prot · GE0924 · 1990-11-14 00:00:00 — Deborgerliga partiernas linje innebär att riksdagensmöjligheter att göra vissa inskränkningar iäganderätten, att fatta vissa skattebeslut osv. Det finns redan ett skydd föräganderätten i våra lagar och i vår grundlag, och jagtycker att det skyddet räcker.Fru talman! Sedan har vi, tillsammans medmiljöpartiet, reserverat oss för en motion sommiljöpartiet har väckt. Jag tror att det är HansLeghammar själv som har väckt motionen som vi äröverens om, nämligen att man skall grundlagsfästaallemansrätten.Jag har den uppfattningen att vi inte skall föra inalla möjliga frågor i grundlagen. Det har bl.a.diskuterats grundlagsskydd för älvar och mångaandra frågor. Jag tror inte att vi skall proppagrundlagen full med sådana detaljföreskrifter, menallemansrätten är en mycket grundlägganderättighet i vårt land. Jag är orolig för att ettkommande EG-medlemskap skall urholka dennaurgamla rätt. Därför tycker jag att det är lämpligtatt grundlagsfästa allemansrätten, och därför villjag gärna yrka bifall till reservation nr 4.Anf. 41 () replik:Fru talman! Jag kan inte underlåta att göra tvåkorta kommentarer. I när det över helavärlden sveper en rörelse för ökat enskilt ägande,när man inte minst i den del av världen där BoHammar har sina förebilder lagstiftar om ett ökatenskilt ägande, då talar socialdemokraterna iSverige i termer som att ägande är stöld eller nästintill. Det är i alla fall en profet som har uttalat det,konstaterade vi tidigare. Det är alldeles uppenbartatt det är samma ull i de nya vänsterkläderna.Anf. 42 Tredje vice talman () replik:Fru talman! hamnar väl i precissamma svårigheter som vi som står bakomtrepartireservationerna möjligen kan hamna i. Detär inte så enkelt som det kan se ut på papperet. Jagsade redan i mitt inlägg att det naturligtvis krävsnoggranna överväganden. Det måste finnasinbyggda reservationer. Det gäller så snart man tarin materiella krav i grundlagen över huvud taget.De här förslagen om allemansrätten i grundlagenoch om strejkförbud är precis lika svåra. Det är inteenklare att komma med sådana bestämmelser igrundlagen som skall kunna tillämpas oreserverat,än vad det är på de andra punkterna. Jag föreställermig att även inser att det kan finnassituationer där landets välfärd kräver att riksdagenkan fatta ett beslut. Det har vi ju gjort. En av minaförsta upplevelser här i var att vi brötstrejken 1971 genom ett beslut i riksdagen.Partierna gjorde detta under stor enighet. Man fårvara försiktig med absoluta krav över huvud taget.Anf. 43 BO () replik:Fru talman! Jag är helt överens med BertilFiskesjö. Det är naturligtvis inte så lätt attgrundlagsreglera allting, och jag konstaterar attBertil Fiskesjö inser det vad gäller äganderätten.När det gäller frågan om rätten att strejka är detklart att inga rättigheter kan vara absoluta. Det kanfinnas lägen då man har anledning att ta tilllagstiftning. Det som hände , närregeringen gick ut och sade att nu har vi litetsvårigheter i landet, nu skall vi genomföra ettflerårigt strejkförbud, ger anledning att titta påfrågan om inte strejkrätten måste få ett ökat skyddi grundlagen.Stig , jag har inte talat om, och jag trorinte socialdemokraterna heller anser, att ägandeskulle vara stöld. Det finns ganska vittgåenderegleringar som skyddar äganderätten i det härlandet. Ni vill ju åstadkomma engrundlagsreglering som kommer att göra detmycket svårt att, också när det är mycket angeläget,beskära äganderättens villkor. varsnudd på att säga att det var stöld att ta ut skatter,att det nästan är en kränkning av äganderätten. Därär vi inte överens.Anf. 44 HANS LEGHAMMAR (mp):Fru talman! Jag skall främst prata för reservation4, som handlar om allemansrätten och behovet avgrundlagsskydd för denna. nämnde attdet var en motion av mig. Det är det faktiskt inte,, utan det är en socialdemokratiskmotion. har skrivit den här motionen.Däremot har jag varit ganska engagerad ochfunderat på hur det går med den svenskaallemansrätten i integrationsarbetet och vid