prot · GE0914 · 1990-10-24 00:00:00 — När ett brott misstänks eller t.o.m. närman helt uppenbart kan säga att ett brott harbegåtts har det varit svårt, för att inte säga omöjligt,att kräva någons ansvar för detta.Så länge vi har vapenexport kommer vi också att fånya vapenexportbykar, som blir lika svåra att tvättasom den vi har . Därför anser vi att allkrigsmaterielexport skall avvecklas och upphöra.Fru talman! Jag yrkar bifall till reservation 1.Innan vi förhoppningsvis får en avveckling av ochett stopp för svensk vapenexport måste gällanderegler ses över och den av regeringen utlovaderestriktiviteten börja synas i antaletutförseltillstånd och värdet av utförseltillstånden ikronor och ören. Vi kräver att länder som harmissbrukat svenska vapenexportregler skalluteslutas från svensk vapenexport och att företagsom har brutit mot gällande regler inte skall kunnafå några nya exporttillstånd.I detta betänkande behandlas också kemiskavapen. Vi vet alla hur fruktansvärda dessa vapenkan vara. Vi såg i den lilla byn i norra fruktansvärda konsekvenserna kan bli.Sverige står utanför den s.k. Australiengruppen,som är en sammanslutning av tolv länder som harenats om att kemiska vapen inte skall spridas tilltredje världens länder. exporterar årligenca av de kemiska ämnen som faktiskt kananvändas vid framställning av kemiska vapen. Vivet också att 13 av de 30 länder som export sker tillhar eller har haft använt kemiska vapen under 80-talet.I motion 1989/90:U423 har vi krävt att skalllagstifta om exportrestriktioner för produkter somkan användas vid framställning av kemiska vapen.I betänkandet utlovades också ett förslag frånregeringen till sådana restriktioner. Det tycker vi ärmycket bra. Vi undrar bara när förslaget kommer.Detta kanske vi kan få svar på i dag.Vi väntar också påkrigsmaterielbegreppsutredningens förslag, somtydligen finns i även den. Närkommer det förslaget till ?Jag vill yrka bifall till reservation 2, där dessa frågortas upp.Reservation 3 avser krigsmaterielexport tillIndonesien. Det har vi skrivit en särskild motionom. Beträffande brott mot folkrättenpå och Väst-Papua har regeringenmedgett att dödsstraff används, att människorförsvinner, att fångar misshandlas samt atträttssäkerheten är dålig och att domstolarna t.o.m.är korrumperade. Ändå fortsätter att biståIndonesien med vapen eller, som det heter,följdleveranser och reservdelar. Det är mycketoprecist och grumligt. Dessa leveranser måsteupphöra omedelbart.Jag yrkar därför bifall till reservation nr 3.Anf. 120 ():Fru talman! I fråga om krigsmaterielexporten harriksdagens fyra största partier traditionellt varittämligen eniga. De har för något halvår sedanlevererat en enig utredning om den framtidakrigsmaterielexporten. De fyra partierna sitter iden rådgivande ,och de sitter också i utrikesnämnden, där de deltari beredningen av regeringens beslut i de härfrågorna. Däremot har ochmiljöpartiet ställt sig vid sidan om och driver kravenpå minskning av eller stopp för export avkrigsmateriel.Den exporten är en del av vår säkerhetspolitik. Detanses att en inhemsk försvarsindustri innebär storafördelar ur beredskaps- och underhållssynpunkt.Det är värdefullt att vi kan tillverka vapensystemoch avancerad militärteknologi som är anpassad tillsvenska förhållanden. Bakom detta har dettraditionellt funnits en bred enighet. Det svenskaförsvaret är ingen stor kund beträffande sådantmateriel, och därför har det ansetts att det ärnödvändigt med viss export om vi skall kunna ha ensvensk försvarsindustri. Det är alltså dentraditionella motiveringen till att vi har fört denpolitik som vi har fört.Till följd av den dramatiska utveckling som ägt rumi relationerna mellan öst och väst, speciellt iEuropa, har man i många länder gjort ganskakraftiga neddragningar av sina försvarsbudgetar.Det har lett till att försvarsindustrin i nästanhela världen är en krisbransch, med krympandeomsättning. Det gäller både öst och väst, och detgäller naturligtvis också de neutrala länderna.En tendens i den