prot · GE0934 · 1990-11-28 00:00:00 — Jag kan hålla med om attmiljöfrågorna slår igenom på de flesta områden ipolitiken. Men i riksdagsarbetet är det faktiskt såatt miljöfrågorna handläggs av jordbruksutskottetända tills vi ändrar på riksdagsordningen på denpunkten. Vi får försöka att någorlunda anpassavåra aktiviteter till de krav riksdagsordningenställer på det här området.Herr talman! Jag ber att få yrka bifall till utskottetshemställan på samtliga punkter och avslag påreservationerna i näringsutskottets betänkandenr 6.Anf. 186 () replik:Herr talman! Aktiebolagslagstiftningen skallanpassas till EG, sade . Att det ärsocialdemokratins målsättning tror jag gärna. Hantalade om det demokratiska inflytandet i företagen.Vi har efterlyst ett ökat ansvar för ägarna iaktiebolagen. Det har över huvudtaget inte svarat på, och det har inte heller utskottetkommenterat i sitt betänkande.Sedan sade att utvecklingen iSverige varit så lyckosam. Det har den, tack vareökad skicklighet hos svenska folket -- tekniskt ochpå andra sätt -- men dess värre också på grund avett utnyttjande av och en rovdrift på naturresurser. ''Rovdrift'' kanske är ett starkt ord, men i varje fallär det klart att naturresurser successivt har förtärts.Vi kan se på bilden nere i bankhallen hurarbetarna -- i , förmodar jag att det var --gick med sina trallor i dagbrott och hämtade uppmalmen. finns malmen på 700-metersnivån, tror jag. Det visar att det sedan 1912har skett en betydande förtäring av naturensresurser i vår största och rikaste järngruva. Det harbidragit till det s.k. svenska välståndet, men tyvärrmåste vi ju också medge att det är enengångsföreteelse. Man kan inte göra om dettricket.Det har funnits miljölagar . Tyvärr harmiljön trots dessa lagar, , blivitsämre och sämre. Och vi har aldrig haft så mångaförsurade sjöar och så mycket skadad skog som vihar . Vi har aldrig haft ett så uselt tillstånd avvare sig österhav eller västerhav som vi har i dag.Jag tror alltså att det finns goda skäl till attriksdagen skall ligga litet före. Och det skulle inteskada om fick utskottetsnådiga tillstånd att ligga litet före regeringen.Anf. 187 () replik:Herr talman! När nu har hunnittill sin bänk kan jag stå kvar i min bänk och ge minreplik. Jag vill vända mig mot en enda sak i hansinlägg, nämligen diskussionen kring det statligaägandet. Jag efterlyste ett besked -- det är intesäkert att är kapabel att ge det,men erkänn i så fall det -- om vad den statligastrategin med ägandet av rörelsedrivande företagär. har ju i flera upplagor beordratregeringen att ge uttryck för sitt principiellaståndpunktstagande till denna strategi och aldrigfått ett svar på frågan. Det vore ju värdefullt atthöra socialdemokraternas företrädare i dennadebatt förklara antingen att de inte avser att göradet eller varför de inte har gjort det.Det som utgjorde grunden för , till stöd för det kollektiva ochframför allt det statliga ägandet och möjligen detkommunala, var ju att man skulle uppnå enkonkurrens i fråga om ägandet. Jag vill gärna attÅke Wictorsson utvecklar denna tes. Vad är detsom tillförs samhällslivet av konkurrens när detgäller ägandet där den ena ägaren disponerar överstatliga skattemedel, och de andra ägarna får sparaihop sina pengar via beskattade inkomster ellerföretagsvinster? Det är ju en oerhört sned situationdär den ena gruppen av företag gynnas. Man måsteju fråga: Vad är det som gör att staten skall äga ettstort fastighetsinnehav på Norra iGöteborg? Vad är det som gör att staten skall ägaSveriges största rörledningsfirma? Vad är det somgör att staten skall driva en konfektyrrörelse? Vadär det som gör att staten skall äga hotell eller säljalivsmedel? Det är de frågor som vi behöver ha svarpå för att begripa varför staten skall disponera överstatliga resurser, skattemedel, för att konkurreramed andras pengar.Anf. 188 ()replik:Herr talman! Jag tycker att det är glädjande att videlar uppfattningen att det är de enskildainitiativen och det enskilda företagandet som harbyggt upp