etteventuellt medlemskap i och jaghade en litet djupare diskussion om detta vid ettkaffebord, när vi var ute och reste med utskottet tillEG och EGs institutioner. Har jag tidigare befaratatt allemansrätten inte är så skyddad som den bordevara enligt mitt förmenande, så stärktes den oronnär jag såg hur domstolen i arbetade.Jag hade för avsikt att skriva en motion med en längreformulering, men det blev inte tid till det. Det ärmånga motioner som skall skrivas om man ärutskottsansvarig på olika områden. Det var därförtill min glädje som jag såg att det fanns ensocialdemokratisk motion i samma ämne. Jag yrkarmed glädje bifall till den socialdemokratiskamotionen om grundlagsskydd för allemansrätten,och jag hoppas att vi kan få en debatt om dettaeftersom socialdemokraterna inte har stött den iutskottet.Det skulle vara intressant att få en litet seriösaredebatt om stejkrätten. Jag delar i stor utsträckningBo Hammars åsikter om behovet av ett starkt skyddför strejkrätten. Vinterns händelser visade att detredan i dag finns ett ganska starkt skydd förstrejkrätten. Det lades fram ett förslag om eninskränkning av strejkrätten, men det lyckadesaldrig genomdrivas. Det visar att vi har ett ganskastarkt skydd.De debatter som fördes kring frågan omstrejkrätten var ganska inflammerade. Jag hållermed om att skyddet måste vara mycket starkt. Jagvet inte om läste i någon månad efter dessainflammerade turer. Hon pekade där på hurstrejkrätten egentligen har utvecklats från den tiddå det handlade om den svages rätt att säga ifrån,den svages möjlighet att verkligen påverkaarbetsmarknaden. Hon menade -- och hon hadeenligt min uppfattning ganska stor fog för det -- attdet inte riktigt är på det sättet i dag.Jag läser ibland KPML(r)-tidningen för att få enlitet bredare syn på alla politiska vinklingar somfinns i landet. Tidningen redovisar väldigt ofta vildastrejker, småstrejker, osv. som förekommer varjevecka. Mycket få av dessa strejker får någotresultat. Ofta sker dessa små strejker bland ganskasvaga grupper.De strejker som verkligen får resultat är strejkerbland nyckelgrupper. Dessa nyckelpersoner,flygledare och personer som innehar andra mycketviktiga funktioner i samhället, har med hjälpav strejkvapnet en oerhörd makt. Men den svagamänniskan inom industrin har inte någon sådanmakt.Det vore därför intressant att diskutera juststrejkrättens utveckling. Är strejkrätten till fördessa nyckelgrupper? De här grupperna har enligtmin uppfattning ett oerhört starkt skydd.Däremot skulle det vara intressant att se på fråganom strejkskyddet för andra grupper. Det är av denanledningen som vi har litet svårt att stödjareservationen. Allmänt sett menar jag attstrejkrätten är ganska väl skyddad . Menibland blir det litet groteskt när man ser hurnyckelgrupper kan driva sina frågor gentemotandra.Anf. 45 BO () replik:Fru talman! Jag vill ingalunda romantisera strejkensom något slags vapen i den politiska kampen. Jagtycker, precis som Hans Leghammar, att manmycket väl kan diskutera olika aspekter påstrejkfrågan. Men jag tror att det vore mycketfarligt att inskränka strejkrätten och säga att dengäller vissa grupper men inte andra. Då tror jag attvi snart skulle befinna oss i ett skymningsland och iett mycket farligt läge, där strejkrätten skulle varahelt urholkad.Det är, som Hans Leghammar säger, riktigt att vi ivintras avvisade detta. Jag befarar att det delvis varav taktiska skäl som en del borgerliga partier gickemot regeringens förslag i det avseendet.Jag undrar hur det skulle gå med strejkrätten om vifick en borgerlig majoritet och väldigt många flermoderater i de här bänkarna. Jag kan mycket vältänka mig att en riksdagsmajoritet då allvarligtskulle kunna inskränka den grundläggande fri- ochrättighet som strejkrätten ändå är. Därför menarjag att det finns anledning att på ett mera klart sättskydda strejkrätten i grundlagen.Anf. 46 ():Fru talman! Jag skall fatta mig ganska kort ochförsöka att bygga mitt anförande på ett principielltställningstagande. Detta är något