krympningsprocessen äremellertid att man försöker bevaraförsvarsindustrins teknologiska kompetens, dvs.man behåller anslagen för utveckling av nyasystem, medan man i ganska stor omfattningstryker redan framtagna projekt samt minskar ochsenarelägger projekt.Den svenska försvarsindustrins marknad krymperockså drastiskt -- både hemmamarknaden, genomatt de svenska försvarsanslagen inte räcker särskiltlångt för beställningar, och exportmarknaden,främst genom att andra länder minskar sinaförsvarsbudgetar.Om man tittar på de utförseltillstånd som harbeviljats under1990 -- fr.o.m. januari t.o.m. september -- finnerman att summan uppgår till bara en tredjedel av deexporttillstånd som beviljades . Tvåtredjedelar av exportmarknaden har alltsåförsvunnit av marknadsskäl. Om man sedanbeaktar den tredjedel som man fått, och där är merän hälften export till de nordiska länderna, förstårman att den internationella marknaden kapitalt harförsvunnit.Eftersom våra försvarsanslag inte ökar -- snarareminskar ju dessa -- befinner sig vår egenförsvarsindustri just nu i en mycket svår situation.Vi vet, för det kan vi ju läsa om i tidningarna, attdet pågår mycket drastiska strukturförändringarhär. Man försöker slå ihop företag. Man är klartmedveten om att flera av våra krigsmaterielföretagsannolikt kommer att få upphöra med sinverksamhet. Detta berör tusentals anställda runtom i landet. Det är av vårverkstadsindustri som det här handlar om. Ochdenna industri har en mycket större andel avhögteknologisk kompetens än industrin i övrigt.En annan internationell trend är att industriernaockså inom den här branschen utökar samarbetetöver gränserna för att på det sättet försöka breddasin hemmamarknad och för att minska sinakostnader. Med en mindre svensk försvarsindustrikommer vårt land för sin säkerhetspolitik att blimera beroende av import. Det gäller då import frånhögteknologiländer. Det säger sig självt att vi intefår köpa vapen och annan krigsmateriel av ländersom vi själva inte är villiga att sälja till -- det lilla vinu kommer att ha att sälja i framtiden.Det finns alltså starkare argument nu än det fannstidigare när det gäller att hantera sådana härexportfrågor från rent säkerhetspolitiskautgångspunkter. Det är precis det somkrigsmaterielindustriutredningen lade fram ettenhälligt förslag om . vad som kommer att hända med detförslaget.Förslaget har varit ute på remiss och bearbetas nui departementet. Till departementets material kanfogas ett beslut som den socialdemokratiskapartikongressen fattade i september.Partikongressen gav partistyrelsen i uppdrag attverka för mera restriktiva regler för exporten i frågaom ländervalet. Man pekar ut stater som befinnersig i konflikt. Vidare pekar man ut stater somundertrycker mänskliga rättigheter och stater som,utan FN-uppdrag, har trupper på andra statersterritorium, i strid eller för ockupation. De härsakerna finns med i redan gällande riktlinjer. Mendet är klart att partikongressen önskade enskärpning, i varje fall beträffande tillämpningen.Det här är det aktuella läget i denna fråga. Vad jaghar velat framhålla som viktigast här är att detförefaller som om denna industri går en ganskadyster framtid till mötes till följd av den glädjandeutveckling som vi kan notera. Det handlar då omatt olika länder runt om i världen skär ned sinaförsvarsanslag. Och det kan gälla länder därmilitära lösningar på konflikter förefaller mindresannolika än de var . Detta skallvi vara glada över. Tyvärr innebär det här även enoro för många svenska hushåll.Men den saken skall vi naturligtvis ta tag i, och viskall även vara generösa.Krigsmaterielexportutredningen hänvisar till attdet finns skäl att ta i litet extra när det gällerarbetsmarknadspolitiska och regionalpolitiskainsatser för att lösa dessa problem.Jag yrkar bifall till utskottets hemställan ibetänkandet.Anf. 121 ():Fru talman! Jag sade i mitt anförande att vi ivänsterpartiet hade fyra goda skäl att anföra för enavveckling av den svenska vapenexporten. StureEricson talade i