många av de stora, och framför alltmånga av de små, livskraftiga företagen som vi harrunt om i det här landet och som svarar för denvälfärd som vi har. Men ett enskilt ochdecentraliserat ägande ger också möjlighet till ettdirekt inflytande över det ägda. Man behöver dåinte heller gå vägen via ombud, en väg som i mångafall har visat sig svår och ibland även heltoframkomlig när det gäller för den enskilde att fåett inflytande. Det är därför som vi vill slå vakt omoch öka det enskilda ägandet och se till attmaktkoncentration upphör, detta oavsett om dennakoncentration är av enskilt slag eller av kollektivtslag.Kooperation, både producent- ochkonsumentkooperation, bygger på principen enmedlem en röst. Det betyder att alla ägare har ettlika värde och givetvis också lika inflytande. Dethandlar alltså om enskilda, men i god kooperativsamverkan. Tyvärr har kooperationen iföretagsform kommit litet grand i skymundan. Manborde ägna mer tid till att utveckla den och se tillatt den får ett bättre läge på marknaden. Det ärockså med tanke på grundprincipen en medlem enröst som vi anser att det är så angeläget att slå vaktom den kooperativa tanken och det kooperativaföretagandet.Dessutom vill jag säga att det låter på alla talare häri dag som om de vill se till att de problem som finnsi -- ett Blekingepaket har ju blivit enföljdav Saab-Scanias och avhoppfrån den gjorda uppgörelsen -- blir lösta. Jag ser detsom en styrka i det fortsatta arbetet att slå vakt omden sydöstra delen av landet och att skapaförutsättningar för en livskraftig framtid även i dendelen av vårt land.Anf. 189 () replik:Herr talman! Jag måste också något fåkommentera det samhälleliga ägandet. säger att offentligt ägande är ettbetydelsefullt komplement till det privata ägande.Nej, , jag kan inte förstå att det ärdet. Jag är ledsen att jag återigen måste peka påandra länder som har haft ännu mer av statligtägande, som har haft enbart statligt ägande. Hurbetydelsefullt har det varit i positiv riktning? Dethar inte alls varit betydelsefullt i positiv riktning.Tvärtom har det varit betydelsefullt enbart i negativriktning.Nu har vi en industriminister som vill öka detstatliga ägandet ytterligare. Han går precistvärtemot den trend som finns och som går ut på försöker att mer och mer privatisera, eftersomman ser att det innebär den dynamik och denutveckling som behövs. Då är det bättre att görasom sade, nämligen att bearbetade avarter som finns inom det privata ägandet. Därär vi helt överens. Det korsvisa ägandet behövermotarbetas och även röstvärdesdifferentieringen.Läs folkpartimotionerna! Vi talar där i sammariktning. Jag tror att vi har samma uppfattning omatt man behöver komma till rätta med dessa sakerför att sprida ägandet mer. Men tyvärr harregeringen valt att ligga lågt.Åke Wictorsson hade ingen kommentar till det somjag sade om socialdemokraternas motstånd motspritt ägande genom vinstandelssystem. Hur kansocialdemokraterna vilja försvåra den formen avspritt och enskilt ägande och inflytande i företagen?Varför försöker socialdemokraterna inte attunderlätta och stimulera det i stället för attmotarbeta det?Anf. 190 () replik:Herr talman! Det låter kanske litet paradoxalt förLars när jag konstaterar att ett utvecklatmiljömedvetande och en utpräglad hantering avolika frågor ur miljösynpunkt faktiskt förutsätteratt man har uppnått en viss standardutveckling. Detär först då som människor är beredda att diskuteradessa miljökrav. Om människor befinner sig pågränsen mellan att över huvud taget klara sinexistens är det inte så lätt att föra dessa resonemangom miljöskydd. Detta upplever vi i andra delar avvärlden . Det kan ju vara en förklaring till inte lyckades klara allade miljökrav som för fram iSveriges riksdag.Lars tog upp frågan omproduktkoncession och bilen. En utveckling avLars resonemang om produktkoncessionmåste såvitt jag förstår innebära att man helt enkeltförbjuder bilen i dagens samhälle. Jag vill ställa enfråga: Vad är praktisk politik i ett sådantkonstaterande?Nic