prot · GE0945 · 1990-12-13 00:00:00 — Det är nämligen så,, att människor som väljervårdyrken inte är annorlunda än andra människor.Man väljer sitt yrke, och då frågar man sig: Hur ärarbetsmiljön, hur mycket får jag betalt, vilkavidareutvecklingsmöjligheter finns det, och hur ärarbetstiden? När ungdomarna skall göra denbedömningen, så tvingas de ju konstatera attarbetsmiljön är dålig, att arbetstiden är urusel, attlönen är dålig och att det knappast finns någravidareutvecklingsmöjligheter. Ungdomen är klok,den väljer inte vårdyrkena under de förhållandena.Men kortare arbetsdag gör vårdyrket attraktivareomedelbart; det vet man från de ställen där manfaktiskt har försökt med kortare arbetsdag.Här i är mer än 1 000 långvårdsplatserstängda på grund av personalbrist. Vi menar att enmiljard skulle göra mycket större nytta förlångvården om vi fick satsa den påpersonalrekryteringsförbättrande åtgärder.Anf. 90 () replik:Fru talman! var det väl inte personalrekryteringutan kortare arbetstid som var vänsterpartietsparadnummer. Jag förstår faktiskt inte hur antaletstängda platser skall bli mindre än 1 000 om maninför en radikalt kortare arbetstid. Det är inte så attdet står långa köer av människor som önskar arbetainom vården och som skulle kunna fylla upp dessatomrum utan vidare.Fru talman! har träffat många somär kritiska mot reformen. Jag har också träffatmånga som är kritiska mot reformen. Jag tror dockinte att det är en riktig bild att de anställda i gemenär kritiska mot reformen. Det finns också många --som jag har träffat -- som är positiva till reformen.När socialutskottet inbjöd företrädare för ,och att yttra sig om reformen, så fickvi positiva tillrop från alla dessa trehuvudorganisationer.Sten läste upp en utmärkt artikel, och jagskulle vilja svara med att själv läsa upp ett kort citatfrån en motion av -- en moderatkommittémotion för två eller möjligen :''Kommunerna bör bli ansvariga för helaäldreomsorgen inkl. hemsjukvården och vård påsjukhem. Det är den åsikt propositionen för fram.Som vi nämnt tidigare är vi av samma mening. ''Vad nu gör är att fullfölja NilsCarlshamres och den moderatasocialutskottsgruppens ståndpunkter.Anf. 91 BO ():Fru talman! I mitt skrivna underlag vill jag ocksåveva filmen tillbaka , som inledningsvis, och påminna om att vi då, justpå , beslöt om en tidigare propositionför de äldre. Då sade vi enhälligt frånsocialutskottets sida att regeringen borde kommatillbaka med en huvudmannaskapsreform, därkommunerna fick det samlade ansvaret föräldreomsorgen. Till detta uttalande fanns ingenreservation från , ingen reservationfrån och ingen reservation frånvänsterpartiet kommunisterna, som partiet dåhette.Socialutskottet uttalade också att de gamlassjälvbestämmande, trygghet och valfrihet skullevara ledstjärnor äldrepolitik, StenSvensson! Självbestämmande, trygghet ochvalfrihet var alltså den gemensamma beställning vidå gjorde.Beställningen var klar, likaså viljeinriktningen.Regeringen fullföljde utredningsarbetet; man drogi gång ett stort utredningsarbete. Kommuner ochlandsting engagerades, likaså de fackligaorganisationerna och pensionärsorganisationerna.Man ville ha en sådan reform som hadeuttalat sig för.Nu har beställningen och förslaget kommit frånregeringen. Vad händer då här i , två årefteråt? Jo, att , ochvänsterpartiet byter fot -- de vill inte ha reformen.Då har jag två principfrågor till företrädarna för dehär tre partierna.För det första: Vad har hänt hos er som gör att ni har ändrat uppfattning?För det andra: Hur skall det egentligen bli medfastheten i demokratin och i arbete, omman har sagt att vi skall dra igång ett stort utredningsarbete och komma tillbakamed en reform, där man engagerar kommun,landsting, fack och riksorganisationer, och om mansedan byter fot och säger nej? Jag tror att dentingens ordning inte är bra ur kontinuitets- ochdemokratisynpunkt.Jag har också inledningsvis frågor ochkommentarer när det gäller den gemensamma m-och c-reservationen. Jag blir inte klar över vad manegentligen menar. Först säger man att reformen ärför stor, och sedan säger man att reformen är förliten. Den uppfyller inte förväntningarna. Mensamtidigt är den så oerhört genomgripande att deekonomiska konsekvenserna inte går att utläsa --säger ni. För mig går det här inte ihop. Är reformenför stor, eller är den för liten?På en punkt tycker jag att den gemensammareservationen är mycket tydlig, nämligen när nisamlar ihop all möjlig kritik och riktar den mot denhär reformen. Det är inte mycket av Heja !