sitt anförande mycket omarbetsmarknadsskäl. Han sade att det rör sig om enkrisbransch. Vi säger i den reservation som vi harframställt tillsammans med attregeringen bör återkomma till medförslag om en femårig avvecklingsplan för densvenska vapenexporten. Det är alltså inte fråga omatt från den ena dagen till den andra övergå till civilproduktion.Jag upprepar vad jag sagt om just dettamed arbetsmarknadsskäl. En ort som är beroendeav en industri, en vara eller en marknad är oerhörtsårbar. Men en övergång till ökad civil produktionskulle minska sårbarheten och trygga jobben på deorter som är särskilt beroende avvapenexporten.Så till en annan sak som har med detsocialdemokratiska partiet att göra. ,ungdomsförbundet och broderskapsrörelsenhar ju nästan samma syn som vi i påvapenexporten. Den socialdemokratiskakongressens beslut innebär också, såvitt jag förstår,en skärpning av reglerna för vapenexport. Dettycker jag är positivt. Därför tror jag att vi kommeratt kunna se som avspänningens ochnedrustningens årtionde. Jag tycker, som sagt, attdetta är oerhört positivt. Det är bara att hoppas attkongressens beslut inte förblir enbartkongressbeslut utan att det också blir praktiskpolitik.Anf. 122 ():Fru talman! Först vill jag säga till attdet inte alls är så, att vi har ställt oss utanförutrikesnämnden eller den rådgivande nämnden. Istället är det helt enkelt så, att vi inte får vara med --varken eller får alltsåvara med, trots att vi har sagt att vi vill det. Vi harframfört detta önskemål, och vid en rad tillfällenhar vi dessutom krävt att få vara med. Men det gårändå inte. Vi skall hålla oss till sanningen, och vadsom då gäller är alltså att vi inte har ställt ossutanför här.Ja, visst handlar det om en krympande marknad,tack och lov! Avspänningen i världen kommer attleda till nedskärningar i ländernasförsvarsbudgetar. Människor kommer att kräva attresurser satsas på helt andra saker. Det gäller t.ex.vår tids verkliga hotbild -- miljöförstöring ochsammanbrott beträffande ekologiska system. Attsvensk vapenindustri står inför stora bekymmer närkonkurrensen på den inre marknaden hårdnar ärockså helt klart. Det är bara att inse attnedskärningar måste till inom den svenskakrigsmaterielindustrin.Sedan är det orimligt att staten avsysselsättningsskäl skall hålla en vapenindustri igång genom olika stödåtgärder. Däremot har visagt att man naturligtvis måste ta ansvar för orter,företag och anställda som drabbas avnedläggningar. En omställning till civil produktionmåste ske så smärtfritt som möjligt.Vi har i andra motioner framställt en rad förslag omvapenindustins framtid och, som jag tidigarenämnde, vi har yrkat på medel för en kunskapsbankför försvarsindustrins omställning. Detta är någotsom vi faktiskt har väntat och även sett fram emot.Internationaliseringen ökar och kontrollenförsvåras. När säger att värdet av vårexport har minskat betydligt, kan man misstänkaatt en del av det som medverkar i faktisktinte syns. Utlandsengagemanget har ökat. Svenskaföretag som tillverkar militärutrustning ochteknologi -- och är braexempel -- har etablerat sig iAustralien och . Ofta bildar man nyabolag och dotterbolag tillsammans inhemskaföretag. Svensk kontroll av och insyn i svenskdeltagande i den här typen av vapenhandel ärnästan omöjlig.Anf. 123 ():Fru talman! Jag vänder mig till att börja med tillJan-Olof . Att ni helt vill avvecklavapenexporten byggernaturligtvis på att ni har en annan syn på svensksäkerhetspolitik. Det har ni alltid haft. Det betyderatt ni inte tycker att det finns något skäl att ha dengardering som en inhemskkringsmaterieltillverkning innebär för ett neutraltland. En konsekvens av den politik somvänsterpartiet och förespråkar i dettaavseende är att man blir mer beroende av import.Alla vet var vi måste köpa. Vi måste köpa av ettlitet fåtal högteknologiska länder. Det innebär enförändring av beroendeförhållandena som vi helstvill undvika.Inger Schörling, och körsin egen linje i de här frågorna. Det var det jagmenade med att ni har