jag faktiskt harjobbat för väldigt ofta ända sedan vi börjadediskutera dessa fri- och rättigheter. Jag arbetademed dessa frågor när jag satt med i fri- ochrättighetsutredningen och diskuterade fri- ochrättighetskapitlet i regeringsformen.Jag menar att man trots allt måste hålla fast vid attSverige har ett parlamentariskt representativtstatsskick och att vår författning bygger på den s.k.folksuveränitetsprincipen. Det innebär att ärendensom regel skall avgöras genom majoritetsbeslut. Vihar i en tradition med en friopinionsbildning. Debatten får alltså föras kring depolitiska frågorna och leda fram tillbeslut.Jag känner mig litet besviken över att så många härvill påkalla grundlagsregleringar och därigenominskränka demokratins verkningskrets och dediskussioner vi för kring dessa frågor.Stig menade att man skall undantaskattedebatter och debatter om äganderätt fråndetta och att man på olika sätt skall införarestriktioner. Detta är en kampanj som försfrån och från näringslivetsorganisationer. Jag tycker emellertid att debattensett från synpunkt är litetdefaitistisk. Tror ni inte på era argument i denallmänna debatten, eftersom ni inte kan föradebatten utifrån de utgångspunkterna? Tror ni inteatt ni kan vinna majoritet för era ståndpunkter häri , eftersom ni måste se till att det finns ettskydd för minoriteter?Huvudprincipen i ärfolksuveränitetsprincipen.Jag kan ställa samma fråga till : Trorinte på att han kan upprätthållaprinciperna när det gäller de fackligastridsåtgärderna genom att delta i den allmännadebatten, genom att i den fria debatten verka fördetta? Varför påkalla ytterligaregrundlagsreglering, när det är så svårt att nå framtill förbättringar den vägen?Sedan jag har sagt detta vill jag gärna säga att vi,genom de bestämmelser som finns iregeringsformens rättighetskapitel, i viss mån harrestriktioner för beslutsfattarna. De rättigheternahar ju fått ett särskilt skydd i 2 kap. iregeringsformen. Beslut om dessa rättigheter harfattats -- och detta är nödvändigt -- i bred politiskenighet. Vi skall ha en grundlagsreglering i defrågor där vi har en gemensam värdering. Vi skallha en grundlagsreglering mot tortyr och i en radfrågor där det är viktigt att markera att vi inte kangodta att rättigheter kränks.Jag menar att aktivt harmedverkat till två utredningar med deltagande avsamtliga partier -- fri- och rättighetsutredningenoch rättsskyddsutredningen -- som efter ingåendeöverväganden har förberett de bestämmelser ochdet reformverk vi har i dag.Även reglerna om minoriteters möjligheter att iriksdagen förhindra eller uppskjuta beslut, somtogs upp av , har utformats i strävanefter att uppnå consensusbeslut. Man kan härerinra om att förre högerledaren,statsvetaren , på ettförtjänstfullt sätt, genom att vara ordförande i enav dessa utredningar, medverkade till sådanalösningar i enighet. Detta gäller även de nuvarandebestämmelserna om egendomsskyddet som finns iregeringsformen.Beträffande fackliga stridsåtgärder, familjerätt ochnärings- och yrkesfrihet ter sig för mig förslagen omgrundlagsreglering resp. införandet av ett starkareskydd i grundlagen svåra att tillfredsställa. Dels ärskälen principiella, genom att det i vissa fall gällerförhållandet mellan enskilda och inte ett skyddgentemot det allmänna, dels är det tvivelaktigt omskyddet verkligen förstärks genomgrundlagsregleringen, eftersom den om detta försin i stor utsträckning måste öppnas för undantagoch möjligheter att då reglera en hel delförhållanden i vanlig lagstiftning.På de här principiella grunderna yrkar jag bifall tillutskottets hemställan i samtliga delar.Anf. 47 () replik:Fru talman! Utskottets ordförande oss moderater för att vilja införa flerrestriktioner. Det vill vi naturligtvis med våra kravom grundlagsskydd. Men därefter försvarar OlleSvensson de restriktioner som finns . Det bliringen enhetlig linje i det resonemanget.Fru talman! Vi moderater är naturligtvis alldeles pådet klara med att detta är utomordentligt svårafrågor. Det är därför som vi i samtliga