över denna reservation, utan den verkar varaskriven av ett antal dystergökar, som bara serproblem. Det är, som jag ser det, mera enuppvisning i gnällighet än en saklig kritik.På en punkt har jag en fråga till . Ni sägerså här i den med gemensammareservationen: ''att vård och omsorg måste kunnabedrivas av många olika vårdgivare och att enskildoch offentlig verksamhet bör komplettera varandrai ett konkurrensförhållande''.Jag skulle vilja fråga hur man skall tolkadetta. vill ju privatisera sjukvårdenoch avskaffa landstingen. Jag har uppfattat attcentern inte har samma åsikt om behovet avprivatiseringar. Jag har också uppfattat att centerntvärtom vill utvidga landstingen och införalänsparlament. Vän av ordning frågar sig när hanläser de här gemensamma raderna: Vad är det somnu skall gälla; krav på avskaffande avlandstingen och privatisering av vården ellercenterns fasthållande vid vår välfärdsmodell ochutveckling till ett länsparlament? Hur skall man sepå detta ?Jag vill också fråga och hurman skall uppfatta reservationens krav påutredning av ett privat försäkrings- ochfinansieringssystem. Det kravet känner jag igenfrån moderat håll, . Det är er tanke.Men ni har också lagt till områdena äldrevård och -omsorg, om jag uppfattade det rätt. Frågan är:Skall man vid sidan av sjukvården också utreda enprivat finansiering av äldreomsorgen? Jag har intesett något privat finansieringssystem av den typeni . Men jag har kanske inte tillgång till allinformation som finns i det avseendet. Jag skullevilja veta vad ni i sak menar på denna punkt.Kanske är det inte bara så att är med på enmoderat reservation av det här slaget, vilket jagpersonligen tycker är märkligt, utan också drar tillmed en privat finansiering av inte bara sjukvårdenutan också äldreomsorgen.Också har avgivits enreservation. Jag delar vänsterns uppfattning att detär viktigt att klara personalrekryteringen, attåtgärda bristen på vårdplatser, brister i hemtjänstenosv. Däremot delar jag inte Margó Ingvardssonsupprördhet över de medel som vi vill använda föratt nå dit. Jag har hört Margó talanågra gånger tidigare, och jag tyckte att hon i dagvar ovanligt dyster. Jag undrar om lyskraftinte nått fram till Margó . Hon kundeha varit litet ljusare i tonen när hon talade om denhär reformen.Jag blev också en aning oroad när jag hörde på hurmånga punkter Margó hademissuppfattat reformen. Jag tänkte i mitt stillasinne: Hoppsan! Kanske är den halva miljarden förutbildningsverksamhet alldeles för litet. Om allaskulle vara så felinformerade som MargóIngvardsson, behövs det sannerligeninformationspengar för den här reformen. Men sånyktrade jag till i bänken och kom att tänka på attdet ändå är en partipolitisk debatt och att det nog ärfråga om en partipolitisk vinkling. Personalen ochandra människor ute i landet kommer nog att varabättre informerade än Margó , och dåräcker det kanske med den halva miljarden tillutbildning.Vad gäller har jag konstaterat att detnu är med på vår färdriktning. Det gläder mig attmiljöpartiet inte säger blankt nej till en så viktigreform för de äldre och sjuka.Med detta, fru talman, vill jag gå över till att pånågra punkter beröra sakinnehållet i propositionenoch i utskottets förslag. Jag ser det nu framlagdaförslaget som en viktig fortsättning på dettrendbrott som skedde i äldrepolitiken i på1970-talet. Jag hoppas att frågetecknet efter dengrundläggande och väsentliga frågan ''Hur vill dusjälv ha det när du blir gammal?'' skall rätas ut ochatt