ställt er utanför. Ni kommersjälvfallet med i både utrikesnämnd och rådgivandenämnd när ni blir tillräckligt stora. Det är baravanliga proportionalitetsnycklar som tillämpas avriksdagen.När det gäller att ställa sig utanför har miljöpartietgått ytterligare ett steg och ställt sig utanför densittande försvarskommittén. ärfortfarande kvar, så länge kommitten arbetar. Attni ställt er utanför försvarskommitten är ett teckenpå att det förmodligen blev litet för jobbigt attbehöva precisera sig och ta ställning i det mångafrågor som en försvarskommitté måste ta ställning i.Miljöpartiet har på det sättet också ställt sig vidsidan av den konkreta säkerhetspolitiska debatten.Sedan säger att måste skära nedkringsmaterielindustrin. Det jag försökte illustreramed mitt första inlägg var att det kanske intebehövs; det sköter marknaden om just . Det vidäremot måste göra är att se till att de människorsom drabbas -- det rör sig om tusentals hushåll i vårtland under det närmaste åren -- får samhällets stödpå olika sätt med litet extra doser av aktivregionalpolitik och litet extra insatser avarbetsmarknadspolitik. Den glädje som vi andrakan känna över att freden har säkrats skall intedrabba just de hushållen som svåra personligaproblem, utan där bör samhället vara generöst.Anf. 124 ():Fru talman! Nej, , det var inte allsjobbigt att ställning. vet mycket välatt vi har tagit ställning. Vi har klart och tydligt tagitställning till säkerhetspolitiken.Vi har en helt annan uppfattning än de sk. storapartierna har. Vi vill ha en helt annan debatt. Omingen vill lyssna på de argument som framförs iutredningen och ingen har minsta ambition att ta tillsig andra argument, kommer man till en punkt närman kanske tycker att det finns andra saker som ärvettigare att göra. Man tycker att det är bortkastadtid. Då tar man konsekvenserna av det.Anf. 125 ():Fru talman! Jag har haft tillfälle att följamiljöpartiets insatser i försvarskommittén som de satt med. Vi lyssnade mycketuppmärksamt, mycket länge dessutom, påsynpunkter som framfördes. Vi förväntade ossnaturligtvis att , liksom andra partier,skulle precisera sig när de hade andrauppfattningar, sätta dem på papper och redovisadem i offentlig debatt. Men det blev för jobbigt.Man lämnade kommittén helt sonika och sysslademed annat.Miljöpartiet har fortfarande enfrågekaraktären.Jag kan förstå att det är svårt för ett nytt parti attutforma en politik i alla frågor. Ni har inteprioriterat säkerhetspolitiken.Anf. 126 ():Fru talman! Man kan lyssna med stängda öron. Detkanske är det som har hänt den här gången. Manlyssnar, men man tar inte till sig argumenten. Manär inte beredd att diskutera dem och man vill inte taemot de nya argument som ett nytt parti har. Attkalla oss för enfrågeparti visar bara att det intehjälper hur många program eller hur långapromemorier vi skriver. En del ledamöter i andrapartier, även i denna riksdag, orkar inte läsa demeller ta dem till sig. Så måste jag tolka detta.Anf. 127 ():Fru talman! säger att det blev förjobbigt för oss att sitta i försvarskommittén. Jag vetinte var han har fått det ifrån. Vi försökte verkligenatt få till konkreta diskussioner. Vi utformade t.ex.en mycket konkret reservation i försvarskommitténom arméns organisation. Jag kunde inte märka attvi fick någon som helst respons på det, attsocialdemokraterna ville diskutera detta.Vi föreslog att försvarskommittén skulle få tillpå sig för att komma i ett ordentligt utredningslägebeträffande säkerhetspolitiken. Vi fick inget svarpå vårt brev till regeringen och vi fick ingen responsi kommittén.Regeringen beslutade att hänskjuta . Vad gjorde kommittén? Man sade skulle ta upp detta i sitt slutbetänkande. Sedankom det upp i för beslut . Det är entypiskt förhalningstaktik, medan över två miljarderper år rullar ut på detta föråldrade projekt.Vi krävde att man skulle tillsätta två konkurrerandesäkerhetspolitiska utredningar. Vi fick inget svar pådet heller, annat än att man inte ville göra det. Manordnade ett säkerhetspolitiskt