fall uttryckeross så försiktigt att vi talar om utredningskrav. Vi ärinte mer långtgående i våra krav än att vi tror i utredningar kan komma fram tillförbättringar.När det gäller skatterna och ägandet har det i dagfaktiskt gått så långt att det här fordras en ändring.Tidigare i debatten har det talats om den enskildamänniskans situation. Jag skall ta ytterligare ettlitet exempel. Att talar omårhundradets skattereform, när man enbartåstadkommer något som kan kallas enskatteomläggning, visar hur långt man gått i sinaintentioner att beskatta det svenska folket. Mansänker över huvud taget inte skatten. Då anser vimoderater, fru talman, att möjligheten att skyddaenskilda människor måste utredas.Anf. 48 Tredje vice talman () replik:Fru talman! Man kan naturligtvis driva detprincipiella resonemang som härförde. Det är så att säga den engelska modellen omman drar ut konsekvenserna, dvs. Det finns ingen konkurrent gentemotparlamentet. I det engelska parlamentet kan manbesluta vad som helst.Men vi har i valt den modellen att det skallfinnas en grundlag i vårt land. Sedan blir då nästasteg i diskussionen: Vad skall den innehålla? Jag varmed när vi arbetade fram den nyagrundlagen, och jag har också deltagit i senareutredningar. Jag kan gärna avslöja att jag frånbörjan ansåg att grundlagen skulle vara en rejälregelbok för riksdag och regering, för val ochliknande ting. Den skall på ett otvetydigt sättreglera den formella sidan av hur ett demokratisktstyrelseskick skall se ut.Jag var motståndare till de allmännamålsättningsparagrafer som sedan fördes in igrundlagen, eftersom jag trodde mig kunna ana attdessa skulle bereda svårigheter. Ju mer luddigheterdet finns i grundlagen, desto större risk är det attkraven på författningsdomstol och liknande vinnergehör, dvs. vi får jurister som borta från alltpolitiskt ansvar sitter och beslutar vad grundlagenegentligen innehåller. Så vill inte jag ha det.Men det har sedan ändå visat sig att vi undan förundan har kunnat enas om att det i vissa frågor börfinnas materiella bestämmelser i grundlagen somför fram sådana saker som man anser vara särskiltskyddsvärda. Detta har vi gjort, som in på, i en lång rad fall. För min personliga delhar jag inte varit opåverkbar i den debatt som harförts. Det har varit omfattande diskussioner om attäven en demokrati kan bli förtryckande.Det är inte säkert att det alltid blir de bästabesluten, eller de som är bäst för det stora flertalet,om man ger fritt fram för majoriteten. Jag uppfattardärför restriktioner som en uppmaning till dem somhar majoritet att eftersträva så bred enighet sommöjligt i frågor som uppfattas som mycketangelägna för medborgarna.Anf. 49 BO () replik:Fru talman! Jag är överens med omatt kampen för de fackliga fri- och rättigheternanaturligtvis främst är en politisk kamp och att vadsom står i grundlagen inte innebär någon garanti.Man kan inte föra in allting i grundlagen. Men jaganser att rätten att strejka är en grundläggande fri-och rättighet.Om ett antal människor på en arbetsplats harsådana förhållanden att de helt enkelt inte villfortsätta sälja sin arbetskraft till arbetsgivaren ochgår samman och säger: slutar vi arbeta, är dettaen rättighet de har som ingen skall kunna ta ifråndem.Jag är mycket orolig över den pågående mycketstarka kampanjen mot fackföreningsrörelsen. Visåg den problematiken när t.o.m. densocialdemokratiska regeringen var inne och tafsadepå strejkrätten. Jag är mycket orolig för vad somskulle kunna inträffa om det blir en borgerligmajoritet i denna kammare med ett starkthögerinflytande. Jag anser därför att det finns ännustörre anledning att på ett bättre sätt skydda dennagrundläggande rättighet, strejkrätten, i vårgrundlag.Anf. 50 () replik:Fru talman! Jag vill först vända mig till StigBertilsson. I det första anförandet som StigBertilsson höll nämnde han att det kommunalaskattetaket var någonting positivt. Beslutet omdetta har fattats inom ramen förfolksuveränitetsprincipen genom majoritetsbeslut iriksdagen. Den kommunala