förslaget skall leda till praktiska resultat för våragamla.Ytterst handlar det, som jag ser det, litet ometikens grundelement och om människorssjälvbestämmande. De gamla skall själva få väljavård- och omsorgsform. Det handlar om att gå frånett illabefinnande vid sjukdom och annanskröplighet till ett välbefinnande liksom om attskapa rättvisa på ålderns höst.De förslag som läggs fram och som rör personalen,organisationen och pengarna är verktyg för attåstadkomma det goda livet för de gamla -- ingentingannat. Jag vill säga till Margó ochandra som underskattar organisationens betydelseför resultatet i människornas vardag att ni gör erskyldiga till en felbedömning på den här punkten.Jag tror att många av oss gör det. Många av demsom talar från denna talarstol umgås antagligenmed den uppfattningen att om fattar ettfint och mänskligt beslut i den här frågan, kansamhällets organisation se ut hur som helst -- vårafina intentioner kommer ändå människorna till del.Men min erfarenhet säger mig att det inte fungerarså.Har man en felaktig organisation, hjälper det intehur fina mål vi än sätter upp, hur vackra tal vi änhåller från denna talarstol. Är organisationenfelaktig, kommer de fina intentionerna inte degamla till del.Jag kom att tänka på detta när jag själv börjadearbeta med sjukvårdspolitik uppe i Västernorrland.Vi åkte då ned till och besökte ett s.k.plejehjem. Där har man inte två huvudmän föromsorgen om de gamla. Man tvistar där inte omhuruvida de gamla skall finnas på ellerpå sjukhem. Man har plejehjemmen, där allaåldringar tas om hand. Ingen utreder om man skallvara på det ena eller på det andra stället.När vi kom dit från var det inteföreståndarinnan eller föreståndaren som hälsadevälkommen, utan en dam som satt i rullstol. Honsade: Jag är ordförande på det här hemmet. Härbor vi, och det är vi som bestämmer. Personalen ärvåra verktyg. Man hade där byggt in det egnarummets fördelar, med egna möbler osv.Det var en annan organisation, MargóIngvardsson, än hemsjukvården och ,som vi har i våra svenska kommuner och landsting,med sjukhem och ålderdomshem på olika sidor omde organisatoriska gränserna. Tro inte att vi kanåstadkomma viktiga förändringar utan att samtidigtberöra samhällsorganisationen i vårt land!Det föreslås här 1,5 miljarder plus 0,5 miljarder förgruppboende. Vi har mellan partierna i utskottetvarit överens om att detta är en angelägen reform.Vi lägger här till två viktiga grupper, de fysiskthandikappade och de psykiskt sjuka. Tyvärr har vii viss mån tappat bort de psykiskt sjuka. Vi hargenomfört en mycket fin förändring i vårt landinnebärande att de psykiskt sjuka inte skall behövafinnas på mentalsjukhus och att de gamlamentalsjukhusen har lagts ned. Vi har dock intehunnit med att ordna gruppboendet för dem itillräcklig utsträckning. kan i dagbesluta om en viktig förbättring för denna grupp,som går ut på att också de skall få del av denstimulans som utbyggnaden av gruppboendetinnebär. Jag ser det som en stor framgång för dennagrupp av sjuka människor.Den satsning som görs får förutom effekter för deäldre också effekter på sjukvården. Vi hardebatterat detta. Det gäller de 4 000 gamla som ionödan ligger på sjukhus, på grund av att vi inte harandra alternativ utbyggda. Denna ordning skaparmerkostnader, som man bör kunna åtgärda. Jag ärganska övertygad om att de förslag ombetalningsansvar som läggs fram skall skapa denkraft som behövs för att dessa 4 000 gamla skall fåvård och omvårdnad på rätt nivå.Varför fungerar det inte när vi har enlagstiftning som ålägger kommunerna detta? frågarvän av ordning. Kanske behövs det här förutomlagstiftning ekonomiska incitament som gertillräckligt med kraft. Låt oss pröva detta och ickefördöma nya förslag som skall kunna lösa ett sedanlänge känt problem.Låt mig till detta tillägga att det inte bara är påsjukhusen som det vårdas människor på fel nivå iSverige. Det är fel genom hela kedjan. På sjukhemligger gamla som skulle kunna vara påålderdomshem eller i serviceboende, och