seminarium därkända ståndpunkter framfördes.Vi har verkligen försökt att inom kommittén sättaliv i detta arbete, men vi möttes endast av en viljaatt krampaktigt hålla fast vid den föråldradehotbilden om två stormaktsblock, som vi har haft i40 år. Det handlar om en fruktansvärd oförmåga attse att omvärlden har ändrat sig. Jag är mycketspänd inför att se kommitténs slutbetänkande, föratt se om det kommer till stånd någotnytänkande. Det har kommit vissa signaler på DNsdebattsida, åtminstone från ett parti, ett mindreparti. Hur står det till i det stora partiet? Börjarman vakna?Anf. 128 FÖRSTE VICE TALMANNEN:Innan jag lämnar ordet till vill jagerinra om att vi diskuterar utrikesutskottetsbetänkande nummer 1, som gällerkrigsmaterielexport.Anf. 129 ():Fru talman! Krigsmaterielexporten är intimtsammankopplad med säkerhetspolitiken och är endel av vår säkerhetspolitik. Jag finner det fulltrimligt att vi här för en liten diskussion om detoppositionella partiet, , som har enegen linje. Den linjen är naturligtvis direkt koppladtill partiets agerande i övrigt i densäkerhetspolitiska debatten.Paul Ciszuk var ledamot av försvarskommitténunder några månader. Men han tyckte sig inte fågehör. Majoriteten i försvarskommittén anslöt siginte till hans uppfattningar och då drog han sig urleken. De synpunkter som han framförde här ärmer än gamla.Paul Ciszuks förslag om att man skulle ta ytterligareett år på sig för att titta noggrant på detta har i dagvunnit bifall från kommitténs majoritet. Kommitténkommer inte att lägga fram ett färdigt förslag idecember utan det kommer att bli åtminstoneett års fördröjning innan vi får ett beslut. Det finnsflera orsaker till det: Beslutsunderlaget är dåligt.Den säkerhetspolitiska utvecklingen motiverar det.I övrigt är det en självklarhet att vi inte tar ställningi JAS-frågan förrän vi har ett fullödigtbeslutsunderlag. Jag tycker bara att miljöpartietinte har lyckats hantera sitt nya medlemskap iförsvarskommittén. Det var ju första gångenmiljöpartiet fick vara med i ett allvarligtsammanhang som gällde vår säkerhetspolitik. Mendet klarade man inte av. Det blev för jobbigt ochman ville syssla med andra frågor.Anf. 130 i ():Fru talman! Jag tar mig orådet före att förlänga denhär debatten med . Jag gör deteftersom jag inte kan förneka den enormabesvikelse jag kände när jag lyssnade till Jan-OlofRagnarsson och . Om man inte vetvarför vi har en materielindustri i , kan manalldeles uppenbart föra den diskussionen utifrån deutgångspunkter ni gjorde. Det är helt enkelt av detskälet att den svenska neutralitetspolitiken vilar påett fåtal steg. Ett av de betydelsefulla steg som densvenska neutralitetspolitiken vilar på är deninhemska materielindustrin. Om man inte vet ellerförstår det kan man ju tycka att det är entillverkning som vilken halmhattstillverkning somhelst. Men det är det inte. Ni talar så lättsamt omnedläggning av materielindustrin. Men det handlarinte om att kanske lägger ned sinverksamhet, utan det handlar om att stängaKarlskoga. Där finns en offentlig sektor, men denhar svårigheter och är inte självgenererande utanfår de här bekymren. Jag är glad att ,om än med filttofflorna på, faktiskt nämnde detta.Härom är vi överens.Eftersom det nu kom på tal, vill jag nämna att jagblev litet bekymrad över hur densocialdemokratiska partikongressen hanteradeförsvarsfrågorna över huvud taget och specielltfrågan om materielexporten. Där gav manpartistyrelsen i uppdrag att verka för en ytterligarerestriktiv inställning. Det var väl ändå ett alldelesonödigt beslut. När materielindustrin dör i tvinsotpå grund av att vi inte kommer till skott iförsvarskommittén och lämnar de beställningar somsvenskt försvar behöver, behöver vi inte ha någrakongresspekpinnar om att vara restriktiva. Detlöser sig självt, . Jag tycker att det blirlitet onödigt patetiskt när man åberopar attkongressen varit rådig. Det är nog en överdrift omkongressen i allmänhet, men på denna punkt vardet en rådighet utan någon som helst mening.Sedan kan