prot · GE0939 · 1990-12-05 00:00:00 — Det är därförbefogat att i principiella termer diskutera detrelevanta i att vi ansluter oss till detta avtal, som ärett led i en lång rad olika råvaruavtal.Genom att denna typ av avtal fastställer priserskapar de ofta buffertar och en illusion av stabilitetpå marknaden, som i praktiken innebär att -- som det ofta är fråga om -- vilseförs.Detta leder till en felaktig investeringsinrikning.När marknaden inte längre håller det somillusionen har utlovat faller problemet tillbaka påde länder som är mest beroende av dessa råvaror.Vi har runt om i världen kunnat se hur enskildaländer har satsat hela sin ekonomiskaframtidsinriktning på vissa råvaror, ofta livligtpåhejade av en världsekonomi där man i avtal harstadfäst ett visst pris.Fru talman! Det är vår uppfattning att man här börinta en principiell hållning till detta avtal. har påpekat finns här ingetkommersiellt intresse för . Det principiellaintresse som rimligtvis måste ha motiveratregeringen att ingå detta avtal är av den arten att vimenar att detta är felaktigt. Det är mot denbakgrunden som den reservation som är fogad tillbetänkandet har tillkommit. Vi ser reservationensom ett inlägg i den fortsatta debatten och hyserden förhoppningen att framgent skall drivaen politik även på detta område som vitsordar denfria handels och marknadens förmåga att skapa ensund utveckling i . Det gör man integenom att koncentrera sig på råvaror, utan genomatt satsa på en exportinriktad ekonomi som kankonkurrera inom många olika områden.Fru talman! Av allmänna voteringstekniska skälavser jag inte att yrka bifall till denna reservation.Anf. 158 ():Fru talman! Jag förstår mycket väl varför GunnarHökmark inte avser att yrka bifall till reservationenoch varför han vill diskutera denna fråga iprincipiella termer. Skälet är helt klart att denmotion som har väckts med anledning avregeringens förslag om att skall erkänna1989 års juteavtal visar att man har missuppfattatvad som står i detta avtal. Man talar i motionen omatt det är fel att genom avtal manipulera priser ochliknande. innebär inte detta juteavtal någonmanipulation av priser, utan avtalet innebär meraett stöd för viss projektutveckling när det gällerdetta område. Därmed har också reservationen fåtten helt annan lydelse, eftersom den nu ändåtydligen skall vara en reservation, än det som harframförts i motionen.Fru talman! I varje fall jag vill yrka bifall tillhemställan i näringsutskottets betänkande nr 13.Vi från näringsutskottet ställer oss alltså bakomregeringens förslag om att bör godkännadetta avtal.Gunnar förde vidare ett allmäntresonemang som gick ut på att dessa länder i ställetför att sluta avtal av den här typen bör inrikta sigpå marknadsekonomi och satsa på export. Det kanvara intressant att höra vilka tankar som liggerbakom filosoferande på den härpunkten. Är det något som marknadsekonominleder fram till när det gäller den internationellahandeln är det just till en specialisering de olikaländerna emellan. Denna specialisering innebär jualldeles särskilda risker i nya ekonomier, typ u-länder.Jag är övertygad om att det inte är planekonomioch liknande som har gjort att man i vissa stater harspecialiserat sig på t.ex. kakaoexport ellerjuteexport. Dessa länder har ansett att de haftfördelar på dessa områden. Det är snararemarknadsekonomin som har drivit på och orsakatatt det har blivit en alltför ensidig ekonomi. Dettager ytterligare uttryck för den komplexitet somfinns här när det gäller att få i gång utveckling iolika länder, vilka spänningar och vilka problemsom uppkommer inom ramen för en internationellmarknadsekonomi när utvecklade länder med fullkraft inom frihandelns ram möter underutveckladeländer med mycket få marknadsfördelar. Detta kanockså utgöra en ytterligare belysning av dentidigare diskussionen som vi förde om frihandelnsi och för sig grundläggande välsignelse, men ocksåkomplikationer när det rör sig om aktörer på eninternationell marknad, aktörer som är oerhörtojämlika