sade att aldrig har fått ettsvar på frågan om strategin bakom ägandet när detgäller statliga företag. Jag vill påstå att riksdagenvid varje tillfälle då den har haft att pröva fråganom det statliga ägandet i de olika företagen har fåtten klar motivering till och beskrivning av varför justdet företaget skall vara statligt. Till yttermera vissofår en redovisning avutvecklingen i de statliga företagen. Där kan manföretag efter företag följa vad som har hänt ochsjälvfallet också aktualisera de krav påförändringar av verksamheten som man vill väcka.Det är en form av det demokratiska inflytande somjag har talat om i den statliga företagssektorn.När det gäller rörelsedrivande företag finns det ettflertal skäl till att det kan vara aktuellt med statligtföretag. Det kan vara en monopolsituation och ennaturtillgångsfråga. Kom ihåg, , att ettav de första statliga företagen i kom till medanledning av högerns förslag 1907, då man börjadeförstatliga och malmtillgångarna iNorrbotten. Det var inget dåligt ställningstagande,utan vittnade om en framsynthet.Till sist, , om vinstandelarna: Vi ärpositiva till vinstandelar och inte negativa. Vi ärnegativa till speciella förmåner, till att man delar utersättningar i företagen i form av vinstandelar istället för i form av lön.Anf. 191 () replik:Herr talman! Först skall jag ge . Jag räknade fel när jag sade att det hade varit49 år av demokrati i . Det skall mycketriktigt vara . Det var som vi fick likarösträtt för samtliga vuxna medborgare här i landet,både män och kvinnor.Sedan säger att miljöfrågorna hörhemma i andra utskott. Vi har alltså nioreservationer till detta betänkande som handlar omfrågor som har alldeles klart samband med miljöoch resurser. Jag vidhåller att miljöfrågorna i vidbemärkelse och resurs- och solidaritetsfrågornaskall kopplas ihop och hör hemma i samtliga utskotti detta hus.Beträffande standardutvecklingen har man inteklarat alla krav . Den väsentligamiljöförstöringen har skett efter andravärldskriget. Det är då som de verkliga hoten harkommit när folk har börjat få en snabbt stigandestandard. Det är från den tidpunkten somÖstersjön har atrofierats och försmutsats, liksomKattegatt. Det är från den tidpunkten somförsurningen av sjöarna och skogsmarkerna, ja, allmark, har satt i gång på allvar.Åke Wictorsson frågar mig om jag vill förbjudabilarna i dagens samhälle. Jag kan inte se att jagskulle ha sagt något, varken i reservationerna elleri debatten, som innebär att skulle viljaförbjuda bilar i dagens samhälle. Möjligen kundeÅke Wictorsson antyda att jag ville förbjuda flyget,för det har jag faktiskt talat om . Jag tycker attdet är en skandal att flyget betalar ett bränsleprissom är en bråkdel av vad bilisterna betalar.Jag förstår inte varifrån har fåttdetta. Jag har sagt att krav när det gälleravgasnormerna på bilarna är ett exempel på den typav krav som skall vägas in i samband medproduktkoncession för biltillverkarna. Enligt minuppfattning skall det ställas högre krav änbeträffande avgaser. Bl.a. när det gällerenergiförbrukningen är det att ställa krav påbilindustrin. Det har vi diskuterat tidigare i dennakammare.Anf. 192 () replik:Herr talman! inlägg om detstatliga ägandet var egentligen bara en avkläddredovisning av att det inte finns någon statligstrategi för att äga företag. sig till att åberopa två skäl. Det kundevara en monopolsituation, och det kunde vara ennaturtillgångsfråga. Man frågar sig onekligen, ÅkeWictorsson, om det är så att konfektyrsituationenplågas av särskilt starka monopol och om det ärdärför som skall driva konfektyrrörelse,eller om livsmedelssektorn är utomordentligtmonopolträngd och staten därför skall ägalivsmedelsföretag.Nej, det är mycket allvarligt med det statligaföretagandets bristande strategier. Fortia är nubildat som något slags statligt holdingbolag, vilketundandrar insyn i statlig förvaltning avföretagandet. Jag kan mycket väl tänka mig att enstatlig styrelse kan sälja naturtillgångarna i ,ur bolaget, i ett lagligt bolagsbeslut utan