jag naturligtvis inte heller riktigt fritamig från det resonemang som förstärktes av PaulCiszuk, som menar att två parallellasäkerhetspolitiska kommittéer ändå skulle vara bra.Jag säger som : Det vore väl idé attpröva sin förmåga på den kommitté som har varit.Den kanske inte är med så länge till. Men det hadevarit idé att vara verksam där. Man hade inte så egetkoncept att detta inte rymts där. Men det var nogandra skäl som styrde, och har berörtdem. Jag tror att han har funnit poängen.Anf. 131 ():Fru talman! En sakupplysning till satt med exakt i försvarskommittén. Detvar inte fråga om ett par månader.Jag tackar naturligtvis för det glädjande beskedetatt en del av våra förslag nu börjar vinna gehör. TillArne i måste jag säga att detförvånar mig att inte förstår finessenmed att ha två konkurrerande utredningar. Nibrukar ju förstå finessen med fri konkurrens ochmarknadsanpassning annars. Såvitt jag förstårkommer vi gärna med i ett seriöstförsvarsutredande, men inte i en kommitté där manbara sitter och skall jämka samman partiersståndpunkter.Anf. 132 ():Fru talman! i säger att hanblir bekymrad när han hör mig och tala om en avveckling av densvenska vapenexporten. Men i inledningen sade jagatt det finns fyra skäl till detta: ett varneutralitetsskälet. går den svenskavapenexporten i huvudsak till och NATO-länder. Den svenska vapenindustrin blir på detsättet mer indraget i västvärldens militärindustriellakomplex och vi blir då också beroende av andraländer. Det kanske strider mot den svenskaneutralitetspolitiken.När det gäller arbetsmarknadskäl har vi sagt, ochdet sade jag också till , att det ju inteär en avveckling från den ena månaden till denandra utan handlar om en 5-årsplan. Det är heltklart att det blir problem i . Det förstårjag också. Vi tror att 5-årsplanen skall varatillräcklig för en övergång till civilproduktion så kan rädda och bevara sysselsättningen iKarlskoga.Anf. 133 ():Fru talman! Till i skulle jagvilja säga att neutralitetspolitiken som han värnarså mycket om -- och det tycker jag är bra --verkligen är i farozonen med de vapenskandaler,vapenaffärer och vapenbykar som vi inte har tvättatän. Där kan man tala om att förtroendet för densvenska neutralitetspolitiken är i farozonen. Detligger alltid i kölvattnet på vapenexport. Jag hartidigare redogjort för hur svårt det är attkontrollera.Arne håller också fast vid de gamlatankegångarna trots att både jag har pratat om civil produktion. Det är jucivil produktion som skall ersätta produktion avkrigsmateriel. Vi har också talat om i motioner hurdet kan se ut, och vi har begärt medel för att göraen kunskapsbank så att vi inte står handfallna dendag vi måste lägga om till civil produktion. Dettahar vi förutsett.Anf. 134 ():Fru talman! Till vill jag sägaatt vi inte har vår krigsmaterielindustri avsysselsättningsskäl. Vi har den försvarsindustri vihar därför att det är bra för ett neutralt landssäkerhetspolitik att ha en viss egen produktion pådet här området. Det ökar våra möjligheter attupprätthålla den utrikes- och säkerhetspolitik somvi vill föra.Slutligen vänder jag mig till . Han villinte sitta med i en försvarskommittté för att jämkasamman partiståndpunkter. Men det är ju just dettadet handlar om! har inte förstått vadsäkerhetspolitik handlar om. Säkerhetspolitik är enfråga om att jämka samman och försöka uppnåbredast möjliga nationella samling bakom vårsäkerhetspolitik. Hela den process som enförsvarkommitté innebär handlar ju om vår yttretrygghet. Att ha suttit i en försvarkommitté ett århelt utan att begripa det är ganska betänkligt.Anf. 135 i ():Fru talman! Bara ytterligare två ord till IngerSchörling och i någon mån till Jan-OlofRagnarsson. En övergång till civil produktionförutsätter vissa grundläggande saker. En av dem äratt riskvilligt kapital är berett att arbeta i Sverige.Nu är situationen sådan att det kapital som finnsdras utomlands och etableras i marknader utanförlandets gränser. Det hamnar då inte i ochi de krisorter som vi själva är med och skapar.