vad beträffar ekonomiska förutsättningar.Fru talman! Detta var en liten utveckling närmastföranledd av filosoferande ommarknadsekonomin inom ramen för detinternationella handelsutbytet.Med det anförda vill jag än en gång yrka bifall tillhemställan i näringsutskottets betänkande nr 13.Anf. 159 ()replik:Fru talman! Om det var mitt, som LennartPettersson kallade det, filosoferande som leddefram till funderingar beklagarjag, eftersom det aldrig var min avsikt. MenarLennart verkligen att ett avtal som fören viss råvara stabiliserar priset och skapar illusionav trygghet för det enskilda råvaruproducerande u-landet är ett avtal som underlättar för det landet attövergå från att vara mindre koncentrerat till enråvara i sin export till att sprida sinvaruproduktion? De funderingarna är faktiskt iallra högsta grad ohållbara.Jag skulle vilja be att litetnärmare studera den utveckling som vi kan följa iett par latinamerikanska och . Detär när de har frigjort sig från sin råvaruinriktning iexporten och från importsubstitutionen som de harfått möjlighet till mångfald i sin export. Så länge detrodde att priserna på koppar, kakao, rågummi osv.för alltid var givna kunde de hålla uppe den egnaillusionen av att man inte skulle tvinga fram en friexport och import, utan att man i stället skullekunna förlita sig på den råvara som domineradelandets ekonomi. skapadedetta nästintill katastrofer för en stor del av dessau-landsekonomier. När ett par av dem gick ifråndenna ekonomiska inriktning har vi fått se någraekonomiska under, framför allt i länder i menäven i ett par andra länder som har tillhörttredje världen.Jag beklagar den socialdemokratiska gruppen ommitt filosoferande ledde till , eftersom de var till skada försocialdemokratin. Det kanske inte är någon storskada för borgerligheten och ej heller förreservationen. Jag vill gärna hålla fram innehållet ireservationen som ett utmärkt resonemang. Manmå kalla det filosoferande.Anf. 160 ()replik:Fru talman! Jag inser nu att har några mera grundläggandeekonomiska kunskaper, men den debatten kan viföra i ett annat sammanhang. Jag betackar mig förden typ av påhopp som försöktekomma med i sitt inlägg.Låt mig bara konstatera, , att detavtal som vi nu diskuterar inte handlar omprismanipulationer och prisstabiliseringar därbetydande tveksamhet kan råda. Det handlar omen annan typ av avtal. Det handlar om projekt föratt utveckla jute och juteprodukter. Låt oss få dethelt klarlagt att det är det som det är fråga om.Därmed kan inte avtalet ha den skadliga inverkansom försöker göra gällande i sittinlägg.Man kan i och för sig diskutera om det är bra ellerdåligt och om det har någon större betydelse. sida har vi velat markera att vitycker att det kan vara rimligt att regeringen skriverpå det.Om vi skall ta en diskussion om vilka krafter somstyr den internationella handeln mellan i-länderoch är det helt klart att ommarknadskrafterna får verka så driver det fram enhög grad av specialisering. Jag har pekat på deproblem som kan uppkomma i en sådan relation föru-länder som har ganska svaga möjligheter attutveckla olika specialiteter. De har ofta eninriktning, det kan vara på kakao, juteprodukter,bomull eller något annat. De får då signaler frånmarknadsekonomin om att de skall utveckla detta.En mängd aktörer verkar i den riktningen. Detföreligger betydande risker.De ekonomiska under som villpeka på i och på andra håll är exempel påstater som från början inte har haft ett ensidigtberoende av vissa råvaror. De har lättare kunnatbryta sig loss.Jag tror att får revidera sin någotaningslösa ekonomiska uppfattning när det gällerhandeln mellan i-länder och u-länder.Anf. 161 ()replik:Fru talman! Jag vill låta det vara en öppen frågavem som står för aningslösheten här.Det är det som står i reservationen som LennartPettersson har anledning att bemöta. Detresonemanget ledde sedan till andra funderingar, som jag bemötte i minandra replik.Jag vill nog ändå insistera på att många av dessaländer var tidigare råvaruberoende. Det