att dennariksdag kan kröka ett finger. Det kallar jag totalbrist på demokrati.Nej, herr talman och kammarledamöter, det finnsinga skäl för statligt ägande. Om de finns skall devara mycket speciella. Vi har inte fått någon gångredovisat för oss här i ett entydigt och brasvar på vår begäran om en förklaring till varförstaten skall äga företag.Anf. 193 () replik:Herr talman! säger attsocialdemokraterna är negativa till att anställda fårförmåner i stället för lön. Man skall alltså se detsom så att socialdemokraterna är negativa till att deanställda får bli delägare i företaget, att de anställdafår medbestämmande i företaget och att deanställda får del i vinsten i företaget. Är det sådanaförmåner som de anställda inte skall kunnaförunnas av socialdemokraterna?Anf. 194 () replik:Herr talman! Jag måste tydligen erinra GudrunNorberg om att hennes parti och mitt parti stårgemensamt för den skattereform där en avhuvudprinciperna har varit att man skall skilja bortsådant som är främmande för just självaskattefrågan när det gäller olika former aversättning, detta för att man skall få ett likvärdigtoch rättvist skattesystem. Det är förklaringen till attvi anser att när de anställda får ersättning frånföretag i form av vinstandelar skall dessa beskattaspå samma sätt som lön beskattas.Det här med standardutveckling, , gåratt tillämpa också när man talar om ochom försurning. I dessa båda fall är det i självaverket betydligt fattigare länder än vi, länder somhar betydligt svårare att klara sin energiförsörjning,som framför allt bidrar till miljöförstöringen.Därför håller fortfarande det resonemanget för att man skall kunna driva en aktiv ochkraftfull miljöpolitik måste ha uppnått en visslevnadsstandard, så att man inte längre har de mestträngande behoven, vilka då inte har sammaavgörande karaktär som de har haft vid tidigareutvecklingsstadium.Nic säger att jag bara anförde två skäl förstatligt företagande. Jag pekade i mitt första inläggpå behovet av en nationell förankring av vissaföretag som vi vill ha kvar i och där vi villha inflytandet kvar i . Jag kan peka på vissautvecklingsfrågor. Jag gjorde det också i mittinledningsanförande. Det kan vara riktigt ochrimligt att staten tar ett långsiktigt ansvar för attutveckla företag inom sektorer där det inte finnsenskilt kapital . Det är många områden isvenskt näringsliv som inte får det kapital frånenskilt ägande som vore önskvärt för att vi skulle fåen snabb och bra utveckling. Jag skulle kunna pekapå försvarsindustrin och behovet hos staten av attha en rationell förmögenhetsförvaltning. Jagbortser inte ifrån det kravet. Jag erkänner dock attnär vi kommer in i den diskussionen är jag bereddatt bli betydligt mera pragmatisk i min inställningtill huruvida det är nödvändigt att ha rörelse just iform av ett företag. Det kan finnas andraplaceringsformer som är ännu effektivare. Men detfinns ett område där jag tror att det fortfarandefinns en ganska stark känsla ute i landet för statligtföretagande.Jag vill rekommendera att åka upp tillNorrbotten och diskutera näringslivets utveckling iNorrbotten. Där har staten under decennium efterdecennium varit den enda som har tagit ettägaransvar för de företag som finns där uppe, närdet enskilda ägandet inte klarade av den uppgiften.Om staten inte hade gått in hade vi haft en ännubesvärligare arbetslöshet än vad som blivitresultatet. Jag betraktar också detta som ett viktigtskäl i en speciell situation till statligt företagande.Tredje vice talmannen anmälde att GudrunNorberg anhållit att till protokollet få antecknat atthon inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 195 ():Herr talman! Jag skall något beröra den motion,N246, som vårt parti har väckt angående järn- ochstålindustrin och råjärnsframställningen.Sedan några månader är det internationellaforskarsamhället överens om attkoldioxidutsläppen är en viktig faktor föruppkomsten av växthuseffekten. Också blandpolitiker från hela världen råder stor enighet om attåtgärder måste vidtas. Vid