självstyrelsen reglerasi grundlagen, men jag tror inte att man skall införakommunalt skattestopp som någongrundlagsprincip. Den frågan passar inte riktigt in iden här debatten.Stig förde en svepande diskussion omårhundradets skattereform. Detta är ett exempelpå en kontroversiell fråga där politiska partier harolika meningar, och därför leder detta till enpolitisk debatt. Behandlingen av en sådan frågamåste ske inom ramen för författningsregler ochslutligen leda fram till ett majoritetsbeslut. Mennaturligtvis skall det vara en fri opinionsbildningoch en fri debatt. Jag anser alltså att det inte finnsnågot som helst argument för kraven på ytterligaregrundlagsreglering.Jag anser att här förde en ganskanyanserad debatt i dessa frågor. Jag vill baratillägga följande. Jag har tagit del av och deltagit idebatter med personer som försökt att forma ettalternativ till den nuvarande grundlagen. Jag harinte funnit att de har kunnat formuleraskattebegreppet på ett klarare sätt än vad som ärfallet . Inte heller har jag lyckats hittat någonformulering när det gäller äganderätten och dessprinciper och hur den skall skrivas in i grundlagensom gör att jag tycker att man vinner i precision iförhållande till de resultat man nått i det tidigareutredningsarbetet.Sedan vill jag slutligen säga till att deti 2 kap. 17 § regeringsformen föreskrivs att:''Förening av arbetstagare samt arbetsgivare ochförening av arbetsgivare äger rätt att vidtagafackliga stridsåtgärder, om annat ej följer av lageller avtal.'' Jag har en känsla av att man inte hellerdär kan komma så mycket längre.När vi i fri- och rättighetsutredningen diskuteradeden här frågan, vilket också framgår avbetänkandet, svarade LO, TCO och SACO-SR attde anslöt sig till denna formulering och att man intekunde komma längre. Det skedde nog iförvissningen om att man i den allmänna debattenmycket väl skulle kunna värna dessa frågor. Ocksåjag har en tilltro till detta. Det fördes en mycketlivlig diskussion i anslutning till det s.k.stoppaketet, och det visar att vi har en vitalmedborgaropinion som gärna slår larm om mankänner att någon rättighet kränkts.Anf. 51 ():Fru talman! Såsom författare till en av de motionersom behandlas i detta betänkande -- i reservation3 -- vill jag framföra några kortfattade synpunkter.När det gäller motion 209 angående behovet av attstarkare markera familjen i lagstiftningen finnsanledning att ifrågasätta socialdemokraternas skälatt motsätta sig en utredning om familjerätten. Låtvara att socialdemokraterna tycker att det är svårtatt införa ett skydd för familjen i författningen.Men varför förvägra en utredning möjligheten attförsöka? Om en fråga är svår löser man den intebättre genom att avstå från att försöka lösa den --om det inte är så att man inte vill lösa problemet,förstås. Det är nog snarare där skon klämmer, ochmindre gäller det nog svårigheterna för utredarna.Värt att notera är att exakt samma diskussion somvi nu här för pågår i i den storakoalitionen mellan socialdemokraterna och vårtsysterparti . ÖVP vill skydda familjen ochäktenskapet i författningen. Det vill däremot intesocialdemokraterna.Om socialdemokraterna nu anser att det är så svårtatt skydda familjerätten kan man ju ta konsulthjälpfrån -- där finns det färdiga formuleringaratt hämta.Familjen utgör basen i vår samhällsordning. Starkafamiljeband ger ofta en inre styrka och störremöjligheter att klara påfrestningar. Oavsett ålderhar faktiskt de flesta behov av sådana familjeband.Familjerna ser ut på olika sätt. Familjestrukturenförändras snabbare i ett samhälle med mångaskilsmässor, samboförhållanden och omgiften. Dåär det viktigt att samhället värnar om familjen somsådan och stöder den.Familjen är barnets första upplevelse avomvärlden, för spädbarnet det mest betydelsefulla.Barnet skall har rätt till sina föräldrar, rätt till tidmed sina föräldrar, för att få möjlighet att utvecklastarka familjeband. Föräldrar skall ha rätt till såmycket tid med barnen att de kan delta i barnensutveckling, skolarbete och