var när defrigjorde sig från detta råvaruberoende som deockså fick förutsättningar för en bredare export.Det har också lett till deras framgång. Det är baraatt studera de länder som har varit framgångsrikabland tredje världens ekonomier. Man kan ocksåstudera de länder bland tredje världens ekonomiersom inte har varit framgångsrika. Förlitandet till eneller ett par enskilda råvaror har i praktikenkommit att hämma deras utveckling.Anf. 162 ()replik:Fru talman! Det vore en fördel om vi kundekomma överens om att konkretisera oss litet.Jag tror att de problem som vissa länder har haft närdet gäller att utveckla sin ekonomi och brytaensidigheten och beroendet av ett visstråvaruområde inte har hängt samman med att dehar utvecklat produktionen av denna råvara medplanekonomiska medel, utan att de har arbetat medatt planmässigt bredda sig på andra områden utanatt lyckas. De länder som inte har haft mycketbestämda fördelar har kunnat börja med litet merajämlika förutsättningar över ett bredare fält. Dehar därför kommit loss lättare.På det ena eller andra sättet har de råvaruberoendeländerna, som ofta har byggts upp under enkolonialtid, fått en lättare start -- men de harhamnat i en återvändsgränd. Oavsett om de harvarit planekonomiskt styrda eller om de har styrtsgenom impulser utifrån har de haft en svårsituation. Den lever de fortfarande med. Jag troratt de är mycket dåliga exempel på att det ena ellerandra systemet skulle vara bra för dem. I bäggefallen har ett extremt råvaruberoende varit tillnackdel för dem.Tredje vice talmannen anmälde att GunnarHökmark anhållit att till protokollet få antecknatatt han inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 163 ():Herr talman! Jag skall fatta mig kort. Jag vill barapåpeka att tidigare i ett inlägghär i kammaren har talat om fredlig samverkansåsom ett önskvärt inslag i handelsutbytet. Jag troratt de människor i de fattiga länderna somproducerar jute upplever att avtalet som stöderderas forsknings- och utvecklingsverksamhet är ettutslag av i-världens vilja till fredlig samverkan ochatt det är uppskattat i dessa länder.Vidare vill jag framhålla att jute är ettnaturmaterial, som vi har anledning att uppmuntra.Alternativen torde vara konstfibermaterialframställda på petroleumbas. Det förekommersäkert vissa miljöproblem i produktionen.Materialet jute bör vi ingalunda ringakta.Att dessa länder kan behöva diversifiera sinproduktion tror jag gärna. Det är tydligen bådeGunnar och överensom. Jag vill också instämma i den synpunkten. Menjag tror inte att det faktum att man säger nej till ettsådant avtal t.ex. hjälper attdiversifiera sin produktionÖverläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )23 § Tillfällig försäljningFöredrogsnäringsutskottets betänkande1990/91:NU14 Tillfällig försäljning (prop.1990/91:17).Anf. 164 ():Herr talman! Kvällens final ägnas ett betänkandesom handlar om regeringens förslag atttillfällighandeln i princip skall bli fri.Jämfört med nuvarande lag om tillfällig handel ärdet nya lagförslaget ett steg i rätt riktning. En 15 årgammal byråkratisk, krånglig, godtycklig ochkonkurrenshämmande lag liberaliseras, och desvenska konsumenterna kan glädja sig åt en portionglasnost på handelns område.Det nya lagförslaget innebär en klar förbättring.Det erkännandet vill jag ge den något sargadesocialdemokratiska regeringen, som inte ärbortskämd med beröm från vår sida. Men tyvärrorkade inte regeringen ända fram.Vi moderater vill nå ända fram tillavregleringsloppets målsnöre. De försåtliga orden''i princip'' ligger bakom den reservation sommoderata samlingspartiet och har fogattill detta betänkande. ''I princip'' visar sig nämligenbetyda att det fortsättningsvis skall kunna ställaskrav på särskilt tillstånd för tillfällig försäljning avlivsmedel, kläder och skor i de kommuner därkommunpolitikerna vill förhindra fri konkurrensinom dessa varuområden.De myndigheter som har som uppgift att ikonsumenternas intresse bevaka konkurrens ochprissättning har i sina