iserviceboende finns gamla som skulle kunna varahemma. Med den nu aktuella reformen har vimöjlighet att åstadkomma rätt nivå, med den bästavården till den lägsta kostnaden.Jag ser förslaget om fri nämndorganisation som enfördel för kommunerna. Man får kraftsamla sig i ensärskild äldrenämnd, om man så vill, för att på ettfint och engagerat sätt genomföra denna reform.Man behöver inte längre ha någotnämndobligatorium. Jag vet dock att några harvarit nervösa för hur det skall bli medsocialtjänstens mål och för om man skall klarahelhetssynen. Låt mig säga att meddenna reform inte ändras på en enda punkt. Detsom har sagt om målligger fast. Vad som sker är att kommunerna frittfår bestämma organisationen. Målet ligger fast,men verktyget förändras, och det ser jag som enfördel.Ett annat viktigt sakområde ärförsöksverksamheten inom primärvården. Detöppnas här möjligheter för sådanförsöksverksamhet, om kommuner och landsting äröverens, om patientens rättigheter finns med ochom gör den bedömningen att det ärfråga om ett seriöst försök, som kan utvärderas.Som jag ser det är det därför inte nu nödvändigt attregeringen tillsätter en särskild utredning i dennafråga. Det blir ett eller flera praktiska försök, ochdärefter får man ett seriöst underlag för hur detskall vara med äldrevården framöver.Sammanfattningsvis handlar det om särskildastatsbidrag i storleksordningen 5,5 miljarderkronor. Det är inte dåligt med tanke på att det iövrigt förs en ekonomisk debatt i vårt land som gårut på att vi måste försöka hålla igen och göra riktigaprioriteringar. Då avsätts 5,5 miljarder till dennareform för de äldre.Avslutningsvis har det, fru talman, varit en del oroute i landet: Kommer att anta ÄDEL-propositionen eller inte? Många har lagt ned arbeteoch har förväntningar på att förslaget skallförverkligas. kan den oron skingras -- reformenkan komma till stånd.Jag är medveten om, , att det ocksåfinns människor som är oroade över förändringar.Är det inte så, , att det är du ochjag också -- det är alla. Min erfarenhet är att oavsettom det är en stor eller en liten förändring som skallgenomföras är en tredjedel emot, en tredjedel föroch en tredjedel vet ej. När vi skall genomföraförändringar får vi alltid räkna med att alla inte påen gång eller i inledningsskedet kommer attapplådera. Socialdemokratin ser det som enframgång att det här beslutet nu kan fattas. Jag serdet som symboliskt att det sker på , såatt får ge litet extra lyskraft åt den härreformen.Anf. 92 () replik:Herr talman! Avsikten med beslutet på Luciadagenför var ju att man skulle lösaproblemen med det delade huvudmannaskapet.Som jag påpekade i mitt anförande har man intelöst det stora problemet, det som en reform vartänkt att lösa, nämligen tvisten om ansvaret förvården i hemmet. Här har man bekräftat -- jag sågi en intervju i Kommun-Aktuellt att man här intehar något mer att komma med -- att problemetkvarstår.Sedan är det också viktigt att en reform skallfungera praktiskt och inte minst ekonomiskt. Jaghar i mitt anförande givit exempel på orimligagränsdragningsproblem med den föreslagnareformen och ställt frågor om dem. Jag vill nu härupprepa de frågorna till Bo Holmberg.Geriatrisk vård faller inom landstingensbetalningsansvar, medan långvård skall ingå ikommunernas betalningsansvar. Hur skall mangöra gränsdragningarna mellan dessa vårdformer?Hur skall man klara ut de ekonomiskakonsekvenserna?För medicin, färdtjänst och tandvård påkommunala sjukhem betalar landstingen, medankommunerna slår motsvarande kostnader påålderdomshemmen. Men dessa båda vårdformerkommer att gå in i varandra. Hur skall manpraktiskt lösa det?Bo Holmberg Svarar: Sen om man blir överensmellan kommunerna och landstingen. Men vadhänder om man inte blir överens? Hur skall manlösa det problemet? Egendomligt är också attpatientavgiften på de kommunala sjukhemmenskall vara högst , medan det påålderdomshemmen, där kommunen också ärhuvudman, gäller betydligt högre avgifter. Hurförsvarar man en reform som