intressen.Stat och samhälle drar nytta av starka familjer ochharmoniska individer som fungerar i sinsamhällsroll, såväl på dagis som i skolan och påarbetsplatsen. Det ligger i det allmännas intresse attfamiljen fungerar -- det borde det i alla fall göra.Föräldrarnas ansvar för barnens fostran är engrundläggande rättighet och skyldighet.Föräldrarna måste då också ha det yttersta ansvaretnär det gäller uppväxtmiljöer som skola, daghem,fritidshem och annat som tillhör barnens vardag.Behoven är olika i olika familjer. Men den som fårta konsekvenserna, måste också kunna fattabesluten.Arbete med barn i familj skall inte nedvärderaseller negligeras. Det drabbar familjen och dem somär mest beroende av familjen, nämligen barnen.Om samhället är familjeovänligt drabbas barnen.Föräldrarätten finns i internationellarättighetskataloger. Rättigheter kräver kontroll föratt få ett reellt innehåll och värde. Denna kontrollbehöver påtagligt förbättras i vårt land. När detgäller konstitutionell kontroll är ur ettvästeuropeiskt perspektiv relativt efterblivet.Den svenska rättighetskatalogen bör innehålla derättigheter en människa skall ha, och till det måstedefinitivt rätten till sin familj anses höra.Sedan en kommentar till , somtalade om reservation 3. Det handlar här om justbarnens rätt. Här står inte ''föräldrarnas rätt till sinabarn'', här står ''familjerätt'', vilket alltsåinkluderar barnens rätt till sina föräldrar. Det är detsom är den viktiga förändringen. De som har störstbehov av familjen är ju just barnen.Det här ligger helt i linje med vårdnads- ochumgängesförslagen, som håller på att växa frami lagutskottet. Vår utgångspunkt är just barnensbästa. Om skulle vara konsekvent i sinasynpunker på barnens bästa borde man såledestillstyrka reservation 3. En grundlagsfästfamiljerätt skulle markera samhällets stöd tillfamiljen och uppskattning av familjens betydelse.Anf. 52 Tredje vice talmannen ():Fru talman! Jag vill inte framstå som den som intevill skydda familjen. Jag tycker att familjen är en fininstitution, och jag tycker att man skall hålla ihopoch hjälpas åt med barn, osv. Men verkligheten ärdess värre inte upplyftande i många av de härsammanhangen. Vi får acceptera att en tredjedel aväktenskapen helt enkelt spricker. När man här talarom familjen frågar jag: Vilken familj? Vilkenfamiljs rätt är det det gäller?Vad jag har velat betona är bara att vi inte fårförskjuta perspektivet så att vi på något sättprivilegierar föräldrarna i förhållande till barnen.Vi vet ju att väldigt många barn far illa. Det viktigatycker jag är att garantera barnens rätt i samhället,oavsett hur familjesituationen kan utvecklas. Jagtror för min del inte att man genom att föra innågon bestämmelse i grundlagen om familjerätthjälper till att hålla samman äktenskap som avandra skäl brister.Anf. 53 ():Fru talman! Jag tog i mitt anförande upp att detgivetvis handlar om olika sorters familjer. Det härhandlar inte bara om den traditionella familjen.Familjer kan se ut på väldigt många olika sätt, ochalla ingår naturligtvis i familjebegreppet. Det ärfråga om att vi vill stärka just barnens rätt genomatt skriva in formuleringen om familjerätten -- dethandlar alltså inte om föräldrarnas rätt utan ombarnens rätt.Nu är det inte någon större skillnad, tror jag,mellan vad tycker och vad jag syftartill. Jag tror faktiskt att vi har ganska likartadesynpunkter när det gäller barnens bästa. Denideologiska skiljelinjen här går mellansocialdemokratin och borgerligheten; därför skallBertil Fiskesjö och jag inte diskutera det här.Faktum är att det finns en mängd citat avsocialdemokraterna som markerar en helt annansyn. Jag tycker att landets statsminister snudd på taravstånd från familjen när han säger: Det finns i dethär landet stora privata sfärer, men barnen ochderas utveckling är för socialdemokraterna såviktiga att vi ser dem som samhällets ansvar. -- Inteett ord om familjen där!Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 9 §. )8 § betänkande1990/91:UU3 Eritrea.Anf.