remissvar ifrågasatt behovetav fortsatt reglering.Näringsfrihetsombudsmannen, statens pris- ochkonkurrensverk och kommerskollegium anser,liksom vi reservanter, att regeringsförslaget går irätt riktning men att man borde ta steget fullt ut.Att kräva tillstånd för viss tillfällig handel medvaror är ett onödigt ingrepp i näringsfriheten. Iavsikt att skydda glesbygden från utslagning avaffärer motverkas konkurrens, förnyelse ochprissänkningar. Det gagnar inte konsumenterna.Kommunförbundet förväntar sig att att ett relativtstort antal kommuner kommer utnyttja lagensmöjligheter att reglera handeln. Kommunernasökade arbetsbelastning bedöms bli så omfattandeatt kommunerna behöver förförberedelse innan lagen träder i kraft.Vi som förespråkar avreglering ser inga skäl attskjuta på tidpunkten för lagens ikraftträdande. Omriksdagen beslutar att släppa handeln fri, befriar vikommunerna från en onödig arbetsbörda. Det servi som en välgärning.När det gäller kommunernas verksamhetsområdekan det finnas anledning att aktualisera en delsocialistiska styrinstrument på varuhandelsområdetsom vi moderater har kritiserat vid tidigareriksdagsdebatter.Kommunpolitiker har ju genom plan- ochbygglagen och varuförsörjningsplaner givitsbefogenheter att styra och reglera handelnsmarknadsmekanismer på ett sätt som klartmotverkar konsumenternas intresse att få tillgångtill ett rikt utbud av varor och tjänster till så lågapriser som möjligt.Konkurrensen ute i kommunerna beskärs ofta tillförmån för den redan etablerade handeln men tillnackdel för konsumenterna.Kommunpolitikernas vittgående befogenheter ochmöjligheter att i detalj reglera och styra den fastahandelns villkor är inslag avplanhushållningskaraktär som bör utmönstras urden svenska lagstiftningen.I en marknadsekonomi är det konsumenterna somskall styra utvecklingen inom handeln genom attfritt välja varor, tjänster och inköpsställe. Friföretagsetablering är en av marknadsekonominsviktigaste grundpelare.Fri konkurrens och fri företagsetablering tjänarkonsumenterna på. Utöver vad som krävs avmiljö-, hälso- och ordningsskäl finns inget behov avfortsatt reglering av den tillfälliga handeln.På en punkt anser jag att vi i kvällens debatt börgöra en klar markering. I utskottet aktualiseradeSveriges den vildagatuförsäljning som försiggår exempelvis iStockholms centrum i strid mot ordningsstadgan. Ibetänkandet finns några rader om gatuhandeln.För att få sälja varor på allmän plats krävs tillståndfrån polis enligt allmänna ordningsstadgan. Detkravet ifrågasätts inte. Brott mot ordningsstadganmåste beivras.Ordningsstadgeutredningen har gjort en översyn avallmänna ordningsstadgan och lämnat förslag till enny ordningslag. Ett betänkande är underbearbetning, och en proposition är i antågandenågon gång nästa år.Det finns goda skäl att vi här och påtalar att deproblem som finns kring tillfällig gatuhandel måstebeaktas i den fortsatta beredningen av en nyordningslag. Gatuhandeln har fått en sådanomfattning att det är befogat att överväga om rätttill tillfällig handel på allmän plats skall kräva någonform av registrering.Vi moderater anser att det måste skapas ett systemsom i konkurrenshänseende så långt som rimligenär möjligt likställer fast etablerad handel ochsystematiskt genomförd gatuhandel. Närpropositionen om ny ordningslag ligger påriksdagens bord bör förslag i denna riktning finnasmed. Jag hoppas att även andra partier gör enliknande markering i kvällens debatt.Herr talman! Jag yrkar bifall till reservation 1.Anf. 165 ():Herr talman! Regeringens proposition om tillfällighandel är ett avregleringsförslag. Det välkomnar vii liberalerna. Men precis som KarinFalkmer sade, har regeringen inte haft kurage nogatt gå hela vägen utan flyttar bara fötterna fot omfot, så att säga. Det är denna halvhjärtade gärningsom vi kritiserar.Generellt sett skall inte tillstånd krävas för tillfällighandel. Det är regeringens första grundtes ipropositionen. Så långt är vi överens. Men i nästaandetag blir regeringen osäker