reservation 2 handlar om arbets- ochuppdragstagarbegreppen. Också den frågan hardiskuterats här i kammaren.Utskottet har varit och är, vill jag påstå, enigt omatt nuvarande regelverk är komplicerat och oklartsamt förorsakar mycket besvär ute i arbetslivet. Vihar också gemensamt uttalat oss omnödvändigheten av att så snabbt som möjligt få nyaoch klara regler.Den här frågan diskuterades i kammaren förganska exakt , och jag minns att jag sadeatt man i bedömde att man inteskulle hinna lägga fram något förslag förrän hösten1990. Tyvärr var det en riktig bedömning. Det finnsalltså inget förslag på bord, vilket jagbeklagar. Ansvarigt statsråd uppger nu att ettförslag skall föreläggas möjligt,och vi får utgå från att det blir möjligt.Vad gäller frågan om att förhandsbesked skallkunna lämnas efter ansökan från bara en partvidhåller utskottsmajoriteten nu liksom tidigare atten gemensam ansökan ger det bästa underlaget fören korrekt bedömning av omständigheterna ochökar förutsättningarna för en snabb handläggning.Försäkringsskydd för idrottsutövare är en annanfråga som vi här i kammaren har behandlatåtskilliga gånger. Den här gången är fogad enreservation och ett särskilt yttrande tillbetänkandet i frågan. Jag kan bara upprepa vad jagtidigare har sagt i debatterna i denna fråga. När detnu i dom fastställts att inkomster i samband medidrottsutövning är att likställa med andraarbetsinkomster, är det utskottsmajoritetens klaraoch principiella uppfattning att dessa inkomsterskall grunda rätt till socialförsäkringsförmåner ochdärmed föranleda att sociala avgifter erläggs.Enligt vår uppfattning skall idrottsutövaren i sinegenskap av inkomsttagare ha en självklar rätt attomfattas av samma socialförsäkringsskydd somandra inkomsttagare.Herr talman! Jag yrkar avslag på reservationerna 1,2 och 3, i den mån det har yrkats bifall till dem, ochbifall till utskottets hemställan.Anf. 109 ():Herr talman! sade att hansmeddebattörer var ett segt och envist släkte. På denpunkten kan jag ge honom rätt. Vi kommernaturligtvis inte att ge upp tanken på att klara av atträtta till de skevheter och knöligheter som finns isystemet.Såvitt jag har förstått finns det en underton i inlägg, nämligen att man till vissdel är beredd att lösa problemen. Det vore önskvärtatt socialdemokraterna i utskottet satte litetstarkare press på när det gäller attlägga fram förslag. Vi har sett exempel på hur vissafrågor, exempelvis frågan i reservation 2 om arbets-och uppdragstagarbegreppen, har förhalats mycketlänge i . Om ni trycker på ochsäger att förslagen måste komma fram så attfrågorna kan lösas, då ökar trycket påregeringskansliet att lägga fram förslag förriksdagens behandling. Men så länge som ni ärförsiktiga och säger att ni utgår från eller förväntarer att förslag skall komma från regeringen, då lärdet förmodligen dröja ytterligare innandessa frågor kan lösas. Vår önskan är således att nimedverkar till att sätta ett ökat tryck påregeringskansliet. Av våra reservationer framgårockså att vi vill att förslag skall läggas fram så fortsom möjligt.Anf. 110 ():Herr talman! Jag kan också hålla med Nils-OlofGustafsson om att vi är ett segt och envist släkte.Men det är ett segt släkte också på den motsattasidan. År nöjer ni er med att regeringensäger att problemen skall lösas så snabbt sommöjligt. Beträffande arbets- ochuppdragstagarbegreppen var beskedet att denfrågan skulle vara löst 1990. säger man att denskall lösas möjligt. Blir det ,eller när?Om visar upp litet merenvishet kan han kanske påverka regeringen till atttala om när den tänker lägga fram ett förslag, omdet nu över huvud taget kommer något. Jag är intehelt övertygad om