flera konferenser harolika målsättningar diskuterats. Man är överens omatt utsläppen av koldioxid fram inte fåröka och att en minskning därefter måste ske. I vårtland är utsläppen av koldioxid vidråjärnsframställningen bortåt , vilkettorde motsvara utsläpp från kanske en halv miljonmotorfordon.Självfallet görs på den internationella arenanansträngningar och försök för att få de storaindustriella utsläppen av koldioxid att minska. Mankan tänka sig ny, effektivare och miljömässigtbättre teknik, man kan tänka sig att pumpa nedavgaserna i nedlagda gruvor eller att vidta andraåtgärder.Utvecklingen kan bli att man från internationellaorgan ställer krav på miljöavgifter även påkoldioxidutsläpp från industrin. Detta skulle kunnainnebära att råjärnsframställningen blir olönsam iländer som inte har rätt teknik och som inte klararmiljökraven. En nedläggning avråjärnstillverkningen i skulle kunna fåkonsekvensen att tiotusentals jobb försvinner, intebara vid stålverken, utan vid de industrier som ärberoende av stålframställningen. Dit hörnaturligtvis den byggnadsindustri som tillverkarplåt, balkar, m.m. och transportmedelsindustrin.Jag anser därför att det är ett starkt samhälleligtintresse att vi har kvar en framtidsinriktad och starkstålindustri.Jag har tidigare påpekat att exporterarstora mängder högsvavlig olja som inte harkunnat användas i vårt land. När denna olja eldas it.ex. bidrar den till försurningen i vårt landoch vi är kritiska mot engelsmännens brist påreningsåtgärder.Rent teoretiskt borde denna olja kunna förgasasoch renas från svavel och andra föroreningar för attsedan användas som reduktionsmedel med mindreutsläpp av koldioxid vid råjärnsframställningensom följd. Man kan även tänka sig naturgas, biogaseller ren vätgas som källor för reduktionsenergi.Det sägs ibland att vi i inte alltför mycketskall diskutera detaljer i miljöforskningen, utanöverlåta till forskarna själva att bestämma omkonkreta projekt. Enligt min mening tar forskarnainte sina beslut i något lufttomt rum utan utsätts förmånga krav från olika håll. Jag tycker inte att viskall underskatta vår egen betydelse som ettcentrum för information om miljöproblem och nyteknik. Vi skall inte undertrycka -- och det skall förövrigt inte heller regeringen göra -- de slutsatsersom vi kan komma fram till och som vi bör framföratill forskarsamhället.Därmed, herr talman, yrkar jag bifall tillreservation 6.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )24 § betänkande1990/91:NU10 Krigsmaterielindustrin.Anf. 196 ():Herr talman! Detta är en av dessa gamlaskivbekanta som återkommer i kammaren.Det handlar om krigsmaterielindustrin. Det hadekanske inte varit någon större anledning att ägnadetta betänkande så många ord, om det inte hadehänt något nytt på området sedan frågan var uppesenast.Bakgrunden är att under en följd avår har ställt krav på omställningen av stora delar avden svenska krigsmaterielindustrin tillcivilproduktion. Vi har gjort detta som ett led i vårfreds-, solidaritets- och utrikespolitik. I den haringått försök att få förbud mot svenskkrigsmaterielexport. Vi har gjort bedömningen atten sådan export inte är förenlig med rimliga krav påpolitisk etik och politisk anständighet. Jag tyckeratt vi i allt väsentligt har fått rätt i den delen avfrågan. Det kan man inte minst se av den ikonstitutionsutskottets betänkanden ständigtåterkommande granskningen avkrigsmaterielexporten. Man kan se det iefterdyningarna av --Indien-affären m.m.Vi har också, i samband med den näringspolitiskapropositionen , avvisat förslaget att överföraFFV till aktiebolagsform. Vi menade att den härtypen av bolagisering, med möjlighet tillprivatisering och samgående med privata företag,innebar att det direkta statliga inflytandetminskade, att det försvagades på ett sätt som intevar önskvärt på grund av den alldeles speciellaställning som krigsmaterielindustrin har.Sedan sist har den utrikespolitiska situationen ivärlden radikalt förändrats. harförsvunnit som ett militärt maktblock. I