och föreslår att detnog är bäst att kommunerna ändå får möjlighet attinföra tillståndsplikt för vissa tillfällen och varor.Propositionen -- liksom det här betänkandet --förefaller mig att vara ganska motsägelsefullt.Ibland pläderar man för en effektiv och fungerandekonkurrens som verkar för konsumenternas bästa.Utskottet skriver:''Från konsumentsynpunkt är det viktigt att detfinns tillgång till en god kommersiell service. ''Utskottsmajoriteten anser också ''att den tillfälligahandeln bör avregleras i möjligaste mån. För attkonsumenterna skall kunna erbjudas ett stortutbud av varor och tjänster till så låga priser sommöjligt är det väsentligt med en väl fungerandekonkurrens inom handeln. ''Men sedan vänder socialdemokraterna helt om ochtror plötsligt inte att den fungerande konkurrensenkan gagna konsumenterna, om inte politikerna ärmed och petar litet -- och reglerar litet -- i alla fall.Tunga remissinstanser somnäringsfrihetsombudsmannen, statens pris- ochkonkurrensverk och kommerskollegium avråderregeringen från att använda sig av visstillståndsplikt. Men dem lyssnarsocialdemokraterna inte på.Socialdemokraterna har, som man ofta tvingasnotera, mycket svårt att släppa gamlaregleringstankar. Även om en del socialdemokraternumera försöker att tänka i takt med tiden, så serman lätt av enskilda motioner -- också i dettaärende -- att många andra ledamöter i detsocialdemokratiska partiet sitter ohjälpligt fast igamla ideologiska dogmer om centralstyrning ochplanhushållning. Över huvud taget finns det enmisstro mot andra krafter i samhället än de sompolitikerna har att hantera.Jag vet inte hur jag har stått i dennatalarstol och tvingats konstatera detta faktum, omoch om igen.Politikerstyrning och regleringar, samhällsägt ochsamhällsstyrt. Politikerna är alltid överlägsna ochduktigare än vanliga människor ochmarknadskrafterna. Den grundfilosofin tycks nisocialdemokrater ha oerhört svårt för att släppa.I reservationen från och moderaternasäger vi att det, utöver vad som krävs av hälso- ochordningsskäl, inte finns något behov av reglering avtillfällig handel. Den reservationen yrkar jag bifalltill.Däremot är vi helt överens när det gäller att stävjaillojal konkurrens genom t.ex. skattebedrägerier.Att få bort anonymiteten genom uppgivande avnamn, adress och telefonnummer är ett sätt, som vitillstyrker. Det kan hända att man kan hitta fler sättatt förhindra direkt brottslighet. Det är vi öppnaför. Men att från början utgå från att de som sysslarmed tillfällig handel är ekonomiska brottslingar tarvi avstånd från.Beträffande gatuhandeln, den som exempelvisbedrivs på i , vilkenKarin Falkmer också nämnde, har vi gemensamt iutskottet påpekat problemet. Vi inväntar enproposition till , som är utlovad till nästaår. Då får vi tillfälle att behandla och pröva denhandelskategorin, som alltså inte tas upp i dagensbetänkande.Herr talman! Det är alltså beträffande reservation1 som vi tänker begära votering.Anf. 166 ():Herr talman! Det är kommunernas uppgift attgenom sitt ansvar för den fysiska planeringen tillseatt grunden finns för en väl fungerandekommersiell detaljhandelsservice i hela den egnakommunen. Det är ett ansvar som kommunernabör ha även . Den fysiska planeringen ären gemensam angelägenhet som samhället måsteha det yttersta ansvaret för. Det gällerdetaljhandeln precis på samma sätt som t.ex.placering och förläggning av industrier eller annanservice, bostadsbyggande eller andra delar av denfysiska planeringen. Därför tycker jag att det igrunden är fel, som ochfolkpartisterna resonerar i detta sammanhang, attfrånta kommunerna det ansvaret.Ingen skulle välkomma på tanken att frånta kommunerna ansvaretför övrig fysisk planering. Detaljhandel ingår somen del i den fysiska planeringen. Den servicen är endel av det som människorna behöver ha i sinabostadsområden precis på samma sätt som debehöver sjukvård eller annan offentlig service.Strukturen inom detaljhandeln går allt mer motstorskalighet och centralisering med bl.a. ett ökatinslag