ger dessa olikapraktiska följdverkningar?På flera ställen i betänkandet har man erkänt nu inte kan bedöma vilken inverkanförändringarna kan få för kommuner och landsting.Man påpekar att kostnaderna kan bli större. Mansäger att det inte framgår klart av propositionen hurdet föreslagna systemet kommer att samverka medredan existerande utjämningssystem, etc. Mansäger t.ex. att utskottet inte nu kan bedöma vilkaeffekter en eventuell korrigering avavräkningsskatten kan få för kommuner ochlandsting i förhållande tillhuvudmannaskapsreformerna. Allt det här lämnasalltså öppet. Men likväl skall beslut fattas --utan att man har den totala överblicken. Vi fårvänta tills propositionen kommer för attfå den totala överblicken. Detta menar jag ärmycket otillfredsställande, . Det ärskälet till att vi säger nej till att vara med och fattadet här beslutet i dag.Bo Holmberg sade att vi skulle ha ändrat oss underresans gång. Vi har påpekat att vi var överens omdet ursprungliga beslutet, om ett sammanhållethuvudmannaskap, och vi har också via vårreservant i äldredelegationen givit signaler om varvi står -- det har varit känt för er socialdemokrater.Anf. 93 MARGÓ ()replik:Herr talman! försöker låta påskinaatt dagens beslut egentligen fattades av riksdagenredan för två år sedan och att vi skulle försökaspringa ifrån det. Man kan då fråga sig: Varför harvi dagens ärende till debatt, om beslutet redan ärfattat?Men jag förstår att gärna vill göraden vinklingen -- det är ju ändå något besvärandeatt man från socialdemokraterna har gått ut meddirektiv till kommuner och landsting att påbörjaden här förändringen innan hardiskuterat ärendet och fattat beslut.När vi diskuterade ärendet sadesdet klart i betänkandet att det inte gällde ändringenav huvudmannaskapet. Vi beställde ett förslag tilländring. Vi har deklarerat det : Vi harkunnat tänka oss att ändra en del avhuvudmannaskapet. Delvis är vi också med på deti dag, nämligen när det gäller kommunernas ansvarför särskilda boendeformer. Men vi ville nog se helaförslaget innan vi bestämde oss. Och det är detdagens ärende handlar om.Bo Holmberg sade att vi då fastställde någrariktlinjer. Det är riktigt. De var självbestämmande,valfrihet och trygghet. Jag vill fråga Bo Holmberg:Hur hänger självbestämmandet och valfrihetenihop med kommunernas betalningsansvar? Vad äldre människa för valfrihet och trygghet somligger på långvårdssjukhus eller på enakutavdelning? Hon är helt överlämnadåt kommunens vilja att betala eller inte. Det kallarjag inte självbestämmande, och jag tycker inte attdet är trygghet.Bo Holmberg vill också göra gällande att jag harmissförstått det här förslaget och att det skullebehövas mycket utbildningspengar för att upplysamig om hur det verkligen ligger till. Men BoHolmberg kunde inte på en enda punkt tala om vadjag hade missförstått. Jag vill påstå att jag har lästförslaget mycket noga och att konsekvensernatyvärr nog blir de jag befarade i min inledning.Bo Holmberg tog upp det danska exemplet medplejehjemmen och visade hur bra Danmarksäldreomsorg är, där de äldre kommer och tar emot.Ja, det låter trevligt. Men tyvärr verkar det som omdet i äldrevård kommer att se annorlundaut. Här är det och tar emot och glatt säger: Hej! Här bestämmervi, och de äldre och personalen är våra verktyg. --Så kunde jag säga om jag ville vara stygg, men detvill jag givetvis inte vara en Luciadag.Anf. 94 () replik:Herr talman! Det går inte att komma ifrån, BoHolmberg, att Margó är mycketkunnig och vaken i sjukvårdsfrågor. Det stårmycket tydligt i texten i det betänkande som BoHolmberg pratade om att man icke tog ställning ihuvudmannaskapsfrågorna. Däremot är detnaturligt att man söker bästa möjligagränsdragning.Jag vill svara på den större frågan om vårgemensamma reservation med moderaterna.Jag har ett förflutet. Jag fick tillfälle att varaordförande för hälso- och sjukvårdsutredningensom kom med ett i princip enhälligt betänkande,som senare blev hälso- och sjukvårdslagen.I den utredningen gick