togs beslut om ett som sattepunkt, sade man, för det . Dettabeslut togs i . Fred och avspänning är intelängre någonting som man kanske litet fåfängtdrömmer om eller strävar efter, utan någonting somi högsta grad är en realitet, även om det finnsorosmoln på himlen.Som en följd av den förändrade säkerhetspolitiskasituationen har den svenska försvarspolitikenhamnat i ett slags Limbo, landet från Gulliversresor, ni vet. har havererat ochförsvarsindustrins situation har radikalt förändrats.Nu kan man med viss rätt hävda attförsvarsindustrin och de branscher som är berördafår ta sitt eget ansvar och anpassa sig efter den nyamarknadssituationen. De får strukturera om sinverksamhet till civil produktion. Det ligger mycketi tänkandet att branscherna själva skall klara deflesta av sina problem.Men orter och regioner samt tusentals, kanskehundratusentals människor har genom statligabeställningar och genom det intima samarbetetmellan det svenska försvaret och försvarsindustrinblivit extremt beroende av krigsmaterielindustrin.Detta innebär att det här finns ett särskilt ansvar förstaten att gå in med åtgärder för att underlätta enomställning och för att hålla de individer som harsatsat sitt yrkesverksamma liv påkrigsmaterielindustrin och produktionen avkrigsmateriel någorlunda skadeslösa. Detta ärmotivet till vårt yrkande om en parlamentariskutredning som skall lämna förslag tillomställningsplan för krigsmaterielindustrinsövergång till civil produktion på ett sådant sätt attde anställda på de inblandade orterna i störstamöjliga mån hålls skadeslösa, slipper långaarbetslöshetsperioder och kan slussas in i annanproduktion där deras kunnande och kreativitet kantas till vara.Med detta vill jag yrka bifall till reservationen.Anf. 197 ():Herr talman! Jag yrkar bifall till samma reservationsom . Man kan naturligtvis säga attdet är gamla bekanta frågor, men det har också häntåtskilligt . fick vi en bekräftelsepå att den schweiziska banksekretessen har hävts ivissa frågor som rör --Indien-affären. Pengarhar hamnat i fickor där de inte borde ha hamnat.Krigsmaterielindustrins situation är också ett skältill att vi inte kan betrakta detta ärende enbart somen gammal bekant. Det bekanta är att miljöpartietsedan det kom in i ständigt har yrkat attsvensk krigsmaterielexport skall upphöra. Indien-affären styrker våra argument för det. Jag skall interäkna upp alla andra argument som vi har för dennainställning.Däremot vill jag påminna om det välbekantafaktum att det är slut. Trots situationeni har vi all anledning att räkna medatt det kommer att vara en dålig marknad förkrigsmateriel . Vi vet alla attdet kommer att gälla det svenska försvaret, men detkommer även att gälla globalt. Det kommer attuppstå en konkurrenssituation där svenskkrigsmaterielindustri sannolikt får svårt att hävdasig gentemot en mycket starkare och störreinternationell industri i de stora länderna. De kannäppeligen underbjuda svenska offerter i fråga omkrigsmateriel. Krigsmaterielindustrinsframtidsutsikter ser alltså minst sagt mörka ut.Med tanke på krigsmaterielindustrins speciellasituation menar vi att staten har ett särskilt ansvaroch att det krävs öppenhet i hanteringen av dennaverksamhet. Vi har tidigare motsatt oss enbolagisering av FFV, och anser att det var fel att detskedde. Dessa försvarsindustrier bör enligt vårmening stå direkt under regeringens kontroll.Nu kan vi alltså räkna med att krisen kommer, ochdå är frågan: Vill socialdemokraterna få till ståndett arbetslöshetens stålbad? Som en kändsocialdemokrat uttryckt saken. Det kommerantagligen relativt snabbt i just dessa industrier.Storindustrin fruktar egentligen inte en sådansituation. En arbetslöshet på EG-nivå på tersig inte som en hotbild för storindustrin. Jag vet inteom den passar och , menden bekymrar i varje fall . Detbekymrar mig också att socialdemokratin är såpassiv. Utskottsmajoriteten vill skjuta på allt. Våruppfattning är att det är bråttom att göranågonting. En utredning kanske inte kan lösa allaproblem.