av extern stormarknadshandel. Detta leder isin tur till ökade transportbehov och ökadbilanvändning. Konsekvensen blir en ökadpåfrestning på vår miljö, som samhället, vi allagemensamt och kollektivt, förr eller senare måstebära kostnaderna för. Fri konkurrens är bra, menfri konkurrens betyder att man konkurrerar på likavillkor. Det betyder att man också skall takostnaderna för det man förorsakar samhälletgenom sin verksamhet. Att överlasta kostnader påsamhällskollektivet som en annan typ av handel fårta över är inte fri konkurrens.Genom att plocka russinen ur kakan från den lokaladetaljhandeln med sina fasta kostnader kan t.ex.den tillfälliga handeln bli en bidragande ochförstärkande faktor i den pågåendestrukturförändringen. , när denlokala detaljhandeln slagits ut, blir det samhälletsom får gå in och ta konsekvenserna i fråga om bådeservice och miljö. Det är därför angeläget attkommunerna, utan att därför självfallet behövautöva något slags etableringskontroll -- det är inteen uppgift och skall aldrig vara -- gesvissa möjligheter att skydda den lokala handeln,som tar ett stort ansvar för den permanentanärservicen, i motsats till den tillfälliga handeln ochden externa stormarknadshandeln. Därmed tarman också ett ansvar för att hela kan levavidare med rimliga förutsättningar.Det är skälet till att vi från förordar i vårreservation att den föreslagna lagen -- som i och försig innebär en liberalisering i förhållande tillnuläget, något som vi välkomnar och tycker ärbra -- skall omfatta ett något bredare sortiment ändet som här föreslagits, allt i akt och mening att påså sätt slippa ta kostnader för samhället i framtidensom uppkommer om den lokala handeln slås ut.Därmed yrkar jag bifall till reservation 2. Samtidigtvill jag uttala mitt stöd till beträffande den mer eller mindre vildagatuhandel som pågår i ganska olikartade former.Jag tycker att det finns skäl, precis som KarinFalkmer sade, att titta närmare på den. Men vi fårtillfälle att återkomma till det senare.Anf. 167 () replik:Herr talman! Jag sade ingenting om i mittinlägg, men det kan jag väl göra nu eftersomcenterns representant kritiserade oss. Jag kan barabeklaga, , att går t.o.m.längre än socialdemokratin när det gällerregleringsfrågorna i det här ärendet. Det stämmerdåligt, tycker jag, med de marknadsekonomiskasynpunkter som diskuterades i samband medtidigare ärende här i kväll.Kommunerna har ju faktiskt att fatta beslut omhuruvida de skall ha torghandel eller inte. Det kankommunerna besluta själva. Kommunen är inteålagd att lämna torgplats för torghandlare, utankommunen kan själv besluta om man vill hatorghandel i sin stad eller ej. Däremot finns ingenanledning att ge kommuner befogenheter att krävatillstånd av var och en som skall stå där och sälja.Centern har tillsammans med socialdemokraternagenomdrivit , som gerpolitikerna ytterligare ett instrument att reglera ochbestämma var butiker får etablera sig. Vi harkritiserat den och tycker att den gårför långt, men det är tydligen inte tillräckligt förcentern. vill gå ännu längre. I folkpartietliberalerna har vi en mycket större tilltro till deköpmän som finns och som är etablerade. Vi troratt de klarar konkurrensen. Där skall detmarknadsekonomiska systemet naturligtvisfungera. Det innebär inte att vi inte har en tilltro tillden tillfälliga handeln. Vi vill ha ett brett utbud, frikonkurrens och det fria spelrum som skall finnas.Vi tycker att politikerna skall hålla sina fingrarborta från regleringar.Anf. 168 () replik:Herr talman! Jag hade hoppats att slippa gå ipolemik med representant, men jag fårgöra det i alla fall.Handeln behöver inte styras av kommunpolitiker.Det kommunala planmonopolet är ett inslag sominte hör hemma i en marknadsekonomi. Jag har allsicke samma inställning som , somvälsignar att kommunpolitikerna i detalj regleraroch styr detaljhandeln. går ett steg längreän socialdemokraterna när det gäller reglering avdetaljhandeln, och även jag beklagar att det.Anf. 169 () replik:Herr talman!