det. Det här är kanske något somni ''kör med'' bara för att det skall låta någorlundaintressant. Jag skall dock inte orda mer om dettautan återgå till frågan om försäkringsskydd föridrottsutövare.Jag kan i och för sig förstå att ni tycker attsocialavgifter skall betalas på inkomster inomidrottsverksamhet precis som på alla andrainkomster. Den uppfattningen kan ni ha, men dågäller det att också lösa ekonomin för berördaföreningar. Aldrig någonsin talar ni om hur manskall gå till väga för att göra det. Sociala avgifter harfaktiskt blivit en pålaga som relativt små föreningarinte klarar av. De stora föreningarna, som bedriveraffärsverksamhet och annat, har vissa chanser attklara verksamheten trots dessa avgifter. Men ävende riskerar att gå i konkurs. Det är faktiskt intesådan verksamhet som de skall ägna sig åt, utan deskall i huvudsak syssla med barn- ochungdomsarbete. Det gäller därför att ta fatt ifrågor som rör ekonomin och se till att dessaföreningar klarar sig. Eller också får man varagenerös, , och säga att deflesta ledare och tränare inom idrottsverksamhethar ett heltidsarbete för vilket det betalas socialaavgifter. Försäkringsskyddet för den del som rördet idrottsliga livet får då lösas med hjälp av andraförsäkringar. Men tala nu om för föreningarna viaprotokollet hur de skall klara sin ekonomi!Anf. 111 ():Herr talman! Vi är ett segt släkte, och så länge viinte får något besked får vi väl tjata vidare i frågan,. Det är nu tredjesocialministern vi avverkar i det här ärendet. Vi fårväl se om vi får något besked innan det blir byte påden posten.Det tenderar från socialdemokratiskt håll att varaså att regeringen driver vidare, som herrstatsministern sade. Jag vet inte omregeringen bara driver vidare eller om man heltenkelt är ointresserad av den här frågan. Dess värretror jag att det är det sistnämnda, när det tar så långtid och ingenting händer.Ett litet tuppfjät närmare är vi väl i alla fall, närNils-Olof är överens med oss om attfrågorna bör lösas på något sätt. Men han beklagaratt det inte har kommit något förslag. Ja, jag sägerju att måtte vi inte behöva stå här igen ochupprepa samma argument och samma frågor, för vikan ju konstatera samtliga debattörer att några svarpå frågan när ett förslag kommer har vi inte fått.Jag vill sluta med att fråga: Är det en målsättningeller ett löfte, , att vi skallfå ett besked från regeringen?Anf. 112 ():Herr talman! När det gäller företagare- ochuppdragstagarebegreppen begriper jag -- jag harsagt det tidigare också -- den otålighet som nikänner. Jag delar den. Vi har ju iutskottsbetänkandet också en gemensam skrivningom det.När nu det statsråd som är ansvarig för de härfrågorna säger att det skall komma ett förslag påriksdagens bord så fort som möjligt, litar jag på det.Det är ju litet svårt att göra någonting fortare än detsom är möjligt. Vi som debatterar de här frågornanu är förmodligen de i den här kammaren som kanfrågorna bäst och vet att detta är oerhört svåra ochkomplicerade ting.När man nu säger från regeringshåll att man harhaft svårt att få fram tillräckligt bra underlag för attlägga fram ett bra förslag för , litaråtminstone jag på att det är så. Jag kan inte genågot exakt besked om när ett förslag kommer. Jagdelar som sagt irritationen över att vi inte redan harett förslag på bordet.Socialförsäkringsförmåner och avgifter föridrottsutövare i deras egenskap av inkomsttagarehar vi diskuterat så . Jag behöver inteta upp den principiella olikheten i vårt synsätt denhär gången, tycker jag, för det finns så väldokumenterat.Låt mig säga att jag naturligtvis också är medvetenom den stora betydelse som idrottsrörelsen har förinte minst ungdomen