mycket tid åt till attdiskutera den lika rätten till hälso- och sjukvård förung och gammal, fattig och rik, var du än bodde ilandet. Utifrån detta följde alltihop det andra.När det gäller offentlig och privat vård sade man attde skulle jobba sida vid sida på ett positivt sätt förmänniskornas bästa.Allteftersom tiden har gått har jag gripits alltmer avdecentraliseringens fjärde steg, nämligen att vimåste se igenom våra stora system för att förabesluten så mycket som möjligt till den enskilde, föratt få valfrihet.Detta är inte helt lätt, men det är nödvändigt attvåga sätta sig ned och utreda detta med öppnaögon. Detta kommer troligtvis att avdramatiserahuvudmannaskapsfrågorna. Men jag vill betona attvi aldrig släpper centerprofilen i detta,rättvisefrågan, frågan om rättvis vård.Jag har blivit mer och mer fundersam översocialdemokratins sätt att agera isjukvårdsfrågorna, och framför alltsocialdepartementets. Det är också en orsak till måste börja fundera på ett utförligare sätt.Anf. 95 BO () replik:Herr talman! Till vill jag säga inte kunde inläsa i den beställning riksdagengjorde om enhuvudmannaskapsreform att kommunerna skulleöverta primärvården. Det tror jag inte heller StenSvensson menar om han skulle lägga handen påhjärtat eller tänka till ordentligt.Ingen tror att vi har löst svåragränsdragningsproblem med denna reform. Iblandlängtar vi litet var till idealsamhället där allaproblem skulle vara lösta och där himmelens änglarsjunger över folket. vet lika väl somjag att det idealsamhället inte finns. inte missuppfatta propositionen på denpunkten. I den sägs också, t.ex. när det gällerhemsjukvård och hemtjänst, att på den punkten ärdet ingen slutlig lösning, utan det behövs fortsattdiskussion och utveckling i Sverige.Till Margó vill jag säga att hon lätgladare i den här repliken och inte så dyster som isitt första inlägg. Om Margó ifortsättningen håller den glada profilen i debattenhar jag inget emot att hon är med på trappan ochtar emot de gamla. Men skall det vara så dystert ochsurt tror jag att någon annan får stå där.Jag hinner inte här reda ut allt det som MargóIngvardsson missuppfattat, men jag vill nämna attdet hon tog upp i sin replik om hur man skall kopplamänniskovärdet och betalningsansvaret var ett nättlitet missförstånd. Jag noterade dock att vänsternskulle göra bästa möjliga av denna reform när denskulle genomföras. Det tycker jag är en brademokratisk ansats.Till vill jag säga att jag gärna tar endebatt om hälso- och sjukvården, men är dettainte ämnet, utan äldreomsorgen. Jag kan dockglädja honom med att de sex punkter han hade i sininledning och som han gärna hade sett att dennareform hade innehållit, har jag för egen del ingensvårighet att anta på stående fot och säga att de sexpunkterna kommer att kunna förverkligas isamband med denna reform.Däremot kan vi inte ta med alla motiveringar ochibland lätta överdrifter från sida itexten, men väl de sex konkreta punkterna.Anf. 96 () replik:Herr talman! Jag har med mig det betänkandeSoU6 som refererar till. Där säger ettenhälligt utskott: ''Som framgått av den tidigareredovisningen betonas i propositionen attsamordningen av samhällets insatser för äldrebehöver utvecklas och att målet bör vara ett mersammanhållet ansvar''.Det var detta jag talade om alldeles . Man harinte lyckats framlägga ett förslag som tillgodoserden målsättning vi var överens om sedan.Man har inte heller lyckats att lösa de ekonomiskafrågorna så att vi här har en total överblick avkonsekvenserna av denna reform. I mitt förrainlägg ställde jag ett antal frågor som jag villpåminna om och som avböjde attsvara på. Men har ju en replik kvar.Får jag be om svar på frågorna då.Enligt detta upplägg skall det bli ettnollsummespel. Landstingenskostnadsminskningar antas bli lika medkommunernas ökningar, säger man. Är dettatrovärdigt, ? Vad finns det förgarantier för att förhandskalkylerna i praktikenleder till en rättvis fördelning mellan kommunerna?Vad har utskottsmajoriteten att säga om detta?