i vårt land. Jag är också på detklara med att sociala avgifter innebär påfrestningarför inte bara idrottsrörelsen utan också andraideella organisationer, liksom skatteomläggningenkommer att göra. Det senare konstaterade förövrigt både regering och riksdag när beslutet omskatteomläggningen togs.Utskottet säger, som framgår av betänkandet, atteffekterna för idrottsrörelsen och andra ideellaorganisationer skall följas med särskilduppmärksamhet, och skulle icke önskvärdaeffekter uppstå, är man beredd att vidta åtgärder.Jag tycker att det är viktigt att skilja mellan de härtvå sakerna: för det första den principiellainställningen att man inte skall mäla utidrottsutövarna som någon särskild typ avinkomsttagare och för det andra att det är angelägetatt idrottsrörelsen och andra ideella organisationerhar sådan ekonomi att de kan bedriva sin viktigaverksamhet, vilket är något som får bli föremål fören annan prövning.Anf. 113 ():Herr talman! Jag tolkar då såatt det som vi är överens om är att vi skall följaskatteomläggningens konsekvenser föridrottsrörelsen. Det är dokumenterat överallt, sådet behöver vi inte tvista om.Kompensation för socialförsäkringsavgifter somföreningarna skall betala är en annan fråga, sägerNils-Olof , precis som jag sade i mininledning. Skall jag tolka det så att i den fråganämnar regeringen och socialdemokratin inte göranågonting?Anf. 114 ():Herr talman! Jag upprepar än en gång då, att jaginte kan inse att man i någon situation skulle ha rättatt mäla ut idrottsutövarna som inkomsttagare frånandra inkomsttagare när det gällersocialförsäkringssystemet och avgifterna till det.Jag betraktar det som helt självklart att de skallbehandlas som vilka andra inkomsttagare somhelst.Det ekonomiska stödet till idrottsrörelsen ochandra ideella organisationer är, menar jag, en sakför sig som får komma in i budgetprövningen påvanligt sätt.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 12 §. )12 § Svenskt medborgarskapFöredrogssocialförsäkringsutskottets betänkande1990/91:SfU3 Svenskt medborgarskap.Anf. 115 ():Herr talman! Även det här ärendet är relativtvälkänt för utskottets ledamöter sedan tidigare.Det behandlar olika frågor rörandemedborgarskap. Vi har tagit upp ett par frånmoderat håll, och tillsammans med harvi en reservation om krav på kunskaper i svenskaspråket för den som skall bli svensk medborgare.Detta krav är att se som något positivt förinvandrarna. Kunskaper i svenska språket ärnaturligtvis mycket viktiga för invandrarna i vårtland.Undervisningen i svenska bör enligt oss moderaterom möjligt starta redan vid slussarna ochnaturligtvis fortgå , gärnavarvad med arbete. Det har visat sig att den allrabästa starten att lära sig ett nytt språk är att delvisarbeta och delvis studera.Vi vill se reservationen som ett understrykande avhur viktigt våra partier anser det vara attinvandrarna verkligen skall få lära sig svenskaspråket innan de blir medborgare i vårt land. Attdet måste göras undantag, kanske för äldrepersoner och för dem som har handikapp av olikaslag, säger sig självt. Men vi vill verkligenunderstryka hur viktig vi anser den här frågan vara.Tyvärr brister det väldigt mycket i dag.Vi vill också från moderat håll i reservation 3 slå ettslag för att det skall ordnas någon form avhögtidlighet för dem som har blivit svenskamedborgare. Vi menar då att staten genomlänsstyrelserna kan arrangera någon ceremoniellhögtidlighet på nationaldagen. Detta skullevisa att vi verkligen hälsar de nyblivna svenskamedborgarna välkomna i vår gemenskap.Jag skall inte heller i detta ärende yrka något bifall.Vi har deklarerat våra ståndpunkter, och det fårvara nog, herr talman.Anf.